Рішення адміністративного суду від 2014-02-04 00:00:00+02

Публічне акціонерне товариство "Науково-виробниче акціонерне товариство "ВНДІкомпресормаш" звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Сумської митниці Державної митної служби України та до Головного управління Державного казначейства України в Сумській області про скасування рішення Сумської митниці про визначення країни походження товару від 05 квітня 2011 року № 805000003/2011/0019/1; визнання незаконною (недійсною) та скасування картки відмови Сумської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 05 квітня 2011 року № 80500000/1/00048; стягнення з Державного бюджету України надмірно сплачених грошових коштів у зв'язку з митним оформленням товару у розмірі - 45 000 грн. Свої вимоги позивач підтримав в судовому засіданні та мотивує тим, що він впродовж значного терміну часу ввозив на територію України з Республіки Білорусь в преферентному режимі дизельні двигуни. В березні 2011 року позивач надав до відділу митного оформлення Сумської митниці вантажну митну декларацію № 805000009/2011/003695 від 28 березня 2011 року для митного оформлення товару - дизельних двигунів виробництва ВАТ "Мінський моторний завод", згідно контракту № 03-29/41726-55780 від 22 січня 2010 року. Позивач зазначає, що він, у відповідності до вимог ст.ст. 259, 262, п. 1 ч. 1 ст. 266 Митного кодексу України, задекларував митну вартість товару за ціною - 757450,48 грн. (з врахуванням витрат на перевезення), що підтверджується ВМД № 805000009/2011/003695 від 28 березня 2011 року та декларацією митної вартості № 805000009/2011/003695 від 28 березня 2011 року та повинно було сплатити за митне оформлення товару - 151490,10 грн. Позивач вказує, що у відповідності до вимог ст. ст. 282, 283 Митного кодексу України, для підтвердження визначення країни походження товару надав відповідачу необхідні документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару передбачені у пунктах 7, 8, 11 "Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 2006 року № 1766, в тому числі: контракт № 03-29/41726-55780 від 22 січня 2010 року, додаткову угоду № 1-А від 11 травня 2010 року до контракту, додаткову угоду № 12 від 28 лютого 2011 року до контракту, рахунок-фактуру (інвойс) № 608 від 23 березня 2011 року, платіжні доручення № 23 від 21 березня 2011 року та № 25 від 22 березня 2011 року, товарну накладну МР № 0447767 від 23 березня 2011 року з додатком № 1, транзитну декларацію № 11206528/240311/0000967 з добавочним листом до транзитної декларації, декларацію на товари № 06528/240311/0003283 від 24 березня 2011 року з добавочним листом, міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) ВР № 0002839, сертифікат про походження товару форми СТ-1, акт експертизи походження товарів, декларацію митної вартості № 805000009/2011/003695 від 28 березня 2011 року та ВМД № 805000009/2011/003695 від 28 березня 2011 року, згідно, яких поставлявся товар. На підставі наданих документів відповідач прийняв рішення про визначення країни походження товару від 05 квітня 2011 року № 805000003/2011/0019/1 вказавши в ньому, що країною походження товару є Білорусь (пункт 8 рішення). Але в пункті 7 рішення Сумська митниця вказала, що у неї є сумніви стосовно критерію походження товару, а відтак надання позивачу преференційного режиму зі сплати ввізного мита товару походженням з Республіки Білорусь є неможливим, тобто у цьому рішенні Сумська митниця зробила два взаємовиключні висновки. Позивач вважає рішення Сумської митниці про визначення країни походження товару № 805000003/2011/0019/1 від 05 квітня 2011 року незаконним, необґрунтованим, просить скасувати та стягнути з Державного бюджету України надмірно сплачені грошові кошти. Представник відповідача Сумської митниці проти позову заперечив, зазначивши, що позивачем було здійснено декілька поставок в межах одного контракту, однак при декларуванні товару 28 березня 2011 року у Сумської митниці виникли сумніви щодо країни походження товару та можливості застосування режиму вільної торгівлі до ввезеного товару. Позивачу було запропоновано надати додаткові документи, однак позивачем було надано новий акт експертизи від 03 березня 2011 року № 1/1400-1, який не містив додатків, тому неможливо було визначити країну походження товару. У зв'язку з цим відповідачем були зроблені запити до митних органів Республіки Білорусь для перевірки на достовірність преференційного сертифіката чи відомостей, що в ньому містяться, включаючи відомості про країну походження товару. Однак станом на 5 квітня 2011 рокуу такі відомості ненадійшли, що і стало підставою для прийняття митним органом рішення про визначення країни походження товару. Відповідач головне управління державної казначейської служби в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлений. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задовленню, виходячи з наступнгого. Судом встановлено, що ПАТ "Науково-виробниче акціонерне товариство "ВНДІкомпресормаш" надало до відділу митного оформлення Сумської митниці Державної митної служби України вантажну митну декларацію № 805000009/2011/003695 від 28 березня 2011 року ( том 1 а.с.20,78) для митного оформлення товару - дизельних двигунів. У відповідності до вимог ст.ст. 259, 262, п. 1 ч. 1 ст. 266 Митного кодексу України, позивач задекларував митну вартість товару за ціною - 757450,48 грн. (з врахуванням витрат на перевезення), що підтверджується ВМД № 805000009/2011/003695 від 28 березня 2011 року ( том 1 а.с.20,78) та декларацією митної вартості № 805000009/2011/003695 від 28 березня 2011 року (том 1 а.с.21). Позивачем для підтвердження визначення країни походження товару було надано відповідачу: контракт № 03-29/41726-55780 від 22 січня 2010 року (том 1 а.с.5-6), додаткову угоду № 1-А від 11 травня 2010 року до контракту (том 1 а.с.7), додаткову угоду № 12 від 28 лютого 2011 року до контракту (том 1 а.с.7), рахунок-фактуру (інвойс) № 608 від 23 березня 2011 року (том 1 а.с.18), платіжні доручення № 23 від 21 березня 2011 року та № 25 від 22 березня 2011 року (том 1 а.с.17), товарну накладну МР № 0447767 від 23 березня 2011 року з додатком № 1 ( том а.с.12,13), транзитну декларацію № 11206528/240311/0000967 з добавочним листом до транзитної декларації, декларацію на товари № 06528/240311/0003283 від 24 березня 2011 року з добавочним листом, міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) ВР № 0002839 (том 1 а.с.15), сертифікат про походження товару форми СТ-1, акт експертизи походження товарів, декларацію митної вартості № 805000009/2011/003695 від 28 березня 2011 року (том 1 а.с.21) та ВМД № 805000009/2011/003695 від 28 березня 2011 року (том 1 а.с.20). На підставі наданих документів Сумська митниця прийняла рішення про визначення країни походження товару від 05 квітня 2011 року № 805000003/2011/0019/1 (том 1 а.с.25). В пункті 7 вказаного рішення Сумська митниця зазначила, що у неї виникли сумніви стосовно критерію походження товару, так як документи щодо країни походження сировини та комплектуючих до ТПП не надавались (згідно з актом експертизи від 03.03.11 №1400/1). Відсутні документи, які містять вартісні показники використаної сировини іноземного походження, їх перелік, розрахунок собівартості кінцевої продукції на підставі якого було визначено частку вартості імпортної сировини у загальній вартості готової продукції. В зв'язку з чим неможливо перевірити критерій достатньої переробки товару. Враховуючи вимоги п.п. 4, 19 "Правил визначення країни походження товарів", затверджених Рішенням Ради Глав Урядів країн СНД від 30 листопада 2000 року, надання преференційного режиму зі сплати ввізного мита неможливо. Згідно з декларацією про походження товару - країна походження товару - Білорусь. На підставі рішення про визначення країни походження товару від 05 квітня 2011 року № 805000003/2011/0019/1 Сумською митницею позивачу було видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 05 квітня 2011 року № 805000003/1/00048 (том 1 а.с.26). Суд вважає, що рішення митного органу суперечить вимогам митного закнондавства та підлягає скасуванню, з огляду на таке. Відповідно до ст. ст. 279, 282, 283 Митного кодексу України сертифікат про походження товару є єдиним документом, який підтверджує країну походження товару. Такий сертифікат був наданий Сумській митниці для митного оформлення товару разом з іншими документами - додатковими відомостями, які підтверджують країну походження товару згідно ч. 2 п. 5 «Порядку визначення країни походження товару, що переміщується через митний кордон України» затвердженого постановою КМУ від 12.12.2002р. № 1864. В сертифікаті форми СТ-1 зазначено, що країною походження товару є Республіка Білорусь, згідно з критеріями достатньої переробки товару. У відповідності до п. 1 «Правил визначення країни походження товарів» (далі - Правила від 30.11.2000р.), затверджених Рішенням Ради голів урядів Співдружності Незалежних держав від 30.11.2000р. країною походження товару вважається країна-учасник Угоди, де товар був повністю виготовлений або підданий достатній обробці/переробці. Підтвердженням дотримання критерію достатньої обробки/переробки є Сертифікат СТ-1, що видається компетентним органом країни експорту з зазначенням літери Д у графі 9 цього сертифікату, сертифікат СТ-1 №1/2487-1, який поданий позивачем виданий компетентним органом Республіки Білорусь, а Торгово-промислова палата Республіки Білорусь підтвердила дотримання критерію достатньої переробки. Окрім того, згідно Порядку роботи відділу митних платежів регіональної митниці, митниці при здійсненні контролю за правильністю визначення країни походження товарів, затвердженого наказом Державної митної служби України №1070 від 09.11.2009 року, чинного на час митного офоромлення, рішення про визначення країни походження приймається Митним органом виключно у разі наявності наступних підстав: 1.6.1. Визнання сертифіката підробленим (фальсифікованим) за результатами перевірки уповноваженим органом. 