Рішення адміністративного суду від 2014-02-11 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати поважною причину пропуску встановленого законом строку звернення до адміністративного суду, скасувати постанову заступника начальника Південної митниці Міндоходів Голомши Я.Я. №0833/50007/13 від 17.09.2013р. про порушення митних правил і накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу розміром п'ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 8500 гривень, а справу провадженням закрити в зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення та закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Позовні вимоги мотивовано тим, що 14.12.2013р. позивачем було отримано лист Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 02.12.2013р., згідно якого на адресу позивача було надіслано копію оскаржуваної постанови. Про винесення оскаржуваної постанови позивача своєчасно повідомлено не було, а тому він просить суд вважати несвоєчасне отримання копії постанови не з його вини поважною причиною пропуску строку подання даного адміністративного позову. Щодо протиправності оскаржуваної постанови [PERSON] зазначає, що 14.01.2013р. ним було переміщено через митний кордон України у напрямку в'їзд в Україну транспортний засіб - автомобіль марки «BMW 525», р.н. [NUMBER], з реєстрацією на території республіки Болгарія, кузов [NUMBER], який належить юридичній особі також зареєстрованої на території республіки Болгарії, та яким позивач керував на підставі трудових правовідносин із вказаною юридичною особою. 13.08.2013р., виконуючи службові обов'язки, він повертався з України на вказаному автомобілі, перетинаючи митний кордон у зоні діяльності Південної митниці Міндоходів. Перевіряючи підстави знаходження зазначеного вище транспортного засобу на митній території України, посадові особи Південної митниці Міндоходів дійшли протиправного висновку про те, що позивачем порушено строки доставки, передбачені ст.95 Митного кодексу України, безпідставно розпочали провадження у справі про порушення митних правил та незаконно наклали адміністративне стягнення. Позивач посилається, що у відповідність до положень ст.90 Митного кодексу України, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома митними органами України або з межах зони діяльності одного митного органу. Відповідно до приписів глави 17 Митного кодексу України ввезення товарів та транспортних засобів комерційного призначення у режимі транзит передбачає проведення їх митного оформлення з поданням письмової митної декларації із зазначенням найменування, строків вивезення, тощо. Відсутність транзитної митної декларації із зазначенням термінів вивезення спростовує факт перебування даного автомобілю у режимі транзит. Крім того, зазначає, що відповідачем було порушено строк накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил. Так, відповідно до ч.1 ст.467 Митного кодексу України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до ст.522 цього кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючи порушення митних правил, у тому числі передбачені ст.ст.469, 477-481, 485 цього Кодексу, не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень. Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 25.01.2013р. є першим днем порушення строку доставки, передбаченого ст.95 Митного кодексу України. Отже 25.07.2013р. є останнім днем строку накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил. Тобто, накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу відповідно до оскаржуваної постанови 17.09.2013р. здійснено посадовими особами Південної митниці Міндоходів не законно. Під час розгляду справи позивач [PERSON] заявлений позов підтримав та надав суду пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Додатково позивач пояснив, що при в'їзді на територію України 14.01.2013р. в якості водія на транспортному засобі автомобілі марки «BMW 525», р.н. [NUMBER] (Болгарія), кузов [NUMBER], з його боку працівникам митниці було надано трудовий контракт, що підтверджував факт перебування [PERSON] у трудових обов'язках з юридичною особою, зареєстрованою на території Болгарії - «Євпаторія-Груп», яка є власником цього транспортного засобу, подорожній лист та наказ на відрядження, які були видані на його ім'я зазначеним підприємством. При цьому він мав намір переміщатися на цьому автомобілі по території України та рекламувати товари в інтересах фірми «Євпаторія-Груп». Вказані обставини свідчить про наявність у цього транспортного засобу статусу комерційного призначення та про його правомірний ввіз на територію України через митний кордон по «зеленому коридору» в статусі тимчасового ввозу. Транзитна митна декларація із зазначенням термінів вивезення автомобілю ним не заповнювалася, що спростовує факт перебування автомобілю у режимі транзит. Представник Південної митниці Міндоходів в судове засідання не з'явився, надав письмові заперечення на позов, де вказується, що 13.08.2013р. о 06 год.57 хв. в зону митного контролю пункту пропуску «Виноградівка» митного поста «Ізмаіл» Південної митниці Міндоходів прибув автомобіль марки «BMW 525 TDS», болгарської реєстрації, д/н [NUMBER] , [NUMBER], на якому у напрямку «виїзд з України» в якості водія прямував громадянин України [PERSON] Під час проведення перевірки було встановлено, що 14.01.2013р. [PERSON] ввіз на митну територію України через відділ митного оформлення №1 митного поста «Керч»Кримської митниці по смузі руху «зелений коридор» автомобіль марки «BMW 525 TDS», болгарської реєстрації, д/н [NUMBER], [NUMBER], який зареєстрований в органах іноземної держави. Ввезений [PERSON] автомобіль є транспортним засобом особистого користування, а не транспортним засобом комерційного використання, який повинен здійснювати платне перевезення осіб або промислове чи комерційне платне або безоплатне перевезення вантажів. Оскільки позивач перевищив встановлений ст.95 Митного кодексу України транзитний строк доставки товару, яким є транспортний засіб особистого користування, більш ніж на десять діб, то відносно нього було складено протокол про порушення митних правил за ч.3 ст.470 Митного кодексу України. Заступником начальника митниці під час розгляду справи про порушення митних правил було винесено постанову про накладення на [PERSON] штрафу в сумі 8500 гривень. При накладенні адміністративного стягнення враховано, що скоєне порушення гр.[PERSON] є триваючим, дане порушення було виявлено 13.06.2013р. і в межах строку накладення стягнення, передбаченого чинним законодавством, була винесена постанова у справі про порушення митних правил відносно позивача. Заявлений позов є безпідставним та необґрунтованим, просить в позові відмовити. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], вивчивши письмові заперечення на позов Південної митниці Міндоходів, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що громадянин України [PERSON] постійно зареєстрований в [ADDRESS], фактично мешкає в [ADDRESS]. Судовим розглядом встановлено, що 13.08.2013р. о 06 год. 57 хв. в зону митного контролю пункту пропуску «Виноградівка» митного поста «Ізмаїл» Південної митниці Міндоходів прибув автомобіль марки «BMW525 ТDS», болгарської реєстрації, д/н [NUMBER], [NUMBER], на якому у напрямку «виїзд з Україйи» в якості водія прямував громадянин України [PERSON] В ході здійснення митного контролю й оформлення вказаного транспортного засобу було встановлено, що за інформацією бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України вказаний автомобіль ввезено на митну територію України 14.01.2013р. о 19 год. 09 хв. через відділ митного оформлення №1 митного поста «Керч» Кримської митниці громадянином України [PERSON] Згідно з ч. 3 ст. 380 Митного кодексу України тимчасове ввезення громадянами- резидентами транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року під письмове зобов'язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів. Громадянин [PERSON] є громадянином-резидентом, але при ввезенні на митну територію України зазначеного автомобілю не сплачував митні платежі, отже автомобіль був ввезений на митну територію у режимі транзит без письмового зобов'язання про вивезення. Відповідно до п.1 ч.1 ст.95 Митного кодексу України строк транзитних перевезень для автомобільного транспорту складає 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності одного митного органу - 5 діб). Станом на 13.08.2013р. транспортний засіб марки «BMW525 TDS», д/н [NUMBER], [NUMBER] перебував на митній території України, вивезений не був, фактів митного оформлення, постановки на тимчасовий або постійний облік не встановлено. Крім того, в матеріалах справи відсутні документальні підстави вважати, що даним автомобілем [PERSON] користувався на умовах тимчасового ввезення згідно з Конвенцією про тимчасове ввезення. Згідно з пунктом "а" статті 7 Додатку «С» Конвенції - транспортні засоби комерційного використання можуть використовуватись третіми особами, які мають належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення і які здійснюють свою діяльність на користь останнього, навіть якщо вони зареєстровані