Рішення адміністративного суду від 2014-02-10 00:00:00+02

26.11.2013 позивач звернувся до суду із позовом до Реєстраційної служби Ворошиловського районного управління юстиції у місті Донецьку державного реєстратора прав на нерухоме майно Ільченко Світлани Сергіївни про скасування рішення державного реєстратора № 5295251 від 27 серпня 2013 року про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень та зобов'язання зареєструвати право власності на житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 21.08.2013 року він звернувся до відповідача із заявою про проведення державної реєстрації права приватної власності на житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS]. 27.08.2013 року державним реєстратором Ільченко С.С. було прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 5295251. Підставою для відмови стало встановлення невідповідності діючому законодавству поданих документів, які не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Зазначив, що разом із заявою про проведення державної реєстрації позивачем було подано договір купівлі - продажу № 1965, який посвідчено приватним нотаріусом [PERSON] 06.07.2009 року, технічний паспорт виготовлений станом на 29.11.2012р. КП «БТІ м. Донецька», декларація про готовність № ДЦ14212221546 від 19.11.2012р. та договір користування земельною ділянкою № 5/4721 від 13.11.2012 року. Однак відповідач у рішенні зазначає, що для проведення державної реєстрації заявник додатково подає: документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку; витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Окрім перелічених документів також подається завірена в установленому порядку копія примірника кадастрового плану земельної ділянки на паперовому носії. Крім того в рішенні про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, державний реєстратор зазначив, що в декларації про готовність об'єкта до експлуатації, буква «а» в адресі виготовлена не друкарським способом, а дописана чорною кульковою ручкою після цифри «25». В документі наявна дописка, тому він не має змоги однозначно зазначити адресу нерухомого майна. Однак [PERSON] вказав, що вищезазначена декларація була зареєстрована у встановленому законом порядку в Інспекції ДАБК у Донецькій області, декларація є чинною, крім того в ній неодноразово зазначена адреса: [ADDRESS], яка виготовлена друкарським способом. Крім того у всіх документах, які подавались відповідачу була зазначена адреса: [ADDRESS]. Позивач вважає, що рішення відповідача прийнято з порушенням норм діючого законодавства та підлягає скасуванню. Просив суд скасувати рішення державного реєстратора реєстраційної служби Ворошиловського районного управління юстиції у м. Донецьку Ільченко С.С. № 5295251 від 27 серпня 2013 року про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень та зобов'язання зареєструвати право власності на житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS]. У відповідності до норм ч. 6 ст. 128 КАС України, суд розглядає справу у порядку письмового провадження. Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, вважає встановленим наступне. Отже, відповідно до копії договору - купівлі продажу від 06.07.2009 року, [PERSON] купив житловий будинок з житловою прибудовою та з надвірними побудовами номер [ADDRESS] (а.с.11). Так, із копії витягу КП «БТІ м. Донецька» про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22.07.2009 року вбачається, що власником житлового будинку з житловою прибудовою та з надвірними побудовами за адресою: [ADDRESS], є [PERSON] (а.с.12). 27 серпня 2013 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Ільченко С.С. Реєстраційної служби Ворошиловського районного управління юстиції у м. Донецьку прийнято рішення № 5295251 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень (а.с.7). В своєму рішенні відповідач зазначив, що документи, подані для проведення державної реєстрації прав не відповідають вимогам законодавства та не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, а саме: заявником не наданий документ, що підтверджує наявність зареєстрованого речового права на земельну ділянку, на якій розташований об'єкт нерухомості та не зазначений кадастровий номер земельної ділянки. Крім того вказав, що в декларації про готовність об'єкта до експлуатації № ДЦ 14212221546 від 19.11.2012р.наявна дописка, а саме буква «а» в адресі дописана чорною кульковою ручкою. Позивач із рішенням відповідача № 5295251 від 27.08.2013 року не погоджується та вважає, що рішенням порушується його права та обов'язки, у зв'язку із чим звернувся до суду із зазначеним позовом. Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Частиною 2 зазначеної статті Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суд вважає, що відповідачем доведено правомірність прийнятого рішення з огляду на наступне. Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, на час виникнення спірних правовідносин, врегульовані нормами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень». Статтею 2 Закону встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державна реєстрація є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом (ч.5 ст.3 Закону). Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону, державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження. Державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом (ч.7 ст.16 Закону). Також, згідно ч. 2 ст.15 Закону, перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 22.06.2011 № 703. Пунктом 26 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 22.06.2011 № 703, встановлено, що для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком. В свою чергу в п. 27 Порядку наведено перелік документів, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та є підставою для проведення реєстрації права власності на нього. Заявник разом із заявою про державну реєстрацію подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові необхідні для такої реєстрації документи, визначені цим Порядком, їх копії, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документ про сплату державного мита (п.10 Порядку). Відповідно до п.46 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 22.06.2011 № 703, для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно у зв'язку з набуттям права власності на новозбудовані чи реконструйовані об'єкти нерухомого майна заявник, крім документів, що зазначені у пунктах 28, 29 і 31 цього Порядку, подає органові державної реєстрації прав: документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку (крім випадків реконструкції квартири, житлового або нежитлового приміщення); витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (у разі, коли в документі, що посвідчує речове право на земельну ділянку, відсутні відомості про її кадастровий номер). Згідно ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Статтею 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Як вбачається із копії договору користування № 5/4721 від 13.11.2012 року, Донецька міська рада передала [PERSON] в користування земельну ділянку загальною площею 1000 кв.м., на якій знаходиться житловий будинок. Також із копії даного договору вбачається, що він укладається на строк до моменту державної реєстрації правовстановлюючих документів на земельну ділянку у встановленому законом порядку, але не більш ніж на два роки (а.с.17). Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із приписів ч.4 ст.70 КАС України, за змістом якої, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст.86 КАС України). Також матеріалами справи підтверджено, що в декларації про готовність № ДЦ14212221546 від 19.11.2012 року на об'єкт нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS], наявна дописка. А саме в адресі після номеру будинку «25» дописано чорною ручкою буква «а». Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», не приймаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень документи з підчищеннями або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими в них виправленнями, заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст. Розгляд спірних правовідносин у розрізі норм права, якими вони врегульовуються, вказує на відсутність правових підстав для проведення відповідачем реєстрації права власності на житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Так згідно п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. З огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що рішення відповідача є обґрунтоване і таким, що повністю відповідає приписам чинного законодавства, у зв'язку з чим підстави для задоволення позову відсутні. Розподіл судових витрат здійснити у відповідності до норм ст. 94 КАС України. Враховуючи вищенаведене, та

Результат розгляду: denied