Рішення адміністративного суду від 2014-04-04 00:00:00+03

04.03.2014 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТКО» на користь Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності суму недоїмки по сплаті страхових внесків в розмірі 164,74 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в порушення вимог Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" від 18.01.2001 р. за № 2240-III відповідач має прострочену заборгованість зі сплати страхових внесків у розмірі 164 грн. 74 коп. В добровільному порядку суму боргу відповідач не сплачує, що й стало підставою для звернення з даним адміністративним позовом. Ухвалою суду від 05.03.2014 року відкрито провадження у справі. Позивач у судове засідання не з'явився, подав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача в порядку письмового провадження. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належними чином, повідомлення про вручення поштового відправлення знаходиться у матеріалах справи. Судова кореспонденція направлена відповідачу за адресою місцезнаходження, зазначеною в довідці з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, повернулась на адресу суду з відміткою Укрпошти за відсутністю адресата. Відповідач заперечень проти позову до суду не надав. Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Згідно ч.6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Судом встановлено, що відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Метко» (код ЄДРПОУ 30564099) - зареєстроване як страхувальник, згідно з заявою від 14.03.2006 року у Кіровській районній виконавчій дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, правонаступником якої є Жовтнева районна виконавча дирекція Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Згідно зі Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходженням відповідача є м. Дніпропетровськ, проспект Кірова, буд. 46, офіс 508. Відносини, що виникають між суб'єктами системи державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням регулюються положеннями Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» від 18.01.2001 р. за № 2240-ІІІ» (далі - Закон України за № 2240-III). Згідно з п. 2 ч. 2. ст. 27 Закону України за № 2240-III страхувальник зобов'язаний нараховувати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески. Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 2 Закону України за № 2240-III страхові внески - кошти відрахувань на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, сплачені згідно із законодавством, що діяло до набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", кошти, що надходять від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, які спрямовуються на страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням. Відповідно до ст. 21 Закону України за № 2240-III розмір страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, щорічно за поданням Кабінету Міністрів України встановлюється Верховною Радою України відповідно для роботодавців і застрахованих осіб у відсотках: для роботодавців - до сум фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, що підлягають обкладанню податком з доходів фізичних осіб; для найманих працівників - до сум оплати праці, які включають основну та додаткову заробітну плату, а також інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, які підлягають обкладенню податком з доходів фізичних осіб; для застрахованих осіб, зазначених у частинах другій і третій статті 6 цього Закону - до сум оподатковуваного доходу (прибутку). Страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, нараховуються в межах граничної суми заробітної плати (доходу), що встановлюється щороку на рівні п'ятнадцяти розмірів прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, та є розрахунковою величиною при обчисленні допомоги по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітності та пологах. Відповідно до Звіту по коштах загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням за 2009 р. відповідачем визначена сума страхових внесків у розмірі 164,74 грн. В порушення вимог п. 2 ч. 2 ст. 27 Закону України за № 2240-III відповідач не перерахував до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності нараховані ним страхові внески за 2009 рік у сумі 164 грн. 74 коп. Для досудового врегулювання спору позивачем, на адресу відповідача направлявся лист від 21.02.2013 р. №02-24-349/19 про наявність заборгованості по страховим внескам та обов'язкове погашення недоїмки. Вказаний лист залишено без відповіді та задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України за № 2240-III не сплачені в строк страхові внески, пеня і штраф стягуються в дохід Фонду із страхувальника у безспірному порядку. Строк давності в разі стягнення страхових внесків, пені та фінансових санкцій, передбачених цією статтею, не застосовується. Відповідно до ст. 7 розділу VIII "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України за № 2464-VI стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Результат розгляду: granted