Рішення адміністративного суду від 2014-02-13 00:00:00+02

31 січня 2014 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов управління Пенсійного фонду України в Артемівському районі м. Луганська до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Луганську про визнання дій неправомірними, стягнення виплаченої пенсії по втраті годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві у розмірі 1050,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [PERSON] з 01 вересня 2010 року отримує пенсію по втраті годувальника - [PERSON] який помер в наслідок нещасного випадку на виробництві, а саме на шахті "Ворошиловградська №1" [INFO]. Управлінням Пенсійного фонду України в Артемівському районі м. Луганська [PERSON] було включено до списку осіб, які отримували пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, за червень - грудень 2013 року. Вказані витрати звірені по особовій справі та узгоджені управлінням Пенсійного фонду України в Артемівському районі м. Луганська в акті щомісячної звірки за червень - грудень 2013 року. Зазначені акти підписані представниками відповідача без урахування суми пенсії та витрат на виплату та доставку пенсії в частині що підлягає відшкодуванню відповідно до пункту 4 Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України та Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань від 04 березня 2003 року № 5-4/4 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 травня 2003 року за № 376/7697, ч.2 п.5 ст.25 Закону України №1105 "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", ч.4 ст.26 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 14.01.1998. Фактично відповідачем не порушувався зазначений Порядок № 5-4/4, пред'явлені акти звіряння були підписані, але без урахування зазначеної суми. На підставі цього між позивачем і відповідачем виник спір щодо відшкодування понесених витрат. У даному випадку Порядок № 5-4/4 не врегульовує спірних відносин, які виникли між сторонами, оскільки встановлене ним правило підписання актів звірки розраховане на відсутність спору. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 20 березня 2007 року. Обґрунтування відповідачем позиції по відмові в прийнятті до відшкодування суми пенсії по втраті годувальника, який помер внаслідок професійного захворювання, отриманого на виробництві, є неправомірними, оскільки таке відшкодування передбачено законодавством. В судове засіданні представник позивача не з'явився про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, надав через канцелярію суду клопотання відповідно до якого просив провести розгляд справи за його відсутності. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, не прибув до суду, надав через канцелярію суду письмові заперечення у яких просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі та розглянути справу без участі представника відповідача. Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], отримує в управлінні Пенсійного фонду України в Артемівському районі м. Луганська пенсію по втраті годувальника, [PERSON] який помер [INFO] внаслідок нещасного випадку на виробництві (при зачистці на шахті "Ворошиловградская" ВО "Ворошиловградуголь" нижньої частини лави зруйнованою крівлею був засипаний та смертельно травмований), про що свідчить розпорядження від 17 січня 2014 року № 198428 та акт без номеру та дати про нещасний випадок на виробництві форми Н-1 (а.с.8-11). На день смерті [PERSON] його дружині [PERSON] було повних 27 років. Витрати УПФУ в Артемівському районі м. Луганська з виплати пенсії [PERSON] по втраті годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за період червень - грудень 2013 року складають 1050,00 грн.(а.с.7). Вищевказані виплати увійшли до актів щомісячної звірки витрат по особовим справам потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Акти разом зі списками осіб, яким виплачені пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання направлялися позивачем до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Луганську для погодження. Відповідач суми витрат УПФУ в Артемівському районі м. Луганська на виплату [PERSON] пенсії по втраті годувальника внаслідок нещасного випадку на виробництві до відшкодування не прийняв (а.с.12-25). Згідно обставин справи між сторонами виник спір щодо наявності обов'язку відповідача відшкодовувати понесені позивачем витрати на виплату [PERSON] пенсії по втраті годувальника внаслідок нещасного випадку на виробництві. Позивач вважає, що відшкодуванню підлягають всі суми пенсій, які призначені особам по втраті годувальника, незалежно від того чи була ця особа працездатною на дату смерті годувальника. Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23.09.1999 року № 1105-XIV (далі за текстом Закон №1105) визначено, що у разі настання страхового випадку обов'язок своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, зокрема, пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання чи пенсію у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, а також організація поховання померлого та відшкодування вартості пов'язаних з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов, покладений на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (ст.ст. 21, 28 вказаного Закону). Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України та Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань від 04 березня 2003 року № 5-4/4 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 16 травня 2003 року за № 376/7697 (надалі - Порядок № 5-4/4), визначає механізм відшкодування на централізованому рівні Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, які призначені особам, що застраховані згідно із Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (крім осіб, зазначених у пункті 2 статті 8 цього Закону), у тому числі добровільно застраховані, та потерпілим особам, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків. У відповідності із пунктом 4 Порядку № 5-4/4 відшкодуванню підлягають суми, що виплачуються відповідно до Законів України "Про пенсійне забезпечення", "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" та інших нормативно-правових актів, а саме: сума основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; щомісячна цільова грошова допомога на прожиття, якщо така надавалася пенсіонеру, який одержував вищезазначену пенсію; допомога на поховання сім'ї померлого або особі, яка здійснила поховання особи, яка отримувала вищезазначену пенсію; сума витрат Пенсійного фонду з виплати і доставки вищезазначених пенсій. Пунктом 5 Порядку № 5-4/4 визначено, що органи Пенсійного фонду щомісяця, до 10 числа місяця, наступного за звітним, на підставі списку осіб, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (додаток 1), та списку померлих осіб і осіб, знятих з обліку з інших причин, які отримували пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (додаток 2), проводять з відділеннями виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в районах та містах обласного значення (далі - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків) звірку витрат за особовими справами потерпілих, складають акт щомісячної звірки витрат за особовими справами потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (додаток 