Рішення адміністративного суду від 2014-01-28 00:00:00+02

Статтею 121 Конституції України на прокуратуру України покладається функція представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом. Статтею 36-1 Закону України "Про прокуратуру" встановлено, що представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 60 КАС України прокурор здійснює в суді представництво інтересів громадянина або держави в порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами, і може здійснювати представництво на будь-якій стадії адміністративного процесу. 19.06.2013 року заступником прокурора м. Феодосія винесено подання про усунення порушень закону, причин та умов, що їм сприяли, та скасування рішення (вих.№72-6516), в якому вимагалося (а.с.10-12): - скасувати пункт 1 рішення Коктебельської селищної ради №1191 від 31.05.2012 року "Про внесення змін та доповнень в рішення Коктебельської селищної ради СПД [PERSON]."; - вжити заходів до усунення порушень закону, причин та умов, що їм сприяли, у тому числі шляхом повідомлення Реєстраційної служби Феодосійського міського управління юстиції АР Крим про відсутність підстав щодо реєстрації договору про внесення змін в договір оренди землі від 25.03.2013 року, у зв'язку із скасуванням п.1 рішення ради №1191 від 31.05.2012 року. Рішенням 48 сесії 6 скликання Коктебельської селищної ради №1826 від 08.08.2013 року подання заступника прокурора м. Феодосії «Про усунення порушень закону, причин та умов, що їм сприяли, та скасування рішення» від 19.06.2013 року вих.№72-6516 - відхилено (а.с.14). Не погодившись з пунктом 1 рішення Коктебельської селищної ради №1191 від 31.05.2012 року "Про внесення змін та доповнень в рішення Коктебельської селищної ради СПД [PERSON]." заступник прокурора звернувся до суду. Вирішуючи питання про правомірність винесеного оскаржуваного рішення, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно із ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Право на землю набувається і реалізується громадянами і суб'єктами господарської діяльності (юридичними і фізичними особами) виключно відповідно до закону. Ст. 140 Конституції України встановлює, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади - мешканців села, селища, міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в рамках Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою у порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради і їх органи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 Закону України "Про місцеве самоврядування" № 280 від 21.05.1997 р. місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст. Відповідно до пункту 31 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування" встановлено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин. Відповідно до частини першої статті 3 Земельного кодексу України від 25.10.01р. № 2768-III (далі ЗК України) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Ст. 123 ЗК України передбачено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідної сільської, селищної, міської, районної, обласної ради, Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації. Таким чином, відповідно до вказаних норм закону законодавцем чітко встановлений порядок надання земельних ділянок у власність (ст.118 ЗК України) та користування (ст.123 ЗК України). Судом встановлено, що рішенням 35 сесії 24 скликання Коктебельської селищної ради №2337 від 08.06.2004 року «Про затвердження матеріалів попереднього погодження місця розташування об'єкта та дозволу розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки СПД [PERSON].» узгоджено СПД [PERSON] матеріали попереднього погодження місця розташування земельної ділянки площею 0,03га, для комерційного використання, під розміщення торгового павільйону з літнім майданчиком в [ADDRESS] та дозволено розробку проекту землеустрою (а.с.103). На виконання рішення Коктебельської селищної ради №2337 від 08.06.2004 року СПД [PERSON] замовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для розміщення торгового павільйону з літнім майданчиком загальною площею 0,03га в [ADDRESS] (а.с.90-97). Відповідно до висновку Управління архітектури та містобудування виконавчого комітету Феодосійської міської ради від 14.09.04 №2581 на спірній земельній ділянці дозволяється розміщення павільйону з літнім майданчиком в некапітальних конструкціях, земельна ділянка розташована в 100 метровій водоохоронній зоні Чорного моря (а.с.109-111). Висновками Феодосійського міського управління земельних ресурсів №3466/03-08 від 28.09.04р. (а.с.112), Феодосійської санітарно-епідеміологічної станції від 28.09.04р. (а.с.108), Республіканського комітету з охорони культурної спадщини №2863 від 04.11.04р. (а.с.113), державної землевпорядної експертизи від 01.12.05 № 1949-05 (а.с.28) погоджено проект відведення земельної ділянки СПД [PERSON] для розміщення торгівельного павільйону. Рішенням 58 сесії 4 скликання Коктебельської селищної ради №4230 від 23.12.2005 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачі в оренду земельної ділянки СПД [PERSON].» затверджено СПД [PERSON] проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,03 га для комерційного використання, під розміщення торгового павільйону з літнім майданчиком в [ADDRESS] та передано СПД [PERSON] в оренду строком на 5 років (до 23.12.2010 року) земельну ділянку площею 0,03 га під розміщення торгового павільйону з літнім майданчиком в [ADDRESS] (а.с.70). 01.09.2006 року між Коктебельською селищною радою (орендодавець) та СПД [PERSON] (орендар) укладено договір оренди землі №58 відповідно до якого на підставі рішення 58 сесії 4 скликання Коктебельської селищної ради від 23.12.2005 року №4230 орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку (цільове призначення - для комерційного використання), яка знаходиться: [ADDRESS] (а.с.72-74). Рішенням 46 сесії 5 скликання Коктебельської селищної ради №2411 від 04.06.2009 року «Про внесення змін в договір оренди земельної ділянки СПД [PERSON].» внесені зміни та доповнення до договору оренду про передачу в оренду земельної ділянки 0,02га, СПД [PERSON], кадастровий номер 01 116 457 00 01 001 0653, державна реєстрація №040701900054 від 19.06.2007 року, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Замість слів «…для розміщення кафе з літнім майданчиком…» слід читати «…для будівництва магазину, бару з літнім майданчиком та вбудованими приміщеннями громадського призначення». Решту тексту залишено без змін (а.с.77). На замовлення [PERSON] було розроблено містобудівне обґрунтування розміщення будівлі магазину, бару з літнім майданчиком і вбудованими приміщеннями громадського призначення в смт. Коктебель (а.с.79-86). Містобудівне обґрунтування містить схему генплану земельної ділянки, яка була погоджена з азово-чорноморською екологічною інспекцією, санітарно-епідеміологічною службою та управлінням архітектури та містобудівництва (а.с.86). Рішенням 62 сесії 5 скликання Коктебельської селищної ради №2822 від 28.01.2010 року «Про внесення змін до договору оренди земельної ділянки СПД [PERSON].» продовжено до 28.12.2025 року строк оренди земельної ділянки, площею 0,03га - для розміщення кафе з літнім майданчиком, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.71). Рішенням 27 сесії 6 скликання Коктебельської селищної ради №1191 від 31.05.2012 року «Про внесення змін та доповнень в рішення сесії Коктебельської селищної ради СПД [PERSON].» внесені зміни в рішення Коктебельської селищної ради 62 сесії 5 скликання №2822 від 28.01.2010 року «Про внесення змін до договору оренди земельної ділянки СПД [PERSON].», в п.1 замість слів «…для розміщення кафе з літнім майданчиком…» слід читати «…для будівництва магазину, бару з літнім майданчиком та вбудованими приміщеннями громадського призначення…» (а.с.151). Також суд зазначає, що Рішенням Конституційного суду України №7-рп/2009 від 16.04.2009 року визначено та Конституцією України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону) ( 280/97-ВР ). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що відповідач діяв на підставі та в межах наданих йому повноважень. Суд звертає увагу на те, що прийняте рішення Коктебельської селищної ради №1191 від 31.05.2012 року "Про внесення змін та доповнень в рішення Коктебельської селищної ради СПД [PERSON]." не породжує правові відношення оскаржувані прокурором, а лише носить характер усунення недоліків. Оскільки прокурором не оскаржено рішення 46 сесії 5 скликання Коктебельської селищної ради №2411 від 04.06.2009 року «Про внесення змін в договір оренди земельної ділянки СПД [PERSON].», суд вважає, що відсутні правові підстави оскарження пункту рішення вказаного у позові та позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору. В свою чергу, ч. 2 ст. 71 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Отже, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади (суб'єкта владних повноважень), який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії. Судом встановлено, що відповідач відповідно до ст. 71 КАС України, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, урахував усі обставини, що мають значення при прийнятті рішень, на обов'язковість урахування яких прямо вказують законодавчі акти, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. За таких обставин враховуючи викладене, оцінивши надані сторонами докази та матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов висновку, що правові підстави для задоволення вимог позивача відсутні, у зв'язку з чим суд відмовляє в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Під час судового засідання, яке відбулось 28.01.2014 року були оголошені вступна та резолютивна частини постанови. Відповідно до ст. 160 КАС України постанову складено у повному обсязі 03.02.2014 року. На підставі наведеного,

Результат розгляду: denied