Рішення адміністративного суду від 2014-03-07 00:00:00+02

24.05.2007 р. Київською міською радою (відповідачем) прийнято рішення № 679/1340 «Про передачу земельної ділянки товариству з обмеженою відповідальністю «Добро ЛТД» (позивачу) для будівництва комплексу у складі оптового супермаркету, автостоянки, автосалону та магазину роздрібної торгівлі на Харківському шосе, 210 у Дарницькому районі м. Києва». Згідно з вказаним рішенням відповідачем вирішено передати позивачу в короткострокову оренду на 1 рік земельну ділянку площею 1,57 га для будівництва комплексу у складі оптового супермаркету, автостоянки, автосалону та магазину роздрібної торгівлі на Харківському шосе, 210 у Дарницькому районі м. Києва за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови. На виконання зазначеного рішення, 22.02.2008 р. між відповідачем та позивачем було укладено договір оренди земельної ділянки площею 1,57 га для будівництва комплексу у складі оптового супермаркету, автостоянки, автосалону та магазину роздрібної торгівлі на Харківському шосе, 210, у Дарницькому районі м. Києва, кадастровий номер земельної ділянки 8000000000:90:167:0033, строк оренди - 1 рік. Договір оренди зареєстровано в Головному управлінні земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) 22.02.2008 р. за № 63-6-00481 у книзі записів державної реєстрації. Стаття 33 Закону України «Про оренду землі» в редакції від 16.09.2008 р., що діяла на момент завершення строку дії договору оренди, передбачає, що після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. У разі поновлення договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням. Виходячи з матеріалів справи, строк дії договору оренди земельної ділянки від 22.02.2008 р., з урахуванням дати державної реєстрації договору, сплив 22.02.2009 р. Позивач звернувся з листом-пропозицією про продовження дії договору. Київською міською радою 23 жовтня 2013 року було прийнято рішення №404/9892 «Про відмову товариству з обмеженою відповідальністю "ДОБРО ЛТД" в поновленні договору оренди земельної ділянки для будівництва комплексу у складі оптового супермаркету, автостоянки, автосалону та магазину роздрібної торгівлі на Харківському шосе, 210 у Дарницькому районі м. Києва» Даним рішенням, відповідно до статей 9, 93 Земельного кодексу України, статей 31, 33 Закону України "Про оренду землі", пункту 34 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", пункту 4 частини першої статті 416 Цивільного кодексу України, розглянувши лист-повідомлення товариства з обмеженою відповідальністю "ДОБРО ЛТД" від 28.10.2008 про поновлення договору оренди землі та враховуючи те, що будівництво комплексу у складі оптового супермаркету, автостоянки, автосалону та магазину роздрібної торгівлі не проведено, земельна ділянка для забудови протягом чотирьох років не використана, Київська міська рада вирішила відмовити в поновленні договору оренди земельної ділянки площею 4,5700 га (кадастровий номер 8000000000:90:167:0033) на Харківському шосе, 210 у Дарницькому районі м. Києва від 22.02.2008 N 63-6-00481, укладеного між Київською міською радою та товариством з обмеженою відповідальністю "ДОБРО ЛТД" на підставі рішення Київської міської ради від 24.05.2007 N 679/1340 "Про передачу земельної ділянки товариству з обмеженою відповідальністю "Добро ЛТД" для будівництва комплексу у складі оптового супермаркету, автостоянки, автосалону та магазину роздрібної торгівлі на Харківському шосе, 210 у Дарницькому районі м. Києва" (справа А-20354). Пунктом 2 вказаного рішення було визнано таким, що втратило чинність, рішення Київської міської ради від 24.05.2007 N 679/1340 "Про передачу земельної ділянки товариству з обмеженою відповідальністю "ДОБРО ЛТД" для будівництва комплексу у складі оптового супермаркету, автостоянки, автосалону та магазину роздрібної торгівлі на Харківському шосе, 210 у Дарницькому районі м. Києва". Суд погоджується з правомірністю зазначеного рішення, виходячи з нижчевикладеного. Частиною 3 ст. 124 Земельного кодексу України встановлено, що передача в оренду земельних ділянок громадянам і юридичним особам із зміною їх цільового призначення та із земель запасу під забудову здійснюється за проектами відведення в порядку, встановленому статтями 118, 123 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 123 ЗК встановлено, що надання земельних ділянок юридичним особам у постійне користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування за проектами відведення цих ділянок. Відповідно до ч. 9 ст. 123 ЗК, відмову органів місцевого самоврядування або органів виконавчої влади у наданні земельної ділянки в користування або залишення клопотання без розгляду в установлений строк може бути оскаржено в судовому порядку. Отже, необхідною умовою для укладення договору оренди земельної ділянки, яка перебуває у державній або комунальній власності, є наявність рішення відповідного органу про передачу земельної ділянки в оренду. Згідно зі ст. 13 Конституції України, земля є об'єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією. Відповідно до ст. 142 - 145 Конституції, до матеріальної основи органів місцевого самоврядування належить, зокрема, земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень. Статтею 116 ЗК встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Отже, розпорядження землями від імені Українського народу здійснюють органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень. Суд доходить висновків, що оцінка доцільності чи недоцільності передачі земельної ділянки в оренду віднесено до дискреційних повноважень органу місцевого самоврядування. Як випливає зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року (надалі -також «Рекомендація R (80)2»), під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду -тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. ( Рекомендація Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів.) Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень -єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства. Отже, під дискреційним повноваженням розуміють таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення. Оскільки в даному випадку прийняття рішень про поновлення договору оренди є дискреційними повноваженнями органу місцевого самоврядування, судом не приймаються посилання позивача на наявність обов'язку вчинити певні дії, зокрема, прийняти рішення про поновлення терміну договору оренди. Таким чином, укладення договору за відсутності рішення Київради про передачу товариству земельної ділянки в оренду є порушенням виключної компетенції органу місцевого самоврядування, передбаченої Конституцією на розпорядження землями від імені Українського народу. Аналогічну правову позицію про те, що необхідною умовою укладення договору оренди земельної ділянки, яка перебуває у державній або комунальній власності, є наявність рішення відповідного органу про передачу земельної ділянки в оренду, встановлено постановою Верховного Суду України від 17 січня 2011 року. Щодо посилань позивача на п.2 оскаржуваного рішення, то суд доходить висновків, що визнання таким, що втратило чинність рішення про передачу земельної ділянки, не порушує прав позивача, оскільки не має зворотної дії у часі. При цьому, рішення про надання земельної ділянки втратило свою силу зі спливом строку, на який було надано земельну ділянку. Враховуючи викладене та

Результат розгляду: denied