Рішення адміністративного суду від 2014-03-06 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з позовом до Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про визнання дій протиправними, скасування постанови та зобов'язання вчинити певні дії позовом. У своєму позиві позивач вказав, що 26 вересня 2012 року Заводським районним судом м. Запоріжжя винесено постанову про адміністративне правопорушення по справі № 0809/5265/2012, провадження № 3/0809/1498/2012, відповідно до якої [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 85, 00 грн. на користь держави. Вказана постанова набрала чинності 08 жовтня 2012 року. 12 листопада 2012 року постанова надійшла до ДПІ у Заводському районі м. Запоріжжя для примусового виконання відповідно до ч. З ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», за приписами якої за виконавчим документом про стягнення в дохід держави коштів або про вчинення інших лій на користь чи в інтересах держави від її імені виступає орган, за позовом якого судом винесено відповідне рішення, або орган державної влади (крім суду), який відповідно до закону прийняв таке рішення. За іншими виконавчими документами про стягнення в дохід держави коштів або про вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави від її імені виступають органи доходів і зборів. 26 грудня 2012 року вказану постанову передано на виконання до Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції . 27 грудня 2012 року головним державним виконавцем Гесня Н.Т. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Вказану постанову ДПІ отримало 11 січня 2013 року. 25 липня 2013 року головним державним виконавцем Лучко О.С. Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції винесено постанову про повернення виконавчого документа з посиланням на п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з тим, що в результаті виконавчих дій не виявлено майна боржника, на яке може бути звернено стягнення. Всупереч вимогам ч. 4 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» , де зазначено, що про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом, головним державним виконавцем Лучко О.С. вказану постанову направлено лише 03 грудня 2013 року, що підтверджується вхідним штемпелем на супровідному листі. У відповідності до ч. 2 ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, тому строк звернення до суду вважаємо не пропущеним. Крім того, звертаємо увагу суду на той факт, що відповідно до п. 3.15. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 N 512/5 повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному у статті 47 Закону. При цьому в постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов'язково роз'яснюється порядок повторного пред'явлення виконавчого документа до виконання Всупереч вимогам Інструкції головним державним виконавцем Лучко О.С. не надано роз'яснень щодо порядку повторного звернення з вказаною постановою для виконання. Таким чином, позивач вважає, що дії Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції щодо повернення виконавчого документа є протиправними, постанова про повернення виконавчого документа від 25.07.2013 є протиправною та підлягає скасуванню з наступних підстав. Відповідно до положення ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України. Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України. За ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» , завершальною стадією судового провадження є виконавче провадження, тобто сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів у разі невиконання їх у добровільному порядку. За ст. 2 Закону примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу; примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі про примусове виконання рішення у спосіб і порядку, визначеному виконавчим документом. За ст. 11 Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Згідно з ч. З ст. 8 Закону за виконавчим документом про стягнення в дохід держави коштів або про вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави від її імені виступає орган, за позовом якого судом винесено відповідне рішення, або орган державної влади (крім суду), який відповідно до закону прийняв таке рішення. За іншими виконавчими документами про стягнення в дохід держави коштів або про вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави від її імені виступають органи доходів і зборів. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 12 Закону сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ст. 17 ч. 2 Закону виконанню державною виконавчою службою підлягають ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом. Згідно п. З ч. З ст. 11 Закону України «При виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право з метою захист інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб. сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну. Дана постанова про повернення виконавчого документа є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки державним виконавцем не зазначено, які саме заходи щодо розшуку майна, визначеного виконавчим документом були проведені та якими документами це підтверджується. Інформація про будь-які додаткові заходи вжиті державним виконавцем з метою розшуку боржника у постанові відсутня. З огляду на викладене, враховуючи, що державним виконавцем не було вжито заходів щодо виконання постанови суду від 26.09.2012 в повному обсязі, вважаємо постанову про повернення виконавчого документа протиправною та такою, що підлягає скасуванню. Відповідно до ст. 51 Закону у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби. Відповідно до ч. 2. ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Проте, всупереч зазначеним вище вимогам законодавства, державний виконавець не вжив належних заходів щодо виконання судового рішення, чим порушує права податкового органу як стягувача, що, як наслідок, призводить до ненадходження коштів до Державного бюджету України. Дії відповідача щодо повернення виконавчого документа стягувачу унеможливлюють виконання рішення суду, яке набрало законної сили та є обов'язковим для виконання на всій території України. Відповідно до ч. 5 ст. 82 Закону рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб) можуть бути оскаржені до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. У своєму позові позивач просить визнати протиправними дії Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції щодо повернення стягувачу постанови Заводського районного суду м. Запоріжжя по справі № 0809/5265/2012, провадження № 3/0809/1498/2012. Визнати протиправною та скасувати постанову Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про повернення виконавчого документа від 25.07.2013 ВП №35821957, про примусове виконання постанови Заводського районного суду м. Запоріжжя по справі № 0809/5265/2012, провадження № 3/0809/1498/2012 в частині стягнення на користь держави 85, 00 грн. з [PERSON]. Зобов'язати Заводський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції відновити виконавче провадження по примусовому стягненню на підставі постанови Заводського районного суду м. Запоріжжя по справі № 0809/5265/2012, провадження№3/0809/1498/2012. У судовому засіданні представник позивача підтримав свій позов і просить його задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала і суду пояснила, що виконавчою службою були вжиті усі заходи щодо виконання рішення суду згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження» Дослідивши докази по справі, вислухав пояснення представника позивача, представника відповідача, суд приходе до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно постанови суду від 26.09.2012 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП з накладання стягнення у вигляді штрафу в розмірі 85 грн. Із постанови Заводського ВДВС Запорізького МУЮ про повернення виконавчого документа від 25.07.2013 року встановлено, що в результаті проведених виконавчих дій не виявлено майно боржника на підставі постанови від 26.09.2012 року відносно [PERSON] Із наданих у судовому засіданні документів із виконавчого провадження вбачається, що державним виконавцем були здійсненні наступні виконавчі дії щодо виконання постанови суду відносно [PERSON]: запити до Державної податкової служби України, до органів ДАІ, до Управління Пенсійного Фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя. Згідно отриманої державним виконавцем інформації щодо наявності доходу та майна у боржника [PERSON]. у останнього відсутні будь-яке майно і він ніде не працює офіційно. У зв'язку з цим, державним виконавцем на законних підставах було винесено постанову щодо повернення виконавчого документа стягувачу. Тому, суд приходе до висновку, що позов Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області не обґрунтований і не знайшов свої докази і тому задоволенню не підлягає у повному обсязі.

Результат розгляду: denied