Рішення адміністративного суду від 2014-03-25 00:00:00+02

19 лютого 2014 року позивач Український фонд підтримки підприємництва звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державного реєстратора реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області Фисун Галини Миколаївни, треті особи - Реєстраційна служба Полтавського міського управління юстиції, Державна податкова інспекція у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області, Державна реєстраційна служба України про визнання протиправними дії державного реєстратора реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області Фисун Галини Миколаївни, щодо внесення відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців про відсутність Регіонального фонду підтримки підприємництва у Полтавській області за вказаною адресою, скасувати відомості в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців за № 15881430018000330 від 16 грудня 2013 року, щодо відсутності Регіонального фонду підтримки підприємництва у Полтавській області за вказаною адресою. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, обґрунтовуючи їх тим, що 16 грудня 2013 року державним реєстратором реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області Фисун Галиною Миколаївною було неправомірно проведено реєстраційну дію № 15881430018000330 щодо внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запису про відсутність юридичної особи Регіонального фонду підтримки підприємництва по Полтавській області за адресою: 36003, Полтавська область, м.Полтава, Київський район, провулок Шкільний, 4. Також, зазначив що державним реєстратором не дотримано строку, передбаченого пунктом 14 статті 19 Закону України "Про державну реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", а також державним реєстратором за місцезнаходженням Регіонального фонду підтримки підприємництва у Полтавській області не надсилалось поштове повідомлення щодо необхідності подання державному реєстратору реєстраційної картки. Представник відповідача адміністративний позов не визнав, мотивуючи це тим, що відповідно до абз. 2 частини 12 статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" у разі надходження державному реєстратору від органу державної податкової служби повідомлення встановленого зразка про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням державний реєстратор зобов'язаний надіслати поштовим відправленням протягом п'яти робочих днів з дати надходження зазначеного повідомлення юридичній особі повідомлення щодо необхідності подання державному реєстратору реєстраційної картки, при цьому в даному випадку річний термін подання звітності не застосовується. Відповідачем направлено позивачу повідомлення про необхідність надати державному реєстратору реєстраційної картки. Поштове відправлення повернулось з відміткою "за зазначеною адресою не проживає". Тому до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесений запис про відсутність юридичної особи Регіонального фонду підтримки підприємництва у Полтавській області вказаним її місцезнаходженням. Третя особа - Реєстраційна служба Полтавського міського управління юстиції проти задоволення позовних вимог заперечувала, зазначила що дії державного реєстратора відповідають вимогам Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців". Третя особа - Державна податкова інспекція у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області проти задоволення позовних вимог заперечувала, зазначила що податковим органом вжито повний комплекс заходів, передбачених законодавством України та наголошувала на тому, що всі дії стосовно Регіонального фонду підтримки підприємництва у Полтавській області стосовно відсутності за місцезнаходженням здійснювалися в межах повноважень та відповідають чинному законодавству. Представник третьої особи - Державної реєстраційної служби України в судове засідання не з'явився, про час та дату слухання справи повідомлений належним чином, заяв та клопотань не надано. Заслухавши пояснення та доводи учасників процесу, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Український фонд підтримки підприємництва створений відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 серпня 1996 року № 687, та є співзасновником Регіонального фонду підтримки підприємництва у Полтавській області (код ЄДРПОУ 25717868). Спеціальним законом, який регулює відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а також фізичних осіб-підприємців, є Закон України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" № 755-IV від 15 травня 2003 року (далі по тексту Закон № 755). Відповідно до частини 1 статті 4 Закону № 755 державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців це засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (далі по тексту Єдиний державний реєстр). Зміни до установчих документів юридичної особи, а також зміна прізвища та/або імені, та/або по батькові або місця проживання фізичної особи-підприємця підлягають обов'язковій державній реєстрації шляхом внесення відповідних змін до записів Єдиного державного реєстру в порядку, встановленому Законом № 755. При цьому у разі звернення заявника про здійснення реєстраційних дій (крім проведення державної реєстрації новоствореної юридичної особи) щодо раніше зареєстрованої юридичної особи, але відомості про яку ще не включено до Єдиного державного реєстру державний реєстратор має спочатку провести включення відомостей про цю юридичну особу до Єдиного державного реєстру на підставі заповненої реєстраційної картки (форма № 6), а вже потім