Рішення адміністративного суду від 2014-03-28 00:00:00+02

У липні 2011 року позивач звернувся до суду з вказаним вище адміністративним позовом та, посилаючись на неправомірне покладення на нього відповідальності за порушення правил здійснення господарської діяльності іншими суб'єктами підприємницької діяльності, необгрунованість висновків податкового органу про невідповідність фактичної суми отриманого у серпні, вересні, жовтні, листопаді, грудні 2010 року доходу на загальну суму 1565226 грн., та не підтвердження цієї суми відповідними розрахунковими, платіжними документами, просив суд: визнати нечинним (протиправним) та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Херсоні (надалі - ДПІ) №0001121702 від 26 липня 2011 року у зв'язку з його невідповідністю чинному законодавству. За наслідками розгляду адміністративного позову Херсонським окружним адміністративним судом 18 листопада 2011 року ухвалено постанову про задоволення адміністративного позову фізичної особи-підприємця [PERSON] (надалі - ФОП [PERSON]) у повному обсязі. Судом прийнято рішення про скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ від 26 липня 2011 року №0001121702. Приймаючи вказану вище постанову, суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем первинні бухгалтерські документи складені на підставі господарських операцій із ПП «Стилет-ЮГ»: видаткові та податкові накладні; акти звірки взаємних розрахунків, банківські виписки про списання коштів із розрахункового рахунку позивача у ПАТ «Приват Банк» в оплату поставленої продукції, - є дійсними. Висновки відповідача, що постачальник позивача фактично не здійснював господарської діяльності, а лише документував операції із товаром на який не мав права власності спростовуються наданими до суду документами та поясненнями свідка. Податкова не навела жодних доводів щодо наявності в діях позивача фактів узгодженості дій платника податків з постачальниками з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями чи сприяння ухиленню постачальниками товару у ланцюгу постачання від виконання податкових зобов'язань. В апеляційній скарзі ДПІ, посилаючись на допущені судом порушення норм матеріального права, неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове - про відмову у задоволенні адміністративного позову. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач вказав на акти зустрічних перевірок, що підтверджують неможливість виконання контрагентами ПП «Стилет-ЮГ» господарської діяльності. Також ДПІ звертає увагу суду на: письмові докази, що свідчать про залучення сторонніх осіб не причетних до господарської діяльності суб'єктів господарювання: ТОВ «СГ- Гуп», ТОВ «РА «Луар-Медіа Студії», ПП «Технополімер», ТОВ «Легат М», ТОВ «ВКП «ДВМ», ПП «Ніка і Компанія», ПП «НВП «Норма-Хім», ТОВ «ФМП - Лак», ТОВ «СВС Плюс», ТОВ «АВ - Груп», ТОВ «БК ЮСГ», ТОВ «Компанія Промресурс ЛТД» для прикриття незаконної діяльності, направленої на ухилення від сплати податків, відмивання та легалізацію коштів; зазначені суб'єкти господарювання не мають необхідних умов для ведення господарської діяльності, відсутні основні фонди, необхідна кількість технічного персоналу, виробничі активи, складські приміщення, транспортні засоби, підприємства не знаходяться за місцем реєстрації. В письмових запереченнях ФОП [PERSON] спростовує доводи апеляційної скарги, вказуючи на законність ухваленого рішення та просить його залишити без змін. Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та зважаючи на з'ясовані обставини, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню. Перевіряючи повноту з'ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке. Пунктом 5.1 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» встановлено, що валові витрати виробництва та обігу - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт,послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності. До складу валових витрат, відповідно до пп.5.2.1 п.2,пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 цього Закону, включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (послуг) і охороною праці, у тому числі з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7 цієї статті. Не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку. Статтею 9 цього Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарських операцій, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити, які зазначені в цій статті, та в яких, крім іншого, повинно бути зазначено зміст та обсяг господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарських операцій і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Такі ж вимоги до первинних документів визначені у п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, згідно якого первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа. Всупереч зазначеним вище вимогам чинного законодавства, позивачем, не були надані первинні документи, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку, зокрема: договори купівлі-продажу, акти прийому-передачі товару, довіреності, документи, які підтверджують транспортування та зберігання товару. З пояснень директорів та засновників: ТОВ «АВ-Групп» - [PERSON]; ТОВ «РА «Луар-Медіа Студії» - [PERSON]; ТОВ «ФМП ЛАК» - [PERSON]; ТОВ «СВС Плюс» - [PERSON]; ТОВ «БК ЮСТ» - [PERSON]; ПП «Ніка і Компанія» - [PERSON]; ПП «НВП «Норма - Хім» - [PERSON] вбачається, що ніякого відношення до господарської діяльності перелічених підприємств вони не мають, ніякої господарської діяльності від імені підприємства не здійснювали, податкові накладні не підписували. Крім того директор ПП «Технополімер» - Живиця Т.Г. повідомив, що з 28 вересня 2010 року не проводить фінансово-господарську діяльність та з цього часу звітує до податкового органу з нульовими показниками. Відносно засновника і директора ТОВ «СГ Груп» - [PERSON] порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 205 КК У України - фіктивне підприємництво. За фактом підробки та використання невстановленими слідством особами документів, які належать ПП «Ніка і Компанія» порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 3 ст. 358 КК України. На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції не може погодитися з висновками Херсонського окружного адміністративного суду про те, що контрагентами ПП «Стилет - Юг» правомірно, відповідно до вимог Закону України «Про податок на додану вартість» сформовано податковий кредит по взаємовідносинам з ТОВ «АВ Груп», ТОВ «РА «Луар-Медіа Студії», ПП «Технополімер», ТОВ «Легат М», ТОВ «ВКП «ДВМ», ПП «Ніка і Компанія», ПП «НВП «Норма-Хім», ТОВ «ФМП - Лак», ТОВ «СВС Плюс», ТОВ «СВ - Груп», ТОВ «БК ЮСГ», ТОВ «Компанія Промресурс». Видані податкові накладні, не відповідають змісту та Порядку заповнення податкових накладних, оскільки вони були підписані невідомими, сторонніми особами. Таким чином, податкові накладні, на які позивач посилається як на відповідні первинні документи, що підтверджують здійснення господарських операцій з придбання сільськогосподарської продукції, не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку, а отже бути підставою для формування податкового кредиту ПП «Стилет - Юг». Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Позивач посилається на те, що доказом товарності господарських операцій з придбання сільськогосподарської продукції, є подальше використання придбаних товарів у господарській діяльності, а саме їх продаж іншим суб'єктам господарювання. При цьому, на підтвердження цього позивачем надано копії документів, які свідчать про подальшу реалізацію товару: податкові накладні, акти звірки взаємних розрахунків, банківські виписки про списання коштів із розрахункового рахунку позивача у ПАТ «Приват Банк» в оплату поставленої продукції, проте ці документи не можуть підтвердити фактів поставок товарів саме за спірними господарськими операціями. Відсутність належних чином оформлених первинних документів, підтверджуючих факт передачі товару, а саме: актів прийому-передачі, довіреностей, документів, які підтверджують транспортування та зберігання товару, належним чином оформлених податкових накладних, а також відсутність господарської діяльності з боку ПП «Стилет - Юг», спростовує твердження позивача про фактичне здійснення господарських операцій з придбання та продажу сільськогосподарської продукції. Навіть наявність у ФОП [PERSON] належно оформлених документів, необхідних відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», зокрема виданих контрагентом податкових накладних, не є підставою для віднесення цих сум до валових витрат, оскільки судом встановлено завищення валових витрат, у перевіреному ДПІ періоді, які не відповідають фактичній сумі отриманого у цьому періоді валового доходу та не підтвердження, із-за фіктивного характеру укладених правочинів, здійснення самих господарських операцій з ПП «Стилет - Юг» загальної суми таких витрат. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 19.08.2008 року по справі № 21-320во08. Згідно ч.2 ст.161 КАС України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу. Нормами статті 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно з ч. 1 та 2 ст. 215, ч. 1 ст. 216 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Відповідно до ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Враховуючи те, що угоди, укладені між ФОП [PERSON] та ПП «Стилет - Юг» були направлені на безпідставне завищення валових витрат, вони є такими, що спрямовані на заниження податкових зобов'язань. Таким чином, правочини, внаслідок яких ФОП [PERSON] занижено податок на прибуток і збільшені валові витрати підприємства, суперечить інтересам держави і суспільства і вважається таким, що порушує публічний порядок та відповідно до ч.2 ст.228 ЦК України є нікчемними. Згідно до п.4 ч.1 ст.202 КАС України: «Підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання…». Зважаючи на те, що при прийнятті постанови від 18 листопада 2011 року Херсонським окружним адміністративним судом допущено порушення норм матеріального права, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати це рішення та ухвалити нову постанову суду про відмову ФОП [PERSON] у задоволенні адміністративного позову.

Результат розгляду: denied