Рішення адміністративного суду від 2014-03-20 00:00:00+02

До суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» (далі ТОВ) з позовом до Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області (далі Інспекція), в якому просило: визнати незаконними дії відповідача щодо проведення перевірки та складання акту №000198 від 12.11.2013 року; визнати незаконним та скасувати постанову №79 від 22.11.2013 року про накладення штрафних санкцій у розмірі 25500 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перевірку ТОВ за адресою: м. Ізмаїл, просп. Леніна,12, Інспекцією було проведено неправомірно, оскільки в зверненні народного депутата Бойка В.Б., якій став підставою для видання наказу щодо проведення перевірки, йдеться про здійснення перевірки по факту продажу у торговій мережі «Фокстрот» контрафактної та не сертифікованої (забороненої для продажу) продукції, а відповідач здійснював перевірку з інших підстав, зокрема проведення характеристик продукції. За результатами перевірки був складений акт №000198 від 12.11.2013 року на підставі якого прийнята постанова №79 від 22.11.2013 року про накладення штрафних санкцій у розмірі 25500 гривень за порушення вимог п.2 ч.2 ст.44 Закону України від 02.10.2012 року №2735-VІ «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» (далі Закон України №2735-VІ) як особи, що ввела в обіг продукцію. Між тим, ТОВ є виключно розповсюджувачем (продавцем) кінцевому споживачу (юридичним та фізичним особам) продукції, зазначеної в акті перевірки, що підтверджується укладеними договорами. Відповідно до п.1 ст.45 Закону України №2735-VІ не несе відповідальності встановленої ст.44 Закону особа, якщо доведе, що вона не вводила відповідну продукцію в обіг. Представник позивача в судовому засіданні, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити. Не заперечував встановлений факт порушення та його усунення відповідно до рішення Інспекції щодо приведення продукції у відповідність встановленим вимогам. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вважала, що перевірка проведена Інспекцією на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України, прийнята на підставі акту перевірки постанова є правомірною, прийнята з дотриманням вимог законодавства. Також представник відповідача пояснила, що позивач усунув встановлені перевіркою недоліки продукції, зазначеної в акті перевірки, у зв'язку з чим було прийняте рішення 19.12.2013 року про скасування рішення про обмеження надання продукції на ринку від 26.11.2013 року №126шляхом приведення її у відповідність із встановленими вимогами. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності суд встановив наступне. 12.11.2013 року на підставі наказу «Про проведення позапланових перевірок» № 663-од від 07.11.2013 року, виданого на підставі листа Держспоживінспекції України від 05.11.2013 року № 5090-2-7/6 «Щодо проведення позапланових заходів», звернення народного депутата України Бойко В.Б. №216-к від 11.10.2013 року (а.с.6,7,9), та направлення на проведення перевірки № 239 від 08.11.2013 року (а.с. 8) Інспекцією було проведено позапланову виїзну перевірку характеристик продукції ТОВ за адресою:м. Ізмаїл,вул. Леніна,12, за результатами якої складений акт перевірки характеристик продукції №000198 від 12.11.2013 року (а.с.10-16). Згідно акту перевірки предметом перевірки була велика побутова техніка, дрібна побутова техніка, радіообладнання і телекомунікаційне кінцеве (термінальне) обладнання, а саме: 1) DVD-програвач торговельної марки Pioneer; 2) холодильник торговельної марки «Hotpoint Ariston»; 3) пральна машина торговельної марки «Gorenje»; 4) фен торговельної марки «ORION»; 5) електросушка торговельної марки «ORION»; 6) блендер торговельної марки «Delfa»; 7)ручний блендер торговельної марки «Delfa» 8) мультиварка електрична торговельної марки «Polaris»; 9) телевізор торговельної марки «SAMSUNG»; 10) телевізор торговельної марки «SAMSUNG»; 11) телевізор торговельної марки «TOSHIBA». В акті перевірки зазначено, що: - на товари позицій 1,11 на маркуванні, пакуванні та супровідної документації відсутній Національний знак відповідності, що є порушенням п. 17 Технічного регламенту з електромагнітної сумісності обладнання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.2009 року № 785 (далі ТР №785), п.7 Технічного регламенту безпеки низьковольтного електричного обладнання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.10.2009 року № 1149 (далі ТР№1149); - на товари позицій 1-11 на маркуванні, пакуванні та супровідної документації відсутня інформація про адресу та найменування постачальника та/або імпортера, відсутня інструкція на державній мові, що є порушенням п.24 ТР №785, п. «б» ч.2 ст.24 Закону України №2735-VІ; - на товари позицій 9,10 на маркуванні електрообладнання одночасно нанесено 2 національних знака відповідності з різними реєстраційними номерами органів з оцінки відповідності, пакуванні та супровідної документації, що є порушенням п.21 ТР №785, п.2 ч.3 Закону України №2735-VІ. У зв'язку з встановленням вказаних порушень на підставі акту перевірки Інспекція підготовила проект рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 12.11.2013р., в якому пропонувалось суб'єкту господарювання у строк до 21.12.2013р. письмово повідомити орган ринкового нагляду про виконання цього рішення (а.с.17-18). 22.11.2013 року за результатами перевірки Інспекція приймає постанову про накладення штрафних санкцій №79, згідно якої на позивача за порушення вимог п.2 ч.2 ст.44 Закону України №2735-VІ накладений штраф у розмірі 25500 гривень (а.с.21-22). 26.11.2013 року Інспекцією згідно рішення №126 про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів до позивача застосований обмежувальний (корегувальний) захід: обмеження надання продукції на ринку шляхом приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами у строк до 21.12.2013 року (а.с.67). 19. 12. 2013 року рішенням №115 Інспекція скасовує рішення від 26.11.2013 року №126 про обмеження надання продукції на ринку шляхом приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами у зв'язку з виконанням рішення №126 від 26.11.2013 року позивачем (а.с.70). Суд вважає, що позовні вимоги позивача про визнання незаконними дії відповідача щодо проведення перевірки та складання акту №000198 від 12.11.2013 року є необґрунтованими, оскільки відповідач як суб'єкт владних повноважень при здійсненні перевірки та складанні акту перевірки діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України. При цьому виходить із наступного. Правовідносини, які виникли між сторонами регламентуються Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України №877-V від 05.04.2007 року «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі Закон України №877-V), Законом України №2735-VІ. Відповідно до ст. 1 Закону України № 877-V державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятного рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища. Статтею 26 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальні органи в областях забезпечують реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів, здійснюють державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів. Наказом від 09.11.2011 року №206 затверджено Положення про інспекції з питань захисту прав споживачів в АР Крим, областях, містах Києві та Севастополі, відповідно до якого територіальними органами Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів є інспекції з питань захисту прав споживачів в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі. Пунктом 6 Положення визначені права Інспекцій. Підпунктом 6.2 п.6 встановлені права Інспекцій у сфері ринкового нагляду, зокрема: - здійснювати державний ринковий нагляд у межах сфери відповідальності відповідно до повноважень, визначених Законами України №2735-VІ, №877-V; - проводити перевірки характеристик продукції, в тому числі відбирати зразки продукції та забезпечувати проведення їх експертизи (випробування); - приймати у випадках та порядку, визначених Законом України №2735-VІ , рішення про: вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, здійснення контролю стану виконання суб'єктами господарювання цих рішень; знищення продукції або приведення її в інший спосіб у стан, який виключає використання цієї продукції; - здійснювати інші повноваження відповідно до Законів України №2735-VІ, №2736-VІ та інших законів України. Статтею 10 Закону України №2735-VІ встановлено, що ринковий нагляд здійснюється органами ринкового нагляду у межах сфер їх діяльності. Постановою КМ України №573 від 01.06.2011 року затверджений перелік органів державного ринкового нагляду та сфер їх відповідальності. В зазначеному переліку Держспоживінспекція визначена як орган державного ринкового нагляду та зазначені сфера відповідальності (від продукції), а також найменування нормативно-правового акту, дія якого поширюється на відповідний від продукції. Порядок проведення перевірок характеристик продукції встановлений ст.23 Закону України №2735-VІ. Згідно зазначеної норми органи ринкового нагляду проводять планові та позапланові перевірки характеристик продукції. Планові перевірки характеристик продукції проводяться у розповсюджувачів цієї продукції, а позапланові, - у розповсюджувачів та виробників такої продукції. Під час таких перевірок перевіряються характеристики лише того виду продукції, що є предметом перевірки. Перевірки характеристик продукції проводяться на підставі наказів органів ринкового нагляду та посвідчень (направлень) на проведення перевірки, що видаються та оформляються відповідно до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». У разі одержання інформації про надання на ринку продукції, що становить серйозний ризик, відповідні накази та посвідчення (направлення) видаються і оформляються невідкладно. Перевірка характеристик продукції може бути невиїзною (за місцезнаходженням органу ринкового нагляду) або виїзною. Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України № 2735-VI, яка встановлює особливості проведення перевірок характеристик продукції у її розповсюджувачів, підставами проведення позапланових перевірок є, зокрема, зверненнями споживачів (користувачів) відповідної продукції, а також органів виконавчої влади, виконавчих органів місцевих рад, правоохоронних органів, громадських організацій споживачів (об'єднань споживачів), у яких міститься інформація про розповсюдження продукції, що завдала шкоди суспільним інтересам чи має недоліки, що можуть завдати такої шкоди, і відсутня інформація, за якою виробника такої продукції може бути ідентифіковано, але міститься інформація, за якою може бути встановлено розповсюджувача, у якого було придбано (виявлено) таку продукцію. Згідно ч. 2 ст. 24 Закону України № 2735-VI під час проведення перевірки характеристик продукції у її розповсюджувача перевіряється: - на початковому етапі перевірки: наявність на продукції Національного знака відповідності (у тому числі ідентифікаційного коду призначеного органу з оцінки відповідності), якщо його нанесення на продукцію передбачено технічним регламентом на відповідний вид продукції, та додержання правил застосування і нанесення Національного знака відповідності; наявність супровідної документації, яка має додаватися до відповідної продукції (зокрема інструкція з користування продукцією), етикетки, маркування, інших позначок, якщо це встановлено нормативно-правовими актами (у тому числі технічними регламентами), та їх відповідність встановленим вимогам; наявність декларації про відповідність, якщо згідно з технічним регламентом на відповідний вид продукції продукція при її розповсюдженні має супроводжуватися такою декларацією; - на наступних етапах перевірки можуть бути проведені: обстеження зразків відповідної продукції та ідентифікація виробника продукції; відбір та експертиза (випробування) зразків продукції (у разі якщо є підстави вважати, що продукція є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам). Враховуючи, що Інспекція здійснила перевірку позивача на підставі наказу, направлення та метою перевірки було перевірка характеристик продукції, що є компетенцією відповідача, суд дійшов до висновку про правомірність дій відповідача. Суд не приймає до уваги посилання представника позивача щодо неправомірності проведення перевірки на те, що у зверненні народного депутата йдеться про перевірку наявності продажу не сертифікованої та контрафактної продукції (продукції, яка випускається, розповсюджується з порушенням майнових прав інтелектуальної власності), що не входить до компетенції Інспекції. При цьому суд виходить з наступного. Звернення народного депутата було адресоване Генеральному прокурору України щодо вжиття заходів прокурорського реагування для припинення прав споживачів. Згідно листа від 05.11.2013 року Держспоживінспекція України доручила на підставі листа Генеральної прокуратури України територіальним органам здійснити державний ринковий нагляд з метою захисту прав споживачів у межах компетенції Інспекцій. Судом встановлено, що при проведенні перевірки та складанні акту перевірки відносно позивача Інспекція на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України. Крім того, п.15 ст.23 Закону України № 2735-VI визначено, що у разі якщо під час перевірок характеристик продукції виявлено ознаки фальсифікації продукції, порушення прав інтелектуальної власності або інших правопорушень, притягнення до відповідальності за вчинення яких не належить до компетенції органів ринкового нагляду, органи ринкового нагляду надають таку інформацію відповідним уповноваженим державним органам. Судом встановлено, що перевірка ТОВ за адресою: м. Ізмаїл, просп. Леніна,12, Інспекцією проведена з питань, які належать до її компетенції. Перевіркою встановлені порушення характеристик продукції, наявність яких не спростована позивачем. Крім того, зазначені порушення були усунуті позивачем на виконання рішення Інспекції від 26.11.2013 року №126 про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, згідно якого до відповідача застосований обмежувальний (корегувальний) захід: обмеження надання продукції на ринку шляхом приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами. Відповідальність у вигляді штрафних санкцій за вказані порушення встановлена ст.44 Закону України № 2735-VI, відповідно до ч.5 якої справи про накладення штрафів за порушення, визначені цією статтею, розглядаються керівниками органів ринкового нагляду або заступниками таких керівників у межах їх компетенції. Таким чином, прийняття 22.11.2013 року постанови про накладення штрафних санкцій №79, входить до компетенції Інспекції. Проте суд вважає, що вказана постанова є неправомірною в частині нарахування штрафних санкцій на позивача відповідно до п.2 ч.2 ст.44 Закону України №2735-VІ. Частиною 2 ст.44 Закону встановлені штрафні санкції до особи, яка ввела продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважається такою, що ввела продукцію в обіг, частиною 3 ст.44 - до розповсюджувача продукції. Згідно ч.2 ст.1 Закону України № 2735-VI терміни «введення продукції в обіг», «розповсюдження продукції», «розповсюджувач» вживаються у значеннях, визначених Законом України «Про загальну безпечність нехарчової продукції». Відповідно до ч.1 зазначеного Закону введення продукції в обіг - це перше надання продукції на ринку України; розповсюдження продукції - поява продукції на ринку України після введення її в обіг; розповсюджувач - будь-яка інша, ніж виробник або імпортер, фізична чи юридична особа в ланцюгу постачання продукції, яка пропонує продукцію на ринку України. З урахуванням викладеного суд вважає обґрунтованими доводи позивача, якій надав до суду відповідні докази, що він не є особою, яка ввела продукцію в обіг, оскільки зазначена в акті перевірки продукція придбалась ним згідно договорів поставки у суб'єктів господарювання, він не є виробником та імпортером товарів, ці товари ним лише розповсюджувались кінцевим споживачам. Представник відповідача у своїх запереченнях на позов (а.с.69-65) в обґрунтування того, що позивач є особою, яка ввела продукцію в обіг, посилався на ст.24 Закону України № 2735-VI, відповідно до частини 3 якої під час проведення перевірки характеристик продукції у її розповсюджувачів на підставах, визначених підпунктом "б" пункту 2 частини першої цієї статті, об'єктом перевірки є документи, що містять інформацію про походження продукції, яка є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам, та її подальший обіг (договори, товарно-супровідна документація тощо). Якщо розповсюджувач протягом узгодженого з органом ринкового нагляду строку не надав йому зазначені документи, такий розповсюджувач вважається особою, що ввела цю продукцію в обіг. Проте жодного належного доказу про визначення узгодженого з органом ринкового нагляду строку для надання будь-яких документів представник відповідача не зазначає в запереченнях на позов та не надав у судовому засіданні. Суд вважає направлення 15.11.2013 року керівнику ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» у м. Київ листа з зазначенням проведення всіх перевірок з 08.11.2013 року по 12.11.2013 року мережі магазинів «Фокстрот» та надання документів прибуткових накладних та декларацій про відповідність (а.с.66) не відповідає вимогам ч.3 ст.24 Закону України № 2735-VI щодо узгодженості строку надання документів. В листі Інспекції від 15.11.2013 року взагалі не вказаний строк їх надання, а також не надані докази щодо направлення вказаного листа позивачу та отримання його ним. Крім того, на думку суду положення ч.3 ст.24 Закону вимагають саме узгодження такого строку та його визначення, при цьому за кожною окремою перевіркою. Зазначені вимоги законодавства не дотримані відповідачем, проте 22.11.2013 року Інспекція приймає постанову про накладення штрафних санкцій №79 відносно позивача саме як особи, яка ввела продукцію в обіг. Між тим, згідно наданих позивачем договорів він ні є особою, яка ввела продукцію в обіг. Статтею 86 КАС України визначено, що, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Згідно ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову. Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення. З урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправною та скасування постанови № 79 від 22.11.2013 року про накладення штрафних санкцій у розмірі 25500 гривень щодо нарахування штрафних санкцій за п.2 ч.2 ст.44 Закону України як особи, що ввела продукцію в обіг. Приймаючи до уваги, що суд не може брати на себе повноваження того органу, до компетенції якого належить вирішення питань щодо реалізації державної політики у сфері державного ринкового нагляду, тому вважає за необхідне

Результат розгляду: partial