Рішення адміністративного суду від 2014-02-28 00:00:00+02

Товариство з обмеженою відповідальністю "Крафт-Профі" (далі по тексту - позивач, ТОВ "Крафт-Профі") звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Оболонському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (далі по тексту - відповідач, ДПІ у Оболонському районі), в якому, з урахуванням подальших уточнень, просить: 1) визнати протиправними дії відповідача щодо викладення висновків у акті від 07 листопада 2013 року №669/26-54-22-02-38615737 "Про неможливість проведення зустрічної звірки 07 листопада 2013 року №669/26-54-22-02-38615737 "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Крафт-Профі" за період серпень-вересень 2013 року"; 2) визнати протиправними дії відповідача щодо внесення до електронних баз даних органів Міністерства доходів і зборів України, у тому числі до автоматизованої інформаційної підсистеми "Аналітична система" системи "Податковий блок", на підставі акта від 07 листопада 2013 року №669/26-54-22-02-38615737 "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Крафт-Профі" за період серпень-вересень 2013 року" коригувань показників податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість за період серпень-вересень 2013 року в розрізі контрагентів; 3) зобов'язати відповідача відновити в електронних базах даних органів Міністерства доходів і зборів України, у тому числі у автоматизованій інформаційній підсистемі "Аналітична сиситема" системи "Податковий блок", показники податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість ТОВ "Крафт-Профі" за період серпень-вересень 2013 року. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 січня 2014 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до судового розгляду на 23 січня 2014 року. У судове засідання 23 січня 2014 року жодна зі сторін не з'явилась, від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, а від відповідача - заперечення проти позову та клопотання про розгляд справи без участі представника. Вказана стало підставою для відкладення розгляду справи на 29 січня 2014 року. Судові засідання, призначені на 29 січня 2014 року, 12 лютого 2014 року, 19 лютого 2014 року судом відкладались за клопотаннями позивача. В судове засідання, призначене на 26 лютого 2014 року, представники сторін не прибули, попередньо подавши клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Відповідно до частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Враховуючи неприбуття представників сторін та положення частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, беручи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, в судовому засіданні 26 лютого 2014 року суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне. ДПІ у Оболонському районі здійснено заходи з метою проведення зустрічної звірки ТОВ "Крафт-Профі", за результатами яких складено акт 07 листопада 2013 року №669/26-54-22-02-38615737 "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Крафт-Профі" (код за ЄДРПОУ 38615737) за період серпень, вересень 2013 року" (далі по тексту - Акт про неможливість проведення зустрічної звірки). Позивач вважає протиправними дії ДПІ у Оболонському районі щодо викладення в Акті про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єктивних та помилкових висновків щодо реальності господарських операцій ТОВ "Крафт-Профі" з контрагентами та відсутності його за місцезнаходженням, а також зазначає про порушення порядку проведення зустрічних звірок. Відповідач у письмових запереченнях проти позову зазначив про відповідність своїх дій вимогам чинного законодавства та про відсутність порушеного права. Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред'явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне. У висновку Акта про неможливість проведення зустрічної звірки відповідач зазначив про відсутність у ТОВ "Крафт-Профі" об'єктів оподаткування при придбанні та продажу товарів (послуг) за період з 01 серпня 2013 року по 30 вересня 2013 року, які підпадають під визначення статей 185 та 198 Податкового кодексу України, а також вказав, що сформовані ТОВ "Крафт-Профі" з 01 серпня 2013 року по 30 вересня 2013 року податкові зобов'язання на загальну суму 5 497 451,00 грн. та податковий кредит на загальну суму 5 414 727,00 грн., підлягають зменшенню до 0. Вказані висновки мотивовані тим, що діяльність ТОВ "Крафт-Профі" підпадає під ознаки фіктивної діяльності суб'єкта господарювання, передбачених у статті 551 Господарського кодексу України, у зв'язку з відсутністю підприємства та його посадових осіб за податковою адресою, та відсутністю інформації про чисельність працюючих та активів; за наслідками проведених заходів встановлено факти, які свідчать про відсутність ознак реального здійснення господарської діяльності підприємства, проведення транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій надання податкового вигоди контрагентам, які не виконують свої податкові зобов'язання, з метою штучного формування витрат та податкового кредиту, які не мають реального товарного характеру. Посилаючись на норми статей 203, 207, 215, 216 та 228 Цивільного кодексу України, відповідач зазначив про вчинення позивачем з постачальниками та покупцями, згідно переліку в інформаційній системі "Податковий блок", правочинів, які не спрямовані на настання реальних правових наслідків. Відповідач також зазначив про відсутність на момент проведення звірки первинних та інших документів ТОВ "Крафт-Профі". Стаття 203 Цивільного кодексу України встановлює, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частиною 1 статті 215 Цивільного кодексу України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 статті 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Згідно з частиною 2 статті 228 Цивільного кодексу України правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Частина 3 цієї статті визначає, що у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави. Відповідно до частин 1 та 2 статті 234 Цивільного кодексу України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Наведені норми вказують, що питання недійсності правочинів, не спрямованих на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними, тобто фіктивних, та правочинів, що не відповідають інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, тобто нікчемних, вирішується виключно судом. Разом з тим, відповідного рішення суду про визнання недійсними правочинів, укладених між ТОВ "Крафт-Профі" та його контрагентами (покупцями і постачальниками), матеріали справи не містять. У свою чергу органи державної податкової служби не наділені повноваженнями визнавати нікчемними та фіктивними правочини, укладені між суб'єктами господарювання та роботи відповідні висновки в актах перевірок чи актах про неможливість проведення зустрічної звірки. Крім того, для застосування санкцій, передбачених статтею 228 Цивільного кодексу України, необхідним є наявність умислу на укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, наприклад, вчинення удаваного правочину з метою приховання ухилення від сплати податків чи з метою неправомірного одержання з державного бюджету коштів шляхом відшкодування податку на додану вартість у разі його несплати контрагентами до бюджету. Доказами в адміністративному судочинстві, за визначенням частини 1 статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. У відповідності до частин 1 та 4 статті 70 цього Кодексу, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору. Відповідачем не наведено, а судом не встановлено підстав для визнання нікчемними правочинів, укладених в межах спірних правовідносин між позивачем та контрагентами-покупцями, а матеріали справи не містять доказів, які б свідчили, що зазначені правочини є такими, що порушують публічний порядок чи спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави. За таких підстав, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що висновки Акта про неможливість проведення зустрічної звірки про те, що правочини між ТОВ "Крафт-Профі" та його контрагентами укладені без мети настання реальних наслідків, є помилковими, не підтверджуються нормативно та документально, та виходять за межі повноважень відповідача. Так само відповідачем не надано належних та допустимих доказів про фіктивність ТОВ "Крафт-Профі" в контексті статті 551 Господарського кодексу України, зокрема, що воно зареєстровано (перереєстровано) на недійсні (втрачені, загублені) та підроблені документи; незареєстровано у державних органах, якщо обов'язок реєстрації передбачено законодавством; зареєстровано (перереєстровано) у органах державної реєстрації фізичними особами з подальшою передачею (оформленням) у володіння чи управління підставним (неіснуючим), померлим, безвісти зниклим особам або таким особам, що не мали наміру провадити фінансово-господарську діяльність або реалізовувати повноваження; зареєстровано (перереєстровано) та проваджено фінансово-господарську діяльність без відома та згоди його засновників та призначених у законному порядку керівників. Висновки Акта про неможливість проведення зустрічної звірки про відсутність у позивача на момент проведення звірки первинних та інших документів є безпідставними, оскільки відповідач не надав суду доказів надіслання або вручення ТОВ "Крафт-Профі" запиту про надання пояснень та їх документальних підтверджень, та у межах спірних правовідносин фактично не провів зустрічну звірку. Суд також вважає, що сам по собі Акт про неможливість проведення зустрічної звірки не відповідає встановленій формі та змісту в частині зазначення відомостей про відповідність правочинів вимогам законодавства. Так, з метою впровадження єдиного порядку направлення запитів на проведення зустрічних звірок, а також оформлення, передачі та накопичення матеріалів зустрічних звірок органами державної податкової служби наказом Державної податкової адміністрації України від 22 квітня 2011 року №236 затверджено Методичні рекомендації щодо організації та проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок (далі по тексту - Методичні рекомендації). Пунктом 4.4 Методичних рекомендацій визначено, що у разі встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання, зокрема у зв'язку із зняттям з обліку, встановленням відсутності суб'єкта господарювання та/або його посадових осіб за місцезнаходженням (податковою адресою), відповідальний підрозділ не пізніше двох робочих днів від дати надходження запиту складає Акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання (далі - Акт) (додаток 3), реєструє його у Журналі реєстрації довідок про результати проведення зустрічної звірки (актів про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання, неявки для підписання, відмови від писання Довідки про результати проведення зустрічної звірки) (далі - Журнал реєстрації довідок/актів) (додаток 4) та вживає відповідних заходів, передбачених актами ДПС України. Суд звертає увагу, що в зразку "Акт про неможливість проведення зустрічної звірки", який є додатком 3 до Методичних рекомендацій, не передбачено зазначення інформації про реальність господарських операцій та чинність укладених правочинів суб'єкта господарювання, щодо якого виявилось неможливим провести зустрічну звірку, а також про наявність чи відсутність об'єктів оподаткування по операціях з придбання послуг у підприємств-постачальників та по операціях з продажу послуг контрагентам-покупцям. Недостовірною є також інформація Акта про неможливість проведення зустрічної звірки про відсутність ТОВ "Крафт-Профі" за податковою адресою. Так, відповідно до пункту 45.2 статті 45 Податкового кодексу України податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Частина 1 статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" встановлює, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. За даними витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходженням ТОВ "Крафт-Профі" є: м. Київ, вул. Маршала Малиновського, 34. Належних та допустимих доказів на спростування зворотного відповідачем суду не надано. Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. За визначенням пункту 1 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Пункт 1 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Таким чином, до адміністративного суду можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод. З наведених норм права випливає, що позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Проте, ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин. Разом з тим, дії органу державної податкової служби та його посадових осіб по зазначенню в актах перевірки певних висновків чи про неможливість проведення зустрічної звірки не можна вважати рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки позивача у сфері публічно-правових відносин, а є лише викладенням суб'єктивної думки посадової особи, що здійснила перевірку або заходи про проведенню зустрічної звірки. За таких підстав, на думку суду, позовні вимоги у цій частині не підлягають задоволенню. Стосовно позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо внесення до електронних баз даних органів Міністерства доходів і зборів України, у тому числі до автоматизованої інформаційної підсистеми "Аналітична система" системи "Податковий блок", на підставі Акта про неможливість проведення зустрічної звірки коригувань показників податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість за період серпень-вересень 2013 року в розрізі контрагентів та зобов'язання відновити в електронних базах даних органів Міністерства доходів і зборів України, у тому числі у автоматизованій інформаційній підсистемі "Аналітична система" системи "Податковий блок", показники податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість ТОВ "Крафт-Профі" за період серпень-вересень 2013 року, суд керується наступним. Зі змісту Акта про неможливість проведення зустрічної звірки судом встановлено, що інформацію Акта про неможливість проведення зустрічної звірки відповідач вніс до інформаційної системи "Податковий блок", зокрема інформацію в частині податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість ТОВ "Крафт-Профі" за серпень та вересень 2013 року, а саме зменшив сформовані позивачем податкові зобов'язання на загальну суму 5 497 451,00 грн. та податковий кредит на загальну суму 5 414 727,00 грн. до 0,00 грн. Наведене, на думку суду, фактично свідчить, що відповідач змінив дані, задекларовані ТОВ "Крафт-Профі" у податкових деклараціях з податку на додану вартість за серпень та вересень 2013 року, що суперечить загальним засадам оподаткування та нормам Податкового кодексу України. ДПІ у Оболонському районі, як контролюючий орган, може змінити задекларовані платником податків дані податкової звітності лише шляхом визначення суми грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, у випадках, передбачених пунктом 54.3 статті 54 Податкового кодексу України. При цьому, як вбачається з інформаційного повідомлення на офіційному порталі Міністерства доходів і зборів України (http://minrd.gov.ua/modernizatsiya-dps-ukraini/povidomlenia_/2013-rik-/ 88461.html) систему "Податковий блок" введено в експлуатацію в органах податкової служби з 01 січня 2013 року згідно наказу Державної податкової служби України від 24 грудня 2012 року №1197. З урахуванням того, що висновки Акта про неможливість проведення зустрічної звірки не можуть бути підставою для внесення змін до податкової звітності з податку на додану вартість та враховуючи помилковість висновків Акта про неможливість проведення зустрічної звірки, суд приходить до висновку, що дії ДПІ у Оболонському районі по коригуванню шляхом зменшення в автоматизованій інформаційній системі "Податковий блок" показників податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість у податкових деклараціях ТОВ "Крафт-Профі" з податку на додану вартість за період серпень-вересень 2013 року є протиправними, а тому ДПІ у Оболонському районі зобов'язана відновити в автоматизованій інформаційній системі "Податковий блок" задекларовані позивачем показники податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість згідно податкових декларацій з податку на додану вартість за період серпень-вересень 2013 року. Аналогічну правову позицію викладено в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 13 лютого 2013 року №К/9991/74156/12 та від 25 вересня 2013 року №К/9991/59622/12. Однак, враховуючи формулювання позовних вимог в частині зазначення про електронні бази даних органів Міністерства доходів і зборів України, у тому числі автоматизовану інформаційну підсистему "Аналітична система" системи "Податковий блок", позовні вимоги у цій частині належить задовольнити частково, оскільки позивач не визначив конкретні електронні бази даних органів Міністерства доходів і зборів України, до яких внесено будь-які коригування, не навів суду доводів про функціонування автоматизованої інформаційної підсистеми "Аналітична система" та не надав доказів щодо коригування відповідачем даних податкової звітності в інших базах даних, ніж інформаційної системи "Податковий блок". Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність оскаржуваних дій у відповідності до вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, однак, виходячи з формулювання позовних вимог та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов "Крафт-Профі" підлягає частковому задоволенню. Частиною 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи викладене,

Результат розгляду: partial