Рішення адміністративного суду від 2014-03-26 00:00:00+02

07.02.2014р. [PERSON] (далі-позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області (далі - відповідач) про, (з урахуванням заяви про зміну позовних вимог - а.с.60),: - скасування рішення Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області №5305/13-34 від 04.07.2013р. та №6639/13-34 від 05.08.2013р. про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства [PERSON]; - встановлення відсутності компетенції Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області щодо перевірки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на відповідність вимогам Постанови Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. №1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» та Закону України «Про державний земельний кадастр»; - зобов'язання Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області затвердити Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на ім'я [PERSON]; - зобов'язання Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що позивачем на підставі розпорядження голови Криничанської районної державної адміністрації від 18.09.2012 р. № 902-р-12 було замовлено проект відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Після розроблення проекту відведення землевпорядною організацією та його погодження відповідно до ст. 118, 186-1 Земельного кодексу України, означений проект відведення позивачем було подано із заявою про його затвердження до Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області у відповідності з вимогами ст. 122 Земельного кодексу України. У відповідь на подану заяву позивач отримала листа № 5305/13-34 від 04.07.2013 р., яким позивачу було повідомлено, що подана документація із землеустрою не відповідає вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 № 1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру». Позивачем було повторно подано заяву до Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області стосовно затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (2,0000 га) для ведення особистого селянського господарства із проханням вказати конкретні порушення, які необхідно усунути. У відповідь на другу заяву позивач отримала листа № 6639/13-34 від 05.08.2013 р., яким позивачу було повідомлено, що положеннями Земельного кодексу України та законами України, а також врахувавши інформацію, що міститься у поданих документах, Головне управління Держземагентства у Дніпропетровській області прийшло до висновку, що затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки унеможливлюється через невідповідність даних про земельну ділянку вимогам Постанови Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 №1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру». Враховуючи, що при замовленні та погодженні проекту відведення земельної ділянки позивачем було вжито всі заходи щодо розроблення проекту землеустрою у відповідності з вимогами чинного законодавства, позивач вважає, що відмова відповідача не відповідає чинному законодавству та повинна бути визнана нечинною. Також, зазначає про відсутність компетенції Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області щодо перевірки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на відповідність вимогам Постанови Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. №1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» та Закону України «Про державний земельний кадастр». На підставі зазначеного, просить суд позов задовольнити у повному обсязі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, обставини викладені у позові підтвердив. Просив суд позов задовольнити у повному обсязі. Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали, проти задоволення позову заперечували, посилаючись на те, що при розгляді документації позивача спеціалістами було виявлено, що витяг з Державного земельного кадастру був виданий державним кадастровим реєстратором з порушенням, а саме зазначено вид угідь - рілля, тобто уже зі зміною виду угідь, хоча підстав для такої реєстрації не було, оскільки відповідна документація щодо зміни виду угідь не розроблялась. Вважають, що рішення Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області №5305/13-34 від 04.07.2013р. та №6639/13-34 від 05.08.2013р. про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства [PERSON] є обґрунтованим та правомірним. Зазначають, що оскільки Головне управління наділене повноваженнями щодо передачі земель сільськогосподарського призначення державної власності та несе відповідальність за прийняті накази, то Головне управління має право перевіряти подані документи, на підставі яких (в даному випадку відбувається затвердження документації - проект землеустрою) на відповідність нормам чинного земельного законодавства України. На підставі вищенаведеного, просять суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Заслухавши пояснення представника позивача, заперечення представників відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що розпорядженням Криничанської районної державної адміністрації від 18.09.2012р. № 902-р-12 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства на території Червонопромінської сільської ради (а.с.13). Зазначеним розпорядженням було надано дозвіл [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,00 га за рахунок земель запасу державної власності (землі сільськогосподарського призначення - пасовища) зі зміною виду угідь на землі сільськогосподарського призначення - рілля на території Червонопромінської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області для ведення особистого селянського господарства (а.с.13). На підставі розпорядження голови Криничанської районної державної адміністрації від 18.09.2012р. № 902-р-12 [PERSON] було замовлено проект відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства (а.с.11). Судом встановлено, що з метою затвердження проекту землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства [PERSON] звернулась до Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області із відповідною заявою. У відповідь на подану заяву позивач отримала листа № 5305/13-34 від 04.07.2013 р., яким зазначено, що подана документація із землеустрою не відповідає вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 № 1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» (а.с.46). З метою затвердження проекту землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства [PERSON] повторно звернулась до Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області із відповідною заявою. У відповідь на подану заяву позивач отримала листа № 6639/13-34 від 05.08.2013р., яким зазначено, що положеннями Земельного кодексу України та законами України, а також врахувавши інформацію, що міститься у поданих документах, Головне управління Держземагентства у Дніпропетровській області прийшло до висновку, що затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки унеможливлює через невідповідність даних про земельну ділянку вимогам Постанови Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 №1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» (а.с.6). Згідно до ч.4 ст. 122 Земельного кодексу України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Відповідно до ч.6 ст. 