Рішення адміністративного суду від 2014-01-29 00:00:00+02

27 грудня 2013 року [PERSON] звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Міністерства Внутрішніх Справ України в Полтавській області, Київського районного відділу Полтавського міського управління Управління Міністерства Внутрішніх Справ України в Полтавській області про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення грошового утримання. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що його безпідставно було звільнено з органів внутрішніх справ, оскільки жодного кримінального правопорушення він не скоював. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити. Відповідач Київський районний відділ Полтавського міського управління Управління Міністерства Внутрішніх Справ України в Полтавській області явку свого уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, надав до суду заяву про розгляд справи за його відстуності. У наданих до суду письмових запереченнях просив в задоволенні адміністративного позову відмовити посилаючись на те, що позивач був звільнений з органів внутрішніх справ за порушення вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України та п. 3.3, 4.1 розділу ІІІ, п. 1.1, 1.2, 2.1, 2.3 розділу IV Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом УМВС України від 22.02.2012 № 155. Представник відповідача Управління Міністерства Внутрішніх Справ України в Полтавській області в в останнє судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про неможливість прибуття до суду. У наданих до суду письмових запереченнях просив в задоволенні позову відмовити посилаючись на те, що службовим розслідуванням було встановлено порушення позивачем вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України та п. 3.3, 4.1 розділу ІІІ, п. 1.1, 1.2, 2.1, 2.3 розділу IV Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом УМВС України від 22.02.2012 № 155. З урахуванням висновку службового розслідування на позивача було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ. Розглянувши подані сторонами документи, заслухавши пояснення позивача його представника та представника відповідача, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що Наказом ДЮІ № 113 о/с від 15.08.2006 [PERSON] прийнятий на службу в органи внутрішніх справ. Відповідно до наказу УМВС України в Полтавській області від 27.11.2013 № 1536 (а.с.5-7) за порушення службової дисципліни, що виявилось в недотримані ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-ІV, пунктів 3.3, 4.1 розділу ІІІ, пунктів 1.1, 1.2, 2.1, 2.3 розділу IV Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом УМВС України від 22.02.2012 № 155, оперуповноваженого сектору карного розшуку Київського районного відділу Полтавського міського управління старшого лейтенанта міліції [PERSON] звільнено з органів внутрішніх справ. На підставі наказу УМВС України в Полтавській області від 27.11.2013 № 1536 наказом УМВС України в Полтавській області № 574 о/с від 09.12.2013 старшого лейтенанта міліції [PERSON], старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Київського районного відділу Полтавського міського управління звільнено з органів внутрішніх справ за порушення дисципліни (пункт 63 "є" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ) (а.с. 4). Позивач не погодився із пунктом 1 наказу № 1536 від 27.11.2013 та наказом № 574 о/с від 09.12.2013 оскаржив їх до суду. Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Питання проходження публічної служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки врегульовані спеціальними законами, зокрема, Законом України "Про міліцію" від 20 грудня 1990 року, №565-XII, Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року №114. Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень, визначено Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" від 22 лютого 2006 року, №3460-IV (далі по тексту - Дисциплінарний статут). Статтею 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України" визначено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України. Відповідно до статті 7 цього ж Статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України. Згідно з частиною першою статті 5 зазначеного Статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Відповідно до статті 2 Дисциплінарного статуту дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни. Відповідно до cтатті 14 Дисциплінарного статуту з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування, порядок проведення якого встановлюється міністром внутрішніх справ України. Такий порядок встановлено Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ, що затверджена наказом МВС України від 12.03.2013 № 230, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 за № 541/23073 (далі по тексту - Інструкція). Відповідно до пункту 2.1 Інструкції підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс. Пунктом 2.6 Інструкції встановлено, що підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника. Пунктом 5.4 Інструкції встановлено, що якщо вину особи РНС повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності його підлеглих заборонено. Зміст наказу доводиться до відома особи РНС, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу. Згідно з пунктом 8.3 Інструкції в описовій частині висновку службового розслідування викладаються встановлені при проведенні службового розслідування відомості про: обставини, за яких особа (особи) РНС скоїла(и) дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв'язку з цим; посаду, звання, прізвище, ім'я та по батькові, персональні дані (дата та місце народження, освіта, період служби в органах внутрішніх справ і на займаній посаді - з дотриманням вимог Закону України "Про захист персональних даних"), характеристику особи (зокрема, про наявність або відсутність у неї діючих дисциплінарних стягнень), винної в учиненні дисциплінарного проступку, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли вказаним обставинам; наявність причинного зв'язку між неправомірними діяннями особи РНС та їх наслідками; умови, що передували скоєнню дисциплінарного проступку або спонукали до цього; вимоги законодавства або посадові обов'язки, які було порушено; наявність вини особи (осіб) РНС, обставини, що пом'якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, а також ставлення до скоєного. За результатами проведеного розслідування зроблено висновок про порушення [PERSON] ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-ІV, пунктів 3.3, 4.1 розділу ІІІ, пунктів 1.1, 1.2, 2.1, 2.3 розділу IV Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом УМВС України від 22.02.2012 № 155. Разом з тим, службовим розслідуванням не встановлено причетності [PERSON] до кримінального правопорушення вчиненого [PERSON] за ознаками злочину передбаченого ч. 3 ст. 364, ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України, його вини у кримінальному правопорушенні вчиненому [PERSON] та вчинення [PERSON] дисциплінарного проступку. Висновки службового розслідування про порушення позивачем Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України та вчинення кримінального правопорушення ґрунтуються на припущеннях комісії якою проводилось службове розслідування. Крім того, висновок службового розслідування не містить обставин за яких [PERSON] було скоєно дисциплінарний проступок, а також інформації про те, чи мав він місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку; умови, що передували скоєнню дисциплінарного проступку або спонукали до цього та наявність вини [PERSON] Також у висновку відсутня інформація про наявність причинного зв'язку між неправомірними діяннями особи РНС та їх наслідками, оскільки доручення слідчого по кримінальному провадженню стосовно Безмаля виконувались [PERSON], а не [PERSON], а кримінально провадження щодо Безмаля було закрито під час перебування позивача у відпустці, що свідчить про неможливість його впливу на прийняття вказаного рішення. Висновок службового розслідування містить відомості лише про затримання [PERSON] разом з [PERSON], підозрюваним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 364, ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України. Про непричетність [PERSON] до кримінального правопорушення вчиненого [PERSON] свідчить й той факт, що працівниками прокуратури йому не було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, а він був лише допитаний в якості свідка. Крім того, [PERSON] пред'явлено обвинувачення у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 364, ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України, про що складено обвинувальний акт, а матеріали справи передано до суду, разом з тим вказаним актом вини [PERSON] не встановлено. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що начальником Управління МВС України в Полтавській області безпідставно винесено накази № 1536 від 27.11.2013 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності за фактом грубого порушення службової дисципліни працівниками Київського РВ Полтавського МУ" в частині звільнення [PERSON] з органів внутрішніх справ та № 574 о/с від 09.12.2013 "По особовому складу", яким позивача звільнено у запас. У відповідності до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. В даному випадку відповідачі не довели правомірності прийнятих ними наказів. Таким чином, суд перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню. Відповідно до п. 2 та 3 ч. 1 ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та про поновлення на посадів у відносинах публічної служби підлягають негайному виконанню. З урахуванням наведеного, постанова суду в частині поновлення [PERSON] на службі в органах внутрішніх справ на посаді старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Київського РВ Полтавського МУ УМВС України в Полтавській області в званні старшого лейтенанта міліції з 09.12.2013 та виплати заробітної плати за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted