Рішення адміністративного суду від 2014-02-27 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Еверест плюс» до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві про встановлення відсутності компетенції, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що питання, що дослідженні ДПІ в ході перевірки правильності повноти обчислення та своєчасності сплати податку на прибуток та податку на додану вартість не пов'язані з розслідуванням злочину зазначених в постанові слідчого про призначення перевірки, а тому є поза межами компетенції ДПІ під час здійснення перевірки призначеної відповідно до пп.78.1.11 п.78.1 ст. 78 Податкового кодексу України. В позовній заяві позивач просить суд встановити відсутність компетенції Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві під час проведення позапланової документальної виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Еверест плюс», призначеної згідно з пп. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, результати якої оформлені актом № 14/26-53-22-01-21-32853498 від 15.11.2013р. «Про результати позапланової виїзної перевірки ТОВ «Еверест плюс» з питань дотримання вимог податкового, валютного, та іншого законодавства за період з 01.07.12 р. по 31.03.2013 р.» перевіряти питання правильності повноти обчислення та своєчасності сплати податку на прибуток (п. 3.1 акту) та податку на додану вартість (п. 3.2 акту). У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю. Представник відповідача позовні вимоги не визнав повністю посилаючись на обставини викладені в запереченнях проти позову. Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши представника позивача та представника відповідача, суд дійшов наступних висновків: Судом встановлено, що ДПІ у Дніпровському у районі Головного управління Міндоходів у місті Києві на підставі наказу №812 від 30.10.2013р., направлень від 31.10.2013 №1820, №1819, №1818, №1810, №1809, згідно з підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України та на виконання постанови старшого слідчого з ОВС ГСУ фінансових розслідувань Міндоходів України від 20.06.2013р. про призначення позапланової документальної перевірки, проведено позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.12 р. по 31.03.13 р. за результатами якої складено акт №14/26-53-22-01-21-32853498 від 15.11.13 р. В ході проведення перевірки встановлено порушення, зокрема п.п. 135.5.4 п.135.5 ст.135 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на прибуток підприємств на загальну суму 2 481 990,00 грн. та п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на суму 160345,00 грн. На підставі акту перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення №0005582220 від 18.12.13 р. з податку на додану вартість на суму 240517,00 грн. та №0005592220 від 18.12.13 р. з податку на прибуток приватних підприємств на суму 3722985,00 грн. Вважаючи протиправними відсутність компетенції відповідача щодо проведення позапланової виїзної перевірки в частині здійснення перевірки питання правильності повноти обчислення та своєчасності сплати податку на прибуток (п. 3.1 акту) та податку на додану вартість (п. 3.2 акту), ТОВ "Еверест плюс" звернулось до суду. Відповідно до п.п 14.1.178 ст. 14 Податкового кодексу України податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу. Згідно п.п.14.1.165 ст. 14 Податкового кодексу України податок, платник податку, оподаткування, оподатковуваний прибуток для цілей розділу III цього Кодексу - податок на прибуток підприємств, платник податку на прибуток підприємств, оподаткування податком на прибуток підприємств, прибуток, який підлягає оподаткуванню. Положеннями підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення. Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків (підпункт 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України). Відповідно до підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України підставою для проведення документальної позапланової виїзної перевірки є отримання судового рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанову органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону. У відповідності до статті 40 Кримінального-процесуального кодексу України до повноважень слідчого, зокрема, відноситься призначати ревізії та перевірки у порядку, визначеному законом. Отже, відповідач має право перевіряти питання правильності повноти обчислення та своєчасності внесення до бюджету платниками податків податок на прибуток та податок на додану вартість та як вбачається зі змісту постанови старшого слідчого з ОВС ГСУ фінансових розслідувань Міндоходів України Борисенка В.М. від 20.06.2013р. призначено комплексну перевірку з питання перевірки дотримання ТОВ "Еверест плюс" вимог цивільного, податкового та іншого законодавства з метою виявлення можливого ухилення позивачем від сплати усіх видів податків. Згідно підпункту 79.1 статті 79 Податкового кодексу України, документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом. Відповідно до пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України, документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Судом встановлено, що на підставі підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України та постанови старшого слідчого з ОВС ГСУ фінансових розслідувань Міндоходів України від 20.06.2013, керівник ДПІ у Дніпровському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві видав наказ від 30.10.2013 №812 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Еверест плюс" та направлення від 31.10.2013р. №1820, №1819, №1818, №1810, №1809 на документальну позапланову виїзну перевірку. Як вбачається із матеріалів справи, вказані направлення та копія наказу були вручені представнику позивача, а також були пред'явлені службові посвідчення, що підтверджується відповідною розпискою. Відповідно до п.86.9 ст.86 Податкового кодексу України, у разі якщо грошове зобов'язання розраховується контролюючим органом за результатами перевірки, проведеної з обставин, визначених підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, щодо кримінального провадження, у якому розслідується кримінальне правопорушення стосовно посадової особи (посадових осіб) платника податків (юридичної особи) або фізичної особи -підприємця, що перевіряється, предметом якого є податки та/або збори, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки приймається таким контролюючим органом протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання цим контролюючим органом відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили. Матеріали такої перевірки разом з висновками контролюючого органу передаються органу, що призначив перевірку. Главою 8 КПК України врегульовано порядок порушення кримінальної справи шляхом винесення відповідної постанови (ст. 98 КПК України), як єдиної процесуальної форми початку кримінального переслідування та досудового слідства. Форми закінчення досудового слідства визначені ст.212 Кримінально-процесуального кодексу України, якими є: складання обвинувального висновку або постанови про закриття кримінальної справи чи постанови про направлення справи до суду для вирішення питання про застосування примусових заходів медичного характеру. Розділом З КПК України визначені судові рішення, які можуть бути прийняті судом першої інстанції за наслідками розгляду кримінальної справи, це - або обвинувальний або виправдовувальний вирок. По кримінальній справі судом також можуть бути прийняті і інші судові рішення, передбачені нормами вказаного кодексу. Викладене дає підстави вважати, що судове рішення в рамках кримінального процесу може бути прийняте лише за умови порушення кримінальної справи. Враховуючи те, що кримінальну справу в силу ч.1 ст.98 КПК України, може бути порушено за фактом вчинення злочину (за фактом фіктивного підприємництва, тобто створення або придбання визначених суб'єктів підприємницької діяльності з метою прикриття незаконної, діяльності), то судове рішення в рамках кримінального процесу може бути прийнято щодо фізичних осіб, винних у вчиненні злочину, злочинна діяльність яких стосувалась визначених в постанові про порушення кримінальної справи юридичних осіб. Отже, враховуючи вищевикладене, заборона приймати податкове повідомлення-рішення стосується лише тих юридичних осіб, за фактом ухилення від сплати податків яких порушено кримінальну справу. Оскільки, до суду не надано доказів, що під час проведення перевірки та винесення податкових повідомлень-рішень №0005582220 від 18.12.13 р., №0005592220 від 18.12.13 р. кримінальні справи щодо позивача не порушувались, ДПІ у Дніпровському районі ГУ Міндоходів у м. Києві діяло у спосіб передбачений чинним законодавством України. За таких обставин, Окружний адміністративний суд міста Києва за правилами, встановленими ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Результат розгляду: denied