Рішення адміністративного суду від 2014-01-13 00:00:00+02

11 грудня 2013 року до Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю - ФІРМА «ВІДРОДЖЕННЯ ПОЛІССЯ» (ТОВ «ВІДРОДЖЕННЯ ПОЛІССЯ», товариство) із позовом до Державної податкової інспекції у місті Славутичі Головного управління Міндоходів у Київській області (ДПІ, Інспекція), Управління державної казначейської служби України у м. Славутичі про визнання бездіяльності протиправною та стягнення заборгованості з бюджетного відшкодування із податку на додану вартість у сумі 812176 грн. Зазначали, що з червня 2007 року у позивача виникло від'ємне значення між податковими зобов'язаннями та податковим кредитом. У зв'язку із цим було визначено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та заявлено її до відшкодування. За результатами проведених перевірок податковий орган виніс повідомлення-рішення, згідно з якими зменшив заявлену суму бюджетного відшкодування. У подальшому, у судовому порядку такі повідомлення-рішення скасовані, а заявлена до відшкодування сума - підтверджена. Вказували, що через бездіяльність Інспекції позивач не може реалізувати своє право на отримання відповідної суми коштів. Посилаючись на порушення відповідачами положень Законів України «Про податок на додану вартість», «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», просили задовольнити позов. У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Управлінням державної казначейської служби України у місті Славутичі до суду подані заперечення на адміністративний позов, в яких зазначено, що правові підстави (висновки податкового органу, узагальнена інформація) у такого відповідача для перерахування коштів з Державного бюджету України - відсутні. Представник Державної податкової інспекції у місті Славутичі у судові засідання не з'явився тричі, жодних заперечень та документів до суду не надав. Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши інші докази, зокрема письмові, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи із такого. Як вбачається із матеріалів справи, починаючи з червня 2007 року, у результаті здійснення господарської діяльності, у Товариства з обмеженою відповідальністю - ФІРМА «ВІДРОДЖЕННЯ ПОЛІССЯ» виникло від'ємне значення між податковими зобов'язаннями та податковим кредитом, у зв'язку із чим товариство набуло право на отримання сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість або врахування таких сум у зменшення податкових зобов'язань в наступних податкових періодах. У грудні 2008 року ДПІ у м. Славутичі провело документальну невиїзну (камеральну) перевірку податкової декларації ТОВ «ВІДРОДЖЕННЯ ПОЛІССЯ» за жовтень 2008 року (Акт перевірки від 01.12.2008 №1293/15/13737133), за результатами якої податковий орган дійшов висновку про зменшення суми, яка підлягала бюджетному відшкодуванню, на 781134,00 грн. та виніс податкове повідомлення-рішення від 08.12.2008 №0006411501/0. Позивач, у свою чергу, в наступних податкових деклараціях за листопад, грудень 2008 року та протягом 2009 року продовжив декларувати наявність суми від'ємного значення із відповідного податку. 19 грудня 2008 року товариством подано до ДПІ заяву про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 798818 грн. Також до заяви додано розрахунок суми бюджетного відшкодування за листопад 2008 року, довідку щодо залишку суми від'ємного значення попередніх податкових періодів та декларацію з податку на додану вартість за листопад 2008 року із додатком №5 - розрахунком податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (а.с.12-17). За період з 2008 року по 2009 рік Інспекцією проведено ряд документальних перевірок, за результатами яких ДПІ прийняті повідомлення-рішення про зменшення суми бюджетного відшкодування із податку на додану вартість: №0006411501/0 від 8 грудня 2008 року, №0000011501/0 від 15 січня 2009 року, №0008141502/0 від 26 травня 2009 року, №0008451502/0 23 червня 2009 року, №0008631502/0 від 21 липня 2009 року, №0008711502/0 від 10 серпня 2009 року, №0008951502/0 від 11 вересня 2009 року, №0009041502/0 від 13 жовтня 2009 року, №0009351502/0 від 11 листопада 2009 року, №0000011502/0 від 15 січня 2010 року. Згідно перерахованих податкових повідомлень-рішень позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок податкових зобов'язань наступних податкових періодів) з податку на додану вартість у загальному розмірі 812176,00 грн. Позивачем оскаржено такі повідомлення-рішення у судовому порядку. Так, постановою Київського окружного адміністративного суду від 1 лютого 2010 року у справі №2а-421/10/1070 позов Товариства з обмеженою відповідальністю - ФІРМА «ВІДРОДЖЕННЯ ПОЛІССЯ» задоволено; дії Державної податкової інспекції у м. Славутичі Київської області щодо встановлення суми завищення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість товариством - фірмою «Відродження Полісся» визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 15 січня 2009 року №0000011501/0, від 26 травня 2009 року №0008141502/0, від 23 червня 2009 року №0008451502/0, від 21 липня 2009 року №0008631502/0, від 10 серпня 2009 року №0008711502/0, від 11 вересня 2009 року №0008951502/0, від 13 жовтня 2009 року №0009041502/0, від 11 листопада 2009 року №0009351502/0, від 15 січня 2010 року №0000011502/0 (а.с.19-21). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2010 року у справі №2а-421/10/1070 рішення суду першої інстанції скасовано, а у задоволенні позову відмовлено. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 липня 2013 року у справі К-43024/10 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 1 грудня 2010 року у справі №2а-421/10/1070 скасовано, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2010 року у справі №2а-421/10/1070 - залишено в силі (а.с.26-28). Рішенням суду касаційної інстанції підтверджено протиправність повідомлень-рішень податкового органу та право товариства - ФІРМИ «Відродження Полісся» на бюджетне відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 812176,00 грн. Оскільки за правилами частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, то і обставини, встановлені постановою Київського окружного адміністративного суду від 1 лютого 2010 року у справі №2а-421/10/1070, яка набрала законної сили після ухвалення рішення Вищого адміністративного суду від 01 липня 2013 року у справі К-43024/10 (щодо належної до відшкодування суми із податку на додану вартість), судом не досліджувались. На час судового розгляду справи докази повернення відповідної суми бюджетного відшкодування - відсутні. Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке. За визначенням у пункті 1.8 статті 1 Закону України «Про податок на додану вартість» (чинного на час виникнення спірних відносин) бюджетне відшкодування - це сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом. За приписами підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 цього ж Закону сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду. За положеннями підпункту 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг). Підпунктом 7.7.4 пункту 7.7 цієї ж статті 7 закріплено, що платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. До декларації додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування, копії погашених податкових векселів (податкових розписок), у разі їх наявності, та оригіналів п'ятих основних аркушів (примірників декларанта) вантажних митних декларацій, у разі наявності експортних операцій. Протягом 30 днів, наступних за днем отримання податкової декларації, податковий орган проводить документальну невиїзну перевірку (камеральну) заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право протягом такого ж строку провести позапланову виїзну перевірку (документальну) платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування. Податковий орган зобов'язаний у п'ятиденний термін після закінчення перевірки надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету. На підставі отриманого висновку відповідного податкового органу орган державного казначейства надає платнику податку зазначену у ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку податкового органу (підпункт 7.7.5 - 7.7.6 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість»). У силу підпункту 7.7.7 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» якщо за наслідками документальної невиїзної (камеральної) або позапланової виїзної перевірки (документальної) податковий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий податковий орган: у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної податковим органом унаслідок таких перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування та враховує її згідно з підпунктом 7.7.3 цього пункту у зменшення податкових зобов'язань з цього податку наступних податкових періодів; у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною податковим органом внаслідок проведення таких перевірок, податковий орган надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування; у разі з'ясування внаслідок проведення таких перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови у наданні бюджетного відшкодування. Аналогічні положення закріплені й у статті 200 Податкового кодексу України. За змістом підпункту 15.3.1 пункту 15.3 статті 15 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» передбачено, що заяви на повернення надміру сплачених податків, зборів (обов'язкових платежів) або на їх відшкодування у випадках, передбачених податковими законами, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, наступного за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування. За приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За правилами частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Це покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. За викладених обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимоги про стягнення з Державного бюджету України бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у сумі 812176 грн. на користь позивача. Що ж до позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності ДПІ стосовно не повернення відповідної суми бюджетного відшкодування, то суд звертає увагу, що, по-перше, така вимога не є належним способом захисту у випадку, який розглядається, по-друге, повернення як таке не є безпосередньою функцією податкового органу, при цьому докази звернення товариства до Інспекції- відсутні. Таким чином, суд резюмує необхідність часткового задоволення позову. Як встановлює частина третя статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки у задоволенні позовної вимоги немайнового характеру суд відмовляє, то присудженню на користь позивача підлягає сплачена сума судового збору за вирахуванням належної до сплати суми за немайнові вимоги (458,81 грн. - 68,82 грн.), що складає 389,99 грн.

Результат розгляду: partial