Рішення адміністративного суду від 2014-03-03 00:00:00+02

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся [PERSON] з позовом до Одеської міської ради про скасування рішення Одеської міської ради. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 13.07.2007р. ним була подана заява до Одеської міської ради про надання пільги, встановленої п.4 ст.5 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» - першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва та городництва. У наданні вказаної пільги йому було відмовлено та запропоновано звернутися до суду. 27.01.2012р. Малиновський райсуд м.Одеси прийняв постанову, якою зобов'язано Одеську міську раду розглянути на сесії заяву позивача від 13.07.2007р. Позивач зазначив, що 09.10.2013р. Одеською міською радою прийнято рішення, яке є протиправним, суперечить закону, а також висновкам постанови суду від 27.01.2012р. і підлягає скасуванню, оскільки питання про надання дозволу на розробку проектів землеустрою вирішенню взагалі не підлягає. Позивач вказує, що з 13.07.2007р. не міг виконати вимоги ч.6 ст.118 Земельного кодексу України, до якої у жовтні 2008р. внесені доповнення. Його заява відповідає вимогам ч.6 ст.118 ЗК України, який діяв станом на 13.07.2007р. Посилаючись на викладене позивач просив рішення Одеської міської ради від 09.10.2013р. скасувати як протиправне. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, сповіщений належним чином. У відповідності до ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, докази на підтвердження обставин справи, суд вважає, що адміністративний позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Постановою Малиновського районного суду м.Одеси від 27 січня 2012р. встановлено, що [PERSON], [INFO], має статус дитини війни, оскільки на час 02.09.1945 року йому було менше 18 років. Відповідно до ч. 4 ст. 5 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни надаються пільги на першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва та городництва. 13.07.2007 року [PERSON] звернувся з заявою до голови Одеської міської ради. В вказаній заяві [PERSON] просив виконати першочерговий відвід земельних ділянок для житлового індивідуального будівництва на 0,1 Га, ведення садівництва на 0,12 Га та ведення городництва 0,12 Га. Однак йому було відмовлено. З постанови Малиновського районного суду м.Одеси від 27.01.2012р. вбачається, що позивач звертався до суду з адміністративним позовом до Одеської міської ради, виконкому Одеської міської ради, Голови Одеської міської ради, Управління земельних ресурсів Одеської міської ради про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди. Його позовні вимоги задоволено частково. Визнано дії посадових осіб Управління земельних ресурсів Одеської міської ради щодо розгляду заяви [PERSON] про проведення першочергового відводу земельних ділянок на підставі Закону України «Про соціальний захист дітей війни» протиправними. Зобов'язано Одеське міське управління земельних ресурсів Одеської міської ради в межах компетенції та у відповідності до п.5 Положення «Про Одеське міське управління земельних ресурсів», затвердженого рішенням Одеської міської ради №20-Y від 27.06.2006р., підготувати необхідні документи щодо звернення [PERSON] з заявою про проведення першочергового відводу земельних ділянок на підставі Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 13.07.2007р. та передати їх на розгляд Одеській міській раді. Зобов'язати Одеську міську раду розглянути заяву [PERSON] про проведення першочергового відводу земельних ділянок на підставі Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 13.07.2007р. за наданими Одеським міським управлінням земельних ресурсів Одеської міської ради документами. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено. У відповідності до вимог ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно з п. 3 рішення Одеської міської ради від 09.10.2013р. № 3929-YI відмовлено в наданні дозволу громадянам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у місті Одесі, згідно з переліком (додаток №2), в тому числі гр. [PERSON] (п. 55 Додатку № 2 до рішення). У рішенні Одеська міська рада посилалася на невідповідність ст. 118 Земельного кодексу України, а саме: в клопотанні не вказано площу земельної ділянки, цільове призначення земельної ділянки, відсутні графічні матеріали, на яких зображено бажане місце розташування земельної ділянки. Згідно із ст. 1 Земельного кодексу України земельні правовідносини в Україні регулюються Земельним кодексом України й іншими нормативними актами України, що видаються відповідно до нього. Відповідно до ст. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам міст, є комунальною власністю, у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності. Згідно ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування. Відповідно до ст.12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу. Таким чином відповідно до п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішення щодо регулювання земельних відносин і розпорядження землями територіальної громади віднесені до виняткової компетенції Одеської міської ради. Згідно до ст.116 Земельного кодексу України громадяни набувають право власності земельними ділянками із земель комунальної власності за рішенням органів місцевого самоврядування. Набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність на безоплатній та платній основі. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.6,10,11 ст. 118 Земельного кодексу України (в редакції від 20.06.2007р.) громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання. Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок визначений у частинах 6, 7 ст.118 ЗК України (в редакції 20 червня 2007 року), які передбачали, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної міської ради за місцем знаходження земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри її використання. Питання відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд органу місцевого самоврядування. Відповідна міська рада розглядає заяву, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення. Таким чином, із змісту даної статті вбачається, що для одержання безоплатно у власність земельної ділянки позивач повинен був подати до органу місцевого самоврядування лише заяву, в якій зазначити розміри земельної ділянки та мету її використання. Проаналізувавши рішення Одеської міської ради від 09.10.2013р. № 3929-YI, яким відмовлено в наданні дозволу громадянам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у місті Одесі, в тому числі гр. [PERSON] (п. 55 Додатку № 2 до рішення), суд вважає, що воно не відповідає вимогам ст.118 ЗК України ( в редакції 20 червня 2007 року). Тобто вказане рішення є незаконним, оскільки винесене на підставі ч.6 ст.118 ЗК України із змінами, внесеними згідно із Законом № 1702-VI від 05.11.2009р. Суд вважає, що відповідач помилково застосував до спірних правовідносин ч. 6 ст. 118 ЗК України, яка почала діяти з 05 листопада 2009 року. Нова редакція даної статті передбачає надання особою, яка бажає отримати у власність або в користування земельну ділянку, графічні матеріали, на яких зазначене бажане місце розташування земельної ділянки та її орієнтовані розміри, однак ці вимоги не повинні застосовуватися до позивача, якій звернувся з заявою про надання землі, ще у 2007 році. Тому суд приходить до висновку, що заява позивача про надання йому безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, відповідала вимогам ч.6 ст. 118 ЗК України, а тому повинна бути розглянута відповідачем, відповідно до вимог земельного законодавства.

Результат розгляду: granted