або постійно проживають на території тимчасового ввезення. Відповідно до пункту «b» статті 1 Додатку «С» цієї ж Конвенції „комерційне використання" означає платне перевезення осіб або промислове чи комерційне платне або безоплатне перевезення вантажів. Як слідує із положень пункту 59 статті 4 Митного кодексу України транспортні засоби комерційного призначення - це, зокрема, автотранспортні засоби (моторні транспортні засоби, причепи, напівпричепи), що використовуються в міжнародних перевезення для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів разом з їхніми звичайними запасними частинами, приладдям та устаткуванням, а також мастилами та паливом, що містяться в їхніх звичайних баках упродовж їхнього транспортування разом із транспортними засобами комерційного призначення. Відповідно до статті 105 Митного кодексу України у митний режим тимчасового ввезення поміщуються виключно транспортні засоби комерційного призначення, зазначені у Статті 189 Кодексу та Додатку С до Конвенції, на умовах визначених цим Додатком. Частиною першою ст. 189 Митного кодексу України визначено, що транспортні засоби комерційного призначення, що використовуються для переміщення товарів та/або пасажирів через митний кордон України, можуть тимчасово ввозитися на митну територію України без справляння митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності. Частиною 3 даної статті передбачено, що тимчасовеввезення транспортних засобівкомерційного призначення на митну територію України допускається за умови, що такі транспортні засоби не використовуватимуться для внутрішніх перевезень на митній території України. Умови здійснення міжнародних перевезень вантажів та пасажирів (багажу) регламентовано Конвенцію про договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів (м. Женева,1956) та Конвенцією про договір міжнародного автомобільного перевезення пасажирів та багажу (м. Женева 1973), до яких Україна приєдналась 01.08.2006 року та 05.12.2004 року відповідно. Конвенція про договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів (м. Женева,1956) застосовується до будь-якого договору дорожнього перевезення вантажів за винагороду з використанням автомобілів, коли вказані в договорі місце прийняття до перевезення вантажу і місце, передбачене для здачі вантажу, знаходяться на території двох різних країн, з яких принаймні одна являється учасником Конвенції. Статтями 4 та 5 цієї Конвенції, передбачено, що договір перевезення встановлюється накладною, другий примірник якої супроводжує вантаж. Конвенція про договір міжнародного автомобільного перевезення пасажирів та багажу (м. Женева 1973) застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення пасажирів ( та у відповідних випадках-їх багажу) транспортними засобами, коли у договорі вказано, що перевезення здійснюється територією принаймні двох країн та що пункт відправлення або пункт призначення, або той та інший знаходяться на території однієї з країн, що домовляються. Статтею 5 зазначеної Конвенції передбачено, що під час перевезення пасажирів перевізник має видати індивідуальний або колективний квиток, в якому мають бути зазначені назва та адреса перевізника, а також який містить вказівку, що договір перевезення підпадає під дію положень цієї Конвенції. Крім того, питання міжнародних перевезень пасажирів і вантажів врегульовано розділом IV Закону України від 05.04.2001 року № 2344-ІП „Про автомобільний транспорт" (зі змінами та доповненнями), відповідно до якого: 1) при виконанні міжнародних перевезень вантажів нерезиденти України повинні мати: - дозвіл України; - дозвіл щодо узгодження умов та режимів перевезення в разі перевищення вагових або габаритних обмежень чи документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових (габаритних) обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків; - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; - сертифікат відповідності транспортного засобу вимогам законодавства України щодо безпеки руху та екологічної безпеки, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України; - документи на вантаж. 2) при виконанні міжнародних перевезень пасажирів нерезиденти повинні мати: - дозвіл України; - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; - список пасажирів (для нерегулярних та маятникових перевезень); - білетно-облікову документацію. У транспортних засобах, що здійснюють міжнародні перевезення пасажирів та/або вантажів, установлюються і використовуються контрольні пристрої - тахографи. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. Таким документом при автомобільних перевезеннях може бути міжнародна автомобільна накладна (CMR). Пунктом 1 ч.1 ст.335 Митного кодексу України визначено перелік документів та відомостей, які перевізник (декларант, уповноважена ним особа) надають митному органу при перевезені товарів автомобільним транспортом: а) документи на транспортний засіб, зокрема ті, що містять відомості про його державну реєстрацію (національну належність); б) транспортні (перевізні) документи (міжнародні товаротранспортні накладні); в) визначений актами Всесвітнього поштового союзу документ, що супроводжує міжнародні поштові відправлення (за їх наявності); г) комерційні документи (за наявності) на товари, що перевозяться, які містять відомості, зокрема, про найменування та адресу перевізника, найменування країни відправлення та країни призначення товарів, найменування та адреси відправника (або продавця) та отримувача товарів; г) відомості про кількість вантажних місць та вид упаковки; д) найменування товарів; е) вага брутто товарів (у кілограмах) або об'єм товарів (у метрах кубічних), крім великогабаритних вантажів; Таким чином, визнання автотранспортного засобу (у тому числі легкового) як транспортного засобу комерційного використання можливо виключно за умови його використання для платного перевезення осіб або промислового чи комерційного платного або безоплатного перевезення вантажів, що повинно підтверджуватись: - при платному перевезенні осіб: білетно-обліковою документацію; -при платному чи безоплатному промисловому чи комерційному транспортуванні товарів: товаро-гранспортниими документами, зокрема міжнародною автомобільною накладною (CMR). Таким чином, враховуючи вищевикладене, громадянин (як резидент та і нерезидент) може тимчасово в'їжджати на територію України на транспортному засобі комерційного призначення зі звільненням від оподаткування і без застосування гарантії за умови, що вказаний транспортний засіб знаходиться у власності (користуванні) юридичної особи, яка зареєстрована на території іншої держави, та використовується в комерційних цілях (платне перевезення осіб або промислове чи комерційне платне або безоплатне перевезення товарів). При цьому, громадянин, який возить транспортний засіб комерційного призначення на митну територію України, повинен мати: - документи, що підтверджують здійснення цим громадянином діяльності на користь юридичної особи - власника (користувача) транспортного засобу; - належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення транспортного засобу; - документи на транспортний засіб, що підтверджують його реєстрацію в іншій державі на ім'я особи, яка зареєстрована або постійно проживає за межами України; - документи на транспортний засіб, що підтверджують мету його тимчасового ввезення; - документи, що підтверджують комерційне використання транспортного засобу. В наявних матеріалах не вбачається жодних документів, які б підтверджували використання транспортного засобу марки «BMW525 TDS», д/н [NUMBER] для платного перевезення осіб або промислового чи комерційного платного або безплатного перевезення товарів митного органу. Доводи позивача [PERSON] про те, що під час проходження митного контролю були представлені документи, які на його думку, були підставою для ввезення транспортного засобу врежимі тимчасового ввезення за правилами Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 р.) суд вважає безпідставними. Вищевказаною Конвенцією та відповідно ст.105 МК України визначено, що у митний режим тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами можуть поміщатися транспортні засоби комерційного призначення, якими є транспортні засоби, що використовуються в міжнародних перевезеннях для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів. Ввезений позивачем транспортний засіб автомобіль автомобіль марки «BMW 525 TDS», болгарської реєстрації, д/н [NUMBER], [NUMBER], відноситься до транспортних засобів особистого користування і під юрисдикцію Стамбульської конвенції не підпадає. Ці обставини, зокрема, визнав сам позивач в судовому засіданні, де зазначив, що автомобілем він керував особисто, він нічого не декларував і ніяких товарів через митний кордон не переміщував. Матеріали адміністративної справи відносно [PERSON] містять копії документів, наявних у позивача під час перетинання митного контролю пункту пропуску «Виноградівка» митного поста «Ізмаіл» Південної митниці Міндоходів 13.08.2013р. у напрямку «виїзд з України», які за твердженням позивача підтверджують правомірність ввезення автомобілю