3), у якому визначають загальну суму витрат, що підлягає відшкодуванню, та до 15 числа місяця, наступного за звітним, подають його відповідно головним управлінням Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду) і управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків). Порядок № 5-4/4 не врегульовує спірних відносин, які виникли у даному випадку, оскільки встановлене ним правило підписання актів звірки розрахунків розраховано на відсутність спору. Частиною 2 статті 24 Закону №1105 встановлено, якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг, між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого і звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат. При вирішенні даних спірних правовідносин необхідно враховувати відмінності у правовому регулюванні виплат пенсії у зв'язку з втратою годувальника, згідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі Закон №1058), на який посилається позивач в обґрунтування заявлених вимог, та Закону № 1105, яким встановлено право на страхові виплати у разі смерті потерпілого, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Статтею 36 Закону №1058 встановлені умови призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника, згідно якої пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. Непрацездатними членами сім'ї вважаються: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону; 2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років. Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах, до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні; 3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років. До членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника. Відмінності між вищенаведеними Законами №1105 та №1058 визначені в тому, що статтею 33 Закону № 1105 передбачено, у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсій згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини першої статті 21 цього Закону) мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті. Такими непрацездатними особами є: 1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років; 2) жінки, які досягли 55 років, і чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони не працюють; 3) інваліди - члени сім'ї потерпілого на час інвалідності; 4) неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобов'язаний виплачувати аліменти; 5) непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право. Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім'ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли 8-річного віку. Виходячи з наведеної законодавчої норми, коло осіб, які мають право на одержання щомісячних страхових виплат відповідно до Закону № 1105 вужче, ніж коло осіб, яким призначається пенсія у зв'язку з втратою годувальника на загальних умовах. Згідно ст.28 Закону № 1105 страховими виплатами є грошові суми, які згідно із статтею 21 цього Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Зазначені грошові суми, в тому числі, складаються із страхової виплати пенсії у зв'язку з втратою годувальника. Однак, для визнання суми пенсії по втраті годувальника саме страховою виплатою в розумінні Закону № 1105, підставою для такої виплати Закон визначає обов'язкову наявність страхового випадку. Згідно ст.13 Закону № 1105 страховим випадком є нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання, що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму за обставин, зазначених у статті 14 цього Закону, з настанням яких виникає право застрахованої особи на отримання матеріального забезпечення та/або соціальних послуг. Факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України "Про охорону праці". Підставою для оплати потерпілому витрат на медичну допомогу, проведення медичної, професійної та соціальної реабілітації, а також страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами. За змістом статей 8, 10, 81 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсійне забезпечення громадян, призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України з виплатою пенсій за рахунок його коштів. Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] виплачена пенсія по втраті годувальника внаслідок нещасного випадку на виробництві, про відшкодування суми якої просить позивач, на дату втрати годувальника не досягла пенсійного віку та не була непрацездатною з інших причин, що не заперечує позивач. З урахуванням вищенаведеного, сплачені [PERSON] за червень - грудень 2013 року суми пенсії не є страховими виплатами у розумінні статті 21 Закону № 1105, фінансування яких провадиться Фондом соціального страхування від нещасних випадків за рахунок коштів цього Фонду. Крім того, слід зазначити, що Луганським окружним адміністративним судом вже неодноразово розглядалися спори між тими ж сторонами з приводу стягнення сум виплаченої пенсії громадянці [PERSON] Так, постановою Луганського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2013 року у справі № 812/1462/13-а яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2013 року, у задоволенні адміністративного позову управління Пенсійного фонду України в Артемівському районі м. Луганська до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Луганську про визнання дій неправомірними, та зобов'язання прийняти до відшкодування витрати на виплату та доставку пенсії у зв'язку з втратою годувальника [PERSON] у розмірі 900,00 грн. та суму витрат на виплату та доставку відмовлено повністю, оскільки виплачені [PERSON] суми пенсії не є страховими виплатами у розумінні статті 21 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", фінансування яких провадиться Фондом соціального страхування від нещасних випадків за рахунок коштів цього Фонду, що свідчить про відсутність правових підстав для зобов'язання відповідача відшкодувати Пенсійному фонду виплачені [PERSON] суми пенсії (а.с.31-33). Також, тотожна позиція викладена в рішеннях судів першої та апеляційної інстанції по справі № 2а-2728/11/1270, № 812/6112/13-а, які залишено без змін ухвалами Вищого адміністративного суду України. Статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін. Згідно із частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, обставини щодо відсутності у відповідача обов'язку відшкодовувати позивачу витрати, пов'язані із виплатою пенсії [PERSON] по втраті годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві, у відповідності із частиною 1 статті 72 та частиною 2 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді даної адміністративної справи не доказуються. У судовому засіданні було встановлено, що на момент настання страхового випадку (смерть [PERSON], яка пов'язана з нещасним випадком на виробництві) [PERSON] не була непрацездатною та не знаходилася на утриманні померлого. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що [PERSON], якій виплачується пенсія пенсійним органом по втраті годувальника в даному випадку, не має права на одержання щомісячних страхових виплат згідно спеціальної норми Закону № 1105, отже правові підстави для відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві, - відсутні, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Відповідно до статті 94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied