Рішення адміністративного суду від 2014-02-10 00:00:00+02

24.09.2012 року [PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив зобов'язати Вінницький відділ реєстраційно-екзаменаційної роботи управління Державної автомобільної інспекції управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області (далі - Вінницький ВРЕР УДАІ УМВС України у Вінницькій області) безоплатно здійснити заміну свідоцтва про державну реєстрацію серії [NUMBER] на нове із зазначенням в графі D.1 "Марка" - ТУР, в графі D.2 "Модель" - А049МВ, в графі Е "Номер шасі (кузова/рами)" - [NUMBER], в графі J "Категорія" - М2, в графі S.2 "Кількість стоячих місць" - 8 та в графі В "Рік випуску" - 2012. Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 05.11.2012 року вказаний позов було задоволено частково та вирішено зобов'язати Вінницький ВРЕР УДАІ УМВС у Вінницькій області безоплатно здійснити заміну свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], що видане [PERSON], на нове свідоцтво із зазначенням в графі "Марка" - ТУР, в графі "Модель" - А049МВ, в графі "Категорія" - М2, в графі "Кількість стоячих місць" - 8, в графі "Рік випуску" - 2012. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (том 1, а.с. 57-59). Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17.01.2013 року апеляційну скаргу Вінницького ВРЕР УДАІ УМВС у Вінницькій області було задоволено, постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 05.11.2012 року скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено (том 1, а.с. 89-90). В подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12.12.2013 року за наслідками розгляду касаційної скарги позивача скасовано постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 05.11.2012 року та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17.01.2013 року з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. При цьому Вищий адміністративний суд України, скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанцій, наголосив на тому, що судами не досліджено питання попереднього узгодження заміни кузова (рами) на належному [PERSON] автобусі марки "Mercedes-Benz 412D Sprinter" з підрозділами Державтоінспекції як того вимагають положення чинного законодавства і цю обставину належить з'ясувати під час нового розгляду справи (том 1, а.с. 123-126). 30.12.2013 року адміністративна справа після касаційного перегляду надійшла на адресу Вінницького окружного адміністративного суду та передана для розгляду судді, визначеному в порядку, встановленому ст. 15-1 КАС України. Ухвалою судді Вінницького окружного адміністративного суду від 31.12.2013 року справу прийнято до свого провадження та призначено до судового розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримав заявлені позовні вимоги та пояснив, що у 2011 році він придбав мікроавтобус марки "Mercedes-Benz 412D Sprinter", який з метою здійснення підприємницької діяльності з перевезення пасажирів вирішив переобладнати у повноцінний автобус, який б відповідав усім вимогам стосовно безпеки пасажирів, що також надало б йому переваги при укладенні договорів на перевезення. Отримавши від відповідача акт технічного огляду транспортного засобу він звернувся у ДП "ДержавтотрансНДІпроект" із заявою про виконання науково-технічної експертизи щодо переобладнання мікроавтобуса. Після оформлення всіх необхідних документів на підставі укладеної угоди ліцензованим підприємством ВАТ "Український інститут автобусо-тролейбусобудування" було виконано роботи з переобладнання шляхом заміни кузова транспортного засобу марки "Mercedes-Benz 412D Sprinter" на новий доопрацьований кузов моделі А049MB каркасного типу. З актом приймання-передачі транспортного засобу, висновком науково-технічної експертизи та актом технічної експертизи він звернувся до Вінницького ВРЕР УДАІ УМВС України у Вінницькій області із заявою про перереєстрацію транспортного засобу, за результатами розгляду якої йому було видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 26.06.2012 року. Позивач не погоджується з окремими відомостями, що внесені у дане свідоцтво, посилаючись на те, що вони не відповідають дійсним технічних параметрам і характеристикам переобладнаного автобуса та можуть створити проблеми в процесі його експлуатації. Оскільки відповідач добровільно відмовляється внести зміни до свідоцтва і привести його у відповідність з існуючими документами, просить суд зобов'язати Вінницьке ВРЕР УДАІ УМВС України у Вінницькій області безоплатно здійснити заміну свідоцтва про державну реєстрацію серії [NUMBER] на нове із зазначенням в графі D.1 "Марка" - ТУР, в графі D.2 "Модель" - А049МВ, в графі Е "Номер шасі (кузова/рами)" - [NUMBER], в графі J "Категорія" - М2, в графі S.2 "Кількість стоячих місць" - 8 та в графі В "Рік випуску" - 2012. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ВАТ "Український інститут автобусо-тролейбусобудування" Крайник Л.В.Ю будучи присутнім у судовому засіданні, підтримав позовні вимоги [PERSON] та пояснив, що він є головою правління ВАТ "Український інститут автобусо-тролейбусобудування" (скорочена назва - ВАТ "Укравтобуспром"), яке виконує функції головної наукової установи Міністерства промислової політики України по автотранспортних засобах. Товариство проводить дослідження і розробки в галузі технічних наук, здійснює технічні випробування та дослідження, займається виробництвом автомобілів та автобусів, має численні патенти та права на зареєстровані знаки для товарів і послуг. Відповідно до договору № 15-11 від 03.11.2011 року, укладеного між [PERSON] та ВАТ "Укравтобуспром", останнє зобов'язалося у встановленому законодавством порядку та з дотриманням технічних вимог і вимог з безпеки дорожнього руху виготовити кузов автобуса моделі А049МВ та переобладнати належний позивачу мікроавтобус марки "Mercedes-Benz 412D Sprinter" (державний номерний знак [NUMBER]) шляхом заміни його кузова на допрацьований каркасний кузов автобуса А049МВ згідно з дозволом-висновком науково-технічної експертизи ДП "ДержавтотрансНДІпроект" № 348254. Роботи було виконано ВАТ "Укравтобуспром" з дотриманням усіх вимог цього висновку, а також технічних умов. Тому у відповідача не було жодних підстав змінювати відомості, зазначені в офіційних документах на переобладнаний транспортний засіб, та на власний розсуд заповнювати графи свідоцтва про державну реєстрацію цього транспортного засобу. Просить врахувати, що попереднє погодження місцевим підрозділом ДАІ заміни кузова не носить характеру дозволу чи заборони стосовно чужого для них майна. При цьому зазначив, що Інструкцією про порядок здійснення підрозділами ДАІ МВС реєстрації, перереєстрації та облік транспортних засобів, затвердженою наказом МВС № 379 від 11.08.2010 року, не передбачено окремої письмової форми попереднього узгодження заміни кузова. Відповідно суть попереднього узгодження полягає в позачерговій звірці і підтвердженні фактичних ідентифікаційних номерів складових частин конкретного автобуса, що переобладнується за заявою власника, та оформленні місцевим підрозділом ДАІ документу у вигляді акту технічного огляду транспортного засобу. Такий акт є підставою для звернення до уповноваженої Кабінетом Міністрів України організації, що надає дозвіл на переобладнання/заміну кузова. Позивач дотримався визначеної законодавством процедури погодження заміни кузова, оскільки отримав як акт технічного огляду транспортного засобу від 27.10.2011 року, так і висновок ДП "ДержавтотрансНДІпроект" № 348254 від 28.04.2012 року. Враховуючи наведене третя особа ВАТ "Укравтобуспром" повністю підтримує заявлений адміністративний позов та просить суд його задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] заперечила та пояснила, що Вінницький ВРЕР УДАІ УМВС України у Вінницькій області при вчиненні реєстраційних дій переобладнаного автобуса позивача і видачі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу діяло в межах повноважень, визначених законодавством. Зазначила, що в даному випадку транспортний засіб переобладнано з інших моделей цієї марки шляхом заміни деталей кузова, а відтак слід застосовувати положення п. 38 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1998 року. Таке переобладнання транспортного засобу повинно здійснюватись за попередньою згодою підрозділів Державтоінспекції, однак за даним погодженням позивач не звертався до підрозділів Державтоінспекції. Крім того, заводський номер кузова [NUMBER] автомобіля марки "Mercedes-Benz 412D Sprinter", який був переобладнаний, не змінювався, а лише доопрацьовувався номер кузова [NUMBER], який зазначений в акті приймання-передачі транспортного засобу серії НДЦ № 122267 від 27.04.2012 року. Таким