Рішення адміністративного суду від 2014-02-18 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з позовом до Апеляційного суду Хмельницької області в якому просить стягнути з Апеляційного суду Хмельницької області на його користь за період з 02 лютого по 31 грудня 2011 року включно 39205 грн. заборгованості по заробітній платі, 35284 грн. боргу по щомісячному грошовому утриманню та 10000 грн. компенсації за несвоєчасну їх виплату з березня 2009 року по час розгляду справи судом, а всього 84489 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що працює суддею Апеляційного суду Хмельницької області, на посаді з 02 лютого 2009 року; другий кваліфікаційний клас судді; довічне грошове утримання з 24 грудня 2004 року у розмірі 90% з 24 лютого 2009 року. Вказує, що за період з 02 лютого 2009 року по 31 січня 2011 року включно відповідач розмір його щомісячної заробітної плати обраховував неправильно, у меншому розмірі, що призводило до виплати у меншому розмірі відпускних, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, щомісячного грошового утримання. Зазначає, що за його підрахунками розмір недоплаченої заробітної плати за період з 02 лютого 2009 року по 31 грудня 2011 року включно становить 39205 грн., а тому обрахунок та виплати за цей період заробітної плати у меншому розмірі, потягло за собою й обрахунок та виплату у меншому розмірі і щомісячного грошового утримання. Вказує, що на його користь підлягає стягненню і розмір компенсації втрати частини цієї заробітної плати та щомісячного грошового утримання судді у зв'язку з порушенням строків їх виплати, який за його підрахунками становить 10000 грн. А тому просить позовні вимоги задоволити. В судовому засіданні 05.02.2014 року за письмовим клопотанням відповідача, судом протокольною ухвалою залучено до участі у справі другого відповідача Державну Судову адміністрацію України. В ході судового розгляду справи позивач подав до суду заяву про уточнення позовних вимог в якій просить стягнути з Апеляційного суду Хмельницької області на його користь за період з 02 лютого 2009 року по 31 грудня 2011 року включно 39205 грн. заборгованості по заробітній платі, 35284 грн. боргу по щомісячному грошовому утриманню та 10000 грн. компенсації за несвоєчасну їх виплату з березня 2009 року по час розгляду справи судом, а всього 84489 грн. Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.02.2014 року по даній справі позовну вимогу у частині стягнення заборгованості по щомісячному грошовому утриманню залишено без розгляду, оскільки позивачем пропущено річний строк звернення до суду. В судовому засіданні позивач уточненні позовні вимоги підтримав та просив задоволити. Представник Апеляційного суду Хмельницької області в судове засідання не з'явився, надіслав клопотання про розгляд справи без його участі. Покладається на розсуд суду. Представник Державної Судової адміністрації України в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню враховуючи таке. Суд встановив, що позивач з 02 лютого 2009 року працює на посаді судді Апеляційного суду Хмельницької області має другий кваліфікаційний клас судді та довічне грошове утримання з 24 грудня 2004 року, у розмірі 90% з 24 лютого 2009 року. Частиною четвертою статті 43 Конституції України визначено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до частини першої статті 126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України. Визначальним актом, який регулював питання оплати праці суддів на момент виникнення спірних правовідносин був Закон України "Про статус суддів" від 15 грудня 1992 року № 2862-XII, який встановлював гарантії незалежності суддів, включаючи їх матеріальне і соціальне забезпечення, у тому числі гарантії права щодо оплати праці. Відповідно до ч.4 ст.44 Закону України "Про статус суддів" суддям виплачується щомісячна надбавка за вислугу років у розмірах: при стажі роботи понад 3 роки - 10 відсотків, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи. Підпунктом "б" підпункту 2 пункту 61 розділу II Закону України від 28 грудня 2007 року №107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" змінено порядок нарахування надбавки за вислугу років та встановлено, що вказана надбавка розраховується у тих же відсотках, проте не від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи, а від посадового окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи. Відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 16 січня 2008 року №19, якою затверджено зміни, що вносяться до постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року №865, останню доповнено пунктом 2-2 такого змісту: "Суддям щомісяця виплачується надбавка за вислугу років у відсотках від посадового окладу з урахуванням надбавки за кваліфікаційний клас в таких розмірах: при стажі роботи понад три роки - 10 відсотків, понад п'ять років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків". Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 положення підпункту "б" підпункту 2 пункту 61 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" визнані неконституційними, а отже, втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. За правилами частини четвертої статті 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Враховуючи викладене, суд приходить до обґрунтованого висновку про пріоритет у застосуванні положень частини четвертої статті 44 Закону України "Про статус суддів" над нормами постанов Кабінету Міністрів України в частині визначення бази обчислення надбавки за вислугу років. Згідно із ст.2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Відповідно до п.3 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №159 від 21.02.2001 року Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат); соціальні виплати (допомога сім'ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо); стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення). Конституційний Суд України за наслідками розгляду конституційного звернення [PERSON] щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України вказав, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Щодо питання хто є належним відповідачем при задоволенні вимог про стягнення недоотриманої заробітної плати та компенсації за несвоєчасну її виплату суд дійшов висновку, що, оскільки позивач знаходиться у трудових відносинах з Апеляційним судом Хмельницької області, який нараховує та виплачує йому заробітну плату, належним способом захисту порушеного права позивача є зобов'язання Апеляційного суду Хмельницької області перерахувати та виплатити [PERSON] надбавку за вислугу років з 02 лютого 2009 року по 31 грудня 2011 року та компенсацію за несвоєчасну її виплату.

Результат розгляду: denied