Рішення адміністративного суду від 2014-02-18 00:00:00+02

6 лютого 2012 року позивач - [PERSON] звернувся в Іршавський районний суд Закарпатської області до відповідача - ВДВС Іршавського управління юстиції в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог (а.с. 39), просив призупинити виконавчі дії з примусового виконання виконавчого листа № 2а-1003 виданого Іршавським районним судом 05.08.2011 року, у звязку з тим, що ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду № н-22а-36450/10 від 21.02.2012 року відкрито провадження за заявою про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.07.2011 року. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 17.10.2011 року Кушницькою СВК подано касаційну скаргу на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.11.2010 року та на ухвалу цього суду від 04.10.2011 року про перегляд за нововиявленими обставинами вказаної вище постанови суду. За цією скаргою, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.10.2011 року відкрито касаційне провадження. Однак, незважаючи на те, що по вказаному питанню тривають судові спори, державний виконавець продовжує виконання виконавчого листа по стягненню 120000 грн штрафу, який накладений ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.07.2011 року за невиконання судового рішення. Також, позивач зазначив, що ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.02.2012 року № н-22а-36450/10 відкрито провадження за заявою про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.07.2011 року, якою на нього накладено штраф. У зв'язку з викладеним, вважає, що є усі підстави для зупинення виконавчих дій. Постановою Іршавського районного суду Закарпатської області від 16.03.2012 року позовну заяву задоволено. Зупинено стягнення на підставі виконавчого листа № 2а-1003/2010 року від 05.08.2011 року виданого Іршавським районним судом Закарпатської області до закінчення розгляду Львівським апеляційним адміністративним судом справи № н-22а-36450/10 за заявою Кушницької СВК про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.07.2011 року на підставі якої Іршавським районним судом Закарпатської області видано виконавчий лист. Із цією постановою суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що така прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому просить її скасувати. Апеляційні вимоги обґрунтовані тим, що зупинення державним виконавцем виконавчого провадження врегульоване статтями 37, 38 Закону України «Про виконавче провадження», однак жодна із цих норм не передбачає можливості зупинення виконавчого провадження у зв'язку з переглядом судового рішення за нововиявленими обставинами. Також, апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції на безпідставність посилання суду першої інстанції на положення ст. 257 КАС України, так як судом апеляційної інстанції під час відкриття провадження про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.07.2011 року, не вирішувалось питання про поновлення строку на апеляційне оскарження. Позивач у судове засідання не прибув, хоча належним чином повідомлений про його дату, час та місце, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення повістки, а тому у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України його неприбуття не перешкоджає апеляційному розгляду справи. Представник відповідача до суду подав заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження. Враховуючи те, що справу може бути вирішено на підставі наявних в ній доказів, а усі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не прибули, хоча були належним чином повідомлені про його дату, час та місце, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України розгляд справи проведено в порядку письмового провадження. Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи та обговорив підстави і межі апеляційних вимог, вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити. Судом першої інстанції встановлено, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2010 року скасовано постанову Іршавського районного суду Закарпатської області від 22 листопада 2010 року та прийнято нову постанову, визнано протиправними дії Кушницької сільської виборчої комісії Іршавського району Закарпатської області щодо встановлення підсумків голосування з виборів Кушницького сільського голови на підставі протоколу дільничної виборчої комісії виборчої дільниці № 05007 складеним 01.11.2010р. о 7 год. 25 хв. Визнано протиправними дії Кушницької сільської виборчої комісії Іршавського району Закарпатської області щодо прийняття рішення №8/1 від 15.11.2010 року «Про результати виборів сільського голови», яким визнано обраним на посаду Кушницького сільського голови [PERSON] Визнано протиправним та скасовано рішення Кушницької сільської виборчої комісії № 8/1 від 15.11.2010 року «Про результати виборів сільського голови». Зобов'язано Кушницьку сільську виборчу комісію Іршавського району Закарпатської області встановити підсумки голосування з виборів Кушницького сільського голови на підставі постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2010 року, протоколу дільничної виборчої комісії виборчої дільниці № 05006 від 01.11.2010 року та протоколу дільничної виборчої комісії виборчої дільниці № 05007 від 01.11.2010 року складеного о 8 год. 00 хв. Зобов'язано Кушницьку сільську виборчу комісію Іршавського району Закарпатської області спростувати повідомлення в газеті «Нове життя» про результати виборів та обрання Кушницьким сільським головою [PERSON] Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2011 року на голову Кушницької сільської виборчої комісії Іршавського району [PERSON] було накладено штраф у розмірі 120000 грн. Зобов'язано Кушницьку сільську виборчу комісію Іршавського району Закарпатської області подати до Львівського апеляційного адміністративного суду до 31 серпня 2011 року звіт про виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2011 року у справі № 2а-1003/10 за позовом [PERSON] до Кушницької сільської виборчої комісії Іршавського району Закарпатської області про визнання дій неправомірними, скасування рішення та зобов'язання суб'єкта оскарження здійснити дії. На підставі цього судового рішення Іршавським районним судом Закарпатської області видано виконавчий лист № 2а-1003/2010 від 05.08.2011 року, за яким державним виконавцем ВДВС Іршавського районного управління юстиції постановою ВП № 28405845 від 24.01.2012 року призначено примусове виконання судового рішення на 11:00 год. 02.02.2012 року. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.02.2012 року № н-22а-36450/10 відкрито провадження за заявою Кушницької СВК про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.07.2011 року. Суд першої інстанції дійшов висновку, що позов належить задовольнити, оскільки ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.02.2012 року № н-22а-36450/10 відкрито провадження за заявою Кушницької СВК про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.07.2011 року, на підставі якої видано виконавчий лист, за яким здійснюється стягнення. Однак, суд апеляційної інстанції з такими висновками суду першої інстанції не погоджується, з огляду на таке. Суд першої інстанції вирішивши цей спір не дослідив чи ця справа підсудна цьому адміністративному суду. Згідно ч. 1 ст. 18 КАС України (у редакції чинній на час вирішення справи судом першої інстанції) місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам; усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності; усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг; адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1-4 частини першої цієї статті. Статтю 181 визначено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби, згідно ч. 1 якої, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Відповідно до ч. 6 цієї статті адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 18 цього Кодексу, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист. З аналізу наведених вище норм процесуального права, можна дійти висновку, що адміністративні справи з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів ДВС підсудні місцевим загальним судам як адміністративним, тільки щодо виконання рішень судів у справах, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 18 цього КАС України. Однак, як вбачається із матеріалів справи, справа у якій прийнято судове рішення, на підставі якого здійснюється виконавче провадження, не підпадає під жодну з категорій спорів, що визначені у пунктах 1-4 ч. 1 ст. 18 КАС України, що виключає можливість розгляду цієї справи Іршавським районним судом Закарпатської області. Згідно ч. 2 ст. 18 КАС України окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська або Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ з приводу їхніх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам. Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що спір підсудний окружному адміністративному суду, а не місцевому загальному суду як адміністративному, що дає підстави зробити висновок про те, що справа вирішена неповноважним судом. Вирішення справи неповноважним судом є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення (п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України). Отже, оскаржувана постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення. Суд апеляційної інстанції вирішуючи спір по суті дійшов висновку, що позов задоволеним бути не може, з огляду на наступне. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Закон N 606-XIV). Згідно ч. 1 ст. 11 цього Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Обставини, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження визначені ст. 37 Закону N 606-XIV серед яких, зокрема, у випадку зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа. Однак, вказана стаття не передбачає обов'язку державного виконавця зупиняти виконавче провадження у разі відкриття провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, на підставі якого видано виконавчий лист, а тому посилання позивача на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.02.2012 року № н-22а-36450/10, є безпідставним. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 року № 14 суд не вправі зобов'язувати державного виконавця чи іншу посадову особу державної виконавчої служби до вчинення тих дій, які згідно із Законом можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби. Відповідно до ст.ст. 37-39 Закону N 606-XIV, питання про зупинення виконавчого провадження віднесене до виключної компетенції державного виконавця про що він приймає відповідну постанову. Кодекс адміністративного судочинства України визначає тільки єдиний випадок у якому адміністративний суд може зупинити стягнення за виконавчим документом, це у разі подання заяви про виправлення помилки у виконавчому листі або заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню (ст. 259 КАС України). Однак, суд першої інстанції цього не врахував та зупинив стягнення за виконавчим листом з огляду на подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, розгляд якої здійснювався Львівським апеляційним адміністративним судом. Разом з тим, КАС України передбачає ряд випадків за яких адміністративний суд вирішує питання про зупинення виконання постанови або ухвали, зокрема, як це вказав суд першої інстанції, у разі поновлення судом апеляційної інстанції строку апеляційного оскарження одночасно вирішується питання про зупинення виконання постанови або ухвали (ч. 3 ст. 267 КАС України). Проте, у даному випадку суд апеляційної інстанції під час відкриття провадження за заявою про перегляд за нововиявленими обставинами (а.с. 40), не вирішував питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, а тому положення цієї статті до спірних відносин застосованими бути не можуть. Можливість зупинення виконання судового рішення передбачено також ст. 252 КАС України «Порядок здійснення перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами» згідно якої суд своєю ухвалою може зупинити виконання судового рішення, яке переглядається за нововиявленими обставинами, до закінчення перегляду. Однак, як випливає з аналізу цієї статті таке питання може вирішуватись виключно тим судом, до якого подано заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, а не будь-який іншим адміністративним судом в порядку окремого позовного провадження. Із ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.02.2012 року № н-22а-36450/10 не вбачається, що питання зупинення виконання ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.07.2011 року вирішувалось. Крім того, слід зазначити, що ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2012 року, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20.02.2013 року, відмовлено у задоволенні вказаної вище заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Також, безпідставним є посилання позивача на ухвалу Вищого адміністративного суду України від 19.10.2011 року № К/9991/66892/11, як на підставу для зупинення виконавчих дій, оскільки відкриття касаційного провадження не дає підстав для зупинення виконавчого провадження. Цією ухвалою судом касаційної інстанції відмовлено у зупиненні виконання судового рішення в порядку п. 5 ч. 1 ст. 215 КАС України. Разом з тим, слід зазначити, що станом на день звернення позивача з розглядуваним адміністративним позовом (06.02.2012 року), вказане вище касаційне провадження вже було звершене (ухвала Вищого адміністративного суду від 02.02.2012 року № К/9991/66892/11), за результатами якого ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2011 року залишено без змін. Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про зупинення виконавчого провадження є необґрунтованими та безпідставними, а тому задоволеними бути не можуть. З огляду на те, що ця справа вирішена неповноважним судом та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про її скасування та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Результат розгляду: denied