Рішення адміністративного суду від 2014-02-10 00:00:00+02

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Пунктом 7 частини 1 статті 3 КАС України дано визначення суб'єктів владних повноважень, до яких належать орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Ст.19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Регулювання відносин між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлення прав споживачів, а також визначення механізму їх захисту та основ реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів передбачено Законом України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 № 1023-XII. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров'я і життєдіяльності. Частиною 3 ст. 5 Закону передбачено, що захист прав споживачів здійснюють спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальні органи, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи і установи, що здійснюють державний санітарно-епідеміологічний нагляд, інші органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування згідно із законодавством, а також суди. Статтею 26 Закону визначено, що спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі здійснюють державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечують реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів і мають право, у тому числі: ) перевіряти у суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, якість продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг; безперешкодно відвідувати та обстежувати відповідно до законодавства будь-які виробничі, складські, торговельні та інші приміщення цих суб'єктів; подавати до суду позови щодо захисту прав споживачів; накладати на суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, стягнення, передбачені статтею 23 цього Закону, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України. 19.11.13р. відповідно до повідомлення від 21.10.13 №000110 (яке було отримано 23.10.13р., про що свідчить відмітка у поштовому повідомленні) (а.с. 60), направлення на проведення перевірки від 11.11.13р. №000126 (а.с. 61), посадовими особами Держспоживінспекції в АР Крим, у порядку ст.20 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров'я населення», було проведено планову перевірку готелю «Москва» ФОП [PERSON], розташованого за адресою: [ADDRESS]. За результатами якої було складено акт від 19.11.13р. №000116 (а.с. 62-64). Під час перевірки були встановлені порушення ст. 13 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров'я населення» від 22.09.05р. №2899-ІV, а саме: не відведення спеціальних місць для паління в приміщенні готелю, не обладнання їх витяжною вентиляцією чи іншими засобами для видаленню тютюнового диму, нерозміщення інформації, передбаченої частиною п'ятою статі 1 цього Закону. На підставі виявлених порушень, 20.11.13р. відповідачем був направлений позивачу лист вих. №02-03/2862, яким позивача було повідомлено, що для розгляду справи про порушення ст. 13 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров'я населення» від 22.09.05р. №2899-ІV, встановлених в ході перевірки, за результатами якої був складений акт від 19.11.13р. №000116, йому в строк до 30.11.13р. необхідно: - організувати у приміщеннях спеціальні місця для куріння, які обладнанні витяжною вентиляцією для видалення тютюнового диму та оформити спеціальними інформаційними табличками; - надати пояснення щодо порушень, встановлених у ході перевірки; - організувати наочну інформацію про розташування місць для куріння; - надати інформацію про банківські реквізити (а.с. 67). Позивачем було направлено відповідь Держспоживінспекції в АР Крим на вих. №02-03/2862 від 20.11.13р. із відповідними фотознімками, у якій було зазначено, що у місцях, де куріння заборонено, є розміщена наочна інформація, яка складається із графічного знаку про заборону куріння та тексту наступного змісту: «Куріння заборонено». У спеціально відведених для куріння місцях розміщена наочна інформація, яка складається із відповідного графічного знака та тексту наступного змісту: «Місце куріння. Куріння шкодить Вашому здоров'ю!» (а.с. 68-70). 03.12.13р. відповідачем, на підставі акту перевірки від 19.11.13р. №000116, яким було встановлено порушення позивачем ст. 13 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров'я населення» від 22.09.05р. №2899-ІV, винесено постанову №55-т про застосування до Фізичної особи-підприємця [PERSON] фінансових санкцій у вигляді штрафу у розмірі 6000,00грн. (а.