Рішення адміністративного суду від 2014-03-05 00:00:00+02

Державна податкова інспекція у м. Чернівцях Головного управління Міндоходів у Чернівецькій області (далі-позивач) звернувся з адміністративним позовом до приватного підприємця [PERSON] (далі-відповідач) про припинення підприємницької діяльності. Ухвалою суду від 12.02.2014 року було відкрито скорочене провадження у справі. Зазначену ухвалу відповідач не отримав, оскільки повернулось поштове відправлення в якому зазначено, що адресат за зазначеною адресою не проживає. Відповідно до ч.11 ст.35 КАС України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином. З урахуванням зазначених норм, суд вважає за можливе та доцільне розглянути справу на підставі наявних матеріалів та доказів. Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач зареєстрований суб'єктом підприємницької діяльності з 17.11.1997 року(а.с. 4-5) та взятий на облік як платник податків з 18.11.1997 року(а.с. 3). Відповідач з дати реєстрації не подає до органів Державної податкової інспекції податкові декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням та сплатою податків, які передбачені чинним законодавством, при цьому заборгованість по платежах відсутня(а.с. 6-7). Згідно з п. 15.1 ст. 15, п. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (далі Податковий кодекс) платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. Платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів. Відповідно до п. 20.1.12 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу органи державної податкової служби мають право у випадках, встановлених законом, звертатися до суду щодо припинення юридичної особи та підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця про визнання недійсними установчих (засновницьких) документів суб'єктів господарювання. Частиною 2 ст. 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" визначено, що підставами для постановлення судового рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця зокрема, є неподання протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону. Судом встановлено, що відповідач не виконує вимоги п. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу, ч. 2 ст. 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", а саме: не подає протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону, що є підставою для припинення його підприємницької діяльності, тому позовні вимоги позивача є правомірними. Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" суд, який постановив рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, у тому числі рішення про визнання фізичної особи - підприємця недієздатною або про обмеження її цивільної дієздатності, в день набрання таким рішенням законної сили направляє його копію державному реєстратору за місцем реєстрації фізичної особи - підприємця для внесення до Єдиного державного реєстру запису про судове рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця. Згідно з ч. 3 ст. 49 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" державний реєстратор зобов'язаний не пізніше наступного робочого дня з дати надходження судового рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем внести до Єдиного державного реєстру запис про судове рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця та в той же день повідомити органи статистики, державної податкової служби, Пенсійного фонду України та фізичну особу - підприємця, щодо якої було постановлено судове рішення, про внесення такого запису. З огляду на викладене вище суд вважає, що позов є обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються. Згідно ч.1 ст.256 КАС України негайно також виконуються постанови суду, прийняті в порядку скороченого провадження у адміністративних справах, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 частини першої статті 183-2 цього Кодексу. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted