Рішення адміністративного суду від 2014-04-01 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом до УПФУ в м. Чернігові, в якому просить визнати протиправними дії УПФУ в м. Чернігові щодо не зарахування пільгового стажу роботи [PERSON] за періоди роботи з 11.05.1979 року по 05.10.1989 року та з 10.06.1993 року по 07.09.1993 року на посаді водія на міських маршрутах; зобов'язати УПФУ у м. Чернігові зарахувати пільговий стаж роботи [PERSON] за періоди роботи з 11.05.1979 року по 05.10.1989 року та з 10.06.1993 року по 07.09.1993 року на посаді водія на міських маршрутах. Свої вимоги мотивує тим, що з 01.02.1979 року по 07.09.1993 рік працював в Чернігівському автотранспортному підприємстві 24021 ( з 29.04.1986 року Чернігівське автотранспортне підприємство 17427, на даний час Публічне акціонерне товариство «Чернігівавтосервіс»). У період з 11.05.1979 року по 07.09.1993 року працював водієм автобуса міських колон №1 та №2 вказаного підприємства. Позивач вказує, що [INFO] йому виповнилось 55 років, а тому відповідно до п. «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» маючи пільговий стаж роботи водієм міського пасажирського транспорту 12 років 11 місяців 12 днів та загальний стаж роботи 32 роки 11 місяців 10 днів він звернувся до УПФУ в м. Чернігові за призначенням пенсії на пільгових умовах. Пояснює, що листом № 4165/05 від 11.03.2013 року відповідач відмовив йому в призначенні пенсії на пільгових умовах в зв'язку з неможливістю зарахувати до пільгового стажу періоди роботи з 11.05 1979 року по 05.10.1989 року та з 10.06.1993 року по 07.09.1993 року на посаді водія в Чернігівському АТП 17427 на підставі того, що в трудовій книжці відсутні записи про характер роботи, яка дає право на пільгову пенсію, у зв'язку з чим позивач звернувся до ПАТ «Чернігівавтосервіс» з вимогою надати йому уточнюючу довідку про роботу водієм на міських маршрутах в період з 11.05.1979 року по 07.09.1993 року включно оформлену відповідно до вимог пункту 20 постанови Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637. У видачі даної довідки позивачу було відмовлено на підставі того, що для оформлення пільгової пенсії йому було видано довідку № 13 від 22.03.2012 року і необхідності в видачі уточнюючої довідки не має. Вважаючи відмову у видачі довідки за вказаною формою протиправною позивач звернувся до Новозаводського районного суду з позовом до ПАТ «Чернігівавтосервіс» про зобов'язання вчинити певні дії, а саме зобов'язати ПАТ «Чернігівавтосервіс» видати [PERSON] уточнюючу довідку про роботу водієм на міських маршрутах за указаний вище період. Зазначає, що рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова в задоволенні його позовних вимог було відмовлено повністю в зв'язку з ненаданням допустимих доказів для видачі довідки, а ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 21 грудня 2013 року апеляційну скаргу-відхилено, а рішення Новозаводського районного суду м, Чернігова від 31 жовтня 2013 року залишено без змін. Стверджує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка і трудовою книжкою підтверджується робота позивача водієм автобуса на міських маршрутах. Вважає, що відповідач відмовляючи в визнанні пільгового стажу за вказані вище періоди не здійснив вказаних дій для підтвердження або спростування пільгового стажу позивача і вказаний трудовий стаж може також бути підтверджений показами свідків, які знають позивача по спільній з ним роботі на одному підприємстві, а тому дії відповідача щодо не зарахування пільгового стажу роботи позивача є протиправними. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити. В своїх поясненнях посилались на обставини, викладені в адміністративному позові та в поясненнях на письмові заперечення (а.с. 55-56). Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Через канцелярію суду від відповідача надійшли письмові заперечення (а.с. 49-50). Представник третьої особи в судовому засіданні в задоволенні адміністративного позову просив відмовити. В своїх поясненнях посилався на обставини, викладені в письмових поясненнях (а.с.36-37, 62). