Рішення адміністративного суду від 2014-02-04 00:00:00+02

21.12.2010 р. Державна податкова інспекція у Шевченківському районі м. Львова, правонаступником якої є Державна податкова інспекція у Шевченківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в розмірі 18960,00 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] є власником автомобіля VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 1998 р.в., д.н.з. [NUMBER], а 10.07.2009 р. здійснив його першу реєстрацію. Однак відповідно до Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" при першій реєстрації не сплатив податок з власників транспортних засобів до місцевого бюджету, що становить в даному випадку 18 960,00 грн. Податок до бюджету не надійшов, а тому він фактично не сплачений та підлягає стягненню податковим органом в примусовому порядку. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав. [PERSON] позовні вимоги заперечував повністю. Пояснював, що автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 1998 р.в., д.н.з. [NUMBER], дійсно належав в 2009 р. йому, 10.07.2009 р. сплатив податок та зареєстрував його в підрозділі Державтоінспекції і 11.07.2009 р. видавав від свого імені довіреність на розпорядження цим автомобілем. Реєструючи автомобіль попередньо було сплачено податок через касу Західного ГРУ "Приватбанк", яка знаходиться в приміщенні Львівського ВРЕР УДАІ, касир видала відповідну квитанцію, яка і була підставою реєстрації автомобіля. Квитанція від 10.07.2009 р. на суму 18960,00 грн. є в реєстраційній справі. Вважає, що податок сплачений, оскільки в протилежному випадку органи ДАІ не здійснили б реєстрацію автомобіля. Не вбачає в своїх діях вини, оскільки обов'язок платника податків виконав. В судових засіданнях представники [PERSON] просили в позові відмовити з підстав сплати податку та відсутності вини по ненадходженню коштів до бюджету. Управління Держінспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області та КБ "Приватбанк" заперечень по суті спору не надали. Дослідивши надані докази, Суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Львівський відділ реєстраційно - екземенаційної роботи Управління ДАІ Головного УМВС України у Львівській області надав інформацію ДПА у Львівській області про фізичних осіб, якими протягом 2008 р.- 2010 р. здійснювалась перша реєстрація вантажних автомобілів в Україні та інформація про сплату податку по яких підлягає перевірці органами державної податкової служби. Серед зазначених фізичних осіб і [PERSON]. Згідно з даними Управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області [PERSON] зареєстрував 10.07.2009 р. на своє ім'я автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 1998 р.в., д.н.з. [NUMBER]. Управління Держінспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області надало копію реєстраційної справи т.з. VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 1998 р.в., д.н.з. [NUMBER], зареєстрованого на ім'я [PERSON] В матеріалах реєстраційної справи наявні заява № 2629 від 07.07.2009 р. на видачу тимчасового талону та номерних знаків, довідка-рахунок, сертифікат відповідності, висновок спеціаліста, вантажно-митна декларація про введення т.з. декларантом [PERSON], копія квитанції № 9474.355.1, копія квитанції № 10328.880.3 на суму 18960,00 грн. Доказів, які б підтверджували скасування державної реєстрації т.з. VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 1998 р.в., д.н.з. [NUMBER], зареєстрованого на ім'я [PERSON] не надано. Судом встановлено, що слідчим відділом прокуратури Львівської області порушено кримінальну справу № 181-0311 щодо службових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 364, ч.1,3 ст. 358 КК України (зловживання службовим становищем та перевищення службових повноважень, використання невстановленими особами підроблених документів). З цієї підстави провадження у справі зупинялось. Вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 01.07.2013 р. по обвинуваченню [PERSON] встановлено що, протягом січня 2009 - березня 2010 років у Львівському ВРЕР УДАІ ГУ МВСУ у Львівській області проведено реєстрацію транспортних засобів без сплати та із частковою сплатою податку з власників транспортних засобів на наступних фізичних осіб. Серед них і т.з. VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 1998 р.в., зареєстровано 10.07.2009р., [PERSON], несплата податку 18960,00 грн. Львівська філія ДП "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України на запит суду надала витяг з Єдиного реєстру довіреностей про видання від імені [PERSON] нотаріально посвідченої довіреності іншим особам. Надано Витяг з Єдиного реєстру довіреностей згідно з яким 11.07.2009 р. нотаріально посвідчено від імені [PERSON] довіреність на розпорядження VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 1998 р.в., д.н.з. [NUMBER], на представників [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] Таким чином, спір виник щодо сплати фізичною особою податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів. У зв'язку з цим доказуванню у даній справі підлягає доведеність цього факту. Вирішуючи спір, Суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Закон України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" від 11.12.1991 р. порушення якого встановлено податковим органом, та Закон України від 25.06.1991, № 1251-XII "Про систему оподаткування", Закон України від 21.12.2000 р. № 2181-III "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" втратили чинність з 01 січня 2011 року, згідно з Податковим кодексом України від 02.12.2010 р. № 2755-VI. Спірні правовідносини виникли до 01.01.2011 року, а саме в 2009 р., тому положення Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" та "Про систему оподаткування", "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" застосовуються Судом при вирішенні спору. Стаття 14 Закон України "Про систему оподаткування" передбачала, що до загальнодержавних належать, зокрема, такі податки і збори (обов'язкові платежі), як податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів. Порядок сплати даного податку до 01.01.2011 р. було врегульовано Законом України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів". Чинний Податковий кодекс України (ст. 9) також передбачає сплату даного податку, як загальнодержавного, який тепер називається збір за першу реєстрацію транспортного засобу. Порядок сплати збору за першу реєстрацію транспортного засобу врегульовано розділом 7 ПК України. Відповідно до Закону "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів"(чинного в 2009) та до чинного Податкового кодексу України платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (тобто, збору за першу реєстрацію транспортного засобу) є юридичні особи, та фізичні особи, які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які є об'єктами оподаткування. Згідно з базою даних Львівського відділу реєстраційно-екземенаційної роботи ДАІ на ім'я [PERSON] вперше в Україні зареєстровано 10 липня 2009 р. транспортний засіб VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 1998 р.в., д.н.з. [NUMBER]. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не заперечує, що зазначений автомобіль належав йому в серпні 2009 р. Визнає необхідність сплати податку при його реєстрації, однак доводить, що такий сплачено через касу Західного ГРУ "Приватбанк", яка знаходиться в приміщенні Львівського ВРЕР УДАІ, касир [PERSON] видала відповідну квитанцію, яка і була підставою реєстрації автомобіля. Оцінюючи цей письмовий доказ, Суд встановив таке. Копія квитанції є не достатньо чіткою, однак достовірно вбачаються дані про «номер квитанції» № 10328.880.3, «дата валютування» - 11.07.2009 р., «сума податку» 18960,00 грн.. та їх перерахування на рахунок місцевого бюджету Шевченківського району м. Львова, р/р 33211808700006, МФО 825014, код отримувача 22389406, банк одержувача ГУДКУ у Львівській області 12345678, платник [PERSON], печатка Західного ГРУ "Приватбанк" та прізвище, ім'я, по батькові касира. При цьому дату проведення операції не видно. Беручи до уваги те, що такі реквізити на квитанції є (однак чітко їх не видно), Суд приходить до висновку, що датою операції є 10.07.2009 р., так як реєстрація відбулась в цей. Разом з тим, Суд звертає увагу на те, що дата операції і дата валютування можуть бути різними, оскільки остання є датою переказу коштів отримувачу коштів. Відповідно Суд приходить до висновку, що діє презумпція правомірності дій платника податку. Таким чином, Суд встановив сплату податку 10.07.2009 р. в розмірі 18890,00 грн. Відповідно до Закону "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" (чинного в 2009) та до чинного Податкового кодексу України перша реєстрація в Україні - це реєстрація транспортного засобу в Україні, яка здійснюється уповноваженими державними органами України вперше щодо цього транспортного засобу, а фізичні особи-платники податку зобов'язані пред'явити органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки. Податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується фізичними та юридичними особами перед проведенням першої реєстрації в Україні транспортних засобів за місцем реєстрації транспортних засобів за ставками, що діють на день сплати. У разі відсутності документів про сплату податку, перша реєстрація в Україні транспортних засобів не проводиться. Державна реєстрації транспортних засобів на час виникнення спірних правовідносин регулювалась Постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998р. N1388 «Про затвердження Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок». Пунктом 8 цих правил визначено, що реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника, поданої особисто, і документів, що посвідчують його особу, правомірність придбання транспортного засобу, оцінки його вартості, яка провадиться спеціалістом. Відповідно до Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них", затвердженої наказом МВС № 379, після завершення приймання готівки клієнту видається квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку, який здійснив касову операцію, дату, час здійснення касової операції, а також підпис банку, який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ. З наведених норм вбачається, що безумовною підставою для першої реєстрації транспортного засобу є сплата відповідного податку, і такий податок сплачується до реєстрації, а не після. Враховуючи те, що в матеріалах справи наявна копія квитанції про сплату платником відповідного податку, Суд не вбачає підстав не брати її до уваги, як належний та допустимий доказ сплати податку. Реєстрація транспортного засобу на ім'я [PERSON] не заперечується, а навпаки підтверджується реєстраційною справою, вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 01.07.2013 р., а доказів її скасування відповідним підрозділом Державтоінспекції МВС державної реєстрації транспортного засобу не має. Даючи оцінку обставинам за яких кошти до місцевого бюджету Залізничного району м. Львова не надійшли, Суд вважає за необхідне оцінити їх в сукупності з іншим доказом. Так, слідчим відділом прокуратури Львівської області порушено кримінальну справу щодо службових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області [PERSON], [PERSON], за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 364, ч.1, 3 ст. 358 КК України (зловживання службовим становищем та перевищення службових повноважень, використання невстановленими особами підроблених документів). В межах розгляду кримінальної справи № 1-233/11, що розглядалась Шевченківським районним судом м. Львова вироком від 01.07.2013 р. [PERSON], начальника Львівського відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи УДАІ ГУ МВС України у Львівській області, визнано винним у вчинені злочинів, передбачених ч.2 ст. 367, ч.1 ст. 365 КК України і було підтверджено факт реєстрації т.з. VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 1998 р.в., зареєстровано 10.07.2009р., [PERSON], несплата податку 18960,00 грн. Такі дії допущені службовими особами Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області, які внаслідок неналежного виконання своїх службових обов'язків, несумлінного ставлення до них проводили реєстрацію без сплати податку (або з частковою сплатою). Обставини за яких ці кошти не надходили до бюджету і хто з службових осіб сприяв цьому не в ходить до предмету доказування в межах цієї справи. Суд приходить до висновку, що [PERSON] був одним із тих платників податку, які його сплатили, однак з вини службових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області кошти до відповідного бюджету не надійшли. Крім того відповідно до ст. 6, 7 Законом України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" посадові особи, винні у приховуванні (неврахуванні) об'єктів оподаткування, а також у відсутності бухгалтерського обліку чи веденні його з порушенням встановленого порядку, у неподанні, несвоєчасному поданні або поданні не за встановленою формою розрахунків чи інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податку, притягаються до відповідальності відповідно до чинного законодавства. Враховуючи наведені вище обставини, суд вважає доведеним сплату [PERSON] податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в сумі 18960,00 грн., а підстав для стягнення цих коштів лише з мотивів ненадходження коштів до відповідного бюджету не має, так як відповідальність за це платники податку не несуть. Таким чином, з огляду на встановлені фактичні обставини справи та положення чинного законодавства України, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

Результат розгляду: denied