Рішення адміністративного суду від 2014-02-03 00:00:00+02

Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Маріуполя (надалі - позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Маріуполі Донецької області (надалі - відповідач) про стягнення суми виплаченої [PERSON] пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, у загальному розмірі 450,00 грн. Позов мотивовано відмовою відповідача у прийнятті до відшкодування виплачених позивачем сум основного розміру пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання відносно [PERSON] за період з 01.07.2013р. по 30.09.2013р. всупереч «Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасного випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 4 березня 2003 р. N 5-4/4 від та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України за № 376/7697 від 16.05.2003 р. Представник позивача у судове засідання від 03.02.2014р. не з'явився, про дату, час й місце судового розгляду справи був повідомлений, надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач надав письмові заперечення на адміністративний позов, за змістом яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог, вважаючи, що органи Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України не повинні відшкодовувати органам Пенсійного фонду України витрати з виплати пенсії. Також, відповідач зазначає, що у нього відсутня справа померлого годувальника [PERSON] Крім того, відповідач посилається на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 27.11.2013р. у справі №805/13459/13-а, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог по стягненню витрат відносно [PERSON] за попередній період. Представник відповідача у судове засідання від 03.02.2014р. не з'явився, про дату, час й місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі. Враховуючи положення ч.4 ст.122, ч.4 та ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши повідомлені сторонами обставини, дійшов наступних висновків. Публічно-правовий спір виник між суб'єктами владних повноважень, які мають статус юридичної особи. Позивачем та відповідачем складено акти щомісячної звірки особових справ пенсіонерів, які мають право отримання пенсії у зв'язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням за липень 2012р., серпень 2012р. та вересень 2012р. Також, до суду надані таблиці розбіжностей до вказаних актів та підписані сторонами списки осіб, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, не прийнятих до заліку за липень 2012р., серпень 2012р. та вересень 2012р., із яких вбачається що відповідачем не прийнято до заліку виплачені позивачем суми основного розміру пенсії [PERSON] у загальному розмірі 450,00 грн. (по 150,00 грн. щомісячно). Із вказаних документів вбачається, що, на думку відповідача, акт Н-1 не відповідає вимогам законодавства. До суду надано копію розпорядження №129288 від 15.07.2010р., яким [PERSON] призначено пенсію по втраті годувальника. Згідно вказаного розпорядження [PERSON] [INFO] народження, годувальник - [PERSON] помер [INFO] року. Таким чином, на момент смерті годувальника [PERSON] досягла пенсійного віку. Також, до суду надані копії актів форми Н-1 №16 Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 30.01.2013р. у справі №2а/0570/16539/2012 задоволено позовні вимоги Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Маріуполя щодо стягнення з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Маріуполі Донецької області про стягнення витрат з виплати осново розміру пенсії відносно [PERSON] за липень-вересень 2012р. Вказаною постановою встановлено, що [PERSON] [INFO] отримує пенсію по втраті годувальника з 14 липня 2010 року згідно розпорядження управління від 2 липня 2010 року № 129288, яким переведена з пенсії по інвалідності на пенсію по втраті годувальника. Також зазначено, що на вимогу суду апеляційної інстанції позивачем наданий належний акт (Н-1), який посвідчує факт загибелі чоловіка на робочому місті від нещасного випадку на виробництві 10 лютого 1987 року. На момент смерті чоловіка, внаслідок нещасного випадку на виробництві, [PERSON] досягла 58 років, тобто є непрацездатною особою в розумінні вищенаведеної норми. Судом встановлено, що постановою Донецького окружного адміністративного суду від 06.06.2013р. у справі №805/7152/13-а стягнуто з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання України у місті Маріуполі Донецької області на користь Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі міста Маріуполя Донецької області суму основного розміру пенсії по пенсіонеру [PERSON], якій виплачено пенсію у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві, за січень-березень 2013 року у розмірі 450,00 грн. У вказаній постанові судом зазначено, що згідно з копією довідки від 24.06.2010 року, виданою міською радою на ім`я [PERSON], остання на час смерті чоловіка [PERSON] мешкала разом з чоловіком. Пенсія з боку чоловіка була основним джерелом існування. За наслідками апеляційного оскарження вказана постанова залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 09.07.2013р. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26.07.2013р. №К/800/38486/13 відмовлено у відкритті касаційного провадження. Також, постановою Донецького окружного адміністративного суду від 06.06.2013р. у справі №805/4593/13-а стягнуто з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Маріуполі Донецької області на користь Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Маріуполя Донецької області суму основного розміру пенсії [PERSON], якій виплачено пенсію у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві, за жовтень-грудень 2012 року у розмірі 450,00 грн. За наслідками апеляційного оскарження вказана постанова залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 29.05.2013р. Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 19.06.2013р. №К/800/31859/13 та від 27.06.2013р. №К/800/33754/13 відмовлено у відкритті касаційного провадження. Суд враховує наявність постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 27.11.2013р. у справі №805/13459/13-а, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог по стягненню витрат відносно [PERSON] за попередній період, але зазначає, що у справі №805/13459/13-а не підтверджено досягнення [PERSON] пенсійного віку на момент смерті годувальника, але в цій справі та у справах №2а/0570/16539/2012, №805/4593/13-а та №805/7152/13-а встановлено досягнення [PERSON] пенсійного віку на момент смерті годувальника - [PERSON] Відповідно до п.4 «Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасного випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 4 березня 2003 р. N 5-4/4 від та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України за № 376/7697 від 16.05.2003р., встановлено, що відшкодуванню підлягають суми, що виплачуються відповідно до Законів України «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» та інших нормативно-правових актів, а саме: сума основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; щомісячна цільова грошова допомога на прожиття, якщо така надавалася пенсіонеру, який одержував вищезазначену пенсію; допомога на поховання сім'ї померлого або особі, яка здійснила поховання особи, яка отримувала вищезазначену пенсію; сума витрат Пенсійного фонду з виплати і доставки вищезазначених пенсій. Розмір допомоги на поховання в частині, що підлягає відшкодуванню Фондом соціального страхування від нещасних випадків, визначається управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, виходячи з основного розміру вищезазначеної пенсії померлого пенсіонера та щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття, якщо така надавалася пенсіонеру, який отримував вищезазначену пенсію. Суму витрат з виплати і доставки пенсій визначають органи Пенсійного фонду на підставі Граничних тарифів на основні послуги зв'язку, затверджених наказом Державного комітету зв'язку та інформатизації України від 7 червня 2002 року N 120 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 19 липня 2002 року за N 595/6883. Страхування від нещасного випадку є самостійним видом загальнообов'язкового державного соціального страхування, за допомогою якого здійснюється соціальний захист, охорона життя та здоров'я громадян у процесі їх трудової діяльності. Одним з основних принципів страхування від нещасного випадку є цільове використання коштів, які відповідно до статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» не формуються за рахунок Державного бюджету України, не включаються до його складу та використовуються виключно за їх прямим призначенням. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в редакції чинній до набрання чинності Закону України від 08.07.2011р. N 3668-VI, встановлено, що пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Відповідно до пп. «е» п. 1 частини 1 статті 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» встановлено, що у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні пенсію у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Відповідно статті 28 зазначеного Закону, страховими виплатами є грошові суми, які згідно із статтею 21 цього Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Зазначені грошові суми складаються із: 1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності; 2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім'ї та особам, які перебували на утриманні померлого); 3) страхової виплати пенсії по інвалідності потерпілому; 4) страхової виплати пенсії у зв'язку з втратою годувальника; 5) страхової виплати дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності; 6) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу. Згідно із статтею 33 Закону, у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсій згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини першої статті 21 цього Закону) мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті. Такими непрацездатними особами є : 1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років; 2) жінки, які досягли 55 років, і чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони не працюють; 3) інваліди - члени сім'ї потерпілого на час інвалідності; 4) неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобов'язаний виплачувати аліменти; 5) непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право. Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім'ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли 8-річного віку. Пенсія у разі смерті годувальника призначається і виплачується згідно із законодавством. Таким чином, основний розмір пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання відносно [PERSON] за липень-вересень 2012р. підлягає відшкодуванню, оскільки ця особа належать до визначених статтею 33 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» непрацездатних осіб. За змістом пункту 2 статті 7 Закону України № 2272-III від 22 лютого 2001 року «Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», на який посилається відповідач, в редакції чинній до 01.01.2011р., Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання України сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли відповідні підприємства передали в установленому порядку Фонду документи, що підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати та соціальні послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку. Потерпілі, документи яких не передані до Фонду, продовжують отримувати належні виплати та соціальні послуги від свого роботодавця, Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування України. При цьому кошти, виплачені потерпілому страхувальником, зараховуються Фондом у рахунок його страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, а між страховиками з інших видів страхування і Фондом в подальшому відбуваються відповідні розрахунки. Суд зазначає, що п. 2 ст. 7 Закону України № 2272-III від 22 лютого 2001 року «Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» втратив чинність з 01.01.2011р. згідно із Законом України від 08.07.2010р. N 2464-VI. Проте, відповідно до п. 5 ч.1 статті 24 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» встановлено, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний співпрацювати з фондами з інших видів соціального страхування у фінансуванні заходів, пов'язаних з матеріальним забезпеченням та наданням соціальних послуг застрахованим, у кожному конкретному випадку спільно приймаючи рішення щодо того, хто з них братиме участь у фінансуванні цих заходів. Якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат. Сфера дії цього Закону поширюється на ту категорію інвалідів, щодо відшкодування витрат на виплату пенсій яким виник спір. Суд вважає, що вимога про стягнення заборгованості, пов'язаної з виплатою пенсій, є обґрунтованою і повністю кореспондується з пунктом 4 частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України. Зазначена правова позиція відображена у висновках Верховного Суду України в постанові від 21.11.2011р. № 21-333а11. На підставі наведеного, суд вбачає наявність підстав для стягнення виплачених позивачем [PERSON] сум основного розміру пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Результат розгляду: granted