Рішення адміністративного суду від 2014-02-11 00:00:00+02

Постановою Немирівського районного суду Вінницької області від 12.11.2013 року адміністративний позов задоволено: визнано протиправним і скасовано рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, або за вислугу років від 19.04.2013 року щодо відмови позивачу в зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи дояркою з 20.05.1982 року по 01.01.1983 року та з квітня 1988 року по травень 1989 року; зобов'язано відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах згідно п. "д" ст. 13 Закону України " Про пенсійне забезпечення " з часу досягнення 50-и річного віку. Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач 1 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову. В судовому засіданні представник відповідачів доводи апеляційної скарги підтримав. Представник Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області надав витребуванні документи. Позивач заперечив проти апеляційної скарги. Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Судом першої інстанції вірно встановлено, що 29.07.2011 року позивачка досягла 50-ти річного віку та 08.04.2013 року звернулася із заявою про призначення її пенсії на пільгових умовах як доярці, що має 20-ть років стажу. Проте позивачу відмовлено в призначенні пенсії з посиланням на рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи від 19.04.2013 року згідно якого її відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах за п. "д" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у зв'язку з тим, що за періоди роботи дояркою з 01.01.1983 року по 31.03.1988 року, з 01.06.1989 року по 31.12.1991 року не вироблено встановлений мінімум вихододнів, а з 1992 року відсутні підтверджуючі документи про норми обслуговування та їх виконання, дані про нараховану зарплату. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач 1 посилається на те, що рішення суду першої інстанції незаконне прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Колегія суддів частково погоджується з такими посиланнями, з таких підстав. Відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", яка регулює питання призначення пенсії за віком на пільгових умовах, право на такий вид пенсії мають, незалежно від місця останньої роботи, мають жінки, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 50 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років за умови виконання встановлених норм обслуговування. Норми обслуговування для цих цілей встановлюються в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки, або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 із змінами і доповненнями, внесеними постановами КМУ від 11 квітня 2002 року № 497 , від 20 листопада 2003 року № 1788 (п.20) " у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій. Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно жінок, які працюють доярками, свинарками операторами на підприємствах сільського господарства ( в тому числі в колгоспах) - про виконання встановлених норм обслуговування". Як слідує з матеріалів справи в підтвердження стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах позивачем до матеріалів справи надано низку копію первинної документації, а саме: трудову книжку, згідно якої позивачка в спірні періоди працювала дояркою; архівні довідки КУ "Немирівський районний трудовий архів Немирівської районної ради Вінницької області", згідно яких позивачка відпрацювала кількість вихододнів та нарахована заробітна плата в ДП "Ковалівка", ЗАТ ВТК "Немирів-Цукор", в колгоспі "Росія", СТОВ "Ковалівка"; архівну довідку Немирівської районної державної адміністрації Вінницької області, згідно якої встановлено обов'язок мінімуму трудової участі в нормо-днях на 1988 рік. Наведені документи підтверджують право позивача на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Судом апеляційної інстанції встановлено, що трудова книжка заповнена відповідно до положень внесення записів до трудових книжок, у ній містяться усі необхідні записи для підтвердження трудового стажу позивача, не встановлено неправильності чи неточності записів про періоди роботи. Посилання відповідача на неможливість призначення пенсії за віком на пільгових умовах оскільки позивачем не вироблено встановлений мінімум вихододнів, а також через відсутність підтверджуючих документів про встановлення норм обслуговування тварин, не ґрунтується на законі та суперечать положенням статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", де зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України. Водночас, колегія суддів зауважує, що строк зберігання первинних документів підприємств, організацій, установ визначено Наказом Головного архівного управління при Кабінеті Міністрів України "Про затвердження переліку типових документів" №41 від 20.07.1998 року. Згідно даного Наказу строк зберігання первинних документів, наряди, табелі обліку робочого часу, графіки та ін. становить 3 роки, Оскільки записами у трудовій книжці підтверджується стаж, який дає позивачу право на призначення пенсії як доярці, то суд першої інстанції правомірно зобов'язав відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах. Однак колегія суддів вважає за потрібне зауважити, що приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції скасував рішення комісії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 578/06-35/02 від 19.04.2013 року, та зобов'язав призначити пенсію, не залучив як другого відповідача останнього. Окрім того не взяв до уваги те, що відмова в призначенні пенсії оформлена протоколом № 17042 від 17.05.2013 року прийнята управлінням Пенсійного фонду України у Немирівському районі Вінницької області, оскільки на останнього покладено обов'язок щодо призначення та виплати пенсії. Зважаючи на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов не правильного висновку зобов'язавши управлінням Пенсійного фонду України у Немирівському районі Вінницької області призначити пенсію позивачу зашивши в силі протокол № 17042 від 17.05.2013 року про відмову в призначенні пенсії. Тому, з метою повного захисту порушених прав позивача, слід скасувати рішення відповідачів про відмову в призначенні пенсії та зарахуванні пільгового стажу та зобов'язати призначити пенсію. Крім того колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції, про призначення пенсії з часу досягнення 50-и річного віку, з таких підстав. Частиною 1 п. 1 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. Як сліду з матеріалів справи позивачка звернулась до пенсійного органу для призначення пенсії відповідно до заяви 8 квітня 2013 року. Пенсійного віку позивачка досягла 29.07.2011 року. Зважаючи на викладену норму позивачем пропущено 3-з місячний термін для призначення пенсії за днем досягнення пенсійного віку. Відтак, позивачка має право на призначення пенсії з дня звернення до пенсійного органу, а саме - 8 квітня 2013 року. Щодо позовної вимоги встановити факт виконання встановлених норм обслуговування тварин, то така вимога є похідною від заявлених позовних вимог, які підлягають задоволенню частково, і не є належним способом захисту порушених прав позивача у спірних правовідносинах, а тому задоволенню не підлягає. Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку задовольнивши адміністративний позов в указаний спосіб, оскільки вірним способом захисту порушених прав позивача буде визнання дій протиправними та скасування рішення комісії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 19.04.2013 року, рішення управління Пенсійного фонду України в Немирівському районі Вінницької області, оформленого протоколом №17042 від 17.05.2013 року, а також зобов'язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах з 08.04.2013 року. В задоволенні адміністративного позову в іншій частині слід відмовити. Відповідно до ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання. Також приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції в порушення вимог ст. 94 КАС України, не вирішив питання щодо розподілу судових витрат. Згідно з положенням ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки позов підлягає задоволенню частково, позивачу має бути присуджено 19,70 грн. документально підтвердженого сплаченого ним судового збору з Державного бюджету України.

Результат розгляду: partial