с. 71). Закон України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров'я населення» від 22.09.05р. №2899-ІV (далі - Закон №2899-ІV) визначає основні принципи та напрями державної політики щодо попередження куріння тютюнових виробів, зниження рівня їх вживання серед населення, обмеження доступу до них дітей, охорони здоров'я населення від шкоди, що завдається їхньому здоров'ю внаслідок розвитку захворювань, інвалідності, а також смертності, спричинених курінням тютюнових виробів чи іншим способом їх вживання. Статтею 13 Закону №2899-ІV встановлено, що забороняється, крім спеціально відведених для цього місць, куріння тютюнових виробів: 1) у приміщеннях підприємств, установ та організацій усіх форм власності; 2) у приміщеннях готелів та аналогічних засобів розміщення громадян; 3) у приміщеннях гуртожитків; 4) в аеропортах та на вокзалах. Власник, уповноважені ним особи або орендарі відповідних споруд чи окремих приміщень зобов'язані відвести спеціальні місця для куріння, сумарна площа яких не має перевищувати 10 відсотків загальної площі відповідної споруди чи приміщення, обладнані витяжною вентиляцією чи іншими засобами для видалення тютюнового диму, а також розмістити інформацію, передбачену частиною п'ятою цієї статті. Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону №2899-ІV у спеціально відведених для куріння місцях розміщується наочна інформація, яка складається із відповідного графічного знака та тексту такого змісту: «Місце для куріння. Куріння шкодить Вашому здоров'ю!». Відповідно до ст. 20 Закону №2899-ІV за порушення норм цього Закону центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, застосовує фінансові санкції до суб'єктів господарювання у разі невідведення спеціальних місць для куріння, необладнання їх витяжною вентиляцією чи іншими засобами для видалення тютюнового диму, нерозміщення інформації, передбаченої частиною п'ятою статті 13 цього Закону, - від однієї тисячі гривень до десяти тисяч гривень. ФОП [PERSON] у позовній заяві зазначено, що нею відведені спеціальні місця для куріння в кількості двох місць під навісом, біля будівлі готелю «Москва», які обладнані необхідною наочною інформацією. На думку позивача, у зв'язку з тим, що виділені місця знаходяться не в приміщенні, вони не потребують обладнання витяжною вентиляцією. Позивач також посилається на лист Міністерства охорони здоров'я України від 11.04.13р. №05.1-14А3344/3601-зв, відповідно до якого, у разі відсутності можливості відведення спеціального місця для куріння в приміщенні, Міністерство рекомендує обладнати місце для куріння за межами приміщень в будь-якому невеликому спорудженні, яким може бути, наприклад, навіс будинку тощо. У таких місцях для куріння має бути розміщений графічний знак відповідно до Закону. Наявність місць на веранді готелю, обладнаних інформацією «Місце для куріння. Куріння шкодить Вашому здоров'ю!» не заперечується представником відповідача, підтверджується фотоматеріалами та показами свідка - [PERSON] (а.с. 11-13). Проте суд зазначає, що стаття 13 Закону №2899-ІV прямо встановлює, що власник, уповноважені ним особи або орендарі відповідних споруд чи окремих приміщень зобов'язані відвести спеціальні місця для куріння, сумарна площа яких не має перевищувати 10 відсотків загальної площі відповідної споруди чи приміщення, та обладнати їх витяжною вентиляцією чи іншими засобами для видалення тютюнового диму, а також розмістити інформацію, передбачену частиною п'ятою цієї статті. Мінрегіон України в листі від 15.04.13р. № 7/14-5918 повідомляє, що тлумачення термінів «витяжка» і «інші засоби видалення тютюнового диму» державними будівельними нормами не визначено. Згідно СНіП 2.04.05-91 «Опалювання, вентиляція та кондиціонування» вентиляція - це обмін повітря в приміщенні для видалення надлишків тепла, вологи, шкідливих і інших речовин в цілях забезпечення допустимих параметрів внутрішнього середовища і чистоти повітря. З цього виходить, що до засобів видалення тютюнового диму можна віднести і вентиляцію. Таким чином, законодавством на власника або орендаря покладено тягар подбати відповідним чином про захист від згубних наслідків куріння - некурящих працівників та мешканців готелю, серед яких є і діти. Преамбулою Закону зазначено, що його дія безпосередньо направлена на обмеження доступу дітей до куріння тютюнових виробів та охорони здоров'я населення від шкоди, що завдається їхньому здоров'ю вживанням тютюнових виробів. Такого місця, в споруді приміщення готелю «Москва» на момент перевірки відведено не було, що підтверджується як актом перевірки №000096 від 19.09.13р. Суд вважає, що виділені для куріння місця на веранді готелю «Москва» не свідчать про належне виконання позивачем вимог Закону №2899-ІV, оскільки вони не є відокремленими від місць загального користування та не забезпечують обмеження доступу до них дітей. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що порушення, встановлені актом перевірки від 19.11.13р. №000116, дійсно мали місце з боку позивача, а отже штрафні санкції до ФОП [PERSON], відповідно до оскаржуваної постанови про накладення штрафних санкцій від 03.11.13р. №55-т, були застосовані правомірно, у зв'язку із чим, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог. В судовому засіданні 10.02.2014р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Відповідно до ст.ст.160,163 КАС України повний текст постанови виготовлено 17.02.2014р. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied