Рішення адміністративного суду від 2014-02-11 00:00:00+02

Постановою Торезького міського суду Донецької області від 30 грудня 2013 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Скіф-Сервіс» до Торезької міської ради Донецької області про визнання не чинними окремих положень рішення, зобов'язання здійснити певні дії задоволено у повному обсязі, а саме: визнано нечинним з 09 лютого 2013 року пункт 1 рішення Торезької міської ради від 12 березня 2008 року №V/19-509 «Об установлении размеров арендной платы за земельные участки, предоставленные на условиях аренды на территории г. Тореза» (російською) в частині слів з «01.01.2008 року»; визнано нечинним пункт 3 рішення Торезької міської ради від 12 березня 2008 року Об установлении размеров арендной платы за земельные участки, предоставленные на условиях аренды на территории г. Тореза» (російською) з 09 лютого 2013 року; зобов'язано Торезьку міську раду Донецької області невідкладно опублікувати в Торезькій міський газеті «Горняк» резолютивну частину рішення по даній справі після набрання постановою законної сили; зобов'язано Управління Державної казначейської служби України в м. Торезі Донецької області стягнути з місцевого бюджету на користь ТОВ «Скіф-сервіс» судові витрати у сумі 34,41 грн. шляхом їх безспірного списання із рахунку Торезької міської ради Донецької області. Відповідач не погодився з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, а саме не надано правову оцінку щодо обставин прийняття спірного рішення та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не врахував, що додаткова угода до договору оренди, який укладений до 01.01.2008 про зміну орендних ставок, з позивачем не укладалася, тому спірним рішенням особисті права та інтереси позивача не було порушено. Представник позивача в судовому засіданні заперечувала проти доводів апеляційної скарги, підтримала надані письмові заперечення на апеляційну скаргу і просила відмовити в її задоволенні, а постанову суду першої інстанції залишити без змін як законну та обґрунтовану. Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевірила матеріали справи, обговорила доводи апеляційної скарги і дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 29 листопада 2006 року між Торезькою міською радою (орендодавець) та ТОВ «Скіф-Сервіс»» (орендар) був укладений договір оренди землі, згідно умов якого, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення (комерційне використання), загальною площею 0,0840 га., яка знаходиться за адресою: м. Торез, вул. Піонерська (район будинку №19), на підставі рішення Торезької міської ради від 30.06.2004 року за № ІV/19-417 та від 22.09.2006 року за №У/5-ІІІ, на строк 49 років. Відповідно до 9 даного договору, орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі: у грошовій формі у розмірі 1,2 відсотка нормативної грошової оцінки землі без урахування ПДВ (на підставі рішення Торезької міської ради від 27.05.2005 за № IV/28-579 та від 22.09.2006 за № IV//34-736), що складає 3648,45 грн. за 1 кв.м) в рік. Пункт 13 договору передбачає, що розмір орендної плати переглядається за згодою сторін або у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розміру земельного податку, зміни розмірів орендної плати за землю, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках передбачених законом. Відповідно до п.34 цього договору зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв'язується у судовому порядку ( т. 1 а.с.64-66). 23.05.2006 року між Торезькою міською радою (орендодавець) і ТОВ Скіф-сервіс (орендар) було укладено договір оренди землі, згідно умов якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення - землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення (комерційне використання), яка знаходиться у м. Торез, вул.. Ніколаєва, б. 49 загальною площею 0,0100 га., на підставі рішенням Торезької міської ради від 30.06.2004 за № ІV/19-417, на строк 49 років. Відповідно до п. 9 даного договору, орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі: у грошовій формі у розмірі 1,5 відсотка нормативної грошової оцінки землі без урахування ПДВ (на підставі рішення Торезької міської ради від 27.05.2005 за № IV/28-579), що складає 14020,(1,13 грн. за 1 кв.м) в рік. Пунктом 13 договору передбачено, що розмір орендної плати переглядається за згодою сторін або у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розміру земельного податку, зміни розмірів орендної плати за землю, підвищення цін, тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках передбачених законом. Відповідно до п.34 цього договору зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв'язується у судовому порядку ( т. 1 а.с.67-69). 25 травня 2007 року між Торезькою міською радою (орендодавець) і ТОВ Скіф-сервіс (орендар) було укладено договір оренди землі, згідно умов якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення землі транспорту, загальною площею 1,2441 га., яка знаходиться за адресою: м. Торез, пр. Гагаріна, б.93, корп..1, на підставі рішенням Торезької міської ради від 12.12.2003 року за № ІV/14-289, на строк до 50 років. Відповідно до п. 9 даного договору, орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі: у грошовій формі у розмірі 1,5 відсотка нормативної грошової оцінки землі без урахування ПДВ (на підставі рішення Торезької міської ради від 27.05.2005 за № IV/28-579), що складає 14020,(1,13 грн. за 1 кв.м) в рік. Пунктом 13 договору передбачено, що розмір орендної плати переглядається за згодою сторін або у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розміру земельного податку, зміни розмірів орендної плати за землю, підвищення цін, тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках передбачених законом. Відповідно до п.34 цього договору зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв'язується у судовому порядку ( т. 1 а.с.70-72). 12 березня 2008 року Торезькою міською радою прийнято рішення № У/19-509 «Об установлении размеров арендной платы за земельные участки, предоставленные на условиях аренды на территории г.Тореза» (російською мовою) (т. 1 а. с.7-8 ). Відповідно до п. 1 цього рішення: встановити з 01.01.2008 диференційований розмір річної орендної плати за земельні ділянки на території м. Тореза, у відсотках від грошової оцінки земель без врахування ПДВ… В пункті 3 рішення зазначено, фізичним та юридичним особам, з якими укладено договори оренди до 01.01.2008, укласти додаткові угоди до договорів ( з їх державною реєстрацією) про зміни орендних ставок у відповідності з даним рішенням. Постановою Торезького міського суду від 28 березня 2013 у справі № 247/546/13-а були задоволені позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Скіф-Сервіс» та визнано нечинним рішення № У/19-509 «Об установлении размеров арендной платы за земельные участки, предоставленные на условиях аренды на территории г.Тореза» (російською мовою) з 12.03.2008 по 09.02.2013. Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 16.05.2013 постанова суду першої інстанції залишена без змін.(т. 1 а.с. 167-170). Підставою для визнання нечинним рішення відповідача з дня його прийняття по 09.02.2013 стало те, що відповідачем було порушено порядок доведення до відома населення законодавчих актів відповідно до Указу Президента України від 10.06.1997 № 503/97 «Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності». Рішення Торезької міської ради № У/19-509 «Об установлении размеров арендной платы за земельные участки, предоставленные на условиях аренды на территории г.Тореза» (російською мовою) було надруковане у місцевому друкованому засобі масової інформації 09.02.2013. Розміри та порядок плати за використання земельних ресурсів встановлені Законом України «Про плату за землю» (далі Закон № 2535). Відповідно до положень статті 2 Закону № 2535 використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. За земельні ділянки, надані в оренду, справляється орендна плата. Статтею 5 Закону № 2535 передбачено, що об'єктом плати за землю є земельна ділянка, а також земельна частка (пай), яка перебуває у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди. Суб'єктом плати за землю (платником) є власник земельної ділянки, земельної частки (паю) і землекористувач, у тому числі орендар. Згідно з вимогами ст.. 19 Закону № 2535, розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за угодою сторін у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності). Як вбачається із договорів оренди землі, укладених між Торезькою міською радою та позивачем, а саме п. 13 договорів, розмір орендної плати переглядається за згодою сторін або у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розміру земельного податку, зміни розмірів орендної плати за землю, підвищення цін, тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках передбачених законом. Відповідно до приписів Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 внесено зміни до ч. 4 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» (набули чинності з 01.01.2008), згідно яких річна орендна плата за земельні ділянки, які перебувають у державній або комунальній власності, надходить до відповідних бюджетів, розподіляється і використовується відповідно до закону і не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється Законом України «Про плату за землю»; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється Законом України «Про плату за землю». Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 визнані неконституційними положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», а тому зміни до ч. 4 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» того змісту повторно були внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 03.06.2008 (набули чинності 04.06.2008). Основним нормативним актом, що визначає повноваження органів місцевого самоврядування, у тому числі і міської ради, є Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні". Відповідно до статті 2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", місцеве самоврядування в Україні здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст. Згідно з пунктом 34 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради, тобто способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади, щодо регулювання земельних відносин є прийняття рішення. За змістом ст.. 24 Закону України «Про плату за землю» грошова оцінка землі застосовується для економічного регулювання земельних відносин при укладанні цивільно-правових угод, передбачених законодавством України. Таким чином, законодавством передбачені повноваження ради в галузі планування та бюджетно-фінансовій сфері, закріплених у частині першій п. 24, 35 статті 26 Закону, а саме: встановлення місцевих податків і зборів та розмірів їх ставок у межах, визначених законом, затвердження відповідно до закону ставок земельного податку, що є у власності відповідних територіальних громад. Суд першої інстанції вірно послався на ст.. 30 Закону України «Про оренду землі», ст. 188 Господарського кодексу України стосовно порядку внесення змін до умов договору оренди за взаємною згодою сторін, а у разі недосягнення згоди, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Проте, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції не визначив, які права або охоронювані законом інтереси позивача підлягають захисту шляхом визнання нечинним оспорюваного рішення, виходячи з того, що на момент звернення до суду з позовом у даній справі додаткові угоди про зміну орендних ставок між сторонами не укладалися. Висновки суду першої інстанції, що в пункті 3 рішення Торезької міської ради від 12.03.2008 року фактично йдеться про зміни в імперативній формі умов укладених договорів оренди в частині розміру ставок орендної плати є помилковими, оскільки відповідно до ст.. 23 Закону України «Про оренду землі», якою врегульовано порядок та умови зміни орендної плати, орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін. Орендар має право вимагати відповідного зменшення орендної плати в разі, якщо стан орендованої земельної ділянки погіршився не з його вини. Таким чином, вказана спеціальна норма в імперативному порядку не передбачає зміну розміру орендної плати в односторонньому порядку в залежності від зміни нормативної грошової оцінки землі в період дії договору. Враховуючи наведені норми, колегія суддів вважає, що підставами для визнання рішення відповідача недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства, що регулює, зокрема земельні правовідносини або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Крім того, обов'язковою умовою визнання акта недійсним є порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі, оскільки стаття 3 кодексу адміністративного судочинства України передбачає звернення до судів саме за захистом певних порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. Доводи позивача, якими обґрунтовані позовні вимоги фактично є умовами позивача щодо майбутнього укладання додаткових угод до договорів про зміни орендних ставок. Із матеріалів справи не вбачається яким чином рішенням відповідача порушені права та інтереси позивача на час звернення до адміністративного суду з даним позовом. За таких обставин, апеляційний адміністративний суд вважає, що постанова суду прийнята при невірному застосуванні норм матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню з ухваленням рішення про відмову задоволення позовних вимог у повному обсязі. Постанова складена в повному обсязі 12 лютого 2014 року.

Результат розгляду: denied