Рішення адміністративного суду від 2014-04-03 00:00:00+03

19 березня 2014 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Лутугинському районі Луганської області до Публічного акціонерного товариства «Шахта «Білоріченська» про стягнення заборгованості в розмірі 532772,54 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач зареєстрований у позивача платником страхових внесків, котрі повинні перерахуватися на рахунок відділення Фонду. Відповідачу визначено строки та розмір страхових внесків, однак, цей обов'язок ним не виконується належним чином, внаслідок чого станом на 16.01.2014 утворилась заборгованість зі сплати нарахованої пені, яка виникла до 01.01.2011, у розмірі 532772,54 грн., тобто нарахування внесків відбувалось за нормами законодавства, яке діяло на той час. Заборгованість на теперішній час не сплачена. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 532772,54 грн. Ухвалою від 21 березня 2014 року справу призначено до розгляду у порядку скороченого провадження. Ухвала про відкриття скороченого провадження направлена відповідачу на адресу: 92016, Луганська область, Лутугинський район, смт. Білоріченський, вул. Шкільна, 170. Ухвала отримана уповноваженим представником відповідача 26.03.2014, про що свідчить особистий підпис на поштовому повідомленні, повернутому до суду (а. с. 16). 02.04.2014 відповідачем, у строк, встановлений ч. 3 ст. 183-2 КАС України, подано до суду відзив про визнання позовних вимог та просив встановити спосіб, порядок і строк виконання рішення суду (а. с. 18-19). Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 183-2 КАС України, справа повинна бути розглянута у порядку скороченого провадження не пізніше наступного дня з дня надходження до суду заяви відповідача про визнання позову. Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. ст. 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя дійшов наступного. Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач ПАТ «Шахта «Білоріченська» зареєстроване юридичною особою, є страхувальником, перебуває на обліку у Відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Лутугинському районі Луганської області (а. с. 6, 7). З матеріалів справи вбачається, що позивачем проведено перевірку правильності нарахування, повноти і своєчасності перерахування страхових внесків та витрачання коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України за період з 01.10.2012 по 31.12.2013, за результатами якої складено акт №1 від 16.01.2014 (а. с. 10-11). Проведеною перевіркою встановлено, що страхові внески, які нараховані до 01.01.2011 сплачені не в повному обсязі. В зв'язку з виявленими фактами порушення строків сплати страхових внесків відповідачу була нарахована пеня в розмірі 532772,54 грн. Зазначений акт підписано уповноваженими особами сторін без зауважень. Згідно з абзацом шостим пункту 7 розділу VІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» №2464 і відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 Постанови №31 від 30.11.2010, стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, застосування фінансових санкцій на період до повного стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків до Фонду, здійснюється відповідно до Інструкції №36 від 12.07.2007. Відповідно до додатку до акту перевірки, а саме співставлення фактично сплачених страхових внесків нарахованих до 01.01.2011 з розрахунковими сумами по ПАТ «Шахта «Білоріченська», сума пені складає 532772,54 грн. (а. с. 11). Зазначений додаток до акту перевірки, з визначеною сумою пені також підписаний уповноваженими особами сторін без зауважень. На час розгляду справи представниками сторін до суду не надано відомостей щодо сплати нарахованої пені. Спеціальним законом, який визначає правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві є Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» №1105-XIV від 23.09.1999. З 01 січня 2011 року набрав чинності Закон України від 08 липня 2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», яким запроваджено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування як консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, та визначені правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку. Абзацом 6 пункту 7 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» передбачено, що на період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом. Відповідно до ч. 2 ст. 45 Закону України №1105-XIV від 23.09.1999 «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», роботодавець як страхувальник зобов'язаний був своєчасно та повністю нараховувати і сплачувати в установленому порядку страхові внески до Фонду соціального страхування від нещасних випадків. Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону №1105-XIV від 23.09.1999, страхові тарифи, диференційовані по галузях економіки (видах економічної діяльності) залежно від класу професійного ризику виробництва, встановлюються законом. Відповідальність страхувальника за невиконання своїх обов'язків передбачена ст. 52 Закону України №1105-XIV від 23.09.1999 «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Частиною другою цієї статті (яка була чинною до 01.01.2011 та підлягала застосуванню щодо періоду, за який виникла заборгованість) було передбачено, що за прострочення сплати страхового внеску до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві із страхувальника стягується пеня згідно із законом. Порядок взяття на облік та набуття роботодавцями статусу страхувальників, обчислення і сплати страхових внесків до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності і господарювання, виду діяльності, галузевої належності, фізичними особами - підприємцями, фізичними особами, які використовують працю найманих працівників, а також добровільно застрахованими особами, порядок обліку та витрачання страхових коштів, здійснення платежів, ведення бухгалтерського обліку і звітності визначається Інструкцією про порядок перерахування, обліку та витрачання страхових коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, затвердженою Постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 12.07.2007 за №36 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 01.08.2007 за №867/14134 (яка була чинною до 01.01.2011 та підлягала застосуванню щодо періоду, за який виникла заборгованість). Пунктом 4.12 зазначеної Інструкції, страхові внески сплачуються страхувальниками-роботодавцями - у день одержання коштів на оплату праці в установах банків. Підприємства, які здійснюють виплату заробітної плати на поточні рахунки фізичних осіб в установах банків, сплачують страхові внески до Фонду в день перерахування коштів на особові рахунки. Згідно з пунктом 4.13 зазначеної Інструкції, нараховані страхові внески, інші платежі сплачуються страхувальниками шляхом перерахування відповідних сум на відповідний рахунок Фонду. Відповідно до підпунктів 5.1 та 5.2 п.5 зазначеної Інструкції, не внесені страхувальниками у встановлений строк страхові внески до Фонду вважаються недоїмкою і стягуються у порядку, передбаченому законодавством, з нарахуванням пені. Пеня нараховується із сум недоїмки за кожний прострочений день і обчислюється, виходячи із 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки (без урахування штрафів) за весь строк. Відповідно до п. п. 2.1. п. 2 Постанови Правління Фонду від 30.11.2010 року №31 «Про порядок стягнення та обліку заборгованості зі сплати страхових внесків до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України», стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, і контроль за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій за період до повного стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України та надання страхувальниками за підсумками 2010 року розрахункової відомості про нарахування і перерахування страхових внесків та витрачання коштів Фонду і відомості розподілу чисельності працівників, річного фактичного обсягу реалізованої продукції (робіт, послуг) за видами економічної діяльності здійснюються відповідно до Інструкції. Відповідно до п. 5.8 Інструкції встановлено, що при стягненні недоїмки за платежами до Фонду строки давності не застосовуються. Сплата (погашення) пені здійснюється у такому самому порядку, як і недоїмка. На підставі викладеного, суддею встановлено, що за відповідачем на час розгляду справи обліковується несплачена пеня за несвоєчасну сплату страхових внесків нарахованих за період до 01 січня 2011 року, в сумі 532772,54 грн., сума якої повинна бути перерахована до Фонду відповідно до норм чинного законодавства. За таких обставин суддя вважає, що позов Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Лутугинському районі Луганської області до Публічного акціонерного товариства «Шахта «Білоріченська» про стягнення заборгованості в розмірі 532772,54 грн. є доведеним та підлягає задоволенню. Що стосується клопотання відповідача щодо встановлення способу, порядку і строків виконання рішення суду шляхом розстрочення сплати боргу строком на 60 місяців, починаючи з 01 квітня 2014 року по 31 березня 2019 рівними частками по 8879,55 грн., то суддя виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України, у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Відповідно до ст. 263 КАС України, за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), особа, яка бере участь у справі може звернутися до адміністративного суду першої інстанції із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Суд у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення. Підставою для розстрочення виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк встановлений судом, тому всі ці обставини повинні бути доведені заявником. Враховуючи, що тільки у винятковому випадку, залежно від обставин справи суд має право розстрочити виконання рішення, суддя приходить до висновку про відмову у задоволені клопотання Публічного акціонерного товариства «Шахта «Білоріченська» про встановлення способу, порядку і строків виконання рішення суду по адміністративній справі №812/1959/14. Відповідно до статті 94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted