Рішення адміністративного суду від 2014-03-04 00:00:00+02

В січні 2009 року товариство з обмеженою відповідальністю "Кам'янець-Подільський м'ясокомбінат" звернулося до суду з адміністративним позовом, в якому, із врахуванням поданих під час розгляду справи доповнень позовних вимог, просило: - скасувати рішення відповідача Державної інспекції з контролю за цінами у Хмельницькій обл. № 618 від 24.12.2008р. "Про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін"; - визнати незаконними дії посадових осіб відповідача по проведенню перевірки товариства з 08.12.2008р. по 19.12.2008р.; Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.04.2010р. в задоволенні адміністративного позову відмовлено. Не погодившись із винесеним судовим рішенням TOB «Кам'янець-Подільський м'ясокомбінат» звернулося до Львівського апеляційного адміністративного суду та просило суд апеляційної інстанції постанову місцевого адміністративного суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2011 року апеляційну скаргу TOB «Кам'янець-Подільський м'ясокомбінат» відхилено, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.04.2010р. залишено без змін. Не погоджуючись із вищезгаданою ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду та постановою Хмельницького окружного адміністративного суду TOB «Кам'янець-Подільський м'ясокомбінат» звернулося до Вищого адміністративного суду України. Постановою Вищого адміністративного суду України від 06.03.2012 року касаційну скаргу TOB «Кам'янець-Подільський м'ясокомбінат» задоволено частково. Ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2011 та постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.04.2010 р. скасовано, а справу направлено на новий розгляд до адміністративного суду першої інстанції. Підставою для скасування зазначених рішень слугувало те, що суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що під час перевірки відповідач дослідив надходження виручки позивачу. Однак, як зазначив ВАСУ, суди першої та апеляційної інстанції передчасно відхилили посилання позивача на те, що до суми необгрунтовано отриманої виручки відповідачем безпідсавно внесено суму коштів за товар, переданий позивачем ЗАТ "Жовтоводський м'ясокомбінат", ВАТ "Долинський птахокомбінат", ЗАТ "Агропродукт" згідно з договорами зберігання продукції, оскільки відповідно до цих договорів позивач не здійснював реалізацію товару, а лише передавав його на зберігання. Крім того, Вищим адміністративним судом України зазначено, що в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач дослідив надходження виручки. Акт перевірки не містить відповідної інформації, а додаток №14 до акту сформований на підставі накладних. 09.12.2013 р. Хмельницьким окружним адміністративним судом винесено постанову, якою в задоволенні позову відмовлено. Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, товариство подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції від 09 грудня 2013 року та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги повністю, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом при ухваленні рішення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, давши правову оцінку обставинам у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2013 року - частково скасувати, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що протягом 08.12.2008р.-19.12.2008р. працівниками Державної інспекції з контролю за цінами у Хмельницькій області проведено перевірку ТОВ "Кам'янець-Подільський м'ясокомбінат" щодо дотримання державної дисципліни цін за період 27.11.2007 по 07.12.2008р., за результатами якої складено Акт перевірки від 19.12.2008р. Проведеною перевіркою виявлено, що ТОВ "Кам'янець-Подільський м'ясокомбінат" порушено вимоги постанов КМ України №1548 від 25.12.1996р. "Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін (тарифів)" №1222 від 17.10.2007р. "Про затвердження Порядку декларування зміни оптово-відпускних цін на продовольчі товари", розпорядження Хмельницької обласної державної адміністрації № 377/2007-р від 16.11.2007р. "Про запровадження державного регулювання цін на окремі продовольчі товари", в результаті - позивачем внаслідок не задекларованого підвищення оптово-відпускних цін на яловичину необгрунтовано отримано додаткову виручку в сумі 2030050 грн. 85 коп. за період з 27.11.2007р. по 07.12.2008р. На підставі складеного Акта перевірки начальником Державної інспекції з контролю за цінами в Хмельницькій обл. прийнято рішення № 618 від 24.12.2008р. про застосування до позивача економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін у вигляді вилучення в дохід державного бюджету 2030050 грн. 85 коп. необґрунтовано одержаної виручки та стягнення 4060101 грн. 70 коп. штрафних санкцій. Не погоджуючись з вищевказаним рішенням TOB «Кам'янець-Подільський м'ясокомбінат» звернулося з позовом до суду, у задоволенні якого судом першої інстанції відмовлено з посиланням на необґрунтованість позовних вимог. Суд апеляційної інстанції частково не погоджується з прийнятим рішенням суду першої інстанції з огляду на наступне. Відповідно до постанови КМ України № 1222 від 17.10.2007р. затверджено Порядок декларування зміни оптово-роздрібних цін на продовольчі товари, згідно якого передбачено декларування оптово-відпускних цін у разі, коли такі збільшуються протягом місяця на 1 відсоток. Пунктом 2 Порядку формування цін на продовольчі товари, щодо яких запроваджено державне регулювання, затвердженого постановою КМУ від 17 квітня 2008 року №373 визначено, що оптово-відпускна ціна - фактична цінна, що застосовується у розрахунках за товари, які поставляються реалізовуються) суб'єктами господарювання з метою їх використання у підприємницькій діяльності, з урахуванням податку на додану вартість і транспортних витрат. Згідно з абз.38 п.12 Додатку до постанови КМ України № 1548 від 25.12.1996р. "Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін (тарифів)" із змінами і доповненнями, обласній державній адміністрації надано право регулювати оптово-роздрібні ціни, зокрема, на яловичину, шляхом декларування їх зміни. Розпорядженнями Хмельницької обласної державної адміністрації № 377/2007-р від 16.11.2007 р. "Про запровадження державного регулювання цін на окремі продовольчі товари" та № 391/2008-р від 24.07.2008р. запроваджено режим декларування зміни оптово-відпускних цін, зокрема, на яловичину у Головному управлінні економіки облдержадміністрації. На підставі наведеного, суб'єкти господарювання, які здійснюють діяльність з виробництва та/або реалізації продовольчих товарів, у разі зміни їх оптово-відпускних цін зобов'язані подавати до Ради Міністрів АР Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій декларацію та інші необхідні документи щодо зміни вказаних цін. Окрім цього, із змісту листа Міністерства економіки України № 89-22/102 від 03.12.2007 р. слідує, що в момент набуття чинності розпоряджень державних адміністрацій щодо використання повноважень наданих постановами КМ України № 845 від 20.06.2007р. та № 1161 від 19.09.2007р., оптово-відпускні ціни на продовольчі товари, визначені зазначеними розпорядженнями, вважаються задекларованими. Після цього зміна суб'єктами господарювання оптово-відпускних цін здійснюється лише після декларування їх зміни. Матеріалами проведеної перевірки встановлено, що ТОВ "Кам'янець-Подільський м'ясокомбінат" протягом листопада 2007 року - грудня 2008 року змінював рівень оптово-відпускних цін на м'ясо яловичини без декларування їх зміни; необхідні документи для декларування зміни вказаних цін (декларацію, пояснювальну записку, калькуляцію собівартості, довідку про фактичну та декларовану рентабельність від реалізації продукції) у Хмельницьку обласну державну адміністрацію останній не подавав. За таких обставин відповідач дійшов висновку, що позивачем допущено порушення вимог п.1 розпорядження Хмельницької обласної державної адміністрації № 377/2007-р від 16.11.2007р. "Про запровадження державного регулювання цін на окремі продовольчі товари", а також вимог п.2 Порядку декларування, затвердженого постановою КМ України № 1222 від 17.10.2007р., однак суд апеляційної інстанції, зважаючи на вищевикладене, зазначає наступне. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про ціни та ціноутворення» вся необгрунтовано одержана підприємством, організацією сума виручки в результаті порушення державної дисципліни цін та діючого порядку визначення вартості будівництва, що здійснюється із залученням коштів Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим, місцевих бюджетів, а також коштів державних підприємств, установ та організацій підлягає вилученню в доход відповідного бюджету залежно від підпорядкованості підприємства, організації. Крім того, в позабюджетні фонди місцевих Рад стягується штраф у двократному розмірі необгрунтовано одержаної суми виручки. Вказані суми списуються з рахунків підприємств і організацій в банківських установах за рішенням суду. При цьому, відповідно до оглядового листа ВГСУ від 16.12.2004 р. N 01-8/3273 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із застосуванням законодавства про ціни і ціноутворення» виручкою є сума фактично отримана суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг). Аналогічне визначення виручки міститься і в статті 1 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" від 03.07.98 N 727/98 відповідно до якої виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) вважається сума, фактично отримана суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг). Водночас положення пункту 2.1 Інструкції про порядок застосування економічних та фінансових (штрафних) санкцій органами державного контролю за цінами, затвердженої наказом Міністерства економіки України та Міністерства фінансів України від 03.12.2001 №298/519 встановлюють, що при порушенні порядку встановлення і застосування цін (тарифів), що регулюються уповноваженими органами, необгрунтовано одержана суб'єктом підприємницької діяльності сума виручки, що підлягає вилученню в дохід бюджету, обчислюється як різниця між фактичною виручкою від реалізації продукції (послуг, робіт) та її вартістю за цінами і тарифами, сформованими згідно з вимогами законодавства, а тому, істотною умовою для застосування відповідачем штрафних санкцій до позивача є наявність доказів отримання позивачем необгрунтовано одержаної суми виручки, а саме: платіжних доручень, квитанцій прибутково-касових ордерів, банківських виписок про зарахування коштів. З матеріалів справи слідує, що посадовими особами відповідача під час проведення перевірки не досліджувалися первинні бухгалтерські документи на предмет отримання позивачем виручки від реалізованої продукції, ціни на яку формувалися з порушенням встановленого порядку, про що свідчить акт перевірки б/н від 19.12.2008 р., у якому зроблені висновки про необгрунтовано отриману виручку, виходячи із видаткових накладних на реалізацію продукції, що є порушенням п. 3.2 Інструкції про порядок застосування економічних та фінансових (штрафних) санкцій органами державного контролю за цінами, затвердженої наказом Міністерства економіки та Міністерства фінансів України від 03.12.2001 р. № 298/519, відповідно до якої, в актах перевірок повинен детально відображатися механізм скоєння порушення, визначення суми необгрунтовано отриманої виручки, з доданням розрахунків, на яких ґрунтуються обчислення зазначеної суми, з посиланням на документи первинного бухгалтерського обліку, згідно з якими вони здійснюються. Проте, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, як при розгляді справи в суді першої інстанції, так і при розгляді в суді апеляційної інстанції, не надано доказів на підтвердження надходження виручки за реалізацію товару на розрахунковий рахунок чи в касу підприємства TOB «Кам'янець-Подільський м'ясокомбінат», будь-яких доказів (листів-запитів) того, що вказана інформація вимагалася у товариства під час проведення перевірки, або ненадання такої товариством, чи банківських виписок банком. В ухвалі Вищого адміністративного суду України від 06.03.2012 р., якою дану справу направлено на новий розгляд в суд першої інстанції зазначено, що в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач дослідив надходження виручки; акт перевірки не містить відповідної інформації, а додаток № 14 до акту сформований на підставі накладних. З додаткових письмових пояснень позивача, наданих суду апеляційної інстанції, вбачається, що сума необгрунтовано отриманої виручки позивачем склала 2 030 050,85 грн., з них: - 289 973,60 грн. - сума необгрунтованої виручки, вирахованої з вартості продукції, переданої згідно договорів, копії, яких є в матеріалах справи, на відповідальне зберігання (Таб.№1) - 21 019 грн. - сума необгрунтованої виручки, вирахованої з вартості продукції, яка була реалізована позивачем, однак розрахунок за неї не відбувся (Таб. №2); - 1 719 058,25 грн. - сума необгрунтованої виручки, вирахованої з вартості продукції, яка була реалізована позивачем та оплачена покупцями (Таб. №3). Однак, як ствердив в судовому засіданні представник ТОВ «Кам'янець-Подільський м'ясокомбінат», зазначена в додаткових поясненнях сума необгрунтованої виручки, вирахованої з вартості продукції, яка нібито була реалізована позивачем та оплачена покупцями (1 719 058,25 грн.), вказана представником позивача помилково згідно акту ревізії та додатку до нього, і зовсім не підтверджується наявними в товаристві первинними документами та отримання зазначеної виручки фактично не відбулося. Водночас, товариство зазначає, що первинних або інших документів, які б підтверджували розрахунки інших контрагентів позивача, що зазначені в таблиці №3 додаткових пояснень до позову на TOB Кам'янець-Подільський м'ясокомбінат» не має, оскільки минув термін зберігання вказаних документів (3 роки), встановлений Наказом Головного архівного управління при Кабінеті Міністрів України №41 від 20.07.1998р. «Про затвердження переліку типових документів, що утворюються в діяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, інших підприємств, установ та організацій, із зазначенням строків зберігання документів». Крім того, суд апеляційної інстанції вказує на те, що з акту перевірки відповідача від 19.12.2008р. вбачається, що факт надходження грошових коштів від покупців TOB «Кам'янець-Подільський м'ясокомбінат» за реалізовану продукцію перевіряючими не досліджувався. Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, однак Державною інспекцією України з контролю за цінами доказів про розрахунок за реалізовану продукцію судам надано не було. Разом з тим, відповідач в судові засідання апеляційної інстанції для підтримання своїх доводів жодного разу не з'явився. Таким чином, суд апеляційної інстанції, з врахуванням позиції Вищого адміністративного суду України по даній справі, вважає, що суд першої інстанції безпідставно відхилив посилання позивача на те, що відповідачем помилково до суми необґрунтованої виручки внесено суму коштів за товар, переданий позивачем ЗАТ «Жовтоводський м'ясокомбінат», ВАТ «Долинський птахокомбінат», ЗАТ «Агропродукт» згідно з договорами зберігання продукції. Так, в матеріалах справи містяться договір № 125 від 12 лютого 2008 року, укладений позивачем з ЗАТ «Жовтоводський м'ясокомбінат», договір № 126 від 19 лютого 2008 року, укладений позивачем з ВАТ «Долинський птахокомбінат», та договір № 130 від 25 лютого 2008 року, укладений позивачем з ЗАТ «Агропродукт». Ці договори за своїм змістом є аналогічними та передбачають, що поклажедавець (позивач) передає, а зберігач приймає на відповідальне зберігання товар (м'ясо та м'ясопродукти) у кількості та вартістю згідно видаткових або супроводжувальних документів (п. 1.1). Зберігач зобов'язаний повернути майно поклажедавцю за першою вимогою останнього (п. 2.1.4). За зберігання майна поклажедавець сплачує зберігачу кошти в розмірі 1 180 грн 00 коп. за 1 місяць зберігання (п. 4.1), що і було здійснено в даному випадку. Незважаючи на такі обставини, відповідно до додатку № 14 до акту перевірки до суми необгрунтованої виручки внесений товар, переданий позивачем контрагентам за вищевказаними договорами зберігання. Зокрема, п. 36 додатку № 14 - накладна № 170, покупець ЗАТ «Жовтоводський м'ясокомбінат» в кількості 20 670, ціною 23 грн. 00 коп. Вказана накладна складена відповідно до договору зберігання № 125 від 12 лютого 2008 року. Аналогічно в п. п. 35. 37, 38 додатку № 14 відповідач посилається на накладні, складені відповідно до договору зберігання № 125 від 12 лютого 2008 року. В пункті 39 додатку № 14 відповідач посилається на накладну, складену відповідно до договору зберігання №126 від 12 лютого 2008 року. В п. 40 Додатку № 14 міститься посилання на накладну, складену відповідно до договору зберігання № 130 від 25 лютого 2008 року. Таким чином, відповідно до вищевказаних договорів позивач не здійснював реалізацію товару, а лише передавав його на зберігання, а тому висновки суду першої інстанції не є вірними. Зважаючи на вищевикладене суд апеляційної інстанції вважає, що висновок суду першої інстанції щодо правомірності винесення рішення відповідача Державної інспекції з контролю за цінами у Хмельницькій обл. № 618 від 24.12.2008р. "Про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін" та відсутність, як наслідок, підстав для його скасування, не відповідає матеріалам справи та є помилковим, а суд апеляційної інстанції позбавлений можливості дати належну оцінку обставинам у справі в частині отримання за вказаний період ТОВ "Кам'янець-Подільський м'ясокомбінат" сум необгрунтовано отриманої виручки, оскільки дане питання не досліджувалося посадовими особами відповідача під час проведення перевірки товариства, відсутні дані відомості в акті перевірки та не надані такі докази сторонами суду. Що стосується позовної вимоги ТОВ ««Кам'янець-Подільський м'ясокомбінат» про визнання незаконними дії посадових осіб відповідача по проведенню перевірки позивача з 08.12.2008р. по 19.12.2008р., то суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції в цій частині з огляду на те, що позивач допустив інспекторів відповідача до перевірки, надав останнім свої документи, а тому фактично погодився із проведенням перевірки. З огляду на вищевказане, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно відмовив в задоволенні даної позовної вимоги. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Відповідно до статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судом апеляційної інстанції судового рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права. Виходячи з вищевикладеного, з врахуванням приписів статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку про скасування постанови суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про скасування рішення відповідача Державної інспекції з контролю за цінами у Хмельницькій обл. № 618 від 24.12.2008р. "Про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін".

Результат розгляду: partial