Рішення адміністративного суду від 2014-01-15 00:00:00+02

Постановою Алчевського міського суду Луганської області від 11 грудня 2013 року задоволені позовні вимоги [PERSON] (надалі позивач у справі) до Управління Пенсійного фонду України в м. Алчевську Луганської області (надалі управління, відповідач у справі), внаслідок чого: визнані дії управління від 25 вересня 2013 року щодо відмови [PERSON] в перерахуванні пенсії протиправними; скасоване розпорядження управління від 25 вересня 2013 року за № 186326 щодо відмови в перерахунку пенсії [PERSON]; зобов'язане управління перерахувати [PERSON] пенсію в якості державного службовця з 19 вересня 2013 року (арк. справи 35-36) Не погоджуючись з висновком суду першої інстанції, відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти постанову про відмову в задоволені позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права (арк. справи 39-40). Апелянт доводить, що матеріальна допомога є одноразовою виплатою та не є складовою заробітної плати у розумінні частини другої статті 33 Закону України «Про державну службу» та згідно постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 31 травня 2000 року «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» суми матеріальної допомоги також не входить до складу заробітної плати. У відповідності до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне. [PERSON] (позивач у справі) [INFO], перебуває на обліку управління з 5 січня 2011 року та отримує пенсію державного службовця за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». Позивач звернувся 19 вересня 2013 року до управління (відповідача у справі) із заявою про перерахунок пенсії по заробітку з включенням до середньої заробітної плати сум які при призначенні пенсії не ввійшли до її розрахунку, а саме матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, компенсації невикористаної відпустки, індексації заробітної плати за останні 24 календарні місяці роботи, на які нараховані та фактично сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до довідки від 2 вересня 2013 року № 349, виданої Відділом капітального будівництва Алчевської міської ради Луганської області з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористані відпустки, а також індексації заробітної плати, як складових заробітної плати, з яких фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування (арк. справи 17-18). Звертаючись до управління позивач надав зазначену довідку про складові заробітної плати (за останні 24 календарних місяців роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи перед зверненням за пенсією), складеною за формою затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 14 лютого 2011 року № 5-1. Колегія суддів зазначає, що у межах спірних відносин йдеться про порушення допущені при призначенні пенсії, внаслідок надання позивачем неповної довідки, виправлення наведених нею відомостей стало можливим шляхом надання уточнюючої довідки від 2 вересня 2013 року. Розпорядженням заступника начальника управління від 25 вересня 2013 року № 186326 щодо відмови в перерахунку пенсії [PERSON] відповідно до норм статті 37 Закону України «Про державну службу» позивачу відмовлено в перерахунку пенсії з підстав того, що зазначені види виплат, а саме: допомога на оздоровлення, компенсація за невикористану відпустку, індексація заробітної плати, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань не включаються в заробітну плату при розрахунку пенсії (арк. справи 14). Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати. Частиною другою статті 33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що всі отримані позивачем та враховані судом види матеріального забезпечення входили до системи оплати праці державного службовця. Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці державного службовця. Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу). Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати. Відтак розпорядження управління не узгоджуються з нормами матеріального права і правомірно скасовані судом першої інстанції. Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 20 лютого 2012 року у справі № 21-430а11, яка є обов'язковою для управління в силу положень частини першої статті 244-2 КАС України. Стосовно строку перерахунку, колегія суддів зазначає, що відповідно до частини четвертої статті 45 Закону України 1058, за якою у разі виникнення права на підвищення пенсії перерахунок призначеної пенсії, здійснюється з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано після 15 числа. Оскільки заява подана позивачем 19 вересня 2013 року, право на перерахунок позивач має з 1 жовтня 2013 року. У цій частині постанова підлягає зміні, відповідно до пункту 1 частини першої статті 201 КАС України. Колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального права.

Результат розгляду: partial