Рішення адміністративного суду від 2014-02-18 00:00:00+02

Управління Пенсійного фонду України в Яворівському районі Львівської області звернулося до суду з адміністративним позовом до відділу Державної виконавчої служби Яворівського районного управління юстиції про скасування постанови. Позовні вимоги мотивує тим, що постанова про закінчення виконавчого провадження винесена безпідставно та з порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Зазначає, що державним виконавцем не враховано той факт, що заплачені боржником кошти в сумі 477,63 грн., пішли в рахунок погашення календарної черговості виникнення заборгованості, а тому безпідставно винесено постанову по закінчення виконавчого провадження. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з мотивів, вказаних в позовній заяві, просила позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, подав заперечення проти позову, де зазначив, що державним виконавцем отримано документальне підтвердження, а саме квитанцію №к36/Р/92 від 25.12.2013 року, де чітко вказано вимогу згідно з якою сплачено борг, на підставі чого державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження, а Законом України «Про виконавче провадження» не вказано порядок черговості зарахування сплаченого боргу боржником, просив в задоволенні позову відмовити. Заслухавши доводи представника позивача, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд встановив наступні правовідносини. На виконанні відділу Державної виконавчої служби Яворівського районного управління юстиції перебувала вимога управління Пенсійного фонду України в Яворівському районі Львівської області від 01.06.2012 року №Ф42 про сплату боргу в сумі 477,63 грн. СПД ФО [PERSON] Постановою державного виконавця ВП №33857486 від 20.05.2013 року примусове виконання вимоги №Ф-42 від 01.06.2012 року закінчено у зв'язку з фактичним повним виконанням, на підставі квитанції №к36/Р/92 від 25.12.2013 року, відповідно до якої СПД [PERSON] сплатила суму коштів у розмірі 477,63 грн. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентується Законом України "Про виконавче провадження" (надалі - Закон). Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державного виконавця. Відповідно до ст. 1 Закону України "1 Іро виконавче провадження" - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Згідно ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" (далі -Закон) державний виконавець зобов'язаний здійснити заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом і цим Законом. Відповідно до ч. 3 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до п.8 ч.1 ст.49 Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі, фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Відповідно до виконавчого документа (вимоги №Ф-42 від 01.06.2012р.) СПД [PERSON] зобов'язана сплатити заборгованість по сплаті страхового внеску, що виникла станом на 01.06.2012 року в сумі 477,63 грн. на р/р 25604303164943 в Ощадний банк. Як зазначив позивач та не заперечував відповідач, на момент відкриття виконавчого провадження та його закінчення у відділі ДВС Яворівського РУЮ перебували наступні виконавчі документи про стягнення боргу з СПД [PERSON] - виконавчий лист №2а-1701/2012 від 15.03.12 на суму 10897,24 грн., вимога №Ф-321 від 03.05.2012 на суму 1890,35 грн., вимога №Ф-368 від 01.06.2012 на суму 7108,43 грн.. Відповідно до п. 4.1.5. Інструкції про порядок проведення виконавчих дій, якщо в установлений строк рішення боржником добровільно не виконано, державний виконавець за наявності іншого виконавчого провадження або зведеного виконавчого провадження щодо даного боржника виносить постанову про об'єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження або про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження. Наявність або відсутність іншого виконавчого провадження чи зведеного виконавчого провадження щодо одного й того самого боржника держаний виконавець перевіряє за даними Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень. Згідно з вимогами Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", а саме ч.б ст.25 Закону визначено що за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми, недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та непі, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. Судом встановлено, що державним виконавцем не було враховано наявність кількох виконавчих документів про стягнення боргу з СПД [PERSON] та не здійснено заходів щодо об'єднання виконавчих проваджень, що призвело до того, що сплачені платником кошти в сумі 477,63 грн. пішли на погашення заборгованості згідно виконавчого листа №2а-1701/2012 від 15.03.2012 року. Суд зазначає, що ні платник ні державний виконавець не наділений правом самовільно визначати порядок погашення заборгованості. У випадку погашення заборгованості згідно вимоги, управлінням ПФУ до органу Державної виконавчої служби, який здійснює примусове виконання вимоги направляється повідомлення про сплату боргу згідно конкретної вимоги. Як зазначив позивач, повідомлення, щодо погашення вимоги №Ф-42 від 01.06.2012р. до відділу ДВС Яворівського РУЮ управлінням не направлялось. Отже, станом на сьогоднішній день вимога №Ф-42 від 01.06.2012., про стягнення з [PERSON] заборгованості на суму 477,63 грн., залишається не погашеною. За вказаних обставин суд приходить до висновку про підставність позовних вимог та необхідність задоволення позову. Питання щодо присудження судових витрат не вирішується, оскільки позивач звільнений від їх сплати у встановленому законом порядку.

Результат розгляду: granted