Рішення адміністративного суду від 2014-02-03 00:00:00+02

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось ТОВ «НЛ-Імпорт» (далі - позивач) з позовом до Київської регіональної митниці, правонаступником якої є Київська міжрегіональна митниця Міндоходів, (далі - відповідач 1), Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві (далі - відповідач 2) про визнання нечинним рішення про коригування митної вартості товарів від 26.03.2013р. № 100270004/2013/710237/2, стягнення збитків у вигляді надміру сплачених коштів в розмірі 12 990, 62 грн. (4 059, 57 грн. - мито, 8 931, 05 грн. - податок на додану вартість) та зобов'язання списати в безспірному суму надмірно сплачених коштів в розмірі 12 990, 62 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що надані відповідачу документи у повній мірі підтверджували числові значення складових митної вартості товару за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Натомість, відповідач - 1 необґрунтовано скоригував митну вартість за резервним методом та прийняв рішення від 26.03.2013р. № 100270004/2013/710237/2. Позивач вказує на те, що жодних обґрунтованих та конкретних підстав вважати подані ним відомості про митну вартість неповними та/або недостовірними в оскаржуваному рішенні відповідачем - 1 не наведено. Крім цього, у рішенні відсутні відомості щодо наявної у митного органу інформації, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначенні митної вартості товарів. Внаслідок коригування митної вартості товарів позивач надмірно сплатив митні платежі на суму 12 990, 62 грн., які він просить стягнути з бюджету. Відповідач 1 позовні вимоги заперечує, посилаючись на те, що документи, на підставі яких позивач здійснював розрахунок митної вартості, не містили всіх відомостей, що підтверджували числове значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також у зв'язку з неподанням декларантом основних та додаткових документів на вимогу митного органу. Також, відповідач 1 послався на наявність інформації щодо числових значень складових митної вартості та інших умов, що могли вплинути на ціну товарів, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності задекларованої митної вартості товарів. Відповідач 2 також заперечував позовні вимоги, посилаючись на те, що права та інтереси позивача ним порушені не були. В судових засіданнях представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі, посилаючись на підстави, викладені у позовній заяві. Представник відповідача 1 в судових засіданнях проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні з підстав, викладених вище. Представник відповідача 2 в судові засідання не з'явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання. На підставі ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України 25 липня 2013 року судом було ухвалено перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на таке. Спірні правовідносини щодо правомірності рішення відповідача стосуються порядку визначення митної вартості товарів під час їх ввезення на митну територію України. Матеріали справи свідчать, що згідно з контрактом від 02.01.2013р. № SGL-140512 фірма «Shanghai Group Limited» (Китай) зобов'язується передати у власність ТОВ «НЛ-Імпорт» товари народного споживання. Асортимент, кількість і ціна, умови оплати та умови поставки товарів, вказуються в Додатках, які підписуються сторонами та є невід'ємною частинами Контракту (пункт 1). Пунктом 2 контракту передбачено, що ціна товарів визначається у Додатках, які підписуються сторонами на кожну партію товарів, що підлягають поставці. На підставі вказаного договору та додатку до нього від 10.01.2013р. № 1 до Київської регіональної митниці, правонаступником якої є Київська міжрегіональна митниця Міндоходів, декларантом позивача було подано митну декларацію від 18.03.2013р. № 100270000/2013/271378 та товаросупровідні документи з метою здійснення митного контролю та митного оформлення товару - «душові кабіни закритого типу (з боковими стінками -товщина скла 4 мм, рама білого кольору, акриловий піддон, ручки) в розібраному стані з матеріалом для монтажу без функції гідромасажу у кількості 389 штук. Виробник «Hangzhhou Tianmei Industry Co. Ltd.» (Китай)». Митна вартість товарів була задекларована позивачем за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), та склала 189 158, 42 грн. (з яких 169 735,43 грн. - ціна товару та 19 422,99 грн. - вартість транспортних витрат). Відповідно до графи 44 митної декларації для підтвердження заявлених відомостей позивачем було подано наступні документи: контракт від 02.01.2013р. № SGL-140512 з додатком до нього від 10.01.2013р. № 1; інвойс від 28.01.2013р. № NZTM2012NOVA 04; міжнародна автомобільна накладна CMR від 15.03.2013р. № 123362; коносамент (Bill of Landing) від 01.02.2013р. № NGВLЕG 1301135; довідка про вартість міжнародних транспортно-експедиційних послуг від 12.03.2013р. № 558493; копія експортної митної декларації країни відправлення (Китай) №310480130549914458; договір про надання митно-брокерських послуг від 07.12.2012р. № 09512; договір про перевезення товарів від 12.07.2012р. № 1207-12; довідка Деснянської ДПІ від 11.01.2013р. № 97 про відсутність про відсутність за межами України валютних цінностей та майна; картка обліку особи, що здійснює операції з товарами від 02.11.2012р. № 100/2012/0002719; сертифікат про походження товару від 22.02.2013р. № G133311013680008. За результатами розгляду поданих до митного оформлення документів відповідач 1 дійшов висновку про те, що вони не містили всіх відомостей, що підтверджували числові значення складових митної вартості товарів, а також містили розбіжності. У зв'язку з цим, декларанту було направлено та запропоновано надати додаткові документи, а саме: банківські та платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; платіжні та бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити для ідентифікації товару; специфікації, каталоги, прайс-листи виробника товару; висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією; договір з третіми особами, пов'язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається; виписку з бухгалтерської документації; документи, що містять відомості про вартість перевезення. Декларант повідомив митний орган про те, що додаткові документи надати не має можливості. Надпис пр. митного брокера [PERSON] від 26.03.2013р. на «принт-скріну» повідомлення митного органу про надання додаткових документів також свідчить про проведення процедури консультації. Враховуючи те, що декларантом не надано у повному обсязі додаткові документи, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів, відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 26.03.2013р. № 100270004/2013/710237/2, за яким митну вартість товару було скориговано за шостим (резервним методом) з 1,6302 USD/кг до 1,9800 USD/кг (або з 60,8367 USD/шт. до 73,893 USD/шт.). Товари було випущено у вільний обіг за електронною митною декларацією від 26.03.2013р. № 100270000/2013/271709 шляхом надання позивачем гарантій відповідно до частини 7 статті 55 Митного кодексу України зі сплатою митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною декларантом, та забезпеченням сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом. Докази оскарження рішення до митного органу суду не надано. Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. За правилами статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації. Відповідно до частин 1-3 статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію). Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. Відповідно до статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу. Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю. Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично. В ході судового розгляду встановлено наступне. Відповідно до пункту 2 контракту ціна товару визначається у Додатках, які підписуються сторонами на кожну партію товарів, що підлягають поставці. Відповідачем - 1 надано до суду копію Додатку від 10.01.2013 № 1 до контракту від 02.01.2013 № SGL-140512, що пред'являвся декларантом позивача до Київської регіональної митниці під час митного оформлення товарів (а.с. 99), згідно з яким вартість однієї душової кабіни складає 54,89 $/шт., а загальна вартість партії товару - 21 352, 21 $. Разом з тим, згідно пред'явленим інвойсом від 28.01.2013 № NZTM2012NOVA 04 вартість одиниці товару становить 54, 59 $/шт. та загальна вартість партії - 21 235, 51 $ (а.с. 100). Тобто, вказана у Додатку вартість одиниці товару не відповідає ціні, зазначеній у інвойсі. Одночасно, суд звертає увагу на те, що до позовної заяви позивачем були додані копії Додатку від 10.01.2013 № 1 до контракту та інвойсу від 28.01.2013 № NZTM2012NOVA 04, відповідно до яких вартість однієї душової кабіни складає 54,59 $/шт. та загальна вартість партії товару - 21 235,51 $ (а.с. 16-17). Таким чином, подані до митниці та до суду документи мають однаковий номер та дату складання, разом з тим, містять різні відомості щодо вартості товару. Надаючи оцінку оскаржуваному рішенню, суд виходить саме з документів, які подавались відповідачу 1 під час митного оформлення товарів, та які стали підставою для витребування додаткових документів та прийняття рішення про коригування митної вартості товарів. Оскільки посилання відповідача 1 щодо розбіжностей у поданих документах знайшли своє підтвердження, відтак пропозиція митниці надати додаткові документи є доречною та такою, що відповідає чинному законодавству. Згідно з пунктом 5 Додатку від 10.01.2013 № 1 стовідсоткова оплата продавцю здійснюється покупцем коли товар готовий до відвантаження. Суд дослідив коносамент № NGВLЕG 1301135, який за своєю правовою природою є договором міжнародного морського перевезення (а.с. 19). Вказаний перевізний документ датований 01.02.2013. Викладене дає підстави вважати, що товар був відвантажений не раніше цієї дати. Тобто, на момент надходження товару на митну територію України та його декларування в митниці, між сторонами мав бути здійснений повний розрахунок за поставку даної партії товару. Відповідно до наданого суду платіжного доручення від 01.03.2013 № 22 та заяви про купівлю іноземної валюти від 01.03.2013 № 22, позивач фактично перерахував на користь продавця 21 352,21 $, а не 21 235,51 $ як вказано в поданому до митниці інвойсі та позовній заяві (а.с.34-35). Відповідач - 1 звертає увагу на те, що в експортній декларації країни відправлення від 28.01.2013 №310420130549914438 наявне посилання на інвойс від 28.01.2013р. № NZTM2012NOVA 04, згідно з яким вартість товару на умовах FOB Ningbo складала 20 617 $ (а.с. 101, 21). Разом з тим, вказана ціна не відповідає вартості товарів, вказаній у інвойсі та Додатку, які подавались до митного органу. Враховуючи викладене у сукупності, суд погоджується з викладеними доводами митниці про неможливість застосування першого методу визначення митної вартості з огляду на виявлені невідповідності у поданих позивачем документах. Водночас, суд критично оцінює зауваження митниці щодо відсутності заявки на перевезення товарів та даних про вартість навантажувально-розвантажувальних робіт, оскільки позивач надав довідку ТОВ «Транспортир Форвардинг» про вартість міжнародних транспортно-експедиційних послуг від 12.03.2013 № 558493, з урахуванням вартості навантажувально-розвантажувальних робіт (а.с. 30). Відповідно до частини 2-3 статті 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору. Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів, не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Відповідно до частин 1 та 2 статті 64 Митного кодексу України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, що не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів та торгівлі. Як вбачається з рішення від 26.03.2013 № 100270004/2013/710237/2 та пояснень, визначаючи митну вартість товарів за шостим методом, відповідач 1 обґрунтував неможливість застосування кожного з попередніх методів (від першого до п'ятого). Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову. Враховуючи викладене суд вважає, що відповідач 1 довів суду правомірність прийнятого ним рішення. Таким чином, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Результат розгляду: denied