Рішення адміністративного суду від 2014-01-16 00:00:00+02

На виконанні у відділі державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві перебуває зведене виконавче провадження номер ВП 29771963 на загальну суму 4980415,62грн., по виконанню: - виконавчого листа №2-1215 від 22.09.2009 Святошинського районного суду м. Києва про стягнення боргу з [PERSON] в розмірі 242560,89 грн. солідарно на користь ЗАТ КБ «Приват Банк»; - виконавчого листа №2-1447 від 19.05.2010 Святошинського районного суду м. Києва про стягнення солідарного боргу з [PERSON] в розмірі 4737854,73грн, на користь ПАТ «Універсал Банк». Боржником борги по вищевказаним виконавчим документам в добровільному порядку не сплачені. В ході примусового виконання по даним виконавчим документам державним виконавцем виявлено майно: чотирикімнатну квартиру [ADDRESS], що на праві власності належить [PERSON], згідно довідки БТІ м. Києва та договору купівлі-продажу квартири посвідченого ПН КМНО [PERSON] 22.11.2000 14 квітня 2011 державним виконавцем винесені постанови про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження. 17 травня 2011 державним виконавцем складено акт опису і арешту майна, яким описано майно, а саме: квартира [ADDRESS], що на праві власності належить [PERSON]. Державним виконавцем встановлено, що вказане описане майно [PERSON] в рахунок забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, передав в іпотеку позивачу по справі - ПАТ КБ «Правекс Банк». Державним виконавцем надіслано лист на ПАТ «Правекс-Банк» про надання: копії договору іпотеки №541-003/08Ф від 28.02.2008, розрахунку заборгованості за кредитним договором [PERSON], для вирішення питання щодо реалізації арештованого, описаного майна боржника. Відповідно до листа ПАТ КБ «Правекс-Банк» №40525 від 20.09.2011, останній не заперечував проти продажу вищезазначеного предмету іпотеки з прилюдних торгів за умови перерахування отриманих від продажу коштів на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк». 14 лютого 2012 відділом державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві до Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві подано заявку на реалізацію арештованого майна, а саме чотирикімнатної [ADDRESS], що на праві власності належить [PERSON]. 05 березня 2012 на адресу відділу ДВС Святошинського РУЮ у м. Києві надійшов лист від ТОВ «ТД Еліт Сервіс» про те, що прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, а саме чотирикімнатної [ADDRESS] відбудуться 23.03.2012 о 10.00 год., за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 38. В подальшому, 03.08.2012, після неодноразово проведених переоцінок майна, на адресу Відділу надійшов протокол №26-0020/12 від 30.07.2012 про проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, що належить [PERSON] (м. Київ, Святошинська площа, 1, кв.70), переможцем яких визнано ПАТ КБ «Правекс-Банк» в особі представника по дорученню Кісілевича О.М. 20 серпня 2012 на адресу Відділу надійшов протокол №26-0020/12-2 від 15.08.2012 про проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, що належить [PERSON] з відміткою, що 15.08.2012 переможець прилюдних торгів Учасник №3 відмовився від підписання протоколу. Частиною третьою ст.45 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 №898- IV (зі змінами) встановлено, що якщо переможець прилюдних торгів відмовився від підписання протоколу, наступний учасник, що запропонував найвищу ціну, але не нижчу за початкову ціну продажу, оголошується переможцем прилюдних торгів. За його відсутності або відмови прилюдні торги оголошуються такими, що не відбулися. З урахуванням зазначеного, переможцем торгів визнано третю особу по даній справі - [PERSON]. Відповідно до п.6 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року N 68/5, після повного розрахунку покупців за придбане майно, на підставі протоколу про проведення прилюдних торгів та копій документів, що підтверджують розрахунок за придбане майно, державний виконавець складає акт про проведені прилюдні торги. Затверджений акт державний виконавець видає покупцеві, на підставі цього акта нотаріус видає покупцеві свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів. Кошти, що надійшли від реалізації майна знаходилися на депозитному рахунку відділу ДВС Святошинського РУЮ у м. Києві. На адресу відділу надійшла заява [PERSON] про видачу акта про проведені прилюдні торги. 14 вересня 2012 державним виконавцем видано акт про проведені прилюдні торги по реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки). 