Рішення адміністративного суду від 2014-03-13 00:00:00+02

18 лютого 2014 року Приватне підприємство "Фабрика Фільтрів" звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Полтавської митниці Міндоходів про визнання недійсним рішення Полтавської митниці Міндоходів про коригування митної вартості № 806010000/2013/000101/2 від 19.08.2013 та повернення надмірно сплаченого податку на додану вартість в розмірі 28 289,86 грн.. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що декларантом було надано всіх необхідні документи на підтвердження митної вартості товару, визначеної за першим методом; під час застосування резервного методу відповідач визначив митну вартість на підставі митних декларацій із значно вищою митною вартістю. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечив посилаючись на правомірність оскаржуваного рішення. Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи суд встановив наступне. 19.08.2013 приватне підприємство «Фабрика Фільтрів» (далі - ПП «Фабрика Фільтрів») звернулася до Полтавської митниці для здійснення митного оформлення товару «дріт сталевий з нержавіючої сталі» код УКТЗЕД 7223009900 МД № 806010000/2013/010189. Разом з митною декларацією декларантом подано: - зовнішньоекономічний контракт від 07.06.2013 № 5 з доповненнями; - рахунок - фактура № GIL - P/000111 від 06.07.2013; - пакувальний лист № GIL - P/000111 від 06.07.2013; - коносамент № CCL/MUM/ODE/4761 від 17.07.2013; - платіжний документ № 2345 від 06.08.2013; - договір транспортно - експедиторського обслуговування № 362 від 16.07.2013; - довідка про транспортування б/н від 09.08.2013; - договір страхування № 024.992361732.3058 від 17.07.2013; - сертифікат походження товару № 424476858 від 09.07.2013; - сертифікат якості товару № GIL/Т/111 від 06.07.2013. Відповідно до п. 4.1 ст. 54 Митного кодексу посадовими особами Полтавської митниці було здійснено контроль наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. В результаті контролю встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, наявні розбіжності, що відображено в оскаржуваному рішенні: - в платіжному документі № 2345 від 06.08.2013 не вказано згідно якого рахунку проводився платіж; - в довідці про транспортування б/н від 09.08.2013 не вказано суми навантажувальних робіт на транспортний засіб, а лише сума на транспортування. Крім того, у графі 20 МД «Умови поставки» зазначено FOB MUMBAI (а.с. 9), у довідці про транспортування (а.с. 14) транспортні витрати визначені з порту SHANGAI (China), в коносаменті № CCL/MUM/ODE/4761 від 17.07.2013 зазначено поставка від порту навантаження NHAVA SHIVA, INDIA. Митним органом проведено консультації з декларантом з метою вибору обґрунтованого методу визначення митної вартості на підставі інформації наявної в декларанта та у митного органу. Під час консультацій декларанта [PERSON] відповідно до вимог частини 3 ст. 53 Митного кодексу України зобов'язано протягом 10 календарних днів надати такі додаткові документи: 1) специфікації, прейскуранти (прайс - листи) виробника товару; 2) виписку з бухгалтерської документації відправника; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. Декларантом надано комерційні пропозиції б/н від 16.05.2013, б/н від 26.06.2013 та каталог виробника. Інші документи не надані. (а.с. 72). У зв'язку з наявними у документах розбіжностями та ненаданням додаткових документів митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості № 806010000/2013/000101/2 від 19.08.2013 (а.с. 7), згідно якого митну вартість скориговано із застосуванням резервного методу та обґрунтовано раніше визначеною митною вартістю товару, оформленого по ВМД від 15.06.2013 № 100270000/2013/248316. Позивач не погодився з таким рішенням та звернувся до суду. Перевіряючи правомірність оскаржуваного рішення суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Статтею 51 Митного кодексу в редакції, що діяла під час спірних правовідносин (далі - МКУ) визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Згідно ст. 52 МКУ декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Згідно ст. 53 МКУ у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Згідно ст. 54 МКУ контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу. Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично. Згідно ст. 55 МКУ рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Як встановлено судом, в наданих до митного органу документах містилися такі розбіжності: - в платіжному документі № 2345 від 06.08.2013 не вказано згідно якого рахунку проводився платіж. Під № 2345 від 06.08.2013 декларантом надано не документ на переказ коштів, а довідку банку про те, що він підтверджує здійснення передплати за договором № 5 від 07.06.2013; - в довідці про транспортування б/н від 09.08.2013 не вказано суми навантажувальних робіт на транспортний засіб, а лише сума на транспортування. Крім того, у графі 20 МД «Умови поставки» зазначено FOB MUMBAI (а.с. 9), у довідці про транспортування (а.с. 14) транспортні витрати визначені з порту SHANGAI (China), в коносаменті № CCL/MUM/ODE/4761 від 17.07.2013 зазначено поставка від порту навантаження NHAVA SHIVA, INDIA. Надана суду довідка від 03.03.2014 ТОВ «Фосдайк груп», згідно якої постачальником було допущено помилку у зазначенні порту лише підтверджує факт наявності розбіжностей у поданих декларантом документах. Та обставина, що неправильне зазначення порту не відображено в оскаржуваному рішенні не спростовує факту наявності розбіжностей під час прийняття рішення про коригування митної вартості. Крім того, всупереч ст. 53 Митного кодексу України декларантом не надано в установлений термін додаткових документів. Статтею 57 МКУ регламентовано методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, а саме: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Як вбачається з оскаржуваного рішення митним органом було застосовано 6 метод внаслідок неможливості застосування попередніх 5 методів. Згідно ст. 64 МКУ у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). На підставі викладеного митний орган скоригував митну вартість із застосуванням шостого резервного методу, провівши консультації з декларантом та мотивувавши неможливість застосування попередніх методів. Відповідно до статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. За викладених обставин суд приходить до висновку про правомірність оскаржуваного рішення Полтавської митниці Міндоходів про коригування митної вартості № 806010000/2013/000101/2 від 19.08.2013, внаслідок чого позовні вимоги, в тому числі і про повернення надмірно сплаченого податку на додану вартість в розмірі 28 289,86 грн. є неправомірними і не підлягають задоволенню. Частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted