Рішення адміністративного суду від 2014-02-21 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просить скасувати постанову старшого державного інспектора ВДАІ Андрушівського РВ УМВС в Житомирській області лейтенанта міліції Довбиша О.М. від 15.01.2014 року, по справі про адміністративне правопорушення, якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на суму 340 грн.. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що згідно даної постанови 15.01.2014 року о 17 год. 00 хв. рухаючись в м. Андрушівка по вул. Лисенка автомобілем марки "УАЗ" д/н [NUMBER]., переїжджаючи залізничний переїзд не виконав вимоги дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», чим порушив п. 20.2 ПДР України. Позивач стверджує, що він не порушував правила проїзду залізничного переїзду, про що зазначив в своїх поясненнях, однак інспектор не брав до уваги його пояснення та пояснення свідка, яка знаходився в автомобілі позивача. І лише згодом дописав двох свідків, які не могли бачити даної ситуації. За даних обставин вважає постанову незаконною та просить її скасувати. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з вище наведених підстав, просив скасувати вказану постанову, провадження по справі закрити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, про причину неявки до суду не повідомив. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі документів. Судом встановлено, що 15.01.2014 року винесено постанову старшим державним інспектором ВДАІ Андрушівського РВ УМВС в Житомирській області лейтинантом міліції Довбишем О.М. по справі про адміністративне правопорушення, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на суму 340 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, яке передбачено ч.1 ст. 123 КУпАП України, за невиконання вимог дорожнього знаку "Проїзд без зупинки заборонено" (а.с.4). Як видно із протоколу про адміністративне правопорушення, [PERSON] свою вину не визнавав. Враховуючи заперечення ним своєї вини на місці події, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, мав би, використовуючи свої повноваження, зібрати докази, які підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати пояснення позивача, тобто не тільки зафіксувати його шляхом складання протоколу, однак такі докази відсутні. Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова) особа встановлює наявність чи відсутність адміністативного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Разом з тим позивач зазначав, що даним автомобілем він керував та разом з ним в автомобілі знаходився свідок, який на його прохання не був допитаний інспектором, як свідок. В судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив пояснення позивача, оскільки дійсно знаходився в автомобілі. Відповідачем, не з'ясовано всіх обставин відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, не подано до суду доказів та не зазначено обставин, які підтверджують наявність складу правопорушення та спростовують пояснення позивача, а тому будь - які сумніви з приводу наявності вини водія транспортного засобу трактуються на користь водія, оскільки наявні у справі докази, зокрема постанова й протокол не дають підстав для висновку про скоєння [PERSON] правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 123 КУпАП. А тому суд, оцінюючи наявні в справі докази в їх сукупності та пояснення свідка, вважає, що оскаржувана постанова винесена з порушеннями законодавства, а тому позов підлягає задоволенню.

Результат розгляду: granted