Рішення адміністративного суду від 2014-01-21 00:00:00+02

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2012 року задоволено позов та скасовано податкові повідомлення-рішення від 16.05.2012 року №0000042302 та №0000052302. Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу, з якої вбачається, що рішення у справі прийнято в порушення норм матеріального права, а тому просить скасувати постанову суду та прийняти нову, якою в задоволені позову відмовити. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції неповно встановлено обставини справи та зроблено необґрунтований висновок щодо необхідності задоволення позовних вимог, оскільки в ході проведеної перевірки податковим органом встановлено, що позивач здійснює торгівельну діяльність з продажу дорогоцінних металів та дорогоцінного каміння, а тому він не може бути платником єдиного податку та повинен застосовувати у своїй діяльності реєстратор розрахункових операцій та придбати торгівельний патент. Оскільки вказані вимоги податкового законодавства ним не дотримано - податковим органом правомірно застосовано до нього штрафні санкції. Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення - скасуванню, з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено, що 26.03.2012 року податковим органом проведено перевірку магазину ювелірних виробів, який належить позивачу, про що складено акт №009/211923/[NUMBER], яким встановлено порушення п.1 ст.3 Закону України "Про реєстратори розрахункових операцій" та ст.267 Податкового кодексу України, а саме здійснення розрахункової операції без застосування РРО та здійснення діяльності у сфері роздрібної торгівлі ювелірними виробами без придбання відповідного торгового патенту. За результатами проведеної перевірки податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 16 травня 2012 року: - №0000052302 про застосування штрафу, у розмірі 858 грн., за не придбання торгового патенту; - №0000042302 про застосування штрафу, у розмірі 1 грн., за не проведення розрахункової операції через РРО. За результатом встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок, що оскільки позивач здійснює реалізацію ювелірних виробів, а не дорогоцінних металів та каміння то він має право проводити свою діяльність без застосування РРО та без придбання торгового патенту, з чим не погоджується судова колегія з огляду на наступне. Відповідно до п.п. 4 п.п. 291.5.1 п. 291.5 ст. 291 Податкового кодексу України (у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) - не можуть бути платниками єдиного податку суб'єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи - підприємці), які здійснюють видобуток, виробництво, реалізацію дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння, у тому числі органогенного утворення. У Податковому кодексі України не зазначено нормативного визначення поняття "дорогоцінні метали і дорогоцінне каміння" та діяльності з їх реалізації, а відтак з огляду на вимоги ст. 5 Податкового кодексу України - для встановлення змісту зазначених понять застосуванню підлягають норми інших нормативно-правових актів. Спеціальним законом, який здійснює державне регулювання видобутку, виробництва, використання, зберігання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контролю за операціями з ними, є Закон України «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними». Згідно ст. 1 цього Закону, дорогоцінні метали - це золото, срібло, платина і метали платинової групи (паладій, іридій, родій, осмій, рутеній) у будь-якому вигляді та стані (сировина, сплави, напівфабрикати, промислові продукти, хімічні сполуки, вироби, відходи, брухт тощо). Пунктом 2 ст. 4 Закону України «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними» передбачено, що всі суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, що займаються операціями з дорогоцінними металами, дорогоцінним камінням, дорогоцінним камінням органогенного утворення та напівдорогоцінним камінням, ювелірними виробами з них, проводять їх облік за встановленими формами і подають статистичну звітність. Оперативний облік видобутку, переробки, переміщення дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння, ювелірних виробів з них ведеться суб'єктами підприємницької діяльності окремо по кожному виду операцій з урахуванням особливостей технології, виду утворених відходів та виробничих втрат. Особливості обліку дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння визначаються Міністерством фінансів України. Статтею 14 цього ж Закону врегульовано порядок провадження діяльності з торгівлі дорогоцінними металами і дорогоцінним камінням та виробами з них. Відповідно до частини другої цієї статті правила торгівлі дорогоцінними металами (крім банківських металів) і дорогоцінним камінням, дорогоцінним камінням органогенного утворення та напівдорогоцінним камінням у сирому та обробленому вигляді та виробами з них, що належать суб'єктам підприємницької діяльності на праві власності, встановлюються Кабінетом Міністрів України. Поняття "вироби із дорогоцінного металу" міститься в Інструкції про здійснення державного експертно-пробірного контролю за якістю дорогоцінних металів, вставок дорогоцінного каміння, виробів з них та матеріалів, що містять дорогоцінні метали та вставки дорогоцінного каміння, затвердженій наказом Міністерства фінансів України від 20.10.1999 № 244, згідно з якою виріб з дорогоцінного металу - це будь-який ювелірний (побутовий) виріб, виготовлений із сплавів дорогоцінних металів - золота, срібла, платини, паладію, який використовується як прикраси або предмети побуту (пункт 1.5). Відповідно до вимог п.1 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій" - суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані, зокрема, проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок. Згідно з п. 267.1.1 Податкового кодексу України - торговельна діяльність у пунктах продажу товарів повинна відбуватись шляхом придбання торгових патентів та сплати збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності. Судовою колегією встановлено, що підставою для винесення оскаржуваних податкових рішень, є здійснення позивачем роздрібної торгівлі ювелірними виробами без застосування РРО та без придбання торгівельного патенту. Вказані обставини не заперечено й самим позивачем у суді, а тому судова колегія, на підставі ч.3 ст.72 КАС України, вважає дані обставини доведеними. З огляду на вищевикладені норми законодавства колегія суддів приходить до висновку, що фізичні особи - підприємці, які здійснюють торгівлю ювелірними виробами, тобто виробами із дорогоцінного металу та дорогоцінного каміння, не можуть бути суб'єктами спрощеної системи оподаткування, а тому у своїй діяльності повинні застосовувати РРО та придбати відповідний торговий патент, що є підставою для відмови в задоволені позову про скасування штрафних санкцій. Такої правової позиції додержується й Вищий адміністративний суд України у своєму рішенні від 21.08.2013 року по справі №К/9991/75926/12. Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо порушення відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, форми складання податкового повідомлення-рішення №0000052302 (а.с.11), в частині різного зазначення суми штрафу (прописом - 322, цифрами 858), проте вказані обставини не можуть бути підставою для звільнення особи від відповідальності за фактично допущене порушення. Враховуючи вищевикладене судова колегія вважає, що судом першої інстанції при вирішенні справи допущено порушення норм матеріального і процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Результат розгляду: denied