Рішення адміністративного суду від 2014-03-13 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду із позовом про скасування постанови до інспектора взводу з обслуговування стаціонарного посту роти ДПС (Довжок) Піонтовського А.М. про накладення адміністративного стягнення за ст. 122 ч. 1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. Позов позивачем мотивовано тим, що 18.01.2014 року о 08 год. 50 хв. керуючи автомобілем марки Skoda SuperB д/н [NUMBER] у напрямку міста Хуст з міста Київ було зупинено інспектором взводу ДПС з обслуговування стаціонарного посту роти ДПС Піонтовським А.М. Відповідачем відносно позивача складено протокол про притягнення останнього до адміністративної відповідальності та винесена постанова серії АА2 № 279277 від 18.01.2014 року. В оскаржуваній постанові зазначено, що позивач в зоні дії дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості руху 40 км/год.», рухався зі швидкістю 65 км/год. Позивач вважає, що дії відповідача та винесена постанова є незаконними. Так позивач стверджує, що відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови не наведено жодних доказів порушення, не взято до уваги пояснення позивача про те, що попереджувального знаку 1.37 на дорозі не було, рухався зі швидкістю близько 50 км/год. З цих підстав позивач вважає винесену постанову незаконною та просить скасувати її. В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю в зв'язку з наведеними у ньому обставинами. Просив суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, однак причини його неявки в судове засідання суду не відомі. Виходячи з наявних доказів у справі, суд вважає за можливе на підставі ст. 128 ч. 4 КАС України справу вирішувати без участі відповідача. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч. 6 ст. 71 КАС України, відповідач на пропозицію суду в ухвалі від 10.01.2013 року не подав письмових заперечень з посиланням на докази якими б доводив такі заперечення, що дає підстави суду вирішувати справу на основі наявних доказів. Судом встановлено, що постановою інспектора з обслуговування стаціонарного посту роти ДПС (Довжок) Піонтовського А.М. серії АА2 № 279277 від 18.01.2014 року накладено стягнення на позивача у вигляді штрафу в розмірі 255 грн., за ст. 121 ч. 1 КУпАП, через те, що останній керуючи автомобілем [NUMBER] перевищив швидкість руху, чим порушив ПДР України. Вказані обставини позивач в позовній заяві повністю заперечив, наводячи свої аргументи про обставини його зупинки працівником ДПС. В судовому засіданні встановлено, що позивач, на місці його зупинення, не отримав на руки протокол про адміністративне правопорушення та самої постанови. Вказані процесуальні документи позивач отримав поштовим відправленням від відповідача. Надані примірники цих процесуальних документів заповнені рукописним текстом, який практично неможливо прочитати та зрозуміти. З протоколу про адміністративне правопорушення неможливо з'ясувати яким приладом обліку проводилося вимірювання швидкості та дані про свідків правопорушення. При цьому, позивач в судовому засіданні стверджував, що на місці складання протоколу ніяких свідків не було і працівники ДАІ на його вимогу надати інформацію про прилад вимірювання швидкості руху та показник перевищення швидкості руху керованого позивачем автомобіля відмовили. Доводи позивача наведені в позовній заяві та стверджені в судовому засіданні не викликають сумніву і судом не знайдено доказів якими б спростовувалися твердження позивача про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення зазначеного в постанові інспектора ДПС від 18.01.2014 року, а тому позов підлягає до задоволення і дану постанову слід скасувати. Враховуючи наведене та

Результат розгляду: granted