Рішення адміністративного суду від 2014-03-21 00:00:00+02

Прокурор міста Луцька звернувся з позовом до Луцької міської ради, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - [PERSON] про визнання протиправним та скасування рішення Луцької міської ради №48/162 від 29.11.2013 року «Про надання громадянину [PERSON] дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для реконструкції гаражів під автомийку та кафе на [ADDRESS]». Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням вимог статтей 20, 123, 124, 134-139 Земельного кодексу України, частини першої статті 50 Закону України «Про землеустрій», статтей 5, 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», статті 17 Закону України «Про основи містобудування», наказу Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 року №548, всупереч генерального плану міста та за відсутності детального плану території. Зокрема, прийнятим рішенням надано дозвіл [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для реконструкції гаражів під автомийку та кафе площею 0,0434 га за рахунок земель, наданих останньому в користування та з земель комунальної власності, всупереч тому, що частина земельної ділянки площею 0,0067 га самовільно зайнята [PERSON] внаслідок будівництва автомийки, що встановлено актом перевірки Державної інспекції сільського господарства в області від 07.11.2013 року. Прокурор вказує, що розробити зазначений проект землеустрою в межах відведеної площі неможливо, оскільки частина приміщення автомийки виходить за межі вказаної площі та знаходиться на самовільно зайнятій земельній ділянці. Крім того, зазначає, що перевіркою Державного архітектурно-будівельного контролю у Волинській області встановлено проведення [PERSON] реконструкції гаражів під автомийку та кафе без реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт, що є порушенням п.2 ч.1 ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». На оскаржуване рішення прокуратурою міста Луцька 27.12.2013 року було внесено подання про усунення порушень вимог земельного, природоохоронного та іншого законодавства, яке не було підтримане на сесії Луцької міської ради. З врахуванням викладених доводів прокурор просить визнати протиправним та скасувати рішення Луцької міської ради від 29.11.2013 року №48/162. В судовому засіданні прокурор позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, та просила його задовольнити. Додатково суду пояснила, що оскаржуване рішення не відповідає містобудівній документації, оскільки відсутній детальний план території, на якому знаходиться відведена [PERSON] земельна ділянка. Крім того, вказувала на порушення [PERSON] договірних відносин із Луцькою міською радою в частині нецільового використання орендованої ним земельної ділянки, а також самовільне захоплення частини земельної ділянки площею 0,0067 га під час самовільної реконструкції гаражів під автомийку та кафе. Відповідач у запереченнях на адміністративний позов позовні вимоги прокурора міста Луцька не визнав, посилаючись на те, що у відповідності до вимог земельного законодавства підприємець [PERSON] звернувся із заявою до Луцької міської ради про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для реконструкції гаражів під автомийку та кафе на [ADDRESS]. Рішенням Луцької міської ради №48/162 від 29.11.2013 року надано дозвіл [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на умовах оренди для реконструкції гаражів під автомийку та кафе на [ADDRESS] площею 0,0434 га за рахунок земель [PERSON], наданих у користування на умовах оренди та з земель комунальної власності, згідно з додатком. На момент прийняття оскаржуваного рішення не існувало підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для реконструкції гаражів під автомийку та кафе. При винесенні оскаржуваного рішення Луцька міська рада діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України, а тому відповідач просить відмовити в задоволенні позову прокурора міста Луцька про визнання протиправним та скасування рішення Луцької міської ради №48/162 від 29.11.2013 року «Про надання громадянину [PERSON] дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для реконструкції гаражів під автомийку та кафе на [ADDRESS]». В судовому засіданні представник відповідача підтримала подані заперечення та просила в задоволенні позову відмовити повністю. Додатково суду пояснила, що згідно чинного законодавства підставою для відмови у наданні особі дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є невідповідність місця розташування земельної ділянки генеральному плану чи іншій містобудівній документації. Однак при розгляді заяви [PERSON] невідповідності місця розташування земельної ділянки генеральному плану чи іншій містобудівній документації не було встановлено, оскільки відсутній детальний план території району по [ADDRESS]. Третя особа [PERSON] та його представник заперечили проти позовних вимог прокурора міста Луцька, просили відмовити в задоволенні позову. Додатково зазначили, що ті порушення в частині нецільового використання орендованої земельної ділянки, на які посилається прокурор як на підставу незаконності прийнятого Луцькою міською радою рішення, не можуть бути взяті до уваги, оскільки не стосуються правових підстав для надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Водночас [PERSON] зауважив, що здійснючи свою підприємницьку діяльність, має намір належним чином оформити усю технічну документацію, яка стосується реконструкції гаражів під автомику та кафе, що розміщені на земельній ділянці по [ADDRESS]. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов до задоволення не підлягає з огляду на наступне. Судом встановлено, що згідно договору оренди землі від 16.11.2009 року, укладеного між Луцькою міською радою як орендодавцем та підприємцем [PERSON] як орендарем, та на підставі рішення Луцької міської ради №49/100 від 04.11.2009 року надано підприємцю [PERSON] на умовах оренди на 5 років земельну ділянку загальною площею 434 кв.м на [ADDRESS] для будівництва та обслуговування гаражів. (а.с.62-71). 28.03.2013 року [PERSON] подано заяву на ім'я Луцького міського голови Романюка М.Я. про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для реконструкції гаражів під автомийку та кафе на [ADDRESS] (а.с.38). Рішенням Луцької міської ради №48/162 від 29.11.2013 року «Про надання громадянину [PERSON] дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для реконструкції гаражів під автомийку та кафе на [ADDRESS]» (а.с.10) надано дозвіл [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на умовах оренди для реконструкції гаражів під автомийку та кафе на [ADDRESS] площею 0,0434 га за рахунок земель [PERSON], наданих у користування на умовах оренди та з земель комунальної власності, згідно з додатком. 27.12.2013 року прокурором міста Луцька було внесено подання Луцькій міській раді про усунення порушень вимог Земельного кодексу України, Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Закону України «Про основи містобудування», у якому прокурор просив скасувати вищевказане рішення (а.с.5-7). У відповіді від 04.02.2014 року на зазначене подання заступник міського голови Соколовська Л. повідомила, що проект рішення був винесений до порядку денного 52-ї сесії міської ради щодо скасування рішення міської ради №48/162 від 29.11.2013 року «Про надання громадянину [PERSON] дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для реконструкції гаражів під автомийку та кафе на [ADDRESS]», але не був підтриманий депутатами міської ради (а.с.8). Перевіряючи законність прийнятого Луцькою міською радою рішення від 29.11.2013 року №48/162, суд враховує наступне. Згідно статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування закріплений у статті 123 Земельного кодексу України. Так, відповідно до частини другої статті 123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Згідно з частиною третьою статті 123 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об'єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу. Отже, чинним законодавством України чітко визначено, що підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є зокрема, невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації. Вказане кореспондується з вимогами Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Так, згідно з частиною другою статті 5 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» вимоги містобудівної документації є обов'язковими для виконання всіма суб'єктами містобудування. Статтею 8 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що рішення з питань планування та забудови територій приймаються сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами, районними, обласними радами, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями в межах визначених законом повноважень з урахуванням вимог містобудівної документації. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту. Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що містобудівна документація - це затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій. Абзацом шостим частини першої статті 17 Закону України «Про основи містобудування» передбачено, що містобудівна документація є основою для вирішення питань щодо вилучення (викупу), передачі (надання) земельних ділянок у власність чи користування громадян та юридичних осіб. Як зазначає прокурор, Луцькою міською радою при прийнятті оспорюваного рішення не дотримано вимог частини третьої статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», відповідно до якої у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється. Дійсно, як свідчать матеріали справи, на даний час відсутній детальний план території району на вулиці Ковельській, 128в в м.Луцьку, що підтверджується повідомленнями Управління містобудування та архітектури Луцької міської ради від 27.12.2013 року №20.1.9/1045 (а.с.57) та виконавчого комітету Луцької міської ради від 18.02.2014 року №1.1-9/901 (а.с.58). Однак, відповідно до пункту 6-1 розділу 5 «Прикінцеві положення» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» дія частин третьої та четвертої статті 24 цього Закону до 1 січня 2015 року не поширюється на території, де відповідно до цього Закону не затверджені плани зонування або детальні плани територій. Отже, твердження прокурора про невідповідність місця розташування земельної ділянки на [ADDRESS] містобудівній документації, з огляду на що відсутні правові підстави для надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, не відповідає вимогам чинного законодавства України. Крім того, посилання прокурора на допущені [PERSON] порушення щодо самовільного зайняття земельної ділянки, нецільового її використання та проведення реконструкції гаражів без реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт не стосуються досліджуваних судом правовідносин, оскільки не впливають на визначений статтею 123 Земельного кодексу України порядок надання органом виконавчої влади дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Таким чином, суд дійшов висновку, що при прийнятті оскаржуваного рішення Луцька міська рада діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України, а тому в задоволенні позову прокурора міста Луцька про визнання протиправним та скасування рішення Луцької міської ради №48/162 від 29.11.2013 року «Про надання громадянину [PERSON] дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для реконструкції гаражів під автомийку та кафе на [ADDRESS]» слід відмовити повністю.

Результат розгляду: denied