Рішення адміністративного суду від 2014-02-17 00:00:00+02

Позивачка [PERSON]звернулася до Першотравневого районного суду з адміністративним позовом із наступних підстав: З 04.04.2012 року ,вона перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Першотравневої райдержадміністрації як отримувач допомоги по догляду за дитиною - донькою, [PERSON] [INFO], до досягнення нею трирічного віку. Розмір призначеної їй допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку значно менше ніж це передбачено ст.15 Закону України « Про державну допомогу сім'ям з дітьми». Вона є особою не застрахованою в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування і допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку повинна бути їй призначена в розмірі прожиткового мінімуму, встановленому для дитини віком до 6 років. 23.12.2013 року вона звернулася до Управління праці та соціального захисту населення (далі відповідач) з заявою про перерахунок допомоги .але в перерахунку допомоги їй було відмовлено , посилаючись на те , що Законом України « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» були внесені зміни до розділу 2 вказаного закону. Згідно внесених змін , допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень. Таку відмову вона вважає безпідставною з наступного. Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 46 Конституції України громадянам гарантовано право на соціальний захист, що включає, зокрема, право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» встановлено гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім'ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім'ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення. Тобто, вищенаведений Закон України є спеціальним законом, що регулює правовідносини, пов'язані з призначення та виплатою державної допомоги на неповнолітніх дітей. Статтею 5 цього Закону України визначено, що всі види державної допомоги сім'ям з дітьми, крім допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами жінкам, зазначеним у частині другій статті 4 цього Закону, призначають і виплачують органи соціального захисту населення за місцем проживання батьків (усиновителів, опікуна, піклувальника). Таким чином, відповідач у справі - орган владних повноважень, на якого чинним законодавством покладений обов'язок щодо нарахування та виплати допомоги сім'ям з дітьми до досягнення нею трирічного віку. Статтею 1 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" встановлено, що порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України. При цьому, з аналізу цієї норми не вбачається, що Кабінету Міністрів України делеговані функції, щодо встановлення розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Правові, організаційні та фінансові основи загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян на випадок тимчасової втрати працездатності, у зв'язку з вагітністю та пологами, у разі смерті, а також надання послуг із санаторно-курортного лікування та оздоровлення застрахованим особам та членам їх сімей визначає Закон України «Про загальнообов'язкове державне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням або похованням» /Закон № 2240-ІІІ/ Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» було внесено зміни до Закону №2240-ІІІ та виключено ст.ст. 40-44. Проте, з огляду на рішення Конституційного суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008, ст. 43 Закону України №2240-ІІІ на час виникнення спірних правовідносин передбачала, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму. До ст.15 Закону України « Про державну допомогу сім'ям з дітьми» № 2811-XII також вносились зміни, а дія статті зупинялась іншими Законами. Так, Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» ст. 15 Закону України №2811-XII викладено в наступній редакції: "Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, щодо рівню є різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень". Але, відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік», Розділ І цього Закону України набирає чинності з 01.01.2008 року і діє по 31.12.2008 року. Отже, з 01.01.2009 року ст. 15 Закону №2811-XII відновила попередню редакцію, відповідно до якої допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Проте, ст. 46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» установлено, що у 2009 році допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" та Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" призначається і здійснюється в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України. Аналогічним чином врегульовано спірні правовідносини у 2010 році ст.45 Законом України «Про Державний бюджет України на 2010 рік». В зв'язку з тим, що у передбачений законом спосіб положення Законів України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» та «Про Державний бюджет України па 2010 рік» не визнано неконституційними та не скасовано, у 2009-2010 роках допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку призначалась та виплачувалась у відповідності до п. 22 Постанови КМУ №1751 від 27.12.2001 року «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми». В подальшому, ані Законом України «Про Державний бюджет на 2012 рік», ані Законом України «Про Державний бюджет на 2013 рік», ані іншими законами не встановлювався інший розмір допомоги, ніж в Законах №2811-XII та №2240-ІІІ, а дії Законів про бюджет діяли, відповідно, лише у 2009 та 2010 роках. З 01.01.2011 року допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку призначається за нормами Закону №2811-ХІІ та №2240-III, а положення Постанови КМУ №1751 від 27.12.2001 року застосовується тільки в тій частині, в якій воно не суперечить названим законам. Отже, з 01.01.2011 року у відповідача виник обов'язок здійснювати виплату державної допомоги в розмірах, передбачених Законами №281 1-ХІІ та 2240-III. Відповідно до ст.244-2 КАС України, рішення Верховного суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 25.12.2012 року в справі №21-410а12. Таким чином, вважає ,що вона має право на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і дана допомога повинна виплачуватися згідно до ст.15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" № 2811-XII від 21.11.1992 року із змінами та доповненнями. Розмір допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, визначений статтею ст.15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" № 2811-ХП від 21.11.1992 р. надається у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Закон України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" є спеціалізованим законом, що регулює правовідносини, пов'язані з призначенням та виплатою державної допомоги на неповнолітніх дітей. Умови призначення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку передбачені статтею 14 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", при цьому зазначений закон не передбачає обмежень чи особливих умов або розподілу осіб, що мають право на отримання такої допомоги на застрахованих чи не застрахованих осіб. Статтями 22, 46 Конституції України, визначено, що при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав, а соціальні виплати та допомоги, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Таким чином, коригування розміру допомоги в сторону її зменшення заборонено нормами Конституції України, і вона має право на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 04 квітня 2012 року по 24 січня 2015 року в розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Відповідно до п. 57 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім»ям з дітьми, затвердженого Постановою КМУ від 27.12.2001року№1751, у разі затвердження нового розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку розмір допомоги по вагітності і пологам, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, допомоги на дітей, які перебувають під опікою чи піклуванням та допомоги на дітей одиноким матерям перераховуються без звернення осіб, яким вони призначені, з місяця набрання чинності актом законодавства, що встановлює новий прожитковий мінімум. За п.55 вказаного Порядку призначені, але несвоєчасно не одержані суми державної допомоги сім»ям з дітьми з вини органу, що призначає або виплачує зазначену допомогу, виплачується протягом будь-якого часу без обмежень. При цьому виплата здійснюється виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого на день її призначення. Порядком призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженим Постановою КМУ від 27.12.2001року №1751, не встановлений кінцевий термін звернення за виплатою допомоги особою, яка має право на отримання її у зв'язку з доглядом за дитиною до досягнення нею трирічного ріку. Жодним з перелічених нормативних актів не встановлені обмеження щодо звернення за виплатою передбаченого відповідним законодавством розміру допомоги та оскарження дій суб'єкта владних повноважень щодо відмови в виплаті допомоги в належному розмірі. Виходячи з наведених норм законодавства, вважає, що приписи ч.2 ст.99 КАС України щодо обмеження шестимісячним строком звернення до суду, до правовідносин, пов'язаних з забезпеченням державою надання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку не застосовуються. Таким чином, загальна сума недоплаченої їй допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку становить різницю між розміром прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років, встановленого на відповідні періоди (з 04.04.2012 р. по 31.01.2014 р.) та фактично виплаченими розмірами допомоги. Законом України « Про державний бюджет на 2012 рік» встановлений прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років: з 01.04.2012року 911грн., з 01.07.2012 року - 917 грн., з 01.10.2012 року - 930 , 3 01.12.2012 року - 961 грн. Законом України « Про державний бюджет 2013 рік» встановлений прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років : з 01.01.2013 року - 972 грн., з 01.12.2013 року - 1032 грн. Законом України « Про державний бюджет на 2014 рік» встановлений прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років : з 01.01.2014 року- 1032грн. Таким чином, позивачка вимушена звернутися до суду,та просить суд : -стягнути з управління праці та соціального захисту населення