марки «BMW 525 TDS», болгарської реєстрації, д/н [NUMBER], [NUMBER], на митну територію України як транспортного засобу комерційного призначення в режимі тимчасового ввезення. Всупереч положенням міжнародним договорам та законодавству України, викладеним судом вище, ані трудовий контракт між [PERSON] та фірмою «Євпаторія-Груп», ані подорожній лист та посвідчення про відрядження не містять даних про комерційне використання автомобілю марки «BMW 525 TDS», д/н [NUMBER], товарно-транспортні накладні, колективних квітки та ін. документи, які б свідчили про факт транспортування вказаним транспортним засобом товарів або осіб - взагалі відсутні. Надані з боку позивача документи взагалі складені болгарською мовою, а не мовою міжнародного спілкування або державною мовою. Виконання робіт по оплатному транспортуванню осіб або платного чи безоплатного транспортування товарів також не характерно для кола трудових обов'язків інспектора по техніці та безпеки, на посаді якої відповідно до трудового контракту з фірмою «Євпаторія-Груп» працює [PERSON] Не визначено мети та завдання, які б в інтересах фірми «Євпаторія-Груп» позивач повинен був виконувати на території України в наданому ним подорожньому листі на автомобіль марки «BMW 525 TDS», д/н [NUMBER], а посвідчення на відрядження взагалі видане на час з 30.05.2013р. по 29.08.2013р., в той час як в'їзд [PERSON] на митну територію України мав місце ще 14.01.2013р. Крім того, відповідно до ч.ч.1,2 ст. 105 Митного кодексу України у митний режим тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами помішуються виключно товари, транспортні засоби комерційного призначення, зазначені у ст. 189 Митного кодексу України та в Додатках В.1- В.9,С,Б до Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990), на умовах, визначених вказаними Додатками, а також повітряні судна, які ввозяться на митну територію України українськими авіакомпаніями за договорами оперативного лізингу. Статтею 189 Митного кодексу України, визначено, що транспортні засоби комерційного призначення, що використовуються для переміщення товарів та/або пасажирів через митний кордон України, можуть тимчасово ввозитися на митну територію України без справляння митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності. Згідно з пунктом «а» статті 5 Додатка С до Конвенції для того, щоб можна було скористатись правами на пільги, що надаються цим Додатком, транспортні засоби комерційного використання повинні бути зареєстрованими на території, яка не є територією тимчасового ввезення, на ім'я особи, яка зареєстрована або постійно проживає за межами території тимчасового ввезення, і ввозитись та використовуватись особами, які здійснюють свою діяльність з такої території. При цьому, пунктом «а» статті 7 Додатка С до Конвенції зазначається, що незважаючи на положення статті 5 цього Додатка, транспортні засоби комерційного використання можуть використовуватись третіми особами, які мають належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення і які здійснюють свою діяльність на користь останнього, навіть якщо вони зареєстровані або постійно проживають на території тимчасового ввезення. Зазначені норми статей 105 та 189 Митного кодексу України та Конвенції стосовно надання пільг в оподаткуванні митними платежами при тимчасовому ввезенні транспортних засобів - можуть застосовуватись виключно для транспортнихзасобів комерційного призначення (використання). Враховуючи, що транспортний засіб марки «BMW525 TDS», д/н [NUMBER], не використовувався для платного перевезення осіб або промислового чи комерційного платного або безоплатного перевезення вантажів, тобто не мав статусу транспортного засобу комерційного призначення (використання). Згідно з пунктом 60 частини 1 статті 4 Митного кодексу України транспортні засоби особистого користування - наземні транспортні засоби товарних позицій 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепидо них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД, плавучі засоби та повітряні судна, що зареєстровані на території відповідної країни, перебувають у власності або тимчасовому користуванні відповідного громадянина та ввозяться або вивозяться цим громадянином у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію виключно для особистого користування, а не для промислового або комерційного транспортування товарів чи пасажирів за плату або безоплатно. Відповідно до пункту «с» статті 1 Додатка С до Конвенції «приватне використання» означає перевезення особою виключно для особистих потреб, за винятком будь-якого комерційного використання. Пунктом «F» статті 1 Конвенції термін «особа» означає як фізичну, так і юридичну особу, якщо інше не передбачене контекстом. Таким чином транспортний засіб автомобіль марки «BMW525 ТDS», болгарської реєстрації, д/н [NUMBER], [NUMBER], не здійснював комерційні перевезення осіб та товарів, тому він відноситься до категорії транспортного засобу особистого користування, у зв'язку з чим заступником начальника Південної митниці Міндоходів Голомшою Я.