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що працював разом з позивачем з 1977 по 1993 рік в автобусному парку. В 1979 році разом з позивачем навчались на курсах водіїв автобусів категорії «Д». Пояснив, що [PERSON]відразу після закінчення курсів водіїв почав працювати в колоні №1, а в 1989 році перейшов працювати до колони №2. Пояснив, що на підприємстві існувало 4 колони: автобуси колони № 1 обслуговували лише міські маршрути; колона № 2 - міжміські перевезення; колона № 3 - приміські перевезення; колона № 4 - автобуси, що здійснювали перевезення на замовлення. Вказав, що водіїв колони № 1 до приміських та міжміських перевезень не залучали. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що працював разом з позивачем з 1979 року на міських маршрутах - позивач працював на 8-му міському маршруті. Вказав також, що водії колони №1 працювали лише на міських маршрутах. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що працює в автотранспортному підприємстві з 1986 року. Вказав, що водії підприємства, в тому числі і позивач, незалежно від того, до якої колони вони відносились, працювали на міських, приміських, міжміських маршрутах, а також на замовлення. Все залежало від складеного на кожен день наряду. Вислухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно записів в трудовій книжці [PERSON] 01.02.1979 р. був прийнятий на роботу до Чернігівського виробничого управління автомобільного транспорту „Чернігівське автотранспортне підприємство 24021" (якому в 1982 році було змінено індекс з „24021" на „17427") та звільнений 07.09.1993 року. Зокрема, з 01.02.1979 року він працював слюсарем з ремонту автомобілів третього розряду; 11.05.1979 року був переведений водієм третього класу для роботи на всіх марках автобусів, дописано без належного посвідчення "в міську колону № 1"; 01.10.1984 року йому присвоєна кваліфікація водія другого класу; 06.10.1989 року переведений водієм другого класу для роботи на всіх марках автобусів в колону № 2, а 10.06.1993 року позивач був переведений водієм другого класу для роботи на всіх марках автобусів в міську колону № 1 та 07.09.1993 року був звільнений з роботи водія за власним бажанням (а.с. 7-10). Згідно п. „з" ч. 1 ст. 13 Закону України „Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місяця останньої роботи водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи 25 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи 20 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років. Згідно копії довідки № 13 від 22.03.2012 року, позивач працював на посаді водія в "Чернігівському АТП 24021" та "Чернігівському АТП 17427" в період з 11.05.1979 року по 07.09.1993 року (а.с. 14). Відповідно до листа № 4165/05 від 11.03.2013 року управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові не має можливості зарахувати позивачу до пільгового стажу період роботи з 11.05.1979 року по 05.10.1989 року та з 10.06.1993 року по 07.09.1993 року на посаді водія міського пасажирського транспорту, так як в трудовій книжці відсутні записи про характер роботи, яка дає право на пільгову пенсію відповідно до п. "з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", оскільки уточнюючу довідку, що підтверджує ці обставини, не надано (а.с.15). Актом № 018351 від 31.05.1985 року зафіксованим порушення транспортного законодавства з боку позивача підтверджується факт, що [PERSON] виконував перевезення пасажирів по маршруту Чернігів-Городня, що проходить за межами м. Чернігів (а.с.35). Суд критично відноситься до показань свідків, оскільки покази свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] містять суперечності між собою; покази свідків [PERSON], [PERSON] суперечать письмовим доказам, наявним в матеріалах справи (а.с. 8-11, 35). В судовому засіданні не знайшов належного підтвердження факт роботи позивачем на посаді водія саме міського пасажирського транспорту на умовах, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення», необхідних для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а тому суд приходить до висновку, що в задоволенні адміністративного позову [PERSON] слід відмовити. В зв'язку з відмовою у задоволенні позову не підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати.

Результат розгляду: denied