Першотравневої райдержадміністрації на користь [PERSON] недоплачену допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 04 .04 .2012 року по 31.01.2014 року , розмір якої розраховується як різниця між встановленим законом прожитковим мінімумом для дитини віком до 6 років за відповідні періоди та фактично виплаченими розмірами допомоги; -зобов'язати управління праці та соціального захисту населення Першотравневої райдержадміністрації призначити мені, [PERSON] , відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», щомісячну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, з 01лютого 2014 року у розмірах, які дорівнюють прожитковому мінімуму для дітей віком до 6 років, з наступним підвищенням ,у разі підвищення розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, до закінчення строку передбаченого законом виплати , до 24.01.2015року; -з вернути до негайного виконання рішення суду за моїм позовом до управління праці та соціального захисту населення Першотравневої райдержадміністрації про відмову щодо перерахунку допомоги на дитину до досягнення нею трирічного віку і зобов'язання вчинити певні дії. У судове засідання позивачка не з*явилася,надала заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримку позову. У судовому засіданні представник відповідача,за довіреністю, Сумарокова О.А., змінені позовні вимоги не визнала у повному обсязі ,та просить суд: позовні вимоги за період з 04.04.2012 року - по 31.07.2013 року залишити без розгляду на підставі ст.ст. 99,100 КАС України,а в задоволені позовних вимог з 01.08.2013року по 24.01.2015 року відмовити , пояснивши суду,що : Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов*язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Даний вид допомоги призначено позивачці на підставі Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» № 2811-XII від 21.11.1992 року в редакції Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік», як непрацюючій жінці. УПСЗН не є виконавцем ЗУ "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням", так як порядок виплати вказаної допомоги за законом № 2240 обумовлюється статтею 50 цього Закону, відповідно до якої матеріальне забезпечення в зв'язку з такими витратами призначається та надається за основним місцем роботи за рахунок сплачених застрахованою особою страхових внесків, тобто за рахунок коштів Фонду соціального страхування. Управлінням праці та соціального захисту населення не делеговані повноваження, щодо розпорядження коштами Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та допомога в інших розмірах, ніж вказаних в ЗУ "Про державну допомогу сім'я з дітьми». Також в частині 2 Преамбули ЗУ "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням"зазначено, що матеріальне забезпечення, що надається за цим законом, здійснюється фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. З наведеного вбачається, що відповідачем по суті позову повинно було б виступати підприємство, де згідно наказу перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку позивачка , або фонд соціального страхування з тимчасовою втрати працездатності. Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, такі обставини позивачкою не наведені. Статтею 1 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»встановлено, що порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Порядок призначення і виплати держаної допомоги сім'ям з дітьми був затверджений постановою Кабінету Міністрів України 27 грудня 2001 року № 1751 на виконання Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми». Відповідно до ст. 15 і п. З Розділу VIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» від 21.11.92 р. № 2811-XII, зі змінами, унесеними Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 р. № 107-У та згідно п. 17-24 вказаного Порядку, допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується у розмірі, що дорівнює різниці між: з 1 січня 2008 р.- 50 відсотками, з 1 січня 2009 р. - 75 відсотками, з 1 січня 2010 р. - 100 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менш як 130 гривень. Для призначення допомоги в розмірі, який перевищує мінімальний, заявник надає в установленому порядку довідку про склад сім'ї і декларацію про доходи і майновий стан (заповнюється на підставі довідок про доходи всіх членів сім'ї). Виплата допомоги в розмірі, що перевищує мінімальний, здійснюється протягом 6 календарних місяців. Форма заяви затверджена Наказом Міністерства соціальної політики України від 22.02.2012р. № 96. Сукупний дохід розраховується згідно Методиці обчислення сукупного доходу сім'ї для всіх видів соціальної допомоги, зареєстрованої в Міністерстві Юстиції України 07.02.2002р. за № 112/6400. Згідно Методиці, в дохід входять нарахована заробітна платня, інші грошові виплати, які мають систематичний характер у тому числі і доходи від підприємницької діяльності. В сукупний дохід не включається відповідна допомога, для призначення якої обчислюється сукупний дохід. Згідно ст. 95 Конституції України виключно Законом «Про державний бюджет України» визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Станом на 2012, 2013 роки Закон України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та Закони України «Про державний бюджет на 2012,2013 роки» на відповідні роки розбіжності між собою щодо визначення розміру переліченої допомоги та порядку її призначення не мають, такими, що звужують права та соціальні пільги громадян України та не відповідають Конституції України не визнані. Розміри зазначеної допомоги, документи, необхідні для її отримання, а також обставини, при настанні яких виплата такої допомоги припиняється, визначено пп. 17-24 Порядку призначення та виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого Постановою КМУ від 27.12.2001 р. № 1751. Вказані зміни Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 не конституційними не визнано, що виключає можливість задоволення позовних вимог позивачки. Також слід зазначити, що Конституційний Суд України у своєму рішенні від 25.01.2012 року №1-3рп/2012 встановив наступне. Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, який розробляє проект закону про Державний бюджет України на наступний рік і подає його до Верховної Ради України, забезпечує виконання затвердженого Верховною Радою України Державного бюджету України, звітує перед Верховною Радою України про його виконання (частина друга статті 46, частина перша статті 97, частина перша статті 113, пункт 6 статті 116 Основного Закону України). Ефективне здійснення Кабінетом Міністрів України цих повноважень є основою для вжиття ним заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина, проведення політики у сфері соціального захисту, фінансової та податкової політики (пункти 2, 3 статті 116 Конституції України). Така політика базується на передбачених у законодавстві державних соціальних стандартах та державних соціальних гарантіях. Згідно з Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» державні соціальні стандарти - це встановлені законами, іншими нормативно-правовими актами соціальні норми і нормативи або їх комплекс, на базі яких визначаються рівні основних державних соціальних гарантій; державні соціальні гарантії - це встановлені законами мінімальні розміри оплати праці, доходів громадян, пенсійного забезпечення, соціальної допомоги, розміри інших видів соціальних виплат, встановлені законами та іншими нормативно-правовими актами (абзаци другий, третій статті 1). Таким чином, державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії можуть бути визначені як законами України, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема актами Кабінету Міністрів України. Конституційний Суд України у Рішенні від 26.12.2011 № 20-рп/2011 визначив, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Також, що невід'ємною складовою правового регулювання відносин у сфері соціального забезпечення є визначення правового механізму та державних органів, на які покладається обов'язок виконання соціальної політики держави у цій сфері. Конституційний Суд України виходить з того, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов'язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України тому посилання позивача на те, що Кабінету Міністрів Укра'їни не делеговані функції щодо встановлення розміру данного виду допомоги є безпідставними. Таким чином, повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетною кодексу України. Отже, суд під час вирішення даної справи повинен керуватися, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судом законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Правові норми Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» в редакції Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» повністю узгоджуються з іншими нормативними актами, які визначають порядок сплати допомоги і джерела фінансування цих виплат, а тому аналізуючи викладені обставини, враховуючи, що законодавством функція виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку визначена як державна, управління вважає виплату допомоги позивачці у розмірі передбаченому Законом Укра'їни «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» в редакції Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» правомірною, а вимоги позивача безпідставними, які не підлягають задоволенню. Управління праці та соціального захисту населення Першотравневої райдержадміністрації заперечує проти позовних вимог [PERSON] за період з 01.02.2014 року - по 24.01.2015 року на наступних підставах. Вимоги позивача, про зобов'язання відповідача призначати допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ст.43 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" від 18.01.2001 № 2240 в розмірі прожиткового мінімуму до 24.01.2015 року, тобто на майбутнє, не мають законних підстав. Об*єктом судового захисту є порушені права, свободи, чи інтереси, і в момент вирішення спору зазначене порушення відсутнє, отже в їх задоволенні необхідно також відмовити. У судовому засіданні були дослідженні: квитанція про сплату судового збору/а.с. 1/,лист-відмова /а.с.9/, довідка /а.с.10-11/.квитанція/а.с.12/ ,свідоцтво про народження/а.с. 14 листи департаменту соціального захисту населення/а.с. 30-31/, справа про призначення допомоги/а.с.49-77/. Суд, заслухавши представника відповідача,у сукупності дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.69-72 КАС України, суд приходить до наступного. Судом встановлено,що позивачка [PERSON] є матір*ю дитини [PERSON],[INFO], перебуває в управлінні на обліку ,як отримувач допомоги по догляду за дитиною -[PERSON], [INFO], до досягнення нею трирічного віку з 30 травня 2013 року, та допомога призначена: у мінімальному розмірі та у розмірі,що перевищує мінімальний/по доходах/, на підставі Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» № 2811-XII від 21.11.1992 року в редакції Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік», як непрацюючій жінці. 23.12.2013 року позивачка звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Першотравневої райдержадміністрації про призначення допомоги по догляду за дитиною відповідно до ст. 43 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" та 26.12.2013 року отримала відмову. 24 січня 2014 року позивачка звернулася до суду з даним позовом. До 1 січня 2008 року - дати набрання чинності Законом України від 28.12.2007 № 107-VІ "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (далі - Закон № 107-VІ) - правовідносини щодо виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку регулювалися Законом України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", дія якого поширювалася на осіб, не застрахованих в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (стаття 13) та Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», який поширював свою дію на застрахованих у зазначеній системі осіб. Розмір допомоги також визначався цими законами. Зокрема, статтею 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом, а відповідно до статті 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону № 107-VI були внесені відповідні зміни до Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" та Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням». Зокрема, змінами до Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" його дію поширено на застрахованих осіб, а із Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» було виключено статті 40-44. Проте, Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 (далі - рішення № 10-рп/2008) визнано неконституційними низку положень Закону № 107-VI, в тому числі й пункту 25 розділу II Закону № 107-VI щодо виключення статей 40-44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням». Крім того, відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» Розділ І цього Закону набирає чинності з 01.01.2008 року і діє по 31.12.2008 року. Таким чином, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення № 10-рп/2008 відновили свою дію вищезазначені положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми". Оскільки у даній справі, спір виник щодо виплати допомоги не застрахованій особі, то відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік», Розділ І цього Закону України набирає чинності з 01.01.2008 року і діє по 31.12.2008 року. Отже, з 01.01.2009 року ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім*ям з дітьми»№2811-XII відновила попередню редакцію, відповідно до якої допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Оскільки іншими законами не встановлювалось інший ніж у Законі України «Про державну допомогу сім*ям з дітьми» розмір допомоги, а положення Постанови Кабінету Міністрів України № 1751 від 27.12.2001 року в тій частині, в якій воно суперечить закону, що стосується розміру допомоги застосовуватись не може, отже, у відповідача наявний обов'язок здійснювати виплату державної допомоги в розмірі, передбаченому ст.15 Законом України «Про державну допомогу сім*ям з дітьми», до досягнення дитиною трирічного віку. Суд, заслухавши пояснення сторін,з урахуванням у скупності усі дослідженні у судовому засіданні докази,приходить до висновку,що позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню, а саме треба зобов*язати Управління праці та соціального захисту населення Першотравневої районної державної адміністрації провести [PERSON] перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитиною [PERSON] ,[INFO], до досягнення нею трирічного віку , з 24 липня 2013 року по 24 січня 2014року у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років, з урахуванням фактично отриманих сум допомоги. Суд вважає за необхідне прийняти рішення про зобов*язання відповідача провести нарахування та виплату допомоги, а не стягнути недоплачену допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 24 липня 2013 року по 24 січня 2014року , розмір якої розраховується як різниця між встановленим законом прожитковим мінімумом для дітей віком до шести років за відповідні періоди, та фактично виплаченими розмірами допомоги, так як не може бути стягнута недоотримана допомога без її нарахування. В задоволені інших позовних вимог -відмовити, так як позовні вимоги задовольняються у межах строку звернення до суду, відповідно до ст. 99 КАС України , а також не можуть бути захищені права, які не порушені, тобто вирішення позовних вимог на майбутнє.

Результат розгляду: partial