Рішення адміністративного суду від 2014-02-19 00:00:00+02

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Костянтинівської районної державної адміністрації Донецької області (далі - відповідач) участю третіх Управління Держземагенства у Костянтинівському районі Донецькій області, Новоартемівська сільська рада про зобов'язання Костянтинівської районної державної адміністрації Донецької області, згідно сертифікату на земельну частку (пай) РН»122194, виділити земельну ділянку в натурі та надати дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для введення товарного сільськогосподарського виробництва із земель КСП «Україна» на території Новоартемівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області у лоті №34 розміром 7,50 умовних кадастрових гектар ріллі. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначила, що 31.12.2013 року вона як член КСП «України», отримала сертифікат серії РН № 122194, на право на земельну частку (пай) розміром 9,12 умовних кадастрових гектарів без визнання меж цієї частки в натурі, яка знаходиться на території Новоартемівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області. 10.01.2014 року вона звернулася з заявою про виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для введення товарного сільськогосподарського виробництва до відповідача. 21.01.2014 року від Костянтинівської районної державної адміністрації Донецької області надійшов лист-відповідь, відповідно до якого їй було відмовлено у виділені земельної ділянки в натурі (на місцевості) та надані дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для введення товарного сільськогосподарського виробництва. На думку позивача вказані дії порушують її права та інтереси, у зв'язку з чим вона звернулася до суду із позовом (а.с. 3-4). Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволені в повному обсязі, надав пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні надав письмову заяву про визнання позову у повному обсязі (а.с. 28). Представник третьої особи (Управління Держземагенства у Костянтинівському районі Донецькій області) у судовому засіданні надав письмову заяву про визнання позову у повному обсязі (а.с. 29). Представник третьої особи (Новоартемівська сільська рада) надала письмову заяву про визнання позову у повному обсязі (а.с. 30). Відповідно до ч. 1 ст. 136 КАС України, позивач може відмовитися від адміністративного позову, а відповідач - визнати адміністративний позов протягом всього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову від адміністративного позову чи визнання адміністративного позову викладено в адресованій суду письмовій заяві, ця заява приєднується до справи. Частиною 3 ст. 136 КАС України передбачено, що судове рішення у зв'язку з визнанням адміністративного позову ухвалюється за правилами, встановленими ст. 112 КАС України. Згідно вимог ст. 112 КАС України, зокрема, у разі повного визнання відповідачем адміністративного позову і прийняття його судом приймається постанова суду про задоволення адміністративного позову. Крім того, суд не приймає визнання адміністративного позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси. Таким чином, суд не приймає визнання адміністративного позову, оскільки ці дії відповідача та третіх осіб суперечать закону. Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне. Рішенням Новоартемівської сільської ради від 04.06.2013 року № VI/45-311 "Про розкорчовку багаторічних насаджень (саду), переведення в ріллю та розпорядження земель Новоартемівської сільської ради" вирішено, що після виконання робіт по розкорчуванню багаторічних насаджень (саду) комісією Новоартемівської сільської ради прийняти виконання робіт та скласти акт корчування багаторічних насаджень (саду) для подальшого переведення земельної ділянки площею 39,9 га в ріллю для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розпаювання серед членів КСП «Україна» згідно рішення власників земельних ділянок членів КСП «Україна» від 23.02.2013 року (а.с.10). Рішенням Новоартемівської сільської ради від 23.10.2013 року № VI/48-329 "Про затвердження акту прийому-передачі виконаних робіт (послуг) на предмет корчування багаторічних насаджень (саду), переведення в ріллю земель колишніх багаторічних насаджень Новоартемівської сільської ради" вирішено затвердити акт прийому-передачі виконаних робіт (послуг) на предмет корчування багаторічних насаджень (саду) на площі 39,9 га, розташованого на території Новоартемівської сільської ради від 30.09.2013 року (а.с.12). Відповідно до акту прийому-передачі виконаних робіт (послуг) на предмет корчування багаторічних насаджень (саду) на площі 39,9 га, розташованого на території Новоартемівської сільської ради від 30.09.2013 року, роботи виконані в повному обсязі, сторони один до одного претензій не мають (а.