Рішення адміністративного суду від 2014-02-06 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління ДАІ ГУМВС України в м.Києві, інспектора ВДАІ Солом*янського РУ ГУМВС України в м.Києві Мішаєва Д.А. та просив визнати дії відповідача щодо притягнення його, позивача, до адміністративної відповідальності за частиною 2 ст.122 КУпроАП, скасувати протокол і постанову в справі про адміністративне правопорушення від 19.12.2013р., складені відповідачем відносно нього за ст.122 ч.2 КУпроАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., посилаючись на ті обставини, що він не здійснював рух на заборонений (червоний) сигнал світлофору і вимог правил ПДР не порушував, а відповідач безпідставно і в забороненому вимогами ПДР місці здійснив його зупинку, не надав його доказів його вини, під час зупинки його, позивача, автомобіля відповідач знаходився на відстані приблизно 0,5 км, що, на думку позивача, свідчить про надуманість зауважень інспектора ДАІ. У зв*язку із наведеним, дії відповідача вважав протиправними, а протокол і постанову в справі про адміністративне правопорушення вважав незаконними та просив задовольнити адміністративний позов. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, а також вказав проте, що дії інспектора ДАІ Мішаєва Д.А. неодноразово оскаржувалась учасниками дорожнього руху до суду, за результатами розгляду яких прийняті ним рішення скасовувались. Представник відповідача і відповідач в судове засідання не з*явились, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, що стверджується поштовими повідомленнями (а.с. 27, 28), про поважність причин неявки суд не повідомили. Суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності представника відповідача і відповідача на підставі наявних у справі доказів в порядку ст.128 КАС України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне у задоволенні адміністративного позову відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 19.12.2013р. відносно [PERSON] інспектором ВДАІ Солом*янського РУ ГУМВС України в м.Києві Міхаєвим Д.А. складено протокол і винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.122 ч.2 КУпроАП, з накладенням на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., в яких вказано про те, що [PERSON] 19.12.2013р. в 01 годин 50 хвилин керував автомобілем «Мазда-3», держномер [NUMBER] і рухався на пр-ті Повітрофлотському в м.Києві, де здійснив рух на заборонений (червоний) сигнал світлофора, чим порушив пункт 8.7.3. е) ПДР і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпроАП (а.с. 3, 4 - копія протоколу і постанови в справі про адміністративне правопорушення). Як вказує позивач, він пункт 8.7.3. е) ПДР не порушував та діяв у відповідності до вимог ПДР і правомірність своїх дій обґрунтовувала своїми особистими поясненнями. Відмовляючи в позові, суд виходив з наступного. Відповідно до ст.1 Закону України «Про міліцію», міліція - це державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров*я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань. Відповідно до ст.7 цього Закону, міліція є єдиною системою органів, яка входить до структури Міністерства внутрішніх справ України, виконує адміністративну, профілактичну, оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну, виконавчу та охоронну (на договірних засадах) функції. До складу міліції входить також державна автомобільна інспекція. До завдань міліції у відповідності до ст.2 вище вказаного Закону віднесено також забезпечення безпеки дорожнього руху. Частиною 5 цієї ж статті встановлено, що права і обов*язки, організація роботи та структура підрозділів міліції визначаються положеннями, які затверджуються Міністром внутрішніх справ України відповідно до цього Закону. Підрозділи Державтоінспекції, у відповідності до пункту 5 Положення про Державну автомобільну інспекцію Міністерства внутрішніх справ, затвердженого Постановою КМ України від 14.04.1997р. №341, мають права, передбачені Законами України «Про міліцію», «Про дорожній рух», «Про оперативно-розшукову діяльність», іншими нормативно-правовими актами, що регулюють їх діяльність. Відповідно до ст.251 КУпроАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов*язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно частини 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення… Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до частини 2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб*єкта владних повноважень обов*язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, враховуючи те, що позивачем, крім особистих пояснень і припущень, не було надано суду належних і допустимих доказів, які б спростовували фактичні дані, викладені в протоколі і постанові про адміністративне правопорушення, які свідчать про вчинення ним вказаного адміністративного правопорушення і правомірність дій відповідача, що діяв в межах своїх повноважень, а відтак заявлені позивачем позовні вимоги в частині скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення задоволенню не підлягають. Позовні вимоги щодо скасування протоколу в справі про адміністративне правопорушення не підлягають задоволенню з тих підстав, що протокол є процесуальним документом, у зв*язку із чим не тягне за собою юридичних наслідків, а тому оскарженню не підлягає і не може бути скасований по своїй суті. Враховуючи те, що в судовому засіданні не встановлено протиправності дій відповідача, позов і в цій частині задоволенню не підлягає. Посилання позивача в обгрунтування позову на те, що дії відповідача інспектора ДАІ Мішаєва Д.А. неодноразово оскаржувалися в судовому порядку, юридичного значення для вирішення даної справи не має.

Результат розгляду: denied