Рішення адміністративного суду від 2014-03-05 00:00:00+02

У лютому 2014 р. позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відділу державної виконавчої служби Куйбишевського районного управління юстиції у м. Донецьку про визнання неправомірними дії відповідача стосовно відмови у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом № 6а/259/30/2013, виданим Куйбишевським районним судом м. Донецька 30.09.2013 р.; зобов'язати відділ державної виконавчої служби Куйбишевського районного управління юстиції у м. Донецьку відкрите виконавче провадження за вказаним виконавчим листом. Мотивує тим, що постановою Куйбишевського районного суду м. Донецька від 17.08.2009 р. було задоволено позовні вимоги [PERSON] до УПСЗН Куйбишевської районної в м. Донецьку ради про виплату недоотриманих коштів разової компенсації при встановленні йому І групи інвалідності. 23.07.2013 р. Куйбишевським районним судом м. Донецька було ухвалено рішення про заміну способу та порядку виконання судового рішення, яке набуло чинності. [PERSON] було видане виконавчий лист, який з заявою про примусове виконання було надано ним відповідачу. Постановою рай.ДВС від 20.01.2014 р. позивачу було відмовлено у відкритті виконавчого провадження та запропоновано звернутися до державного казначейства з посиланням на приписи Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судового рішень». Ухвалюючи рішення про відмову у відкритті виконавчого провадження відповідач порушив право позивача на соціальний захист, гарантований законами України та підтверджений рішенням суду. Про прийняття державним виконавцем рішення про відмову у відкритті виконавчого провадження він дізнався лише 27.01.2014 р., отримавши поштою, у зв'язку з чим, просить поновити строк звернення до суду у зв'язку з пропуском з поважних причин. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та дала пояснення, аналогічні викладеним у адміністративному позові обставинам. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до вимог чинного законодавства, заяву про розгляд справи у його відсутність не надав, причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до вимог чинного законодавства, заяву про розгляд справи у його відсутність не надав, причини неявки суду не відомі. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до таких висновків. Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Як вбачається з матеріалів справи, постановою Куйбишевського районного суду м. Донецька від 17.08.2009 р. адміністративний позов [PERSON] до Управління праці та соціального захисту населення Куйбишевської районної в м. Донецьку ради про зобов'язання виплати разової компенсації задоволений у повному обсязі. Визнано противоправною відмову УПСЗН Куйбишевської районної в м. Донецьку ради [PERSON] у виплаті доплати суми разової компенсації у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, встановлених на час виплати. Зобов'язати УПСЗН Куйбишевської районної в м. Донецьку ради провести доплату суми одноразової компенсації [PERSON] відповідно до вимог ст.. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі мінімальних заробітних плат, а саме 5530,20 грн.. Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 22.10.2009 р. залишено без розгляду апеляційну скаргу УПСЗН Куйбишевської районної в м. Донецьку на постанову Куйбишевського районного суду м. Донецька від 17.08.2009 р. у справі № 2а-1141/09/0531. Ухвалою Куйбишевського районного суду м. Донецька від 23.07.2013 р. за заявою [PERSON] змінено спосіб та порядок виконання постанови Куйбишевського районного суду м. Донецька від 17.08.2009 р. по справі в порядку адміністративного судочинства за позовом [PERSON] до УПСЗН Куйбишевської районної в м. Донецьку ради про зобов'язання проведення доплати до щорічної допомоги як інваліду І групи, у сумі 5530,20 грн. Стягнути з УПСЗН Куйбишевської районної в м. Донецьку ради на користь [PERSON] доплату до щорічної допомоги як інваліду І групи у сумі 5530,20 грн.. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] 30.09.2013 р. отримав виконавчий лист № 6а/259/30/2013 по адміністративній справі за позовом [PERSON] до Управління праці та соціального захисту населення Куйбишевської районної в м. Донецьку ради про змінну способу та порядку виконання постанови Куйбишевського районного суду м. Донецька від 17.08.2009 р. по справі в порядку адміністративного судочинства за позовом [PERSON] до УПСЗН Куйбишевської районної в м. Донецьку ради про зобов'язання проведення доплати до щорічної допомоги як інваліду І групи, у сумі 5530,20 грн. Стягнення з УПСЗН Куйбишевської районної в м. Донецьку ради на користь [PERSON] доплату до щорічної допомоги як інваліду І групи у сумі 5530,20 грн.. Постановою заступника начальника ВДВС Куйбишевського РУЮ м. Донецька Садової Г.В. серії ВП № 40697311 від 20.01.2014 р. при примусовому виконанні виконавчого листа № 6а/259/30/2013, виданого 30.09.2013 р. Куйбишевським районним судом м. Донецька про змінну способу та порядку виконання постанови Куйбишевського районного суду м. Донецька від 17.08.2009 р. по справі в порядку адміністративного судочинства за позовом [PERSON] до УПСЗН Куйбишевської районної в м. Донецьку ради про зобов'язання проведення доплати до щорічної допомоги як інваліду І групи, у сумі 5530,20 грн.; стягнення з УПСЗН Куйбишевської районної в м. Донецьку ради на користь [PERSON] доплату до щорічної допомоги як інваліду І групи у сумі 5530,20 грн., повернуто стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Постанова мотивована тим, що відповідно до пункту 3 розділу ІІ Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконавчі документи за рішенням суду про стягнення кштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є: державний орган; державне підприємство; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства, які видані або ухвалені до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо виконання судових рішень», подаються до органу ДВС протягом шести місяців з дня набрання чинності пунктом зазначеного нормативно-правового акту Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України « Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевого бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного ті місцевих бюджетів або боржників. Відповідно до п. 3 зазначеного порядку, рішення про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами казначейства. Згідно із частиною 2 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», рішення про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами Державного казначейства України в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України "Про Державну виконавчу службу", державними виконавцями є начальник відділу примусового виконання рішень, заступник начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, головний державний виконавець, старший державний виконавець, державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, начальники відділів примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, їх заступники, головні державні виконавці, старші державні виконавці, державні виконавці відділів примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, заступник начальника районного, районного в місті, міського (міста обласного значення), міськрайонного управління юстиції - начальник відділу державної виконавчої служби, заступник начальника, головний державний виконавець, старший державний виконавець, державний виконавець районного, районного в місті, міського (міста обласного значення), міськрайонного відділу державної виконавчої служби відповідного управління юстиції. Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до ст. 12 вказаного Закону, сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб; рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом. Статтею 11 Закону України "Про виконавче провадження" визначені права та обов'язки державного виконавця та, зокрема у ч. 1 даної статті зазначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Згідно ст.. 47 ч. 1 п. 9 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення. Відповідно до ст. 47 ч. 4 Закону України "Про виконавче провадження" про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Стаття 181 КАС передбачає, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Позовну заяву може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів. Таким чином, суд вважає, що клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду підлягає задоволенню. В судовому засідання достовірно встановлено, що листом від 01.10.2013 року позивач звернувся до Державної казначейської служби України з заявою про виконання рішення суду. За результатами розгляду даної заяви, Державна казначейська служба України листом № 02-30/1200 від 02.10.2013 року повідомила, що виконавчий лист від 19.11.2012 р. по справі 6а/259/30/2013, виданий Куйбишевським районним судом м. Донецька, оформлено з порушенням вимог пп. 3 т. 18 Закону України «Про виконавче провадження», а саме - відсутність зазначення ідентифікаційного коду суб'єкта господарської діяльності стягувача. Згідно п.п. 1 п. 9 Постанови Кабінету міністрів України від 03.08.2011 р. № 845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державних та місцевих бюджетів або бюджетних установ, п. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» Управління повертає без виконання виконавчий документ стягувачеві. Зі ст. 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" вбачається, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган. Згідно ст. 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" встановлено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. У відповідності до ст.ст. 4, 7 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" встановлено особливості виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи, а також рішень суду про зобов'язання вчинити певні дії щодо майна. Відповідно до ст. 3 ч. 2 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що рішення про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами Державного казначейства України в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845 затверджений Порядок виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ. Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений постановою КМУ №845 від 03.08.2011 року передбачено, що цей порядок визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення. Пункт 9 даного порядку дає перелік підстав для повернення виконавчого документу. Так, орган Казначейства повертає виконавчий документ стягувачеві у разі, коли виконавчий документ видано або оформлено з порушенням установлених вимог. Згідно п. 5 «Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», визначено, що під час виконання виконавчих документів органи Казначейства мають право звертатися у передбачених законом випадках до органу, який видав виконавчий документ щодо роз'яснення рішення про стягнення коштів, порушувати клопотання про встановлення чи зміну порядку і способу виконання такого рішення, а також відстрочку та або розстрочку його виконання; безоплатно отримувати необхідні для виконання виконавчих документів судові рішення, пояснення, довідки, іншу інформацію. Згідно з п. 3 Перехідних положень Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб'єкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом. Якщо рішення суду про стягнення коштів або виконавчі документи за цими рішеннями, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб'єкти, не було подано в строк, встановлений цим пунктом, це не є підставою для відмови у виконанні даного судового рішення. Закон України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" було доповнено пунктом 3 Перехідних положень згідно з Законом України від 19.09.2013 р. № 583-VII, що набрав чинності 16.10.2013 р. З виконавчого листа вбачається, що рішення, на підставі, якого видано лист, набрало законної сили 29.07.2013 року, тобто до набрання чинності Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", тому оскільки п. 3 набрав чинності 16.10.2013 р., виконавчий лист слід пред'являти до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби, тобто до Відділу державної виконавчої служби Куйбишевського районного управління юстиції у м. Донецьку. За загальним принципом права, закони та інші нормативно-правові акти, не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності. Тобто, до вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи застосовується той закон, під час чинності якого вони здійснюються. Однак, якщо новим законом встановлені додаткові обов'язки щодо подання виконавчого листа, які не були передбачені попереднім законом, то державний виконавець не може вимагати їх виконання та застосовувати будь-які інші негативні наслідки. Це випливає з принципу юридичної визначеності, який, зокрема, вимагає, щоб особі не чинилися, на підставі нового закону, перешкоди у реалізації її права, якщо вона вчинила усі дії щодо реалізації свого права відповідно до попереднього закону тоді, коли він був чинним. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що дії заступника начальника ВДВС Куйбишевського РУЮ м. Донецька Садової Г.В. щодо повернення виконавчого документа стягувачеві (відмови у відкритті виконавчого провадження) слід визнати неправомірними та зобов'язати ВДВС Куйбишевського РУЮ м. Донецька відкрити виконавче провадження за виконавчим листом № 6а/259/30/2013 по адміністративній справі за позовом [PERSON] до Управління праці та соціального захисту населення Куйбишевської районної в м. Донецьку ради про змінну способу та порядку виконання постанови Куйбишевського районного суду м. Донецька від 17.08.2009 р. по справі в порядку адміністративного судочинства за позовом [PERSON] до УПСЗН Куйбишевської районної в м. Донецьку ради про зобов'язання проведення доплати до щорічної допомоги як інваліду І групи, у сумі 5530,20 грн. Стягнення з УПСЗН Куйбишевської районної в м. Донецьку ради на користь [PERSON] доплату до щорічної допомоги як інваліду І групи у сумі 5530,20 грн.. На підставі наведеного, ст.ст. 1, 2, 3, 6, 11, 47 Закону України "Про виконавче провадження ", ст.. 4 Закону України "Про Державну виконавчу службу", ст.ст. 2, 3, 4, 7 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" п. 3 Перехідних положень Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень",

Результат розгляду: granted