Рішення адміністративного суду від 2014-01-29 00:00:00+02

У квітні 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «Раф-Плюс» (далі ТОВ «Раф-Плюс») звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Одеської області Державної податкової служби (далі ДПІ у Приморському районі м. Одеси Одеської області ДПС) про визнання протиправними дій щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки, за результатами якої складено акт від 23 листопада 2012 року за № 7230/22-5/31185987, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12 грудня 2012 року № 0002302250. В обґрунтування позову зазначалось, що з 09 по 22 листопада 2012 року посадовими особами ДПІ у Приморському районі м. Одеси Одеської області ДПС проведено документальну виїзну позапланову перевірку позивача щодо підтвердження взаємовідносин з ТОВ «Приємна Пропозиція» у періоді з 01 по 31 липня 2012 року. За результатами перевірки складено акт від 23 листопада 2012 року за № 7230/22-5/31185987, в якому зазначено про порушення позивачем пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 та п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, що призвело до завищення податкового кредиту за липень 2012 року на 89658 грн.. На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 12 грудня 2012 року № 0002302250, яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 89658 грн. за основним платежем та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 44829 грн.. На думку позивача, відповідачем позапланову виїзну перевірку проведено в порушення ст. 78 Податкового кодексу України, і, крім того, висновки посадових осіб, викладені в акті перевірки, складеному за результатами незаконно проведеної перевірки, не відповідають вимогам Податкового кодексу України, а тому прийняте відповідачем на підставі такого акта перевірки податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 27 травня 2013 року позовні вимоги ТОВ «Раф-Плюс» задоволено. Визнано протиправними дії ДПІ у Приморському районі м. Одеси Одеської області ДПС щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача, внаслідок якої складено акт про результати документальної виїзної позапланової перевірки ТОВ «Раф-Плюс» щодо підтвердження взаємовідносин з ТОВ «Приємна Пропозиція» за період з 01 липня 2012 року по 31 липня 2012 року від 23 листопада 2012 року № 7230/22-5/31185987. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Приморському районі м. Одеси Одеської області ДПС від 12 грудня 2012 року № 0002302250. Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, представник ДПІ у Приморському районі м. Одеси Одеської області ДПС в апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Так, судом не прийнято до уваги вимоги пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, пункту 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України та п. 6.3 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 01 листопада 2011 року № 1379, щодо відсутності у платника податку права на податковий кредит по господарським операціям з підприємством, яке не має необхідних умов для ведення господарської діяльності, технічного персоналу, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів. У зв'язку з викладеним в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постановленого по справі судового рішення з винесенням нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог. Заслухавши суддю-доповідача, виступи представника відповідача в підтримку апеляційної скарги, а також представника позивача про залишення оскарженого судового рішення без змін, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність її часткового задоволення. Судом встановлено, що 24 жовтня 2012 року ДПІ у Приморському районі м. Одеси Одеської області ДПС надіслано на адресу ТОВ «Раф-Плюс» письмовий запит за вих. № 44347/10/22-5 «Про надання інформації та її документального підтвердження». 06 листопада 2012 року позивачем надано відповідь на зазначений запит, в якому ТОВ «Раф-Плюс» відмовлено ДПІ у Приморському районі м. Одеси Одеської області ДПС у наданні інформації у зв'язку із порушенням, на думку позивача, податковим органом вимог п. 73.3 ст. 73 Податкового кодексу України та Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року № 1245. З 09 по 22 листопада 2012 року посадовими особами ДПІ у Приморському районі м. Одеси Одеської області ДПС на підставі відповідного наказу проведено документальну виїзну позапланову перевірку ТОВ «Раф-Плюс» щодо підтвердження взаємовідносин з ТОВ «Приємна Пропозиція» у періоді з 01 по 31 липня 2012 року. За результатами перевірки складено акт від 23 листопада 2012 року за № 7230/22-5/31185987, в якому зазначено про порушення позивачем пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, пункту 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, що призвело до завищення податкового кредиту за липень 2012 року на 89658 грн.. На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 12 грудня 2012 року № 0002302250, яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 89658 грн. за основним платежем та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 44829 грн.. Вирішуючи справу, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відповідачем не доведено порушення підприємством норм податкового законодавства під час віднесення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених у складі вартості товарів (послуг), отриманих від ТОВ «Приємна Пропозиція» в липні 2012 року. Так, відповідно до п. п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу. Згідно п. 198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Пунктом 198.3 ст. 198 названого Кодексу встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. На підставі пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. Як встановлено матеріалами справи, податковий кредит за липень 2012 року позивач формував на підставі податкових накладних, виданих його контрагентом ТОВ «Приємна Пропозиція». При цьому позивачем укладено договір поставки з ТОВ «Приємна пропозиція» від 20 червня 2012 року за № 674, згідно якого продавець (ТОВ «Приємна пропозиція») зобов'язується передати, а покупець (позивач) зобов'язується прийняти та оплатити товар (металопрокат, проволоку) (т. 2 а. с. 1-2). Витрати по вказаному договору безпосередньо пов'язані з основною статутною діяльністю позивача та підтверджуються наявними в матеріалах справи первинними документами. Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим. У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України). Згідно п. 201.10 ст. 201 Кодексу податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Крім того, пунктом 1 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 01 листопада 2011 року № 1379 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 листопада 2011 року за № 1333/20071) податкову накладну заповнює особа, яка зареєстрована як платник податку в податковому органі та якій присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість. Податкова накладна вважається недійсною у разі її заповнення іншою особою, ніж зазначена у цьому пункті, тобто якщо податкову накладну видано особою, яка не зареєстрована як платник податку в податковому органі і якій не присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість. Підпунктом 6.2 Порядку визначено, що податкова накладна є підставою для віднесення до податкового кредиту витрат зі сплати податку на додану вартість у покупця, зареєстрованого як платник податку. Як встановлено матеріалами справи, всі розрахунки позивача підтверджені податковими накладними, оформленими у відповідності до вимог п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України та складеними в порядку, передбаченому наказом Міністерства фінансів України від 01 листопада 2011 року № 1379. Податкові накладні складено особою, яка на момент їх оформлення була зареєстрована як платник податку в податковому органі і якій присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість. При цьому податковим органом не доведено фактів безтоварності операцій за спірним договором та обізнаності позивача щодо можливого порушення податкового законодавства його контрагентом. Реальність виконання господарських зобов'язань за укладеними позивачем договорами підтверджується наявними у матеріалах справи первинними документами, які були досліджені судом першої інстанції та яким надано оцінку в судовому рішенні, зокрема специфікаціями до договору, податковими та видатковими накладними, реєстром виданих та отриманих податкових накладних, товарно-транспортними накладними, актами на списання ТМЦ тощо (т. 1 а. с. 100-230, т. 2 а. с. 3-7, 10-12, 15, 18-164, 217-221). За таких обставин суми податку на додану вартість у розмірі 89658 грн. за виписаними ТОВ «Приємна пропозиція»» податковими накладними правомірно включені позивачем до складу податкового кредиту за липень 2012 року. На підставі частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. З огляду на приписи наведеної норми процесуального права, при розгляді судом спору щодо правомірності рішення органу державної податкової служби, яким платнику податків донараховані податкові зобов'язання чи відмовлено у наданні податкових вигод, зокрема, бюджетного відшкодування, презумується добросовісність платника податків, якщо зазначеним органом не доведено інше. Із врахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції знаходить обґрунтованими висновки суду першої інстанції, що позивачем було додержано встановлений чинним законодавством порядок формування податкового кредиту за спірними господарськими операціями. При цьому можливе невиконання контрагентом свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету є підставою для відповідальності та тягне негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту у разі, якщо останній виконав весь перелік умов щодо його формування та має належні підтвердження розміру свого податкового кредиту. Оскільки визначення позивачу податкового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем є необґрунтованим, то і застосування штрафних (фінансових) санкцій, передбачених ст. 123 Податкового кодексу України, є неправомірним. Разом з цим, з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ТОВ «Раф-Плюс» в частині визнання протиправними дій ДПІ у Приморському районі м. Одеси Одеської області ДПС щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача, внаслідок якої складено акт про результати документальної виїзної позапланової перевірки ТОВ «Раф-Плюс» щодо підтвердження взаємовідносин з ТОВ «Приємна Пропозиція» за період з 01 липня 2012 року по 31 липня 2012 року від 23 листопада 2012 року № 7230/22-5/31185987 погодитись не можна. Так, ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до п. 73.3 ст. 73 ПК України органи державної податкової служби мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій, завдань, та її документального підтвердження. Згідно абз. 4 п. 73.3 ст. 73 названого Кодексу письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин, зокрема, коли за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. На підставі абз. 11 п. 73.3 ст. 73 ПК України платники податків та інші суб'єкти інформаційних відносин зобов'язані подавати інформацію, визначену у запиті органу державної податкової служби, та її документальне підтвердження протягом одного місяця з дня, що настає за днем надходження запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом). У разі коли запит складено з порушенням вимог, викладених в абзацах першому та другому цього пункту, платник податків звільняється від обов'язку надавати відповідь на такий запит. Як встановлено матеріалами справи, 24 жовтня 2012 року ДПІ у Приморському районі м. Одеси Одеської області ДПС надіслано на адресу ТОВ «Раф-Плюс» письмовий запит за вих. № 44347/10/22-5 «Про надання інформації та її документального підтвердження» з питань фінансово-господарських правовідносин між платником податку та ТОВ «Приємна пропозиція» (т. 1 а. с. 12). Вказаний запит містить посилання на ст. 20, п. 73.3 та п. 73.5 ст. 73, п. п. 78.1.1 та п. п. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України, тобто оформлений у відповідності до вимог чинного податкового законодавства. Відповідно до п. 75.2 ст. 75 ПК України документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи органу державної податкової служби і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка. Підпунктом 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України встановлено, що документальна позапланова виїзна перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин: за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту. Згідно п. 78.4 ст. 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник органу державної податкової служби приймає рішення, яке оформлюється наказом. Як встановлено матеріалами справи, підставою для прийняття відповідачем рішення про проведення позапланової виїзної перевірки позивача стало ненадання позивачем пояснень та їх документальних підтверджень на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби (т. 1 а. с. 15). При цьому листом від 06 листопада 2012 року за № 830 позивачем відмовлено у наданні податковому органу запитуваної інформації (т. 1 а. с. 13-14). За таких даних, ДПІ у Приморському районі м. Одеси Одеської області ДПС виконано всі вимоги Податкового кодексу України щодо підстав для призначення та проведення позапланової виїзної перевірки позивача, що виключає можливість задоволення позовних вимог ТОВ «Раф-Плюс» в цій частині. Оскільки висновки суду першої інстанції частково не відповідають обставинам справи, і, крім того, судом порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постановлене судове рішення на підставі пунктів 3 та 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з винесенням нової постанови про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Раф-Плюс».

Результат розгляду: partial