Рішення адміністративного суду від 2014-01-28 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом до ВДАІ Дарницького РУГУ МВС України в м. Києві, інспектора ДПС групи ДПС ДАІ Дарницького РУГУ МВС України в м. Києві Бурчака О.В. про визнання дій протиправними, скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення від 27.11.2013 року. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилався на те, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема в порушення Кодексу України про адміністративні правопорушення, Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, оскільки позивач не вчиняв адмінправопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. У судове засідання позивач не з'явився, однак подав до суду заяву, у якій просив справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідачі (їх представники) у судове засідання не з'явились, хоча про дату, час та місце слухання справи повідомлялись належним чином. У порядку частини 6 статті 128 КАС України судом ухвалено про розгляд справи в письмовому провадженні. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, ненадання переваги в русі маршрутним транспортним засобам, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу від двадцяти п'яти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 27.11.2013 року [PERSON] о 9 год. 30 хв. керуючи автомобілем «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER] у м. Києві на перехресті Харківського шосе з вулицею Вербицького здійснив поворот праворуч на заборонений (червоний) сигнал світлофора, чим порушив п.п. 8.7.3 «е» ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Частиною 1 ст. 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. У згаданому протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено про наявність свідків вчинення позивачем адміністративного правопорушення, також відповідачем не додано до протоколу жодних інших належних та допустимих доказів, зокрема (у разі їх наявності): висновку експерта, речових доказів, показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху тощо. У той же час [PERSON] у адміністративному позові наполягав на тому, що не порушував вимог згаданого пункту ПДР та здійснив поворот з крайньої правої смуги праворуч на заборонний (червоний) сигнал світлофора тому, що на світлофорі була наявна стрілка зеленого кольору на табличці і вона дозволяла рух у зазначеному напрямку при ввімкненому червоному сигналі світлофора з крайньої правої смуги руху. Відповідно до п.п. 8.7.3 «е» ПДР України стрілка зеленого кольору на табличці, встановленій на рівні червоного сигналу світлофора з вертикальним розташуванням сигналів, дозволяє рух у зазначеному напрямку при ввімкненому червоному сигналі світлофора з крайньої правої смуги руху (або крайньої лівої смуги руху на дорогах з одностороннім рухом) за умови надання переваги в русі іншим його учасникам, які рухаються з інших напрямків на сигнал світлофора, що дозволяє рух. Як вбачається з фотографій перехрестя Харківського шосе з вулицею Вербицького у місті Києві, які надано позивачем, дійсно світлофор містить стрілку зеленого кольору на табличці, встановленій на рівні червоного сигналу світлофора з вертикальним розташуванням сигналів. З огляду на викладене суд вважає, що зміст протоколу про адміністративне правопорушення від 27.11.2013 року не повністю відповідає вимогам ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Також у матеріалах справи немає доказів того, що при повороті праворуч з Харківського шосе на вулицю Вербицького [PERSON] не надав переваги у русі іншим його учасникам, які рухалися з інших напрямків на сигнал світлофора, що дозволяє рух. Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів. Приписи ч. 2 ст. 71 КАС України зобов'язують саме суб'єкта владних повноважень в адміністративних справах про протиправність його рішень, дій чи бездіяльності доказувати правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Разом з тим, відповідачем не подано суду належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення [PERSON] адмінправопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, про яке йдеться у постанові в справі про адміністративне правопорушення серії серії АА2 №015403 від 27.11.2013 року. Саме по собі складення протоколу про адміністративне правопорушення, за відсутності інших даних на підтвердження наявності складу адмінправопорушення, не є беззаперечною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Відповідно до вимог ст. 247 п.1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині скасування вказаної постанови та закриття провадження у справі є обгрунтованими, а адміністративний позов таким, що підлягає задоволенню частково. Водночас, оскільки способом захисту прав та інтересів особи у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності є, зокрема, скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, суд вважає що вимоги позивача про визнання протиправними дій службової особи як підставу для захисту своїх прав задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та

Результат розгляду: partial