чином, вказаний номер слід вважати серійним заводським номером доопрацьованого каркасу задньої частини кузова, а не ідентифікаційним номером кузова переобладнаного автобуса А049МВ. Стверджує, що документи, які були у розпорядженні посадових осіб Вінницького ВРЕР УДАІ УМВС України у Вінницькій області не давали змогу внести до свідоцтва ті відомості, про внесення яких просить [PERSON], зокрема правильно визначити марку і модель автобуса. Крім того, на час здійснення перереєстрації програмне забезпечення не дозволяло заповнити графу "кількість стоячих місць", а графа свідоцтва "особливі відмітки" вміщує обмежену кількість символів та була заповнена основною інформацією згідно з п. 38 Порядку. Наполягає на тому, що 1996 рік випуску у спірному свідоцтві вказано вірно, оскільки в дійсності на належному позивачу транспортному засобу не проводилася заміна кузова, а виключно його доопрацювання шляхом заміни окремих деталей кузова. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ДП "ДержавтотрансНДІпроект" участі в судовому засіданні свого представника не забезпечила, однак надіслала клопотання про розгляд справи за її відсутності та письмові пояснення стосовно запитуваних судом питань (том 1, а.с. 195-196, 232), в яких повідомила, що позивач [PERSON] дійсно звертався 08.11.2011 року до ДП "ДержавтотрансНДІпроект" із заявою щодо узгодження переобладнання автобуса моделі "Mercedes-Benz 412D Sprinter" (державний номерний знак [NUMBER]) шляхом заміни його кузова на кузов автобуса А049ТУР. До заяви було надано акт технічного огляду транспортного засобу від 27.10.2011 року та експертне заключення ВАТ "Укравтобуспром" щодо заміни кузова на шасі. За результатами розгляду заяви та поданих документів ДП "ДержавтотрансНДІпроект" надало висновок науково-технічної експертизи № 348254 від 28.04.2012 року. Також третя особа повідомила, що питання переобладнання транспортних засобів регулюються спеціальним Порядком, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 607 від 21.07.2010 року. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, заслухавши пояснення сторін, оцінивши інші докази, які є у справі, суд доходить висновку, що адміністративний позов належить задовольнити частково з огляду на таке. Встановлено, що позивач [PERSON] у 2011 році придбав мікроавтобус марки "Mercedes-Benz 412D Sprinter", реєстраційний номер [NUMBER], 1996 року випуску, номер кузова [NUMBER] (том 1, а.с. 211-215, 237). З метою переобладнання вказаного транспортного засобу на пасажирський автобус загального призначення позивач звернувся до ВАТ "Укравтобуспром". Згідно з п. 2.1, 2.3 Статуту ВАТ "Український інститут автобусо-тролейбусобудування" товариство виконує функції головної наукової організації Міністерства промислової політики України по автотранспортних засобах, здійснює розробку, виготовлення дослідних взірців і промислових партій нових моделей автотранспортної техніки, автобусів, тролейбусів, причепів і напівпричепів (том 1, а.с. 161-168). Крім того, на підставі ліцензії серії [NUMBER], виданої за рішенням Міністерства промислової політики України № 8 від 11.08.2009 року, зазначене підприємство вправі здійснювати виробництво автомобілів та автобусів (том 1, а.с. 179). Відповідно до договору № 15-11 від 03.11.2011 року, укладеного між [PERSON] (покупець) та ВАТ "Укравтобуспром" (продавець), покупець доручив, а продавець прийняв на себе обов'язок щодо виготовлення кузова автобуса моделі А049 та переобладнання належного покупцю автобуса моделі "Mercedes-Benz 412D Sprinter" (державний номерний знак [NUMBER]) шляхом заміни його кузова на кузов автобуса А049 згідно з дозволом-висновком ДП "ДержавтотрансНДІпроект" (том 1, а.с. 143). 27.04.2012 року між [PERSON] та ВАТ "Укравтобуспром" укладено акт приймання-передачі транспортного засобу на автобус марки ТУР модель А049 МВ, VIN код: [NUMBER], номер шасі/кузова [NUMBER] (том 1, а.с. 8). Окрім вищезазначеного акту третьою особою ВАТ "Укравтобуспром" позивачу надано іншу необхідну для перереєстрації транспортного засобу документацію, зокрема висновок науково-технічної експертизи ДП "ДержавтотрансНДІпроект" № 348254, затверджений 28.04.2012 року, та акт ДП ВЦ "Укравтотест" технічної експертизи про відповідність технічного стану транспортного засобу вимогам безпеки дорожнього руху № А 199/2012 від 30.04.2012 року (том 1, а.с. 9-11). При цьому, як вбачається з висновку науково-технічної експертизи ДП "ДержавтотрансНДІпроект" № 348254, переобладнання належного позивачу транспортного засобу полягало у заміні кузова автобуса "Mercedes-Benz 412D "Sprinter" на доопрацьований каркасний кузов автобуса А049МВ та його облаштування відповідно до автобуса загального призначення класу І за ДСТУ UN/ECE R 36-03:2005. Також у висновку зазначено, що в даному випадку переобладнання кузова та облаштування пасажирського приміщення автобуса Mercedes-Benz 412D "Sprinter" замінюється на відповідні складові автобуса А049 ТУР виготовлення ВАТ "Укравтобуспром". 26.06.2012 року позивач [PERSON] звернувся до Вінницького ВРЕР УДАІ УМВС України у Вінницькій області із заявою № 86891 про перереєстрацію при переобладнанні із заміною кузова автобуса моделі "Mercedes-Benz 412D Sprinter", до якої надав усі вищевказані документи (том 1, а.с. 218). За результатами розгляду цієї заяви відповідачем видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (том 1, а.с. 7), у яке, на думку позивача, внесено інші відомості, ніж ті, що містяться у представлених для реєстрації документах, а саме в графі "Марка" зазначено А замість ТУР; в графі "Модель" - 049МВ замість А049МВ; в графі "Номер шасі (кузова, рами)" - [NUMBER]/[NUMBER] замість [NUMBER]/[NUMBER]; в графі "Категорія" відомості взагалі відсутні, хоча мало бути зазначено М2; в графі "Кількість стоячих місць" також відсутні відомості, хоча мало бути зазначено 8; в графі "Рік випуску" - 1996 замість 2012. Надаючи правову оцінку діям Вінницького ВРЕР УДАІ УМВС України у Вінницькій області при внесенні 26.06.2012 року до свідоцтва про реєстрацію серії [NUMBER] відомостей про транспортний засіб, суд враховує наступне. Особливості процедури державної реєстрації (перереєстрації) транспортних засобів, оформлення та видачі реєстраційних документів врегульовано Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1998 року (далі - Порядок), а також Інструкцією про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, що затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ №379 від 11.08.2010 року (далі - Інструкція). Так, пунктом 8 Порядку передбачено, що державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Згідно з п. 33 Порядку перереєстрація транспортних засобів проводиться у разі отримання свідоцтва про реєстрацію замість утраченого або не придатного для користування, зміни їх власників, місця стоянки, місцезнаходження або найменування власників-юридичних осіб, місця проживання або прізвища, імені чи по батькові фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, а також у разі зміни кольору, переобладнання транспортного засобу чи заміни кузова, інших складових частин, що мають ідентифікаційні номери. Відповідно до п. 37 Порядку державна реєстрація (перереєстрація) переобладнаних транспортних засобів проводиться на підставі документів про відповідність їх вимогам безпеки дорожнього руху та документів, що підтверджують правомірність придбання встановлених кузовів (рам), які мають ідентифікаційні номери (у разі їх заміни). Документами про відповідність переобладнаних транспортних засобів вимогам безпеки дорожнього руху є, зокрема, для транспортних засобів, переобладнаних в індивідуальному порядку, - акт технічної експертизи (крім переобладнаних автобусів) за формою згідно з додатком 5 або сертифікат відповідності, виданий випробувальною лабораторією (центром), що має атестат акредитації відповідної галузі та повноваження щодо проведення перевірки технічного стану транспортних засобів, органом з оцінки відповідності, що визнаний та призначений в установленому порядку проводити процедуру сертифікації транспортних засобів, чи підприємством, що має сертифікат відповідності державної системи сертифікації УкрСЕПРО з установлення відповідності конструкції переобладнаного транспортного засобу умовам (вимогам), викладеним у документі про погодження переобладнання. В силу вимог п. 3.1 Інструкції після прийняття заяви посадовою особою Центру проводяться огляд ТЗ, перевірка документів та транспортного засобу за наявними базами даних АІС та в разі прийняття рішення щодо реєстрації після сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків. Згідно з п. 4.5.2 Інструкції перереєстрація переобладнаних транспортних засобів проводиться на підставі документів про відповідність цих транспортних засобів вимогам безпеки дорожнього руху, які встановлені пунктом 37 Порядку, та документів, що підтверджують правомірність придбання встановлених кузовів (шасі, рами), які мають ідентифікаційні номери (у разі їх заміни), актів технічного огляду ТЗ (експертних висновків), виданих Центром відповідно до вимог пп. 4.4.1 п. 4.4 глави 4 цієї Інструкції, та в разі переобладнання ТЗ, яке призводить до зміни типу та призначення ТЗ, зміни його повної маси та її розподілу по осях, центру ваги, типу двигуна, його ваги і потужності, колісної бази чи колісної формули, систем гальмового і рульового керування та трансмісії, - погоджень, виданих виробниками ТЗ, ЦБДРтаАС при МВС або ДП "ДержавтотрансНДІпроект" Мінінфраструктури України на проведення вказаного виду переобладнання ТЗ. Дійсність зазначених погоджень перевіряється за відповідною автоматизованою базою даних. До матеріалів реєстраційної справи долучаються роздруковані відомості про проведення цієї перевірки. Відповідно до п. 7.5 розділу 7 Інструкції графи "Марка", "Модель", "Номер шасі (кузова, рами)", "Об'єм двигуна", "Тип пального", "Кількість сидячих місць з місцем водія", "Кількість стоячих місць" заповнюються згідно з документами, які є підставою для реєстрації, перереєстрації транспортного засобу. Правовий аналіз вищевказаних норм законодавства дає підстави для висновку про те, що орган реєстрації вправі здійснити реєстрацію (перереєстрацію) переобладнаних транспортних засобів виключно на підставі тих документів, які надаються заявником і підтверджують відповідність цих транспортних засобів вимогам безпеки дорожнього руху та правомірність придбання встановлених кузовів (рам), які мають ідентифікаційні номери (у разі їх заміни), а також на підставі актів технічного огляду ТЗ (експертних висновків), погоджень, виданих виробниками транспортних засобів, ЦБДРтаАС при МВС або ДП "ДержавтотрансНДІпроект". Такими документами у спірному випадку є акт приймання-передачі транспортного засобу - автобусу ТУР А049 МВ, VIN код: [NUMBER], підписаного 27.04.2012 року між позивачем [PERSON] та ВАТ "Укравтобуспром" (том 1, а.с. 8), висновок науково-технічної експертизи № 348254, виданий ДП "ДержавтотрансНДІпроект" та затверджений 28.04.2012 року (том 1, а.с. 9-10) і акт технічної експертизи про відповідність технічного стану транспортного засобу вимогам безпеки дорожнього руху № А 199/2012 від 30.04.2012 року, виданий ДП ВЦ Укравтотест" (том 1, а.с. 11). Зокрема в акті приймання-передачі транспортного засобу зазначено, що він виданий на наступний транспортний засіб (категорія, марка, модель) - автобус ТУР А049МВ, білого кольору, VIN код: [NUMBER], виробником якого є ВАТ "Укравтобуспром". Отже, з вказаного акту чітко вбачаються як марка, так і модель автобуса, якими відповідно є ТУР і А049МВ. Крім того, згідно з актом технічної експертизи про відповідність технічного стану транспортного засобу вимогам безпеки дорожнього руху найменування моделі автобуса також зазначено як А049МВ, а у висновку науково-технічної експертизи № 348254 міститься найменування транспортного засобу - автобус А049МВ ТУР, виготовлення ВАТ "Укравтобуспром". Також судом додатково перевірено відомості щодо марки і моделі автобуса, на який було переобладнано транспортний засіб позивача, і встановлено, що марка та модель автобуса ТУР А049 є зареєстрованими знаками для товарів і послуг ВАТ "Укравтобуспром". Крім того, вони внесені у Довідник автобусів українського виробництва (том 1, а.с. 182-183). Водночас відповідачем у графу свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] D.1 "Марка" було безпідставно внесено запис А, а у графу D.2 "Модель" - 049МВ, що не відповідає відомостям, які зазначені у документах, представлених для перереєстрації транспортного засобу позивача. До того у ході судового розгляду справи встановлено, що марки і моделі транспортних засобів, що внесені у вказане свідоцтво, взагалі не існує і документального підтвердження на спростування цієї обставин суб'єктом владних повноважень не надано. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що Вінницьким ВРЕР УДАІ УМВС України у Вінницькій області у свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] внесено відомості щодо марки та моделі транспортного засобу, які не відповідають документам, які є підставою для перереєстрації транспортного засобу, тобто порушено вимоги п. 37 Порядку та п. 7.5 Інструкції. Також судом встановлено, що у графу J "Категорія" вищезазначеного свідоцтва відповідач не вніс жодних відомостей, тобто при цьому керувався пунктом 7.2 Інструкції, згідно з яким за відсутності реквізитів при оформленні свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу поле залишається вільним. Однак, як вбачається з акту технічної експертизи ДП ВЦ "Укравтотест" № А 199/2012 від 30.04.2012 року та Прикінцевих положень висновку науково-технічної експертизи ДП "ДержавтотрансНДІпроект" № 348254 переобладнаний транспортний засіб належить до автобусів загального призначення - категорія М2. Таким чином, органу реєстрації були надані необхідні відомості про категорію транспортного засобу і, на переконання суду, відповідач був зобов'язаний внести у графу свідоцтва J "Категорія" позначення "М2". Що стосується заповнення графи S.2 "Кількість стоячих місць", суд бере до уваги те, що згідно з п. 20 висновку науково-технічної експертизи № 348254 загальна пасажировмісність автобуса складає 30 осіб, не враховуючи водія (місць для сидіння - 22, кількість пасажирів, які стоять - не більше 8 осіб). Представник відповідача пояснив незаповнення графи S.2 свідоцтва тим, що на час здійснення перереєстрації транспортного засобу програмне забезпечення не дозволяло заповнити дану графу. Проте, за відсутності належних і допустимих доказів на підтвердження вказаної обставини, суд вважає ці твердження відповідача безпідставними. Крім того, в силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з п. 2 Положення про Державну автомобільну інспекції Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 341 від 14.04.1997 року, Державтоінспекція у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, декретами, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, цим Положенням, нормативними актами МВС. Як вже зазначалось раніше, відповідно до п. 7.5 розділу 7 Інструкції графа "Кількість стоячих місць" заповнюються згідно з документами, які є підставою для реєстрації, перереєстрації транспортного засобу. Оскільки позивачем для здійснення перереєстрації було надано документи, за якими кількість стоячих місць у переобладнаному транспортному засобі становить 8 осіб, у відповідача не було правових підстав для незаповнення цієї графи свідоцтва, що в свою чергу прямо суперечить інтересам власника транспортного засобу. Водночас наявність помилок у роботі програмного забезпечення, на переконання суду, не може бути підставою для невнесення жодних відомостей до цієї графи свідоцтва, адже згідно з п. 7.2 Інструкції поле свідоцтва залишається вільним винятково у випадку, коли відсутні реквізити при оформленні свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Крім того, представником відповідача не надано суду доказів на підтвердження неможливості внесення відомостей до графи S.2 свідоцтва через недосконалість програмного забезпечення (зокрема, листи-звернення до розробників такого програмного забезпечення, акти уповноважених осіб ВРЕР УДАІ УМВС України у Вінницькій області щодо неможливості заповнення цієї графи свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу, в тому числі і щодо подібних ситуацій, які виникали при заповненні інших свідоцтв тощо). Враховуючи наведене суд доходить висновку, що у графі S.2 "Кількість стоячих місць" свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] відповідач повинен був зазначити "8" і не зробив цього протиправно. Перевіряючи доводи сторін щодо зазначення у свідоцтві року випуску транспортного засобу, суд зважає на таке. Відповідно до п. 37 Порядку власникам переобладнаних транспортних засобів видаються нові свідоцтва про реєстрацію із зазначенням нових ідентифікаційних номерів складових частин або особливостей конструкції, що виникли в результаті її зміни. У цих свідоцтвах зазначається рік випуску легкового автомобіля або виготовленого на його базі автомобіля, який повинен відповідати року випуску встановленого кузова. Рік випуску такого автомобіля не змінюється у разі неможливості встановити рік випуску його кузова. На думку представника відповідача, внаслідок переобладнання транспортного засобу [PERSON] кузов не змінювався, а лише доопрацьовувався. Проте суд зазначає, що згідно з усіма наявними документами (висновку науково-технічної експертизи, акту технічної експертизи тощо) переобладнання мікроавтобуса "Mercedes-Benz 412D Sprinter" (номерний знак [NUMBER]) виконано шляхом заміни його кузова на доопрацьований каркасний кузов автобуса А049МВ та його облаштування відповідно до автобуса загального призначення класу І за ДСТУ UN/ECE R 36-03:2005. При цьому судом встановлено, що у зв'язку з переобладнанням відбулася заміна номера кузова з [NUMBER] на [NUMBER], а датою виготовлення транспортного засобу згідно з актом приймання-передачі є 27.04.2012 року. Таким чином, в силу вимог п. 37 Порядку у свідоцтві серії [NUMBER] в графі В "Рік випуску" мало бути зазначено рік випуску нововстановленого кузова, тобто 2012. Разом із тим, внесення відповідачем у вказану графу позначення "1996" суперечить не лише приписам чинного законодавства, але й графі Е "Номер шасі (кузова, рами)" цього ж свідоцтва, оскільки десятий символ VIN-коду транспортного засобу в цій графі ([NUMBER]), тобто буква "С", згідно з ДСТУ 3525-97 і Довідником підрозділу МВС України - науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів, що здійснюють обов'язкову перевірку ідентифікаційних номерів транспортних засобів при їх відчуженні, відповідає саме 2012 року випуску, а не 1996 року. Водночас суд критично оцінює посилання представника відповідача на положення п. 38 Порядку, згідно з яким у разі коли транспортний засіб переобладнано з інших моделей даної марки шляхом заміни деталей кузова (крила, панелі, капота тощо), власнику видається свідоцтво про реєстрацію із зазначенням моделі, якій відповідає зовнішній вигляд такого засобу після переобладнання. Якщо номери складових частин не змінювалися, зазначаються рік випуску і номери, які транспортний засіб мав до переобладнання. Вказані положення закону, на переконання суду, не підлягають застосуванню при вирішенні справи, оскільки не стосується спірних правовідносин, які виникли у зв'язку з переобладнанням транспортного засобу "Mercedes-Benz 412D" (державний номерний знак [NUMBER]) шляхом заміни кузова, а не його деталей як помилково вважає відповідач. Таким чином, у ході розгляду даної адміністративної справи суб'єктом владних повноважень не доведено правомірності внесення до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу відомостей, які б відповідали відомостям про транспортний засіб, що містяться у документах, поданих для реєстрації. Крім того, жодним нормативним актом відповідач не уповноважений при здійсненні реєстрації (перереєстрації) транспортного засобу на власний розсуд змінювати відомості про транспортний засіб, зазначені у документах, які надані заявником. З огляду на викладене суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову [PERSON] в частині позовних вимог про зобов'язання Вінницький ВРЕР УДАІ УМВС України у Вінницькій області безоплатно здійснити заміну свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], що видане позивачу, на нове свідоцтво із зазначенням в графах "Марка", "Модель", "Категорія", "Кількість стоячих місць", "Рік випуску" тих відомостей, що містяться в акті приймання-передачі транспортного засобу, висновку науково-технічної експертизи та акті технічної експертизи про відповідність технічного стану транспортного засобу вимогам безпеки дорожнього руху. Однак, суд не вбачає достатніх правових підстав для задоволення адміністративного позову в іншій частині, а саме в частині зобов'язання відповідача внести у графу свідоцтва Е "Номер шасі (кузова/рами)" запису "[NUMBER]/[NUMBER]". При цьому, на переконання суду, орган реєстрації обґрунтовано у вказану графу свідоцтва вніс відомості про номер шасі (кузова, рами) шляхом зазначення "[NUMBER]/[NUMBER]", оскільки як в акті приймання-передачі транспортного засобу, так і в акті технічної експертизи спочатку зазначено номер шасі (рами) [NUMBER], а вже потім номер зміненого кузова - [NUMBER]. Відтак, суд доходить висновку, що при внесенні до свідоцтва про реєстрацію відомостей про номер шасі (кузова, рами) транспортного засобу саме у такій послідовності відповідач діяв правомірно, а тому позовні вимоги [PERSON] у цій частині не можуть бути задоволені. На виконання висновків і мотивів Вищого адміністративного суду України, судом також додатково досліджено питання щодо попереднього узгодження з підрозділами Державтоінспекції переобладнання транспортного засобу позивача шляхом заміни його кузова (рами). Як вже зазначалося, пункт 38 Порядку до спірних правовідносин не застосовується, оскільки в даному випадку мало місце переобладнання транспортного засобу шляхом заміни кузова, а не його деталей (крила, капота тощо). Отже, застосуванню підлягають положення пункту 37 Порядку, на що у своєму рішення звернув увагу суд касаційної інстанції. Згідно з абз. 6 п. 37 Порядку переобладнання транспортних засобів шляхом заміни кузовів (рам), які мають ідентифікаційні номери, здійснюється за попередньою згодою підрозділів Державтоінспекції. Водночас процедура переобладнання транспортних засобів, призначених для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування, що призводить до зміни повної маси та її розподілу по осях, розміщення центру ваги, типу двигуна, його ваги і потужності, колісної бази чи колісної формули, системи гальмового і рульового керування та трансмісії, зокрема для роботи на газовому моторному паливі та альтернативних видах рідкого і газового палива (далі - переобладнання транспортного засобу) визначається Порядком переобладнання транспортних засобів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2010 року № 607. Згідно з п. 4 цього Порядку до переобладнання транспортного засобу власник або його представник подає транспортний засіб за місцем реєстрації такого засобу для проведення огляду реєстраційно-екзаменаційним підрозділом Державтоінспекції МВС, за результатами якого отримує відповідний акт, складений за формою, установленою МВС. Відповідно до п. 5 Порядку для переобладнання транспортного засобу в індивідуальному порядку власник або його представник подає до спеціально уповноваженої організації заяву про погодження переобладнання транспортного засобу (далі - заява про погодження), в якій зазначаються відомості про транспортний засіб, вид переобладнання, а також технічна та інша інформація, необхідна для проведення переобладнання. До заяви про погодження додаються копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та акта проведення його огляду. Пунктом 8 Порядку до спеціально уповноважених організацій віднесено, зокрема, ДП "ДержавтотрансНДІпроект", яке залучене до участі у розгляді справи третьої особою, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Судом встановлено, що на виконання вимог п. 4, 5 Порядку, після отримання в УДАІ УМВС України у Вінницькій області акту технічного огляду транспортного засобу від 27.10.2011 року (том 1, а.с. 142, 241), позивач [PERSON] звернувся у ДП "ДержавтотрансНДІпроект" із заявою про погодження переобладнання належного йому мікроавтобуса марки "Mercedes-Benz 412D "Sprinter" (том 1, а.с. 236-242), за наслідками розгляду якої було надано позитивний висновок науково-технічної експертизи № 348254, затверджений 28.04.2012 року. Таким чином, переобладнання належного позивачу транспортного засобу відбулося у визначеному законодавством порядку та з відома підрозділів Державтоінспекції, на що також вказує факт здійснення відповідачем його перереєстрації у зв'язку із заміною кузова (том 1, а.с. 218-220). Згідно з ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 71 КАС України), а суд відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши усі обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного здобутого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до переконання про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову [PERSON], а саме у частині покладення на відповідача обов'язку безоплатно здійснити заміну свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] на нове свідоцтво із зазначенням в графі D.1 "Марка" - ТУР, в графі D.2 "Модель" - А049МВ, в графі J "Категорія" - М2, в графі S.2 "Кількість стоячих місць" - 8 та в графі B "Рік випуску" - 2012. У задоволенні решти позовних вимог належить відмовити. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Частиною 3 статті 94 КАС України передбачено, що якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З огляду на те, що позовні вимоги носять немайновий характер, а позов підлягає частковому задоволенню, на користь позивача необхідно стягнути частину понесених ним і документально підтверджених судових витрат у даній справі, а саме 16,09 грн.

Результат розгляду: partial