Рішення адміністративного суду від 2014-03-17 00:00:00+02

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 17 березня 2014 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано 20 березня 2014 року. До Закарпатського окружного адміністративного суду звернулася Державна податкова інспекція у Тячівському районі Головного управління Міндоходів у Закарпатській області до Державного підприємства "Солотвинський солерудник", якою просить суд, стягнути з Державного підприємства "Солотвинський солерудник" податковий борг у розмірі 23246,83 грн.. Свої вимоги позивач мотивує наступним. За відповідачем рахується податковий борг по земельному податку у розмірі 23246,83 грн., який виник на підставі рішення про розстрочення (відстрочення) податкового боргу № 2 від 02 лютого 2011 року на суму 543,28 грн., податкової декларації № 9005102906 на суму 21052,26 грн. та пені в сумі 1651,29 грн.. Податковий борг відповідачем станом на день звернення до суду несплачений, позивач просить задовольнити заявлені позовні вимоги. 04 березня 2014 року та 17 березня 2014 року до суду надійшли заяви від представника позивача, якими останній просить розглянути справу без участі представника позивача за наявними матеріалами у справі (а.с.а.с.22,23). В судові засідання, які проходили 05 березня 2014 року та 17 березня 2014 року відповідач не забезпечив явку свого представника, хоча судом вживалися заходи щодо виклику відповідача, що передбачені Главою 3 Розділу II КАС України. Заперечення проти позову відповідачем суду не надано. Відповідно до статті 47 КАС України особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб. Відповідно до статті 41 частини 1 КАС України, у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З'ясувавши усі обставини у справі та перевіривши їх належними та допустимими доказами суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення з огляду на наступне. Судом встановлено, що Державне підприємство "Солотвинський солерудник" було зареєстроване 29 травня 1996 року Тячівською районною державною адміністрацією Закарпатської області про що свідчить Свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи (а.с. 5). Відповідно до вказаного свідоцтва та довідки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України № 371709 (а.с. 6) місцезнаходженням відповідача є: 90575, Закарпатська область, Тячівський район, смт. Солотвино, вул. Шахтарська, будинок 36. Відповідно до довідки про взяття на облік платника податків (форми № 4-ОПП) за № 52/29-00/11 від 08 квітня 2011 року, відповідач взятий у державній податковій інспекції у Тячівському районі Закарпатської області на облік як платник податків (а.с. 7). Відповідач самостійно задекларував податкове зобов'язання по земельному податку шляхом подання до державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління Міндоходів у Закарпатській області податкової декларації № 9005102906 від 07 лютого 2013 року з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) на 2013 рік, відповідно до якої загальна сума задекларованого податку становить 63156,90 грн. (помісячно 5263,08 грн.) (а.с.а.с. 10, 11). В порушення чинного податкового законодавства відповідачем не сплачено самостійно задекларованої ним суми земельного податку за період: з жовтня 2013 року по грудень 2013 року та січень 2014 року. Крім того, відповідачеві було нараховано пеню в розмірі 1651,29 грн., що підтверджується обліковою карткою платника (а.с. 14). 02 лютого 2011 року позивачем було прийнято рішення про відстрочення розстрочених сум та вирішено перенести сплату розстрочених сум з 01 січня 2011 року на 01 січня 2012 рік (а.с. 13). Згідно графіка погашення розстроченої (відстрочення) заборгованості суму 19575,97 грн. по податку з плати за землю було розстрочено з помісячною сплатою в розмірі 543,78 грн.. (а.с. 12). Сума заборгованості підтверджується також обліковою карткою платника (а.с. 14). Відповідно до статті 46 пункту 46.1 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Відповідно до статті 59 пункту 59.1 Податкового Кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Як перша податкова вимога від 03 березня 2007 року № 1/210, так і друга податкова вимога від 11 квітня 2007 року № 2/304 були вручені уповноваженим особам відповідача (а.с. 9). Відповідно до статті 16 пункту 16.1 підпункту 16.1.4 Податкового Кодексу України сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Відповідно до статті 14 пункту 14.1 підпункту 14.1.175 Податкового кодексу України, податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання. Відповідно до статті 269 Податкового кодексу України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі. Відповідно до статті 287 пункту 287.1 Податкового Кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. Відповідно до статті 286 пункту 286.2 Податкового Кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. Статтею 54 Податкового Кодексу України передбачено що, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою. Відповідно до статті 129 пункту 129.1 підпункту 129.1.1 Податкового кодексу України, після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня. Відповідно до статті 57 пункту 57.1 Податкового Кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 287 пункту 287.3 Податкового Кодексу України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця. Відповідно до статті 20 пункту 20.1 підпункту 20.1.34 Податкового кодексу України, органи Державної податкової служби мають право, зокрема звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговують такого платника, на суму податкового боргу або його частини. Зважаючи на вказані норми Податкового кодексу України, враховуючи обставини, встановлені судом, позовні вимоги слід задовольнити.

Результат розгляду: granted