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідно до ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Частиною 8 ст. 118 Земельного кодексу України встановлено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 186-1 Земельного кодексу України, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин. Частиною 5 ст. 186-1 Земельного кодексу України передбачено, що органи, зазначені в частинах першій-третій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Відповідно до ч. 6 ст. 186-1 Земельного кодексу України, підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. Згідно до пункту 107 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. № 1051 (надалі - Порядок ведення кадастру), державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49 - 54 цього Порядку. Згідно до пункту 111 Порядку ведення кадастру, державний кадастровий реєстратор для здійснення державної реєстрації земельної ділянки протягом 14 календарних днів з дня реєстрації відповідної заяви перевіряє: відповідність поданих документів вимогам, передбаченим пунктом 67 Порядку ведення кадастру; електронний документ відповідно до пункту 74 Порядку ведення кадастру. Відповідно до пункту 67 Порядку ведення кадастру, передбачено, що документи, які є підставою для внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, мають відповідати таким вимогам: текст документів має бути написаний розбірливо; документи не мають містити підчищення або дописки, закреслені слова чи інші не обумовлені в них виправлення, орфографічні та арифметичні помилки, бути заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст; документи мають відповідати вимогам Закону України «Про Державний земельний кадастр» та цього Порядку. Відповідно до ч.2 п. 111 Порядку ведення кадастру, за результатами перевірки Державний кадастровий реєстратор виконує одну з таких дій: здійснює державну реєстрацію земельної ділянки: за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру присвоює кадастровий номер земельній ділянці: відкриває Поземельну книгу та вносить відомості до неї (крім відомостей про затвердження документації із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки, а також про власників, користувачів земельної ділянки); робить позначку про проведення перевірки електронного документа та внесення відомостей до Державного земельного кадастру відповідно до підпункту 2 пункту 75 цього Порядку; надає за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру відомості, зазначені у підпункті 1 пункту 197 цього Порядку, відповідним органам державної влади, органам місцевого самоврядування; приймає рішення про відмову у державній реєстрації земельної ділянки відповідно до пунктів 70, 73, 77 - 85 цього Порядку в разі: невідповідності поданих документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, вимогам законодавства: розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини; розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, не в повному обсязі. Згідно до підпункту 2 пункту 75 Порядку ведення кадастру, у разі відповідності поданих документів, зазначених у пункті 69 цього Порядку, вимогам, зазначеним у пункті 67 цього Порядку, та електронного документа вимогам, зазначеним у пункті 74 цього Порядку, Державний кадастровий реєстратор робить на титульному аркуші документації із землеустрою та оцінки земель, матеріалах документації із землеустрою та оцінки земель, що містять графічне зображення об'єктів Державного земельного кадастру, аркушах відомостей про координати поворотних точок їх меж, частин, обмежень, угідь позначку про проведення перевірки електронного документа та внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру за формою згідно з додатком 15. Як вбачається з матеріалів справи, Проект відведення земельної ділянки був погоджений позивачем із відповідними державними органами, про що свідчать висновки відповідних державних органів, а саме Лист-погодження Дніпропетровського обласного центру з охорони історико-культурних цінностей від 13.11.2012р. № 5289/2, та висновок щодо погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. [PERSON] Відділу Держземагентства у Криничанському районі Дніпропетровської області від 13.05.2013р. № 02/06-13 (а.с.17звор.-18). В ході судового розгляду судом встановлено, що проект землеустрою позивача щодо відведення земельної ділянки поданий державному кадастровому реєстратору Відділу Держземагентства у Криничанському районі Дніпропетровської області, був перевірений державним кадастровим реєстратором Відділу Держземагентства у Криничанському районі Дніпропетровської області відповідно до вимог Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. № 1051, про що свідчить присвоєння земельній ділянці кадастрового номеру та проставляння на титульному аркуші документації із землеустрою позначки про проведення перевірки електронного документа та внесення відомостей до Державного земельного кадастру від 17.05.2013р. (а.с.7-10). Приймаючи до уваги вищенаведене, суд вважає безпідставний висновок відповідача, зазначений в рішенні від 04.07.2013р. та №6639/13-34 від 05.08.2013р. про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства [PERSON], що затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки унеможливлюється через невідповідність даних про земельну ділянку вимогам Постанови Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 №1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру». Доводи відповідача про те, що при розгляді документації позивача спеціалістами було виявлено, що витяг з Державного земельного кадастру був виданий державним кадастровим реєстратором з порушенням, як на підставу відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства [PERSON] суд вважає необґрунтованими, оскільки зазначений витяг з Державного земельного кадастру та дії щодо його видачі державним кадастровим реєстратором у встановленому законом порядку не визнані неправомірними та такими, що здійснені з порушенням вимог чинного законодавства. Також, посилання відповідача на зміну виду угідь розпорядженням голови Криничанської районної державної адміністрації від 18.09.2012р. № 902-р-12, як на підставу відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства [PERSON] суд вважає необґрунтованими, оскільки зазначене розпорядження у встановленому законом порядку не скасовано та є чинним. Отже, рішення Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області №5305/13-34 від 04.07.2013р. та №6639/13-34 від 05.08.2013р. про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства [PERSON] підлягає скасуванню. Вимога позивача щодо встановлення відсутності компетенції Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області щодо перевірки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на відповідність вимогам Постанови Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. №1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» та Закону України «Про державний земельний кадастр» задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до вимог чинного законодавства Головні управління Держземагентства наділені повноваженнями перевіряти подані документи на відповідність нормам чинного земельного законодавства. Вимога позивача щодо зобов'язання Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області затвердити Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на ім'я [PERSON] задоволенню не підлягає, оскільки зазначені дії віднесені до компетенції відповідача. Натомість, суд вважає за необхідне зобов'язати Головне управління Держземагенства у Дніпропетровській області повторно розглянути питання щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства [PERSON] з урахуванням висновків суду. Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України з Державного бюджету України підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у розмірі 36,54 гривень. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Результат розгляду: partial