Рішення адміністративного суду від 2014-03-07 00:00:00+02

Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Херсонській області (далі - позивач, Інспекція ДАБК у Херсонській області) звернулась до суду з позовом до Фізичної особи підприємця [PERSON], за участю Херсонського міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері про знесення будівлі. Позовні вимоги з урахуванням уточнень обґрунтовані тим, що будівництво лазні з літнім майданчиком за адресою: м. Херсон приміщення громадської вбиральні яка розташована на території парку ім.Ленінського Комсомолу біля кафе «Олександр-Шанц» по [ADDRESS], здійснено самовільно та без належним чином розробки проектної документації. Оскільки вказане порушує Закони України «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», «Про архітектурну діяльність», Порядок виконання будівельних робіт, затвердженого постановою КМУ «Деякі питання виконання будівельних робіт на об'єктах , що належать до I-III категорії складності. З урахуванням п.2 ч.7 ст.376 ЦК України, позивач просить постановити рішення про знесення самовільно збудованої двоповерхової лазні з літнім майданчиком шляхом приведення об'єкту у первісний стан, що незаконно побудована шляхом реконструкції приміщення громадської вбиральні площею 50,3 кв.м. придбаної ФОП [PERSON], згідно з договором купівлі продажу нерухомого майна від 30.03.2007 року зареєстрованого в реєстрі за №274. Представники відповідача згідно поданих заперечень просили відмовити в задоволенні позову. В судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позову. Представники відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували. Прокурор в судовому засіданні наполягав на задоволенні позову в повному обсязі. Заслухавши пояснення представника позивача, пояснення представників відповідача, прокурора, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне: позивач звернувся з позовом про знесення самовільно збудованої двоповерхової лазні з літнім майданчиком шляхом приведення об'єкту у первісний стан, що побудована шляхом реконструкції приміщення громадської вбиральні площею 50,3 кв.м. за адресою: м.Херсон приміщення громадської вбиральні яка розташована на території парку ім.Ленінського Комсомолу біля кафе «Олександр-Шанц» по [ADDRESS]. З огляду на виниклі спірні правовідносини суд зазначає, що повноваження Інспекції визначені Законами України «Про регулювання містобудівної діяльності»», «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», Положенням про інспекцію державного архітектурно - будівельного контролю у Херсонській області, затвердженого наказом Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 02.06.2011 року № 22, Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553, ст. 244-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення та іншими нормативним актами. Так, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Херсонській області є територіальним органом Державної архітектурно - будівельної інспекції України і згідно ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» здійснює державний контроль та нагляд з питань будівництва, містобудування та архітектури. Отже, за результатами здійснення позапланової перевірки працівниками інспекції встановлено факт самовільної експлуатації лазні з літнім майданчиком «Олександр Шанц» на території парку ім. Ленінського Комсомолу м. Херсоні. За результатами перевірки власнику лазні ФОП [PERSON] направлено приписи від 14.11.2013 року про зупинення експлуатації реконструйованого об'єкта до введення в експлуатацію та здійснити технічне обстеження сертифікованим виконавцем з метою встановлення наявності відхилень від державних будівельних норм, стандартів і правил та вимог містобудівного законодавства та можливості їх усунення шляхом перебудови в термін до 20.01.2014 року. Просить надати висновок управління містобудування та землекористування Херсонської міської ради про можливість відведення у власність (користування) земельної ділянки під реконструйований об'єкт в термін до 20.01.2014 року. В разі отримання хоча б одного негативного висновку здійснити перебудову об'єкта шляхом приведення у первісний стан в термін до 03.02.2014 року. Так, судом встановлено, що 30.03.2007 року відповідач придбав у Херсонської міської ради в особі Фонду комунального майна м. Херсона приміщення громадської вбиральні, що знаходиться за адресою м. Херсон, парк Ленінського Комсомолу. 21.06.2007 року позивачу, розпорядженням Херсонської міської ради № 635р надано дозвіл на проектування та реконструкцію приміщення власної громадської вбиральні під громадську вбиральню з котельнею та підсобними приміщеннями у парку ім. Ленінського комсомолу м. Херсона. Після цього позивачем із залученням спеціалізованої організації КП «Хлібопродукти» розроблено робочий проект «Реконструкція приміщення власної громадської вбиральні під громадську вбиральню з котельнею та підсобними приміщеннями у парку ім. Ленінського Комсомолу м. Херсона», який був погоджений відповідними установами - управлінням земельних ресурсів у м. Херсоні, управлінням містобудування та архітектури м. Херсона, міською СЕС, управлінням охорони навколишнього природного середовища у Херсонській області, обласною інспекцією охорони пам'яток історії та культури, Херсонським обласним управлінням архітектури, містобудування та житлово - комунального господарства. 05.06.2009 року позивачем отримано позитивний висновок управління містобудування та архітектури Херсонської міської ради щодо погодження розроблення проекту землеустрою з відведення в оренду земельної ділянки орієнтовною площею 1450 кв.м. на території парку ім. Ленінського Комсомолу у м. Херсоні під розміщення сезонного літнього майданчика та благоустрій прилеглої території. Так, в судовому засіданні представниками відповідача надано докази виконання вимог приписів, а саме експлуатація об'єкта - громадська вбиральня не здійснюється, що підтверджується, як технічним висновком за результатами обстеження технічного стану нежитлової будівлі громадської вбиральні за 2014 рік та актом перевірки позивача, яка проводилась в присутності представника відповідача від 31.01.2014р. При цьому, суд враховує, що на виконання іншого припису від 14.11.2013 року відповідачем отримано технічний висновок Херсонської філії Управління капітального будівництва Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України за результатами обстеження технічного стану нежитлової будівлі громадської вбиральні, розташованої за адресою: м. Херсон, парк Ленінського Комсомолу. У вказаному висновку зокрема зазначено, що проведено вимірювання конструкцій та випробування міцносних характеристик матеріалів, що складають дані конструкції за допомогою неруйнівних методів контролю. Аварійного та непридатного для експлуатації стану конструкцій обстеженням не виявлено . За результатами проведення технічного обстеження об'єкту - нежитлової будівлі громадської вбиральні у парку ім. Ленінського Комсомолу у м. Херсоні - встановлено відповідність його основних несучих та огороджуючи конструкцій вимогам надійності і безпечної експлуатації, які пред'являються до громадських будинків і можливість його подальшої безпечної експлуатації. Позитивний висновок управління містобудування та землекористування Херсонської міської ради про можливість відведення у власність (користування) земельної ділянки під реконструйований об'єкт отримано ще 05.06.2009 р. Листом Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради від 27.01.2014 р. підтверджено прийняте рішення щодо надання 08.06.2012 р. відповідачу дозволу на розроблення проекту землеустрою під вищевказаний об'єкт. При цьому, позивач посилається на ч.7 ст.376 ЦК України, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Однак, суд враховує, що відповідачем надано докази виконання вимог приписів від 14.11.2013 року, а позивачем в свою чергу не надано жодних належних та допустимих доказів порушень суспільних інтересів, прав інших осіб та доказів істотного порушення будівельних норм і правил. Посилання позивача на п.2 ч.7 ст.376 ЦК України, є не обґрунтованим, оскільки відповідач виконує вимоги приписів, також позивачем не надано доказів його відмови щодо здійснення перебудови. Крім того, суд безумовно враховує Постанову Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Під істотним порушенням будівельних норм і правил слід розуміти зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність. Знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил, можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила будівництво, відмовляється від такої перебудови. Відмовою забудовника від перебудови слід вважати таку його заяву про це, так і його дії чи бездіяльність щодо цього, вчинені до або після ухвалення рішення суду про зобов'язання здійснити перебудову. Серед критеріїв оцінювання судом рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, є принцип законності, що закріплений у ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Згідно ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В ході судового розгляду справи, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень не доведено обґрунтованість позовних вимог. Аналізуючи встановлені обставини справи та законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає, щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог. В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Результат розгляду: denied