Рішення адміністративного суду від 2014-03-31 00:00:00+03

13 лютого 2014 року позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Петровському районі м. Донецька про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що вона з 04 лютого 2011 року знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Петровському районі м. Донецька та отримує пенсію державного службовця як інвалід ІІ групи відповідно до Закону України «Про державну службу». 17 січня 2014 року позивач звернулася до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії та включення до її розміру всіх сум, зазначених у довідці Управління праці та соціального захисту населення Петровської районної у м. Донецьку ради від 15 січня 2014 року № 03/232 із відповідними даними, у тому числі суми матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації заробітної плати із яких сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Однак, рішенням № 323 від 23 січня 2014 року їй було відмовлено в проведенні перерахунку пенсії з посиланням на ст.33 Закону України «Про державну службу», відповідно до якої матеріальна допомога та індексація не є складовою заробітної плати, а тому не можуть бути враховані в заробіток, з якого обчислюється пенсія державному службовцю. Позивач, не погодившись з відмовою відповідача, просить суд визнати рішення Управління Пенсійного фонду України в Петровському районі м. Донецька протиправним та зобов'язати Управління провести з 04 лютого 2011 року перерахунок та виплату їй пенсії з урахуванням усіх виплат, з яких сплачено внески на загальнообов'язкове пенсійне страхування, а з 01.01.2011 року - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 87 відсотків від заробітної плати, тобто у розмірі призначеному відповідно до положень ст. 37 Закону України «Про державну службу» в редакції, чинній на час виходу на пенсію. У судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позов підтримала у повному обсязі, наполягала на його задоволенні. Не заперечувала проти розгляду справи в порядку письмового провадження. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надали суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження. Крім того надав суду запечерення відповідно до яких просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на правомірність дій УПФУ і зазначивши, що матеріальна допомога на оздоровлення, індексація не передбачені як складові частини заробітної плати згідно статті 33 Закону України «Про державну службу», а тому не можуть бути враховані в заробіток, з якого обчислюється пенсія державному службовцю. Враховуючи те, що клопотання про розгляд справи за їх відсутністю заявили всі особи, які беруть участь у справі, суд вважає можливим відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України здійснити судовий розгляд і вирішення справи в порядку письмового провадження. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Петровському районі м. Донецька та з 04 лютого 2011 року отримує пенсію по інвалідності, як державний службовець зі стажем державної служби 17 років 06 місяців, відповідно до ст.ст. 20,21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування». 17 січня 2014 року позивач звернулася до відповідача з заявою про перерахунок пенсії та включення до її розміру всіх виплат, на які було нараховано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 року - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, надавши відповідну довідку Управління праці та соціального захисту населення Петровської районної у м. Донецьку ради від 15 січня 2014 року № 03/232 (а.с.27). Як вбачається з довідки Управління праці та соціального захисту населення Петровської районної у м. Донецьку ради від 15 січня 2014 року № 03/232 про складові заробітної плати (за останні 24 календарних місяці роботи або будь-які 60 календарних місяці роботи перед зверненням за пенсією), що подається для перерахунку пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" увійшли суми виплат: індексації заробітної плати, матеріальна допомога, на які було нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01 січня 2011 року єдиний внесок. Рішенням Управління пенсійного фонду України в Петровському районі м. Донецька № 323 від 23 січня 2014 року позивачу було відмовлено в проведенні перерахунку пенсії з включенням сум матеріальної допомоги та індексації доходів, з посиланням на ст.33 Закону України «Про державну службу», відповідно до якої матеріальна допомога на оздоровлення, індексація доходів не є складовою заробітної плати, а тому не можуть бути враховані в заробіток, з якого обчислюється пенсія державному службовцю (а.с.30). Відповідно до ст.21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу. Посадовим особам органів місцевого самоврядування, які в період перебування на службі в цих органах визнані інвалідами I та II груп, незалежно від причини інвалідності пенсії по інвалідності призначаються в розмірах, передбачених законодавством України про державну службу, після припинення ними служби в органах місцевого самоврядування, за наявності стажу служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років та стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначаються Кабінетом Міністрів України. Згідно п.2 розділу VІІ «Перехідні та прикінцеві положення» Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» дія Закону України «Про державну службу» поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування. Статтею 37 Закону України «Про державну службу» передбачено, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Відповідно до вимог статті 37-1 Закону України «Про державну службу» у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії. Частиною другою ст.33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Частинами 6 та 7 вказаної статті Закону передбачено, що державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань; умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначаються органом місцевого самоврядування виходячи з умов оплати праці, встановлених