с.13). 31 грудня 2013 року позивач як член КСП «України», отримала сертифікат серії РН № 122194, на право на земельну частку (пай) розміром 9,12 умовних кадастрових гектарів без визнання меж цієї частки в натурі, яка знаходиться на території Новоартемівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області (а.с.6). З метою з'ясування питання, щодо наявності вільної земельної ділянки позивач звернулася до Новоартемівської сільської ради. 10 січня 2014 року позивач отримала довідку № 4 від Новоартемівської сільської ради, в якій зазначено, що земельна ділянка відповідно до сертифікату серії РН № 122194 знаходиться у лоті № 34 та в оренді не перебуває (а.с.7). 10 січня 2014 року позивач звернулася з заявою про виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та надані дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для введення товарного сільськогосподарського виробництва до Голови Костянтинівської районної державної адміністрації (а.с.8). 21 січня 2014 року від Костянтинівської районної державної адміністрації Донецької області надійшов лист-відповідь № 0056/01-30, в якому було зазначено, що проектом реформування колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» Костянтинівського району Донецької області вам передбачено по сертифікату (серія PH № 122194) на право на земельну частку (пай) -9,12 умовних кадастрових гектарів, в тому числі: ріллі -7,50, багаторічних насаджень - 0,14, сіножатей - 0,06, пасовищ поліпшених - 0,31, пасовищ звичайних -1,11. Довідкою Новоартемівської сільської ради від 10.01.2014 № 4 Вам передбачається надати земельну ділянку в лоті № 34, але згідно до вищевказаного проекту у лоті 34 знаходяться багаторічні насадження для надання усім членам колишнього КСП «Україна» по 0,14 умовних кадастрових гектарів багаторічних насаджень. Вільні землі у даному лоті, а саме рілля відсутні. Отже, надати дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва немає можливості за відсутністю такових угідь (а.с.9). Згідно з ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до п.9,15 "Перехідних положень" ЗК України громадяни - власники земельних часток (паїв) можуть виділяти земельні ділянки в натурі (на місцевості) єдиним масивом. Громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Підстави набуття права на землю визначає ст.116 ЗК України, згідно з ч.1 якої громадяни набувають права власності земельними ділянками із земель комунальної власності за рішенням органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. При цьому відповідно до ч.3 ст.116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Підстави набуття права на землю визначає ст.116 ЗК України, згідно з ч.1 якої громадяни набувають права власності земельними ділянками із земель комунальної власності за рішенням органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Частиною першою статті 125 цього Кодексу визначено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Таким чином, заява позивача від 10 січня 2014 року не розглянута. Лист відповідача не є юридичною формою рішення, як за правилами статей 3, 5, 9 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власників земельних паїв. Нерозгляд заяви позивача та не прийняття рішення за результатами розгляду доводить про порушення право позивача на справедливе прийняття рішення з боку органу місцевої державної адміністрації. З урахуванням наведеного без розгляду заяви позивача відповідачем справи по суті вирішення порушених у заяві питань судом є передчасним, та обумовить собою підміну функцій відповідача судом. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, до яких також належить й суд, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Аналогічна правова позиція висвітлена у постанові Верховного Суду України від 21 травня 2013 року по справі № 21-87а13, за наявності доказів надходження до ради заяви позивача про надання у власність земельної ділянки та залишення її без розгляду суд вправі зобов'язати раду розглянути цю заяву та прийняти відповідне рішення. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять, що передбачено ч.2 ст.11 КАС України. З метою відновлення права позивача, за захистом якого вона звернулася, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та покласти на відповідача обов'язок розглянути заяву [PERSON] від 10 січня 2014 року про надання земельної ділянки в натурі на території Новоартемівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області у лоті №34 розміром 7,50 умовних кадастрових гектар ріллі позивачу, у відповідності до вимог законодавства, з прийняттям відповідного рішення.

Результат розгляду: partial