1.6.2. Визнання преференційного сертифіката недійсним відповідно до Порядку проведення митними органами перевірки преференційних сертифікатів при ввезенні товарів на митну територію України на умовах угод про вільну торгівлю, затвердженого наказом Держмитслужби від 13.10.2003 N 683. 1.6.3. Визнання країни походження товару, заявленої у митній декларації відповідно до Класифікації валют та держав світу, затвердженої наказом Держкомстату від 08.07.2002 N 260 невідомою (за винятком товарів, наведених у статті 282 Митного кодексу України). 1.6.4. Відновлення до товару режиму вільної торгівлі/найбільшого сприяння згідно законодавством України. Тобто Митний орган має виключний перелік підстав для позбавлення імпортера преференційного режиму. Однак Сумською митницею зроблений висновок про визначення країни походження товару - Білорусь (п. 7 Рішення від 05.04.2011р. № 805000003/2011/0019/1), тобто митний орган однозначно визначає країну походження товару, але всупереч законодавства в той же час позбавляє позивача права на преференційний режим і зобов'язує доплатити 45 000 гривень митних платежів. У відповідності до п. 7 Порядку визначення країни походження товару, що переміщується через митний кордон України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.12.2002р. № 1864 лише за відсутності належним чином оформленого сертифіката про походження товару така країна визнається невідомою. Товари, країна походження яких невідома, пропускаються митним органом з метою їх переміщенню через митний кордон України за умови сплати мита за повними ставками. Як зазначалося раніше країною походження товару (дизельних двигунів) є Республіка Білорусь. Це підтверджується документами наданими до Сумської митниці, зокрема, в тому числі і сертифікатом форми СТ-1, які підтверджують ту обставину, що країною походження товару (дизельних двигунів) є Республіка Білорусь, згідно з критеріями достатньої переробки товару. Своїм листом від 20.01.12р. Мінське відділення Білоруської торгово-промислової палати також підтвердило, що сертифікат про походження товару форми СТ-1 №1/2487-1 від 23.03.2011р. видавався ВАТ «Мінський моторний завод» на товар двигуни дизельні з комплектом ЗІП Д245.7Е2-2841, Д245-291, Д243-726, які в свою чергу відповідають критерію достатньої переробки (правило адвалерної частки) ( том 2 а.с.8). В листі Державного митного комітету Республіки Білорусь також зазначається, що сертифікат СТ-1 №1/2487-1 від 23.03.2011р. дійсно видавався та відомості, котрі у ньому містяться є достовірними ( том 2 а.с.7). Разом з тим, відповідно до пункту 16 Правил визначення держави походження товарів та частини 4 ст.283 МК України, у разі виникнення сумніві з приводу достовірності сертифіката чи відомостей, що в ньому містяться, включаючи відомості про країну походження товару, митний орган може звернутися до органу, що видав сертифікат, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, з проханням про надання додаткових відомостей. Товар не вважається таким, що походить з відповідної країни, доти, доки митні органи у випадках, встановлених цим Кодексом , не одержать належним чином оформлений сертифікат про походження товару або затребувані ними додаткові відомості. Тобто, вирішення питання щодо країни походження товару повинне прийматися після одержання додаткових відомостей, сам факт звернення до компетених організацій країн СНД ще не є підставою для відмови в прийнятті митної декларації. Наведені вище обставини свідчать, що рішення Сумської митниці про визначення країни походження товару від 05.04.2011р. № 805000003/2011/0019/1 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 805000003/1/00048 від 05.04.2011р. прийняті передчасно, з порушенням вимог митного законодавства, відповідно призвели до додаткових витрат позивача по сплаті митних платежів, а відтак підлягають скасуванню. Відповідно до ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України, у зв'язку з чим підлягають присудженню позивачеві понесені ним витрати зі сплати судового збору в сумі 456,80 грн (том 1 а.с.49-52).

Результат розгляду: granted