03 вересня 2013 та 26 вересня 2012 на адресу ПАТ КБ «Правекс-Банк» ВДВС у Святошинському районі м. Києва направлялись листи щодо надання Банком реквізитів для перерахування коштів, отриманих від реалізації квартири. Однак, як вбачається з матеріалів справи, вказані листи ВДВС залишились без реагування, адже позивачем не було надано на вимогу виконавчої служби реквізитів рахунків, на які слід було перерахувати кошти, що надійшли на депозитний рахунок відповідача від [PERSON] Втім, 01.11.2012 на адресу відділу ДВС Святошинського РУЮ у м. Києві надійшла копія позовної заяви про визнання прилюдних торгів такими, що не відбулися, з якою позивач - ПАТ КБ «Правекс-Банк» звернувся до Господарського суду м. Києва та в якій просив визнати прилюдні торги, проведені 30.07.2012 ТОВ «ТД Еліт Сервіс» такими, що не відбулися, визнати протокол проведення прилюдних торгів №26-0020/12 від 30.07.2012 недійсним. В подальшому, рішенням Господарського суду м. Києва №5011-3/15486-2012 від 20.12.2012 позов ПАТ КБ «Правекс - Банк» задоволено частково. Визнано прилюдні торги, що проведені 30.07.2012 Київською філією ТОВ «ТД Еліт Сервіс» такими, що не відбулися. В частині визнання недійсним протоколу №26-0020/12 від 30.07.2012 провадження у справі припинено. Ухвалою Київського апеляційного господарського суду м. Києва від 24.01.2013 в справі №5011-3/15486-2012 апеляційну скаргу ТОВ «ТД Еліт Сервіс» повернуто без розгляду. Отже, на думку Окружного адміністративного суду м. Києва, після вступу рішення Господарського суду м. Києва по справі №5011-3/15486-2012 в законну силу правових підстав для утримання грошових коштів відділом ДВС Святошинського РУЮ у м. Києві не було. До того ж, 25 жовтня 2013 до відповідача надійшла заява [PERSON] про повернення коштів, які перебували на депозитному рахунку ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві вмотивована тим, що прилюдні торги скасовані в судовому порядку. За результатами розгляду заяви [PERSON] про повернення коштів, державним виконавцем винесено розпорядження №15214666/21 від 29.10.2013, яким вирішено повернути [PERSON] попередньо внесені нею на депозитний рахунок ВДВС кошти в сумі 560500грн. Як вбачається з позовної заяви у зміненій редакції (а.с.181), обґрунтування позовних вимог полягає в тому, що позивачу є незрозумілим, на якій підставі ВДВС повертає кошти від реалізації майна за умови існування не скасованого Свідоцтва про право власності на квартиру, яке видане на ім'я [PERSON] Позивач вважає, що такі дії ВДВС порушують право ПАТ КБ «Правекс-Банк» як іпотеко держателя на задоволення своїх вимог до [PERSON] Тобто, позиція позивача зводиться до того, що внаслідок неправомірних, на його думку, дій відповідача, [PERSON] отримала в розпорядження одночасно квартиру і кошти від її реалізації в сумі 560500грн., які належать банку. Окружний адміністративний суд м. Києва критично ставиться до таких тверджень позивача, враховуючи наступне. Як вже зазначалось, 03.09.2012 відповідач вперше звернувся по позивача з листом №В/21, яким просив Банк надати банківські реквізити для перерахування коштів в сумі 560500грн. на його користь. Дана заява залишилась без відповіді. 26 вересня 2012 відповідач повторно звернувся до позивача з листом №В/21, яким просив Банк терміново надати банківські реквізити для перерахування коштів на його користь. Однак, відповідних реквізитів банком надано не було. Таким чином, судом встановлено, що банк, з одного боку у вересні 2012, на власний розсуд, вирішив не отримувати кошти від реалізації квартири в сумі 560500грн., а з іншого боку, під час розгляду даної справи в суді, наполягає на тому, що внаслідок повернення коштів відповідачем, було порушено його право як іпотекодержателя на задоволення своїх вимог. Під час розгляду справи суд неодноразово звертав увагу представника позивача, на те що визнання протиправним самого по собі повернення коштів є неналежним способом захисту порушеного права, а позивачу необхідно звернутися до відповідного суду з позовом про визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру. Однак, дані доводи суду були залишені поза увагою, а позивач наполягав на розгляді по суті заявленої позовної вимоги. До того ж, позивачем не висвітлено, а судом не встановлено наявності законних підстав для відмови ВДВС у задоволенні заяви [PERSON] про повернення коштів, адже позивач правом на їх отримання не скористався, а перебування коштів на депозитному рахунку ДВС протягом невизначеного часу є неможливим в силу обмежень, встановлених Інструкцією з організації примусового виконання рішень. За таких обставин суд приходить до переконання, що оскаржувані дії відповідача не порушують охоронюваних Законом прав позивача, як іпотекодержателя, а позивачем невірно обрано спосіб захисту порушеного права, внаслідок чого в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення. Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва вважає, що позовні вимоги, в даному випадку, задоволенню не підлягають. Враховуючи викладене та

Результат розгляду: denied