здійснювати інші реєстраційні дії відповідно до вимог Закону № 755. Державний реєстратор перевіряє відповідність відомостей, які вказані в реєстраційній картці для включення юридичної особи до Єдиного державного реєстру, відомостям, які знаходяться в реєстраційній справі (у разі її відсутності відомостям чинної редакції установчих документів). Згідно частини 11 статті 19 Закону № 755 юридична особа зобов'язана подавати (надсилати) щороку протягом місяця, що настає за датою державної реєстрації, починаючи з наступного року, державному реєстратору для підтвердження відомостей про юридичну особу реєстраційну картку про підтвердження відомостей про юридичну особу. Згідно пункту 12 статті 19 Закону № 755 у разі ненадходження в установлений частиною одинадцятою цієї статті строк реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу державний реєстратор зобов'язаний надіслати поштовим відправленням протягом п'яти робочих днів з дати, встановленої для подання реєстраційної картки, юридичній особі повідомлення щодо необхідності подання державному реєстратору зазначеної реєстраційної картки. У разі надходження державному реєстратору від органу державної податкової служби повідомлення встановленого зразка про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням державний реєстратор зобов'язаний надіслати поштовим відправленням протягом п'яти робочих днів з дати надходження зазначеного повідомлення юридичній особі повідомлення щодо необхідності подання державному реєстратору реєстраційної картки. Судом встановлено, що 28 листопада 2013 року до відповідача надійшло повідомлення Державної податкової інспекції у м.Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області від 27 листопада 2013 року №6830 форми № 18-ОПП про відсутність Регіонального фонду підтримки підприємництва у Полтавській області за місцезнаходженням. /а.с. 36/. Відповідачем 29 листопада 2013 року за вих.№10-35/314 направлено запит позивачу щодо необхідності подання державному реєстратору реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу. /а.с.35/. Поштове відправлення повернуто відповідачу з відміткою у довідці причини невручення "за зазначеною адресою не проживає" із штампом поштового відділення від 13 грудня 2013 року. /а.с.38/. Державним реєстратором Полтавського міського управління юстиції Полтавської області Фисун Галиною Миколаївною 16 грудня 2013 року проведено реєстраційну дію № 15881430018000330 внесення інформації щодо відсутності юридичної особи за вказаною адресою. Згідно частини 14 статті 19 цього ж Закону у разі неподання юридичною особою протягом місяця з дати надходження їй відповідного повідомлення реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу державний реєстратор повинен внести до Єдиного державного реєстру запис про відсутність підтвердження зазначених відомостей датою, яка встановлена для чергового подання реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу. Якщо державному реєстратору повернуто поштового відправлення, державний реєстратор повинен внести до Єдиного державного реєстру запис про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням. Виходячи з системного аналізу вказаних норм, законодавством встановлено обов'язок державного реєстратора по внесенню вказаного запису у разі повернення зазначеного відправлення. Судом встановлено та підтверджується наявною у матеріалах справи копією конверта (а.с. 38), що повідомлення державного реєстратора про необхідність подання реєстраційної картки направлено на адресу Регіонального фонду підтримки підприємництва у Полтавській області 29.11.2013 та відповідно до печатки поштового відділення того ж дня встановлено факт відсутності адресата за вказаною адресою. Відповідно до наданих відповідачем належним чином завірених копій матеріалів реєстраційної справи Регіонального фонду підтримки підприємництва у Полтавській області повідомлення було направлено рекомендованим листом з Полтавського відділення зв'язку на адресу позивача 29.11.2013 за індивідуальним номером 3600010952245, що підтверджується копією фіскального чеку, наявного в матеріалах справи (а.с. 37). Частиною першою статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку що відповідачем при проведенні реєстраційної дії № 15881430018000330 внесення інформації щодо відсутності юридичної особи за вказаною адресою дотримано вимоги статті 19 Закону № 755. Як встановлено в судовому засіданні позивачем не були оскаржені дії Державної податкової інспекції у м.Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області щодо направлення відповідачу повідомлення від 27 листопада 2013 року №6830 форми № 18-ОПП про відсутність Регіонального фонду підтримки підприємництва у Полтавській області за місцезнаходженням. Також, як зазначив представник позивача, останній не був позбавлений можливості надати державному реєстратору з відповідною заявою про підтвердження свого місцезнаходження. В судовому засіданні державний реєстратор Полтавського міського управління юстиції Полтавської області Фисун Г.М. зазначила, що Регіональний фонд підтримки підприємництва у Полтавській області неодноразово порушував терміни подання відомостей про підтвердження місцезнаходження, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців (а.с.21-22). Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено що, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частина 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що в задоволені адміністративного позову необхідно відмовити повністю. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied