Рішення адміністративного суду від 2014-03-26 00:00:00+02

25 грудня 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «Тайтен Машинері Україна» (далі Товариство або позивач) звернулося до Київської митниці Міндоходів, Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області, у якому просило: - визнати протиправним та скасувати рішення Київської обласної митниці про коригування митної вартості товарів №12500000/2013/810668/1 від 30.09.2013 року; - визнати протиправною та скасувати картку відмови Митного посту «Східний термінал» СМО №2 ВМОАЗ у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №125110003/2013/00171 від 30.09.2013 року. - стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби у Київській області на користь Товариства надмірно сплачені кошти з податку на додану вартість у розмірі 159 800 грн. 96 коп. Постановою Київського окружного адміністративного суду від 23 січня 2014 року позов задоволено. В апеляційній скарзі про скасування постанови Київська митниця Міндоходів посилається на те, що надані позивачем документи виявились недостатніми для визнання заявленої позивачем митної вартості за основним методом, тому митний орган законно та обґрунтовано прийняв рішення про коригування митної вартості. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, які з'явились у судове засідання та перевіривши за матеріалами справи наведені у скарзі доводи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, в січні 2013 року між ТОВ «Тайтен Машинері Україна» та Компанією "CNH International SA" укладено зовнішньоекономічний контракт від 25.01.2013 року № UA-TI-T-2-2013, відповідно до умов якого Продавець ("CNH International SA") здійснює на користь Покупця поставку сільськогосподарської техніки (трактори) за асортиментом та кількістю, вказаними у специфікаціях, у додатках та/або інвойсах, які є невід'ємними додатками до Контракту. На виконання даного контракту у вересні 2013 року позивачем подано до Київської обласної митниці вантажну митну декларацію від 23.09.2013 року №125110003/2013/125319 та декларацію митної вартості товару за формою ДМВ-1 з метою здійснення митного контролю та митного оформлення товару - Трактор колісний для сільськогосподарських робіт новий CASE IH MAGNUM 290, модель ЬХ 290, ідент. номер ZCRD04496, шасі ZCRD 04496, серійний номер ZCRD04496, двигун дизельний №12Н00022960, потужність 284 к.с. (209 кВт), V двигуна - 8700 см3, календарний рік виготовлення 2012, виробничий код М29RР2. З метою розмитнення товару позивач додав до вантажної митної декларації від 23.09.2013 року №125110003/2013/125319 пакет документів, необхідний для розмитнення товару, перелічений у графі 44 ВМД, а саме: картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами № 125/2012/0001588 від 17.04.2013 року; міжнародну автомобільну накладну CMR №0509/1 від 05.09.2013 року; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №493 від 10.09.2013; довідку транспортних витрат №136 від 10.09.2013 року; прейскурант (прайс-лист) виробника товару №б/н від 01.08.2013 року; виписку з бухгалтерських документів покупця, що стосується відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів №400 від 12.04.2013 року; рахунки-фактури (інвойси) від 30.08.2013 року №FTCNH130352432 та №FTCNH130352434; зовнішньоекономічний контракт поставки від 25.01.2013 № UA-TI-T-2-2013; додаткову угоду №3 від 26.01.2013 року до контракту; додаток №13 від 28.08.2013 року до контракту; специфікацію №12 від 28.08.2013 року до контракту; договір про перевезення №83 від 29.11.2012року; довідку про проведення декларування валютних цінностей, доходів та майна, що належать резиденту України та знаходиться за її межами №22201041 від 09.07.2013 року; інформацію про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару №2730 від 05.09.2013 року; інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару №2730 від 05.09.2013 року; декларації про проходження товару від 30.08.2013 року №FTCNH130352432 та №FTCNH130352434; рішення Укртестстандарту №250 від 06.09.2013 року; лист №б/н від 10.09.2013 року. В наданих декларантом документах не було виявлено розбіжностей, ознак підробки або відсутності певних відомостей, що не дозволяли б встановити та перевірити числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Згідно з даними митної декларації контрактна вартість товарів становила 105000 доларів США. З урахуванням додаткових складових (транспортних витрат) задекларована митна вартість товару становила 108011,7 доларів США за одиницю товару. 24 вересня 2013 року інспектор органу доходів і зборів, який здійснював митні процедури, з метою перевірки відомостей про заявлену митну вартість задекларованого товару витребував від декларанта додаткові документи, а саме: прайс-лист виробника, калькуляцію (специфікацію) по опціям із зазначенням вартості, експортну декларацію. Про дані обставини на зворотному боці декларації митної вартості від 23.09.2013 року інспектором вчинено відповідні записи. Приводом для витребування від декларанта додаткових документів стала та обставина, що під час митного оформлення спрацювала автоматизована система аналізу та управління ризиками за напрямом митної вартості, яка видала відомості про те, що у попередні періоди подібний товар розмитнювався за більшою митною вартістю, ніж задекларував позивач. Так, на вимогу інспектора органу доходів і зборів позивач надав такі документи, а саме: прайс-листи; технічні специфікації із зазначенням опцій, проформи інвойсів, про що свідчить відповідний запис на зворотному боці декларації митної вартості від 30.09.2013 року. За результатами отриманих від позивача документів та проведених консультацій Київською обласною митницею прийнято рішення №125000004/2013/810668/1 від 30.09.2013 про коригування митної вартості товарів, згідно з яким вартість задекларованого товару митний орган визначив за другим методом визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів в розмірі 118011,76 доларів США. Як вбачається з рішення, орган доходів і зборів зазначив, що Метод №1 не застосовується тому, що у наданих декларантом до митного оформлення документах для підтвердження митної вартості містяться розбіжності та декларантом не подано додаткові документи для підтвердження митної вартості. Митну вартість визначено за Методом №2 (за ціною договору щодо ідентичних товарів) з урахуванням наявної інформації у митного органу щодо митної вартості раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг за ВМД №125130004/2013/906028 від 28.02.2013 - вартість за одиницю 115000 доларів США без врахування витрат на перевезення. Митним органом прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №125110003/2013/00171 від 30 вересня 2013 року, згідно з якою позивачу відмовлено в митному оформленні товару за вантажною митною декларацією №125110003/2013/125319 від 23.09.2013 року. В подальшому, позивач оформив нові вантажні митні декларації від 30.09.2013 року №125110003/2013/125474 та від 01.10.2013 року №125110003/2013/125498, №125110003/2013/125499, №125110003/2013/125508, №125110003/2013/125509, в яких задекларував цей же товар у кількості 10 штук за митною вартістю, що визначена з урахуванням рішення митного органу про коригування митної вартості товарів, сплатив всі митні платежі згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом, перерахував на спеціальний рахунок державного казначейства різницю між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом (дані обставини підтверджується відповідними відмітками на ВМД). Як вбачається з відміток на вказаних вантажних митних декларацій від 30.09.2013 року та від 01.10.2013 року, товар пропущено на митну територію України та випущено у вільний обіг. Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку про неправомірність рішення відповідача про коригування митної вартості товару, та зважаючи на обґрунтованість і документальне підтвердження заявленої позивачем митної вартості товарів, кошти, які були надміру сплачені позивачем при митному оформленні товару підлягають поверненню на користь Товариства з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби у Київській області. Колегія суддів частково погоджується з даним висновком суду першої інстанції. Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Згідно із частиною 1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою. Частиною 2 статті 52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Згідно частини 1 статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Частиною 2 статті 53 МК передбачено, перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Згідно із частиною 3 статті 53 МК передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи. Перелік додаткових документів визначено в цій же статті. Проте, під час розгляду справи як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, суб'єктом владних повноважень не надано до суду жодних фактичних даних, які б засвідчували, що подані до митного оформлення документи містять розбіжності чи ознаки підробки, не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів або не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Статтею 54 МК встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Згідно частини 2 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. Частиною 3 статті 54 МК України встановлено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу. Відповідно до частини 6 статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. Згідно із частиною 1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною 6 статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Колегією суддів апеляційного адміністративного суду встановлено, що позивачем на підтвердження заявленої митної вартості було надано комплект обов'язкових документів, передбачений частиною 2 статті 53 МК України, які є належним чином оформленими, містять достовірні відомості, базуються на об'єктивних і документально підтверджених даних. Посилання відповідача на наявність неточностей (розбіжностей) у поданих документах колегією суддів не приймаються до уваги як такі, що спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що позивачем дотримані всі умови, встановлені законодавством, висновки відповідача щодо не підтвердження позивачем заявленої митної вартості зроблені на припущеннях, а позивачем були надані митному органу всі необхідні документи для підтвердження заявленої митної вартості при поданні митної декларації. Крім того, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що рішення про митне оформлення не може базуватися виключно на інформації автоматизованої системи аналізу та управління ризиками, оскільки таке рішення повинно базуватися на оцінці інших наданих доказів у їх сукупності. За таким обставин, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позовні вимоги в частині скасування оскаржуваного рішення відповідача, яке було прийняте без дотримання вимог чинного законодавства підлягають задоволенню. Водночас, позовні вимоги щодо стягнення з Державного бюджету України надмірно сплачених обов'язкових платежів не підлягають задоволенню, оскільки, приймаючи рішення про стягнення суми надмірно сплаченого ПДВ чи мита, фактично визначається митна вартість ввезеного товару, чим підміняється митний орган. Вказана позиція узгоджується із позицією Верховного Суду України, викладеній в постанові від 07.09.2012 року у справі № 21-242а12 (номер в ЄДРСР 36475586), в якій також зазначено, що саме митні органи мають виняткову компетенцію в питаннях перевірки, контролю правильності обчислення декларантом і визначення митної вартості. Відповідно до статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України. Оскільки судом першої інстанції допущено неправильне застосуванням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, то постанова суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача надмірно сплачених митних платежів підлягає скасуванню з постановленням в цій частині нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Результат розгляду: partial