Рішення адміністративного суду від 2014-03-31 00:00:00+03

в червні 2011 року позивач звернулася до Калинівського районного суду Вінницької області з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Калинівському районі Вінницької області про визнання неправомірною відмову відповідача у здійсненні перерахунку надбавки до пенсії позивачу як дитині війни в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком згідно зі ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; зобов'язання відповідача провести перерахунок надбавки до пенсії позивачу як дитині війни в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком згідно зі ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 02.12.2010 року по теперішній час, та виплатити позивачу різницю між нарахованою та отриманою раніше сумою надбавки до пенсії; зобов'язання відповідача обрахувати надбавку до пенсії як дитині війни в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком згідно зі ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", з урахуванням положень ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" із розрахунку прожиткового мінімуму для непрацездатних громадян з наступним перерахунком її згідно з нормами чинного законодавства і встановлення нових розмірів прожиткового мінімуму для непрацездатних громадян. Постановою Калинівського районного суду Вінницької області від 23.06.2011 року позов задоволено: визнано дії відповідача щодо відмови у нарахуванні і виплаті підвищення до пенсії позивачу як дитині війни в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком протиправними; зобов'язано відповідача здійснити позивачу нарахування та виплату підвищення до пенсії відповідно до вимог ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, встановленої ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", 02 грудня 2010 року, з урахуванням проведених виплат. Не погодившись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись при цьому на неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи та порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору. Згідно зі ст.ст.183-2, 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження. Вивчивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні у ній докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, з наступних підстав. Як свідчать матеріали справи, позивач є пенсіонером за віком та має статус дитини війни відповідно до статті 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни". Відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Відповідно до положень статей 1, 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" позивач звернулася із письмовою заявою до Управління Пенсійного фонду України у Калинівському районі Вінницької області про нарахування та виплату 30% підвищення до пенсії як дитині війни. Відповідач відмовив позивачу в здійсненні вказаного перерахунку пенсії. Як встановлено з матеріалів справи, на момент звернення позивача до суду, нарахування доплати до її пенсії в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком відповідно до положень ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" відповідачем не здійснено. Всупереч положенням вищенаведеної норми щомісячне підвищення до пенсії позивачу виплачувалось відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530. В свою чергу, з огляду на загальні засади пріоритетності законів над підзаконними актами, Закон України "Про соціальний захист дітей війни" має вищу юридичну силу, ніж постанова Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530, що дає підстави зробити висновок про неправомірність виплати відповідачем щомісячного підвищення до пенсії в меншому розмірі, ніж це передбачено ст. 6 зазначеного Закону. Таким чином, виходячи з приписів частини 2 статті 152 Конституції України та рішення Конституційного Суду України № 10-рп-/2008 від 22.05.2008 р., колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності у відповідача обов'язку нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни". Колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду вважає за необхідне вказати на те, що суд першої інстанції, дійшовши обґрунтованого висновку про законність вимог позивача про перерахунок та виплату доплати до пенсії в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", помилково не вказав кінцевої дати періоду, за який порушене право позивача підлягає захисту. Тому, враховуючи позовні вимоги позивача та строки звернення до суду, визначені ч. 1, 2 ст. 99 КАС України, право позивача на отримання щомісячної державної соціальної допомоги у вигляді підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком підлягає захисту за період з 02.12.2010 року по 02.06.2011 року. Відповідно до частини 1 статті 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду суд апеляційної інстанції має право, зокрема, змінити постанову суду. За частиною 1 статті 201 КАС України, підставами для зміни постанови суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Результат розгляду: partial