Рішення адміністративного суду від 2014-03-14 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати дії інспектора ДПС взводу ОСП № 1 роти ДПС УДАІ УМВС України в Миколаївській області Колєми Владислава Олексійовича неправомірними та скасувати постанову серія АА2 № 212423 від 14.01.2014 року про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу розміром 430 гривень за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та закрити провадження по справі. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в адміністративному позові просив позов задовольнити. Відповідач про час, дату та місце судового засідання сповіщався належним чином, однак до суду не з'явився, не надавши судові письмові заперечення. Зважаючи на те, що про причини неявки в судове засідання суб'єкт владних повноважень не повідомив, заяв про можливість розгляду справи за його відсутності не надав, адмінматеріалів не надав, суд вважає неявку відповідача без поважних причин. Згідно ч. 4 ст. 128 КАС України справа може бути розглянута на підставі наявних доказів у справі. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Відповідно до вимог ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно із ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу, якою визначено підстави для звільнення від доказування. Відповідно до ст. 287 КУпАП України, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено. Судом встановлено, що 14.01.2014 року інспектором ДПС взводу ОСП № 1 роти ДПС УДАІ УМВС України в Миколаївській області Колємою Владиславом Олексійовичем винесено постанову, якою позивача притягнено до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 430 грн. Постанова мотивована тим, що 14.01.2014 року о 15 год. 30 хв. на автошляху, Одеса-Новоазовськ 173 км., позивач керував транспортним засобом «Volkswagen», державний номер [NUMBER], здійснив обгін автомобіля Мерседес, державний номер [NUMBER] на перехресті з виїздом на смугу зустрічного руху, чим порушив вимоги п. 14.6 «А» ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. Пунктом 14.6 Правил дорожнього руху України, обгін заборонено на перехресті. В судовому засіданні, [PERSON] пояснив, що правил дорожнього руху не порушував, насправді ним здійснено об'їзд, окрім того на даній ділянці автодороги відсутня дорожня розмітка, що розділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах, а тому не зміг зорієнтуватись, що рухався по зустрічній смузі. В ході подальшого розгляду справи зазначив, що ним здійснено обгін, але на зустрічну смугу виїзду здійснено не було. Однак, як вбачається з відеозапису, наданого начальником ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Кіровограда та Кіровоградського району та долученого до матеріалів справи в якості доказу, позивачем здійснено обгін автомобіля Мерседес, державний номер [NUMBER] на перехресті з виїздом на смугу зустрічного руху, чим вчинено адміністративне правопорушення передбачене п. 14.6 «а» ПДР України. Відповідно до п.11.1 розділу 11 ПДР України, кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою /рис.1 / або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2 /рис. 2/, а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідно до напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними /рис.3/. Відповідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посада особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Таким чином, вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП є доведеною, а твердження, що ним не скоєно адміністративного правопорушення спростовуються матеріалами адміністративної справи. Твердження позивача про протиправність та незаконність дій відповідача не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду та суперечить іншим матеріалам справи. За викладених підстав, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою і не порушує прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а відтак відсутні належні правові підстави для її скасування. Враховуючи викладене,

Результат розгляду: denied