Рішення адміністративного суду від 2014-01-24 00:00:00+02

Бориспільська ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість зі сплати штрафних (фінансових) санкцій у сумі 1 267 174,46 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що за відповідачем рахується заборгованість зі сплати штрафних (фінансових) санкції, визначених рішеннями від 15.09.2010 №0048162340/0, № 0048172340/0, від 14.10.2010 № 0049802340/0 та від 25.06.2010 №0036802340/0. До судового засідання представники сторін не з'явились. Представник позивача звернувся до суду з письмовим клопотанням, яким підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив позов задовольнити та розглядати справу за його відсутності. Рекомендовані поштові відправлення, якими відповідачу направлялись судові повістки за адресами вказаними у позовній заяві та витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, повернулись до суду з відмітками підприємства поштового зв'язку про закінчення терміну зберігання. На підставі ст. 35 КАС України суд вважає відповідача належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи. На підставі ч. 4 ст. 122 та ч. 6 ст. 128 КАС України судом прийнято рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати штрафних (фінансових) санкцій, визначених податковим органом рішеннями від 15.09.2010 №0048162340/0 у сумі 16 785,25 грн., та № 0048172340/0 у сумі 16 628,75 грн., суд зазначає наступне. Посадовими особами ДПА в Київській 30.08.2010 проведено перевірку господарської одиниці відповідача - кіоску, що розташований за адресою: м. Київ, бульв. Чоколівський, 31. За наслідками перевірки складено Акт від 30.08.2010 № 3115/1000/23/33870210, згідно висновків якого встановлено наступні порушення. Так, відповідачем не забезпечено зберігання фіскальних звітних чеків у книзі ОРО, чим порушено п. 9 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (чинного на час виникнення спірних правовідносин), а саме: у книзі ОРО № 1004002799р/2 від 21.05.2010 відсутній Z звіт № 192. За дане порушення до відповідача застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн. Також встановлено невідповідність суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена у денному звіті, у розмірі 3 257,75 грн., чим порушено п. 13 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». За дане порушення до відповідача застосовано штрафні (фінансові) санкції у п'ятикратному розмірі суми, на яку виявлено невідповідність, що становить 16 288,75 грн. Також встановлено факт неоприбуткування готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО, а саме: в КОРО №1004002799р/2 від 21.05.2010 у розділі 2 «Облік руху готівки та суми розрахунків», у графах 1-8 не здійснено облік готівкових коштів на підставі Z звіту № 192 на суму 2 959,75 грн. та Z звіту № 2254 на суму 397,30 грн. Загальна сума не оприбуткованих коштів склала 3 357,05 грн., чим порушено п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України від 15.12.2044 №637. За дане порушення до відповідача застосовано штрафні (фінансові) санкції у п'ятикратному розмірі не оприбуткованої суми коштів, що становить 16 785,25 грн. З актом перевірки ознайомлено та один примірник акта перевірки вручено продавцю кіоску [PERSON] Крім того, продавцем у Акті перевірки зазначається, що зауважень до перевірки вона не має, свої письмові пояснення додає до акту перевірки. Надані продавцем письмові пояснення підтверджують виявлені в ході проведення перевірки порушення. Відповідно до Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень-рішень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій, затвердженого наказом ДПА України від 21.06.2001 № 253 у разі виявлення порушень, не пов'язаних з порушенням податкового законодавства, орган державної податкової служби відповідно до вимог нормативно-правових актів, контроль за виконанням яких покладено на органи державної податкової служби, приймає та надсилає суб'єкту господарювання рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій. Пунктом 7.2 зазначеного вище Порядку передбачалося, що рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій складається на розраховану суму штрафних (фінансових) санкцій. На підставі висновків Акту перевірки Бориспільською ОДПІ до відповідача застосовано штрафні (фінансові) санкції в загальній сумі 33 414,00 грн., про що винесено рішення від 15.09.2010 №0048172340/0 на суму штрафних санкцій - 16 628,75 грн. та №0048162340/0 на суму штрафних санкцій - 16 785,25 грн. Вказані рішення отримано 16.09.2010 касиром-оператором TOB «СТМ 1» [PERSON], що підтверджується підписом на корінцях рішень (а.с. 21). Оскільки будь-яких відомостей про оскарження в адміністративному чи судовому порядку рішень від 15.09.2010 №0048172340/0 та №0048162340/0 суду не надано, визначені ними штрафні (фінансові) санкції в загальній сумі 33 414,00 грн. вважаються узгодженою суму податкового боргу відповідача, тому позовні вимоги в частині стягнення даної суми зобов'язань суд вважає обґрунтованими. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати штрафних фінансових санкцій, визначених податковим органом рішеннями від 14.10.2010 № 0049802340/0 та від 25.06.2010 №0036802340/0 у сумі 1 233 760,00 грн., суд зазначає наступне. Як встановлено судом, рішення Бориспільської ОДПІ від 14.10.2010 № 0049802340/0 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 1 107 714,00 грн. та від 25.06.2010 № 0036802340/0 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 126 046,46 грн. відповідачем оскаржено у судовому порядку. Так постановою Київського окружного адміністративного суду від 10.12.2010 у справі № 2-а-8270/10/1070 (а.с. 52 - 53) ТОВ «СТМ 1» у задоволенні адміністративного позову про скасування рішення Бориспільської ОДПІ від 25.06.2010 № 0036802340/0 відмовлено. За наслідками апеляційного оскарження постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.07.2011 (а.с. 67 - 69) рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове, яким позовні вимоги ТОВ «СТМ 1» задоволено, визнано нечинним та скасовано рішення Бориспільської ОДПІ про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 26.06.2010 № 0036802340/0. Також постановою Київського окружного адміністративного суду від 03.03.2011 у справі № 2-а-552/11/1070 (а.с. 54 - 56), залишено без змін ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду від 18.10.2011 та Вищого адміністративного суду України від 01.08.2013 (а.с. 70 - 72) адміністративний позов ТОВ «СТМ 1» задоволено та визнано нечинним рішення Бориспільської ОДПІ про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 14.10.2010 № 0049802340/0 в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 1 107 669,75 грн. Згідно ч. 5 ст. 254 КАС України постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення. З викладеного слідує, що рішення Бориспільської ОДПІ про застосування штрафних (фінансових) санкцій, стягнення яких є предметом розгляду даної адміністративної справи, від 26.06.2010 № 0036802340/0 та 14.10.2010 № 0049802340/0 в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 1 107 669,75 грн., скасовано. Отже, позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 97 КАС суд за клопотанням однієї зі сторін визначає грошовий розмір судових витрат, які повинні бути їй компенсовані. Оскільки сторони не звертались до суду з клопотанням про відшкодування судових витрат, такі витрати відшкодуванню не підлягають.

Результат розгляду: partial