Рішення адміністративного суду від 2014-02-03 00:00:00+02

[PERSON] звернувся в суд з позовом, у якому просить скасувати постанову АА2 № 235490 від 08 січня 2014 року, про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 08 січня 2014 року, інспектором ДПС ВДАІ м. Рівне Кузіним М.М. (далі інспектор) винесено оскаржувану постанову, у якій зазначається, що 08 січня 2014 року, о 13 год. 45 хв., в м. Рівне, на вул. Соборній, [PERSON] керуючи автомобілем Форд, номерний знак [NUMBER], не виконав вимогу дорожнього знаку 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено». Вважає постанову неправомірною, прийняту з порушенням чинного законодавства, оскільки правил дорожнього руху не порушував. У судовому засідання позивач позовні вимоги підтримав, дав пояснення по суті позову, просив позов задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку. Заперечень проти позову, заяви про розгляд справи у його відсутності суду не надав. Суд вважає можливим розгляд справи у відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення та доводи позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними. Судом встановлено, що 08 січня 2014 року, інспектором ДПС ВДАІ м. Рівне Кузіним М.М. була винесена постанова АА2 № 235490 по справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] У постанові зазначено, що 08 січня 2014 року, о 13 год. 45 хв., в м. Рівне, на вул. Соборній, [PERSON] керуючи автомобілем Форд, номерний знак [NUMBER], не виконав вимогу дорожнього знаку 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено». Зазначеною постановою, [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбачене ч. 1 ст.122 КУпАП, на нього накладеного адміністративне стягнення виді штрафу у розмірі 255 грн. Є обґрунтованими вимоги позивача щодо неправомірності спірної постанови. Так, у відповідності до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в праві про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху. Згідно положень ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Згідно ст.69 КАСУ, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи. Як слідує з обґрунтувань позову, викладених [PERSON] у позовній заяві, останній не заперечив ні наявності дорожнього знаку 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено», ні своїх дій по невиконанню вимог цього знаку, підтвердивши факт здійснення руху під вказаний знак. Проте, заслуговують на увагу його твердження, що проїзд по вулиці Соборній міста Рівне під знак був здійснений ним вимушено, у зв'язку з технічними несправностями автомобіля. У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року N 14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті, встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що відповідач не довів правомірність його дій, яка полягає у притягненні позивача [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted