Рішення адміністративного суду від 2014-01-09 00:00:00+02

позивачка [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом. Просить суд зобов’язати відповідача зареєструвати її двоє новонароджених дітей як матері, яка не перебуває у шлюбі, тобто відповідно до вимог ст. 135 Сімейного кодексу України. Так, позивачка покликається на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 8 вересня 2008 року по 9 липня 2013 року. Однак, фактичні шлюбні відносини між ними припинились із 1 вересня 2009 року, а [PERSON] пішов проживати до іншої жінки, спільних дітей у них не було. 13 грудня 2013 року позивачка народила двоє дітей як мати одиночка. Тому, вона звернулась до відповідача щодо реєстрації своїх новонароджених дітей, однак їй було відмовлено на підставі положень ст. 122 СК України. Проте, позивачка не погоджується з вказаною відмовою та просить суд зобов’язати відповідача зареєструвати дітей в порядку ст. 135 СК України, як матері, яка не перебуває у шлюбі. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлений нею позов, виходячи із вищенаведених мотивів та просить суд його задовольнити. Представник відповідача - Топорівський сільський голова [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, покликаючись на те, що відповідач діяв законно, оскільки, від дати розірвання шлюбу до моменту народження дітей не сплило 10 місяців, як того вимагає ст. 122 СК України. При вирішенні цього позову покладається на рішення суду. З’ясувавши обставини та дослідивши матеріали справи, заслухавши думку сторін, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 9 липня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що вбачається зі свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-СГ №082843 від 9.07.2013 року, актовий запис №9. 13 грудня 2013 року [PERSON], відповідно до медичного свідоцтва про народження №1677/2989 та медичного свідоцтва про народження №1676/2989, народила двох дочок. 24 грудня 2013 року [PERSON] звернулась до Топорівської сільської ради Буського району Львівської області із заявою щодо реєстрації її новонароджених дітей згідно статті 135 СК України, однак їй було відмовлено з посиланням на положення ст. 122 СК України. Проаналізувавши вказані обставини справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про безпідставність заявлених позовних вимог, враховуючи наступне. Відповідно до п. 1 ст. 144 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в державному органі реєстрації актів цивільного стану. Невиконання цього обов'язку є підставою для покладення на батьків дитини відповідальності, встановленої законом. Згідно ч. 3 ст. 144 СК України реєстрація народження дитини провадиться державним органом реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєння прізвища, імені та по батькові. Як вбачається з матеріалів справи та пояснень позивачки в судовому засіданні, вона просила зареєструвати актовий запис згідно з положеннями ст. 135 СК України та не зазначати у свідоцтві про народження, батька дітей, оскільки [PERSON] не являється біологічним батьком її дітей, а підтвердження факту батьківства іншого чоловіка у неї немає через певні обставини. Частиною 2 статті 122 Сімейного кодексу України визначено, що дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Оскільки, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 9.07.2013 року, а діти народились 13.12.2013 року, тобто в межах 10 місячного строку, то на думку суду, відповідачем було правомірно відмовлено позивачці у реєстрації дітей, із застосуванням до вказаних правовідносин положення ч. 2 ст. 122 СК України. Крім того, відповідач пояснив, що при зверненні позивачки із заявою про реєстрацію дітей відповідно до вимог ст. 135 СК України, їй було роз`яснено, що згідно ст.122 цього Кодексу подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до державного органу реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Крім цього, в силу ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. За таких обстави, суд приходить до висновку, що з огляду на обраний позивачкою спосіб захисту своїх прав, позовні вимоги [PERSON] до задоволення не підлягають. Відтак, на думку суду, відповідач відмовляючи позивачці у реєстрації дітей на підставі ст. 135 СК України, діяв в межах норм чинного законодавства, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Ураховуючи викладене, на підставі ст.ст. 122, 135, 144 Сімейного кодексу України та

Результат розгляду: denied