Рішення адміністративного суду від 2014-02-05 00:00:00+02

[PERSON] звернулась до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Добропіллі та Добропільському районі Донецької області (далі - УПФУ) про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просила визнати протиправними дії УПФУ щодо вилучення зі складу заробітної плати при обчисленні розміру пенсії 20% винагороди за вислугу років, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, скасувати рішення відповідача від 05.12.2013 р. № 3919 з відмови в перерахунку пенсії з урахуванням фактично виплаченої винагороди за вислугу років в розмірі 40% посадового окладу, зобов'язати УПФУ провести з 20.08.2013 р. перерахунок та виплату пенсії з урахуванням винагороди за вислугу років в розмірі 40% посадового окладу та надбавки на спеціальне звання, з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань. Постановою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 25.12.2013 р. позов задоволено, визнані протиправними дії відповідача з відмови у перерахунку пенсії позивачу з урахуванням сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, винагороди за вислугу років в розмірі 40% посадового окладу з урахуванням доплати за ранг; зобов'язано УПФУ включити суму індексації заробітної плати, матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань та винагороду за вислугу років в розмірі 40% посадового окладу з урахуванням доплати за ранг до заробітної плати для призначення пенсії з 20.08.2013 р. Відповідачем подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Апеляційна скарга мотивована тим, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального права, яке полягає в тому, що судом першої інстанції не вірно застосований Закон України «Про державну службу». Апелянт зазначає, що відповідно до ст. 33 цього Закону матеріальна допомога не відноситься до надбавок та доплат, які включаються до заробітку для перерахунку пенсії. Крім того, апелянт посилається до постанову Кабінету Міністрів України № 865 від 31.05.2000 р. «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсій», яка встановлює, що до видів виплат, які включаються для обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», відносяться виплати, що мають систематичний характер. Матеріальна допомога на оздоровлення не носить систематичного характеру, а відноситься до інших заохочувальних та компенсаційних виплат, тому відсутні правові підстави для включення матеріальної допомоги до заробітку для обчислення пенсії. Також зазначає про відсутність підстав для включення надбавки за вислугу років в розмірі 40% до заробітної плати для обчислення пенсії. Особи, які беруть участь у справі, до судового засідання не з'явились, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, у зв'язку з чим у відповідності до вимог ст. 197 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження. Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено, що позивач отримує пенсію за віком, призначену за Законом України «Про державну службу», з 20.08.2013 р. При нарахуванні пенсії відповідачем не взято до уваги загальний економічний стаж позивача 30 років 11 місяців, а також фактично нараховану та отриману винагороду за вислугу років в розмірі 40% посадового окладу, суму індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення, з яких сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 р. - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач фактично отримувала надбавку за вислугу років в розмірі 40% посадового окладу, матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань, на які нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 р. - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, тому при визначення розміру пенсії вказані виплати повинні братися до уваги. Колегія суддів вважає такий обґрунтованим такий висновок, проте, зазначає, що судом не розглянуті усі позовні вимоги. Судом апеляційної інстанції встановлено, що [PERSON] з 20.08.2013 р. призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». Стаж державної служби позивача складає 12 років, оскільки позивач працювала на різних посадах в органах державної податкової служби. В довідці про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» № 264 від 16.08.2013 р., яка видана позивачу Красноармійською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Донецькій області, та надавалась позивачем для призначення пенсії, зазначено про нарахування та виплату позивачу матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексацію заробітної плати, на всі виплати нараховувались страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 р. - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Крім того, в довідці Красноармійської ОДПІ про складові заробітної плати (посадовий оклад, надбавка за ранг або кваліфікаційні класи, або класний чин, або спеціальні звання, або дипломатичний ранг, надбавка (винагорода) за вислугу років), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», № 355 від 20.11.2013 р. зазначено про нарахування та виплату позивачу надбавки за вислугу років в розмірі 20% відповідно до стажу державної служи - 12 років, а також винагороди за вислугу років в розмірі 40% відповідно до наявного економічного стажу - 30 років 11 місяців. 03.12.2013 р. [PERSON] звернулась до відповідача із заявою про здійснення перерахунку пенсії на підставі довідки Красноармійської ОДПІ № 355 від 20.11.2013 р. Рішенням № 3919 від 05.12.2013 р. відповідачем відмовлено у перерахунку пенсії із врахуванням винагороди за вислугу років 40%. У відповідності до ст. 37 Закону України «Про державну службу» державним службовцям пенсія призначається в розмірі 80% від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Статтею 33 Закону України «Про державну службу» визначено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Доплата за ранг провадиться відповідно до рангу, присвоєного державному службовцю. Надбавка за вислугу років виплачується державним службовцям щомісячно у відсотках до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг і залежно від стажу державної служби у таких розмірах: понад 3 роки - 10, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків. Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 1 Порядку виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 12 вересня 1997 р. N 1013, до стажу роботи, що дає право на одержання винагороди за вислугу років, включається час роботи: в органах державної податкової служби; на посадах і в органах, визначених Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 р. N 283 "Про порядок обчислення стажу державної служби" з наступними змінами; на підприємствах, в установах, та в організаціях на посадах бухгалтерів, економістів, фінансистів, юристів, інженерів-програмістів, інженерів-системотехніків, інженерів-електроніків, якщо ці працівники мали спеціальну освіту, працювали за фахом та перейшли на роботу до податкової адміністрації (інспекції) і зараховані на відповідну посаду. Відтак, з урахуванням приписів Закону України «Про державну службу», а також Порядку виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання, до стажу роботи, що дає право на одержання винагороди за вислугу років включається час роботи на посадах бухгалтерів, економістів тощо, якщо особа мала спеціальну освіту. Оскільки позивач має відповідний стаж по посадах, зазначених в Порядку виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання, має спеціальну освіту, такий стаж роботи повинен включатися до стажу роботи державного службовця - посадової особи органів державної податкової служби, який дає право на одержання винагороди за вислугу років. Оскільки позивач має відповідний стаж 30 років 11 місяців, тому позивачу Красноармійською ОДПІ правильно обрахована винагорода за вислугу років в розмірі 40%. При цьому колегія суддів зазначає, що доводи відповідача про відмінність надбавки за вислугу років від винагороди за вислугу років є необґрунтованими. Стаття 1 Закону України «Про оплату праці» визначає заробітну плату як винагороду, обчислену, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Статтею 2 цього Закону визначена структура заробітної плати. Так, заробітна плата включає: основну заробітну плату, яка є винагородою за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців; додаткову заробітну плату, яка є винагородою за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій; інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Отже, як надбавка за вислугу років, передбачена статтею 33 Закону України «Про державну службу», так й винагорода за вислугу років є складовими заробітної плати. Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачу нараховувалась та виплачувалась тільки винагорода за вислугу років в розмірі 40%, окремо від цієї винагороди надбавка за вислугу років в розмірі 20% від посадового окладу не нараховувалась та не виплачувалась. Відтак, є правильним висновок суду першої інстанції про необхідність врахування надбавки за вислугу років в розмірі 40% при обчисленні розміру пенсії. Що стосується позовних вимог про зобов'язання УПФУ провести перерахунок пенсії з урахуванням розміру матеріальних допомог та індексації, колегія суддів зазначає наступне. Як зазначалось вище, у довідці, виданій позивачу Красноармійською ОДПІ, зазначається про фактичне нарахування та виплату позивачу матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати. При цьому у довідці зазначено, що на всі виплати, включені у довідку, нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 р. - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. За змістом статті 37 Закону України «Про державну службу», у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, (далі - Закон № 3723-XII) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. У частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці» (далі - Закон № 108/95-ВР) встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати. Частиною другою статті 33 Закону № 3723-XII передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входила до системи оплати праці державного службовця. Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій. Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу). Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати. Таким чином, є обґрунтованими позовні вимоги в частині зобов'язання органу Пенсійного фонду здійснити перерахунок пенсії з урахуванням відомостей про нараховану та виплачену позивачу матеріальну допомогу на оздоровлення та матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань, а також індексації заробітної плати. Колегія суддів вважає, що отримані застрахованою особою суми виплат, з яких фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, повинні враховуватися в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати, а тому позов підлягає задоволенню в цій частині. Такої позиції дотримується й Верховний Суд України в постанові від 20.02.2012 р. в справі № 21-430а11. Доводи апеляційної скарги спростовуються приведеними вище обставинами. Разом з тим, судом апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції не розглянути усі позовні вимоги, зокрема, не розглянуті позовні вимоги щодо скасування рішення № 3919 та зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії з урахуванням вказаних вище виплат. Оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що до розміру заробітної плати для обчислення пенсії підлягають включені усі виплати, які отримувались позивачем та на які нараховувалися та сплачувались страхові внески та єдиний внесок, відповідач зобов'язаний здійснити перерахунок пенсії з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати з дати призначення. Оскільки довідка про складові заробітної плати, яка містить відомості про нараховану та виплачену позивачу винагороди за вислугу років в розмірі 40%, надана позивачем для перерахунку пенсії 03.12.2013 р., рішення відповідача з відмови у перерахунку пенсії із врахуванням цих виплат є протиправним, таке рішення підлягає скасуванню, а перерахунок пенсії із врахуванням винагороди за вислугу років в розмірі 40% відповідно до вимог ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» повинен бути здійснений з 01.12.2013 р. З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, але судом першої інстанції вирішені не всі позовні вимоги, що є підставою для зміни судового рішення.

Результат розгляду: partial