Рішення адміністративного суду від 2014-03-04 00:00:00+02

[PERSON] звернулася у суд з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Городищенської районної державної адміністрації, у якому просила визнати протиправними дії останнього щодо відмови в перерахунку та виплаті допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, не меншому за розмір прожиткового мінімуму, з урахуванням проведених виплат. Постановою Городищенського районного суду Черкаської області від 01 листопада 2013 року адміністративний позов залишено без задоволення. Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягають частковому задоволенню, а постанова суду - скасуванню з таких підстав. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач нараховував та виплачував допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у відповідності до чинного законодавства. Проте, з таким висновком суду не можна погодитися. Колегією суддів установлено, що [PERSON] є матір'ю малолітньої [PERSON], що народилась [INFO]., та отримує допомогу по догляду за останньою до досягнення нею трирічного віку. Згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення Городищенської районної державної адміністрації від 09.07.2013 року №484 зазначена допомога призначена [PERSON] на період з 20.12.2011 року по 01.10.2014 року та виплачується відповідачем щомісячно в сумі 130,00 грн. Не погоджуючись із розміром нарахованих їй виплат зазначеної допомоги, [PERSON] звернулась у суд. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів виходить із наступного. Призначення державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку передбачено статтею 3 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» від 21.11.1992 року № 2811-XII року. До 01.01.2008 року (дати набрання чинності Законом України від 28.12.2007 року «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 107-VI) правовідносини щодо виплати допомоги регулювалися Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», дія якого поширювалася на осіб, не застрахованих в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (стаття 13) та Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» від 18.01.2001 року № 2240-III, який поширював свою дію на застрахованих у зазначеній системі осіб (стаття 42). Розмір допомоги також визначався цими Законами. Відповідно до статті 15 Закону «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Відповідно до статті 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом. Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» були внесені зміни до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням». Зокрема, змінами до статті 13 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» його дію поширено на застрахованих осіб, статтю 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» викладено в наступній редакції: «Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130,00 гривень», а із Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» було виключено статті 40-44. Конституційний Суд України рішенням від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнав неконституційними низку положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», в тому числі й пункт 25 розділу II вказаного Закону щодо виключення статей 40-44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням». Таким чином, з часу проголошення рішення № 10-рп/2008 Конституційним Судом України відновили свою дію вищезазначені положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням». Оскільки, пунктом 2 розділу ІІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» було передбачено, що розділ II цього Закону діє до 31.12.2008 року, з 01.01.2009 року статті 13, 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» також відновили попередню редакцію. Відповідно до частини 2 статті 45 Закону України від 27.04.2010 року «Про Державний бюджет України на 2010 рік», допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за Законами України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» призначалась і здійснювалась у розмірах і в порядку, визначених Кабінетом Міністрів України. Пунктом 22 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року № 1751, передбачено, що відповідно до статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується у розмірі, що дорівнює різниці між: з 01.01.2008 року -50 відсотками, з 01.01.2009 року - 75 відсотками, з 01.01.2010 року - 100 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менш як 130,00 грн. У зв'язку з тим, що положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» не визнано неконституційними та не скасовано, у 2010 році допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку призначалась та виплачувалась у відповідності до пункту 22 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми»від 27.12.2001 року № 1751. Оскільки Закон України «Про Державний бюджет на 2010 рік» діяв лише у 2010 році, з 01.01.2011 року правовідносини щодо нарахування вказаної допомоги регулюються Законами України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», а положення постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року № 1751 в тій частині, в якій вони суперечать названим законам, застосовуватися не можуть. Спірні правовідносини між позивачем та Управлінням праці та соціального захисту населення Городищенської районної державної адміністрації склались у 2013 році. З огляду на те, що ані Законом України «Про Державний бюджет України на 2013 рік», ані іншими Законами не встановлювався на 2013 рік інший, ніж у Законах України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» розмір допомоги, з 01.01.2013 року у відповідача виник обов'язок здійснювати виплату державної допомоги в розмірах, передбачених вищевказаними законами. Наведена позиція суду апеляційної інстанції узгоджується із висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 25.12.2012 року (справа № 21-410а12), від 11.12.2012 року (справа № 21-300а12), які є обов'язковими для врахування адміністративними судами в силу приписів частини 2 статті 161 та частини 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України. Разом з тим, колегія суддів зауважує, що [PERSON] у своєму позові просить суд зобов'язати відповідача провести перерахунок та виплату недоплаченої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 01.01.2013 року по 30.06.2013 року. Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. За приписами ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду. Із матеріалів справи вбачається, що позов поданий 30.07.2013 року - згідно штампу поштового відділення на конверті. Відтак, позивачем заявлено вимоги, що виходять за межі встановленого адміністративно-процесуальним законодавством строку. На обґрунтування поважності причини пропущення даного строку, позивач посилається на те, що відповідачем невчасно надано належну довідку про розмір отримуваної першою допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Однак, з огляду на щомісячний характер виплат вказаної допомоги, судова колегія вважає, що позивач могла дізнатись про отримання нею виплат у меншому, аніж встановлено діючим законодавством розмірі в момент отримання цієї допомоги, яка нею отримується ще з грудня 2011 року. Отже, позовні вимоги за період з 01.01.2013 року по 29.01.2013 року підлягають залишенню без розгляду, з огляду на пропущення позивачем строків звернення до суду без поважних причин. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню за період з 30.01.2013 року по 30.06.2013 року. Зважаючи на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, порушивши норми матеріального та процесуального права. Оскільки доводи апеляційної скарги знайшли підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, оскаржувана постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову із залишенням частини вимог без розгляду. Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. п. 4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. А позовна заява залишається без розгляду у зв'язку із пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду без поважних причин, згідно з ч. 1 ст. 203 та п. 9 ч. 1 ст. 155 Кодексу.

Результат розгляду: partial