для державних службовців відповідних категорій і схем посадових окладів згідно з додатками 48 - 54 і 57 (п.1). Керівникам органів, зазначених у пункті 1 цієї постанови, у межах затвердженого фонду оплати праці надано право, зокрема, установлювати посадові оклади відповідно до затверджених цією постановою схем посадових окладів, надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи, доплати, здійснювати преміювання, надавати працівникам матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення при наданні щорічної відпустки у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати працівника, тощо (п.2). Відповідно до ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» посадовим особам місцевого самоврядування надається щорічна відпустка тривалістю 30 календарних днів, якщо законами України не передбачено тривалішої відпустки, з виплатою допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу. Враховуючи, що джерелом виплати матеріальної допомоги є фонд заробітної плати, то матеріальна допомога, яка виплачувалася до щорічної відпустки відповідно до ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», ст. 35 Закону України «Про державну службу», і з якої нараховувався збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, є складовими частинами фонду заробітної плати, а тому є об'єктом для призначення і перерахунку пенсії відповідно до ст. 37 цього Закону. У частині першій ст. 1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно ст. 2 цього ж Закону структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Аналогічні положення містяться й в підпункті 2.2.2 пункту 2 Інструкції по статистиці заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5, де вказано, що у склад фонду додаткової заробітної плати входять премії та винагороди, в тому числі за вислугу років, які мають систематичний характер, а відповідно підпункту 2.3.3 пункту 2 цієї інструкції матеріальна допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників (на оздоровлення, у зв'язку з екологічним станом) входить до складу фонду оплати праці. Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація доходів працюючого населення проводиться за основним місцем роботи. Крім того, ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій. Відповідно до ч. 1 ст. 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу). Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не містить визначення заробітної плати, на підставі якої здійснюється розрахунок пенсії. Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. Таким чином, суд вважає, що відповідно до вказаних нормативних актів пенсія позивача повинна обчислюватись із заробітної плати, яку вона фактично отримувала на день звільнення, в тому числі з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, індексації заробітної плати, з яких проводилося нарахування та сплата єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20.02.2012 року (справа № 21-430а11). За приписами частини другої статті 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що рішення управління Пенсійного фонду України в Петровському районі м. Донецька № 323 від 22 січня 2014 року про відмову врахувати при перерахунку пенсії державного службовця [PERSON] суми матеріальної допомоги на оздоровлення та суми індексації заробітної плати, зазначені у довідці від 15 січня 2014 року № 03/232 виданої Управління праці та соціального захисту населення Петровської районної у м. Донецьку ради, які враховуються при розрахунку пенсії та із яких сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 року - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування є противоправним та підлягає скасуванню. Стосовно позовних вимог про строки здійснення перерахунку пенсії з 04 лютого 2011 року, суд зазначає наступне. Частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (надалі - Закон № 1058-ІV), передбачено, що перерахунок пенсії проводиться у такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо відповідну заяву подано пенсіонером після 15 числа. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до Управління із заявою про призначення пенсії було надано довідку про заробітну плату, яка не містила відомостей щодо виплати матеріальної допомоги та індексації. Отже, на час призначення пенсії позивачу відповідач не мав відомостей щодо виплати матеріальної допомоги та індексації. Заявою про перерахунок пенсії згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення Петровської районної у м. Донецьку ради від 15 січня 2014 року № 03/232 позивач звернувся лише 17 січня 2014р. Відтак, з урахуванням, положень ст. 45 Закону України № 1058-ІV відповідач повинен здійснити перерахунок пенсії з 01.02.2014 року. Розглядаючи заявлені позовні вимоги [PERSON] про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок їй пенсії в розмірі 87 % від суми заробітної плати, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" (в редакції на час виходу позивача на пенсію) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі розмір пенсії збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати. Судом встановлено, що позивач [PERSON] має стаж державної служби 17 років, внаслідок чого пенсія їй призначена та виплачується в розмірі 87 % від суми заробітної плати. Враховуючи, що пенсія позивачці була призначена під час дії Закону України "Про державну службу", якою передбачено призначення їй пенсії в розмірі 87 % від заробітної плати, під час призначення їй пенсії не були враховані всі складові її заробітної плати, перерахунок пенсії з іншого розміру заробітної плати призведе до порушення її права на соціальний захист, оскільки ст. 22 Конституції України передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні зміни до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог позивача, якому відповідач повинен здійснити перерахунок пенсії з 01 лютого в розмірі 87 % від суми заробітної плати, з урахуванням отриманих сум матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації.

Результат розгляду: partial