Рішення адміністративного суду від 2014-03-28 00:00:00+02

Товариство з обмеженою відповідальністю «Клімат - Контроль» (далі по тексту - позивач, ТОВ «Клімат - Контроль») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві (далі по тексту - відповідач, Інспекція) про визнання протиправними та скасування припису від 08 серпня 2013 року про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил у групі нежилих приміщень №57 «А» по вул. Маршала Жукова, 21-А в м. Києві, а також постанови №352/13 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 21 серпня 2013 року. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 вересня 2013 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 17 вересня 2013 року. 12 вересня 2013 року позивачем через канцелярію суду подано клопотання про зупинення провадження у справі №826/14188/13-а до набрання законної сили судовим рішенням у справі №826/9874/13-а. У судове засідання 17 вересня 2013 року представник позивача не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача при розгляді поданого клопотання поклався на розсуд суду. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 вересня 2013 року провадження у зазначеній справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі №826/9874/13-а. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 березня 2014 року провадження у справі поновлено та призначено її до судового розгляду на 26 березня 2014 року. У судове засідання, призначене на 26 березня 2014 року, з'явився представник позивача, який позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно з частиною 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Враховуючи положення частини 4 та 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, беручи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, в судовому засіданні 26 березня 2014 року суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне. Відповідно до статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та згідно з Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року №553, з метою перевірки виконання вимог припису від 30 квітня 2013 року (про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності) Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил ТОВ «Клімат - Контроль», за наслідками якої складено Акт перевірки від 08 серпня 2013 року (далі - Акт перевірки). За результатами проведеної перевірки встановлено, що на об'єкті будівництва - група нежитлових приміщень №57 «А» на вулиці Маршала Жукова, 21-А у Деснянському районі м. Києва не виконано вимоги припису від 30 квітня 2013 року, а саме: не усунені порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності у встановленому законодавством порядку, чим порушено частину 4 статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Виявлення зазначеного порушення стало підставою для складення припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 08 серпня 2013 року, протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 08 серпня 2013 року та винесення постанови №352/13 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 21 серпня 2013 року, якою на позивача накладено стягнення за вчинене правопорушення у вигляд штрафу у розмірі 11470,00 грн. Не погоджуючись з приписом та постановою про накладення штрафу, ТОВ «Клімат - Контроль» звернулось з відповідним позовом до суду. Перевіряючи правомірність оскаржуваних рішень суб'єкта владних повноважень, суд звертає увагу на таке. Згідно зі статтею 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснює центральний орган виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури. Державний контроль та нагляд у системі центрального органу виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури здійснює Державна архітектурно-будівельна інспекція України та її територіальні органи. Відповідно приписів Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого указом Президента України від 08 квітня 2011 року №439, остання відповідно до покладених на неї завдань здійснює, зокрема, в межах своїх повноважень державний контроль за дотриманням юридичними і фізичними особами державних будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих і будівельних робіт, перепланування та реконструкції (дообладнання) житлового фонду, будівель громадського призначення, елементів упорядження територій для задоволення потреб осіб з обмеженими фізичними можливостями та інших маломобільних груп населення. Для виконання покладених на неї завдань Інспекція має право в установленому порядку: - видавати обов'язкові до виконання приписи щодо усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил; зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт; - складати акти перевірок у сферах містобудівної діяльності, житлово-комунального господарства; - складати протоколи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, житлово-комунального господарства, накладати штрафи відповідно до законодавства. Враховуючи викладене, наведеними правовими нормами закріплено право відповідача проводити перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил та, за їх наслідками, виносити обов'язкові для виконання приписи, а також постанови про накладення стягнень за допущені правопорушення. Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю врегульований положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 23.05.2011р. №553 «Про затвердження Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю» (далі по тексту - Порядок №553). Пунктом 7 названого Порядку визначено, що позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи інспекції. Підставами для проведення позапланової перевірки є: подання суб'єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об'єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням чи письмової заяви про проведення перевірки щодо дотримання суб'єктом господарювання Ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов'язаної з будівництвом об'єкта архітектури, який за складністю архітектурно-будівельного рішення та (або) інженерного обладнання належить до IV і V категорії складності; необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні та декларації про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні та декларації про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об'єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів; виявлення факту самочинного будівництва об'єкта; перевірка виконання суб'єктом містобудівної діяльності вимог приписів інспекцій; перевірка виконання суб'єктом господарювання вимог інспекції щодо усунення порушень ліцензіатом ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов'язаної з будівництвом об'єкта архітектури, який за складністю архітектурно-будівельного рішення та (або) інженерного обладнання належить до IV і V категорії складності; звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог містобудівного законодавства; вимога правоохоронних органів про проведення перевірки. Строк проведення позапланової перевірки не може перевищувати п'яти робочих днів, а у разі потреби може бути одноразово продовжений за письмовим рішенням керівника відповідної інспекції чи його заступника не більше ніж на два робочих дні. Під час проведення позапланової перевірки посадова особа інспекції зобов'язана пред'явити службове посвідчення та направлення для проведення позапланової перевірки. У відповідності до наведених правових приписів відповідачем у межах 5 робочих днів проведено позапланову перевірку позивача з метою перевірки виконання останнім припису Інспекції від 30 квітня 2013 року про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівельної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, складеного за результатами проведення відповідачем позапланової перевірки ТОВ «Клімат - Контроль» з питань дотримання вимог законодавства у сфері містобудівельної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил у групі нежитлових приміщень №57 «А» по вулиці Маршала Жукова, 21-А у Деснянському районі м. Києва. Надання державним інспектором направлення на проведення зазначеної перевірки перед початком її проведення, позивачем під час розгляду справи не заперечувалось. Щодо допущення позивачем порушень, виявлених під час перевірки, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Як вбачається з Акту перевірки контролюючим суб'єктом виявлено, що позивач не виконав вимоги припису від 30 квітня 2013 року, а саме: не усунув порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності у встановленому законодавством порядку, чим порушив частину 4 статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Також за наслідками виявлення зазначеного порушення, 08 серпня 2013 року головним державним інспектором складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, в якому зазначено, що розгляд справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності відбудеться 21 серпня 2013 року о 10 годині у приміщенні Інспекції. За результатами розгляду матеріалів справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, 21 серпня 2013 року заступником начальника Інспекції винесено постанову №352/13, якою за вчинення правопорушення, передбаченого абзацом 2 пункту 1 частини 6 статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», на позивача накладено штраф у розмірі 11470,00 грн. Так, зі змісту названої правової норми вбачається, що суб'єкти містобудування несуть відповідальність у вигляді штрафу за невиконання приписів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил - у розмірі десяти мінімальних заробітних плат. Крім того, у зв'язку з виявленням зазначеного вище порушення 08 серпня 2013 року головним державним інспектором складено припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, в якому зобов'язано позивача привести до попереднього стану самовільно реконструйовані групи приміщень №57 «А» на першому поверсі п'ятиповерхового будинку на вулиці Маршала Жукова, 21-А у Деснянському районі м. Києва в термін до 08 жовтня 2013 року. У той же час, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 червня 2013 року у справі №826/7460/13-а за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Клімат - Контроль» до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві про скасування постанови про накладення штрафу №152/13 від 08 травня 2013 року встановлено неправомірність накладення на позивача штрафних санкцій з огляду на відсутність в діях останнього порушень, встановлених під час контрольного заходу. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2013 року апеляційна скарга Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві залишена без задоволення, а постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 червня 2013 року - без змін. Крім того, аналогічні висновки викладені в постанові Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 жовтня 2013 року, винесеній у справі №826/9874/13-а за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Клімат - Контроль» до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві про скасування припису від 30 квітня 2013 року. Правомірність та обґрунтованість названого судового рішення підтверджена ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2014 року, постановленою за результатами розгляду апеляційної скарги відповідача. Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Частиною 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що постанова або ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирають законної сили з моменту проголошення. Згідно частини 2 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Отже, станом на 26 березня 2014 року (день проведення судового розгляду справи) ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2013 року у справі № 826/7460/13-а та від 25 лютого 2014 року у справі №826/9874/13-а набрали законної сили. Враховуючи, що відповідно до частини 4 статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними конкретними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, Окружний адміністративний суд міста Києва дійшов висновку про відсутність підстав для складання припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 08 серпня 2013 року, а також притягнення позивача до відповідальності за невиконання припису від 30 квітня 2013 року, оскільки факт допущення позивачем порушення, так само як і законність зазначеного припису, спростовані в судовому порядку. У той же час, суд погоджується з твердженнями відповідача, викладеними у письмових запереченнях, щодо існування станом на 08 серпня 2013 року підстав для складання оскаржуваного припису та притягнення позивача до відповідальності за невиконання припису від 30 квітня 2013 року, оскільки оскарження останнього в судовому порядку не звільняло позивача від його виконання. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність скасування оскаржуваних припису від 08 серпня 2013 року та постанови №352/13 від 21 серпня 2013 року, за відсутність підстав для визнання їх протиправними. Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Згідно з частиною 1 статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Відповідно до статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору. Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Доказів, які б повністю спростовували доводи відповідача, позивач суду не надав. Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. Відповідно до частини 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Розглядаючи питання розподілу судових витрат, здійснених позивачем, суд приходить до такого. Згідно положень статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До складу витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема, відносяться витрати на правову допомогу. Частиною 1 статті 90 зазначеного Кодексу закріплено, що витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом. У той же час, частиною 3 названої правової норми передбачено, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. На реалізацію наведеної бланкетної норми, 20 грудня 2011 року прийнято Закон України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» №4191-VI, в статті 1 якого закріплено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Так, статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» у 2013 році встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 01 січня на рівні 1147,00 грн., а згідно статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» у 2014 році встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 01 січня - на рівні 1 218,00 грн. Отже, розмір компенсації витрат на правову допомогу не повинен перевищувати 458,80 грн. та 487,20 грн. за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді у 2013 та 2014 роках, відповідно. Відповідно до наданого позивачем Договору №0108/13 про надання правової допомоги від 20 серпня 2013 року, Додатку №1 до названого Договору, а також звіту про правову допомогу від 26 березня 2014 року загальна кількість годин обслуговування становить 4 години 37 хвилин вартістю 2500,00 грн., з яких: підготовка та подання адміністративного позову (2 години 46 хвилин) - 1500,00 грн.; підготовка та подання клопотання про забезпечення адміністративного позову, заяви про долучення документів до матеріалів справи, клопотання про зупинення провадження у справі (1 годин) - 450,00 грн.; підготовка та подання клопотання про поновлення провадження, пояснення по справі (36 хвилин) - 270,83 грн.; участь у судовому засіданні (15 хвилин) - 112,50 грн. Враховуючи, що вартість однієї години участі адвоката у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, не перевищує 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі та наявність в матеріалах справи документального підтвердження здійснених позивачем витрат на правову допомогу, суд вважає за можливе стягнути понесені витрати. Однак, перевіряючи правильність обрахунку сум, зазначених у звіті про надання правової допомоги, суд звертає увагу, що вартість послуг з підготовки та подання адміністративного позову має становити 1245,00 грн. (450 грн./60 хв.*166 хв.), а вартість послуг з підготовки та подання клопотання про поновлення провадження, пояснень по справі має становити 270,00 грн. (450грн./60хв*36хв). Отже, сума витрат, що підлягає поверненню становить 2493,00 грн. в тому числі ПДВ 415,50 грн. Враховуючи вищевикладене,

Результат розгляду: partial