Я. при складанні матеріалу про порушення митних правил правомірно були застосовані норми ст.380 Митного кодексу України. Як слідує із матеріалів справи про порушення митних правил, зазначений транспортний засіб було ввезено на митну територію України по «зеленому коридору». Обрання „зеленого коридору" вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення. Громадяни, які проходять (проїжджають) через „зелений коридор", звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов'язкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України. Враховуючи положення статті 366 Митного кодексу України транспортні засоби комерційного призначення повинні переміщуватися по каналу, позначеному символами червоного кольору («червоний коридор»). Для реєстрації та обліку товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України в пункті пропуску з використанням смуг руху «червоний коридор» використовується складова частина автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор-2006» - функціональний модуль «Диспетчер зони митного контролю». Результати митного контролю та митного оформлення товарів і транспортних засобів фіксуються у функціональному модулі «Електронний журнал вантажного пункту пропуску», до якого, зокрема, вноситься інформація пo VІN- коду транспортного засобу, призначення транспортного засобу та режим його переміщення. Таким чином, позивач [PERSON], перевищив встановлений ст. 95 Митного кодексуУкраїни строк доставки транспортного засобу «BMW 525 TDS», д/н [NUMBER], що перебував під митним контролем та митне оформлення якого не завершено, до митного органу призначення більше ніж на десять діб, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України. Посилання позивача на те, що відповідачем було порушено строк накладення адміністративного стягнення є безпідставним з наступних підстав: - В ч.3 ст. 470 Митного кодексу України зазначено, перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Тобто, в даній законодавчій нормі не визначено кінцевого строку доставки товарів, транспортних засобів, документів до органу доходів і зборів. Триваючими визнаються правопорушення, які, розпочавшись з будь-якої протиправної дії чи бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов'язків. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія чи бездіяльність, коли винна особа або не виконує конкретний покладений на неї обов'язок, або виконує його неповністю або неналежним чином. При цьому фіксація правопорушень та можливість накладення адміністративних стягнень за порушення митних правил розглядається в кожному окремому випадку в залежності від конкретних обставин справи. Враховуючи, що ст. 467 Митного кодексу України не дає вичерпного переліку триваючих правопорушень, а лише констатує приналежність до таких порушень, у тому числі тих, що передбачені ст. 469, 477 - 485 Митного кодексу України, суд погоджується з доводами відповідача, що обгрунтованим є розгляд питання щодо накладення стягнення за порушення митних правил, передбачене ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, за наявності підстав віднесення його до категорії триваючих не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення. Таким чином,матеріалами справи про порушення митних прави лдоведена вина громадянина [PERSON] у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України, і постановою Південної митниці Міндоходів у справі про порушення митних правил громадянина [PERSON] було законно визнано винним у вчиненні ним правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності. 14.12.2013р. позивачем було отримано лист Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 02.12.2013р., згідно якого на адресу позивача було надіслано копію оскаржуваної постанови. Беззаперечних даних, які б свідчили про факт своєчасного повідомлення [PERSON] про винесення оскаржуваної постанови, суду не надано, а тому суд вважає несвоєчасне отримання копії постанови не з вини позивача поважною причиною пропуску строку подання даного адміністративного позову.

Результат розгляду: denied