Рішення адміністративного суду від 2014-01-08 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом до старшого державного інспектора сільського господарства у Вінницькій області Гарбозюка Юрія Івановича. Позивач просить визнати протиправними дії старшого державного інспектора сільського господарства у Вінницькій області Гарбозюка Ю.І. при винесенні ним постанови про накладення адміністративного стягнення від 21.11.2013 р. № 175 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП; скасувати вказану постанову та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення за відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення. Позивач свої вимоги обґрунтовує посиланням на наявність неврахованого відповідачем договору оренди земельної ділянки, за неправомірне використання якої на позивача накладене адміністративне стягнення. Відповідач подав суду заяву від 27.12.2013 року про намір подання заперечень проти позову та прибуття на засідання суду, однак до початку судового розгляду письмових заперечень не подав, у судове засідання не з'явився. Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, з підстав, викладений в позовній заяві та просили задовольнити позов, вважаючи постанову про накладення адміністративного стягнення на [PERSON] за ст. 53-1 КУпАП незаконним. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази: матеріали провадження у справі про адміністративне правопорушення, Договір оренди землі № 21 від 09.01.2013 року з додатками, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Постановою про накладення адміністративного стягнення старшого державного інспектора сільського господарства у Вінницькій області Гарбозюка Ю.І. від 21 листопада 2013 р. за № 175 директора Господарського товариства з додатковою відповідальністю «Іскра» [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачене ст. 53-1 КУпАП, та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. Згідно з цією Постановою порушення полягає у тому, що Господарське товариство з додатковою відповідальністю «Іскра» використовує земельну ділянку із земель лісового фонду площею 0,8414 га на території Степаської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, за межами населеного пункту для експлуатації бази відпочинку. Земельна ділянка огороджена парканом, на ній розташовані капітальні одноповерхові будівлі. Фактичного ГТДВ «Іскра» використовується земельна ділянка за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) та за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки. Вказаний факт згідно зі ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» (зі змінами) кваліфікується як самовільне зайняття земельної ділянки. Розгляд справи проведений з участю [PERSON] Оскаржувана Постанова про накладення адміністративного стягнення винесена на підставі матеріалів позапланової перевірки ГТДВ «Іскра» на предмет використання земельної ділянки лісового фонду на території Степаської сільської ради Гайсинського району (база відпочинку «На скелі»), проведеної старшим державним інспектором сільського господарства у Вінницькій області Гарбозюком Ю.І. 12 листопада 2013 р. Диспозиція статті 53-1 КУпАП встановлює відповідальність за самовільне заняття земельної ділянки. Поняття самовільного зайняття земельної ділянки визначене в статті 1 ЗУ «Про державний контроль за використанням та охороною земель» від 19.06.2003 № 963-IV (у редакції Закону України від 15.04.2008 р. № 271-VI) як будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Позивач вважає, що в його діях відсутнє самовільне заняття земельної ділянки, а Постанову від 21.11.2013 р.№ 175 незаконною та такою, що підлягає скасуванню, виходячи з того, що 09 січня 2013 року між ним, як директором ГТДВ «Іскра», та Степаською сільською радою Гайсинського району Вінницької області в особі сільського голови Шестопала В.А. був укладений Договір оренди землі № 21. За умовами цього Договору орендодавець (Степаська сільська рада) надає, а орендар, ГТДВ «Іскра», приймає у строкове платне користування земельну ділянку площею 0,8414 га сільськогосподарського призначення не сільськогосподарських угідь (лісовий фонд) за межами населеного пункту с. Степашки Степаської сільської ради Гайсинського району Вінницької області. Договір укладено на п'ять років до 09.01.2018 р., він був належним чином зареєстрований у Степаській сільській раді, про що вчинено запис від 09.01.2013 р. за № 21. Посилання позивача на Договір оренди землі № 21 від 09.01.2013 року, зареєстрований у Степаській сільській раді, як на законну підставу для користування земельною ділянкою суд вважає необґрунтованим. Так, згідно з вимогами ст. 125, 126 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) (у редакції, що діяла станом на 09.01.2013 року) право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права; право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Статтею 182 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) (у редакції, що діяла станом на 09.01.2013 р.) також передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, і порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Згідно зі ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом; такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації; перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюються законом. Законом, яким встановлений перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів щодо прав власності та користування земельними ділянками, є Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV (у редакції Закону України від 11 лютого 2010 року № 1878-VI, зі змінами, яка діє з 01.01.2013 р.) (далі - Закон від 01.07.2004 № 1952-IV). Відповідно до ст. 2 Закону від 01.07.2004 № 1952-IV державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно є офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частиною 1 ст. 6 цього Закону передбачено, що систему органів державної реєстрації прав становить спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади з питань державної реєстрації прав - Міністерство юстиції України, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав, та його територіальні органи, які є органами державної реєстрації прав. Сільські ради не є органами, вповноваженими Законом від 01.07.2004 № 1952-IV на здійснення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень ы на внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Таким чином, з наведених обставин справи та норм законів вбачається, що ГТДВ «Іскра» використовує земельну ділянку із земель лісового фонду площею 0,8414 га на території Степаської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, за межами населеного пункту для експлуатації бази відпочинку, без оформлення такого права користування відповідно до діючих вимог законів України, що свідчить про самовільне зайняття земельної ділянки. Ураховуючи наведене вище, суд дійшов до висновку, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення старшого державного інспектора сільського господарства у Вінницькій області Гарбозюка Ю.І. від 21 листопада 2013 р. за № 175 щодо директора ГТДВ «Іскра» [PERSON], якою його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП, винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України, обґрунтовано, з урахуванням усіх обставин, що мали значення для прийняття рішення, безсторонньо, з дотриманням принципу рівності перед законом, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно та з дотриманням інших критеріїв, передбачених ст. 2 КАС України. На підставі ст.ст. 245, 251, 254, 255, 268, 280, 283, 293 КУпАП,

Результат розгляду: denied