Рішення адміністративного суду від 2014-03-12 00:00:00+02

Позивач просила визнати неправомірним рішення відповідача про відмову у виплаті позивачу пенсії з втрати годувальника на дітей [PERSON], народження [INFO], [PERSON], народження [INFO]; зобов'язати відповідача поновити виплату пенсії по втрату годувальника на неповнолітніх дітей з дня припинення виплати. В обґрунтування зазначила, що судовим рішенням від 27.07.2004 року її чоловік [PERSON] визнаний безвісно відсутнім, в зв'язку з чим відповідачем призначена [PERSON] пенсія по втраті годувальника на неповнолітніх дітей. З 01.06.2013 року виплата пенсії припинена через те, що за даними персоніфікованого обліку її чоловік працював в 2012 році. Тому відповідач відповідно до ст.49 ЗУ Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» вважає, що виплачувати пенсію позивачу і далі не має підстав. Вважає такі дії відповідача незаконними, оскільки судове рішення, яким її чоловіка визнано безвісно відсутнім не скасовано, місце знаходження [PERSON] досі невідомо. Постановою Попаснянського районного суду Луганської області від 03.02.2014 року позов задоволено. Визнано неправомірними дії відповідача щодо припинення [PERSON] пенсії в зв'язку з втратою годувальника. Зобов'язано УПФУ в Попаснянському районі поновити виплату [PERSON] пенсії в зв'язку з втратою годувальника з 01.06.2013 року. Відповідачем подана апеляційна скарга, в якій апелянт з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати постанову, ухвалити нову про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування зазначає, що пенсійним органом правомірно, відповідно до п.2 ст.38, п.1 ч.1 ст.49 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» припинено виплату пенсії позивачу з 01.06.2013 року в зв'язку з наявністю даних з персоніфікованого обліку, що [PERSON] працював в 2012 році, що спростовує факт його безвісної відсутності. Також позивач надала заяву від 05.06.2013 року про припинення виплати пенсії. Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Перевіривши за матеріалами справи наведені у апеляційній скарзі доводи, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судами першої та апеляційної інстанції рішенням Попаснянського районного суду Луганської області від 27.07.2004 року, що набрало законної сили, [PERSON] - чоловіка [PERSON], визнано безвісно відсутнім (а.с.14) Позивач має на утриманні дітей - [PERSON], народження [INFO], [PERSON], народження [INFO] (а.с.8-12), на яких отримувала пенсію в зв'язку з втратою годувальника. Розпорядженням №148208 від 05.06.2013 року припинено виплату [PERSON] пенсії в зв'язку з втратою годувальника в зв'язку з відсутністю права, оскільки за даними персоніфікованого обліку від 15.05.2013 року [PERSON] в 2012 році працював в Краснолиманському лісовому господарстві, що спростовує факт його безвісної відсутності (а.с.24-26,34) Крім цього, [PERSON] звернулася з заявою №55 від 05.06.2013 року про припинення виплати пенсії в зв'язку з втратою годувальника в зв'язку з тим, що [PERSON], працює за даними ПО. (а.с.22) 19.08.2013 року [PERSON] звернулася до пенсійного органу з заявою довільної форми про відновлення виплати пенсії в зв'язку з втратою годувальника. (а.с.16) Листом від 27.08.2013 року пенсійний орган повідомив, що виплата зазначеної пенсії припинена з 01.06.2013 року відповідно до ст..49 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки за даними СПО чоловік позивача працював в 2012 році. (а.с.17) На підставі ч.1 ст.36 ЗУ «Про загальнообов'язкове держане пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Відповідно до ч.7 ст.36 ЗУ «Про загальнообов'язкове держане пенсійне страхування» положення цього Закону, що стосуються сім'ї померлого, відповідно поширюються і на сім'ю особи, визнаної безвісно відсутньою або оголошеною померлою у встановленому законом порядку. Згідно п.1 ч.1 ст.49 ЗУ «Про загальнообов'язкове держане пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється, якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості. Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що на теперішній час місце знаходження [PERSON] не відоме, судове рішення про визнання його безвісті відсутнім не скасовано, тому відповідач неправомірно припинив виплату пенсії по втрату годувальника позивачу, що обумовлює зобов'язання пенсійного органу відновити виплату пенсії [PERSON] по втрату годувальника з 01.06.2013 року з огляду на положення п.3 ч.1 ст.45 ЗУ «Про загальнообов'язкове держане пенсійне страхування». Проте такий висновок суду першої інстанції є передчасним з огляду на наступне. На підставі ст..38 ЗУ «Про загальнообов'язкове держане пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім'ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім'ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно. Зміна розміру пенсії або припинення її виплати членам сім'ї здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому склалися обставини, що спричинили зміну розміру або припинення виплати пенсії. Постановою Правління ПФУ №22-1 від 25.11.2005 року затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі Порядок). Відповідно до п.3 Порядку заява про припинення виплати пенсії у зв'язку з виїздом за кордон, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім'ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, - через кожний рік дії такої довіреності тощо, подається пенсіонером (опікуном, піклувальником) особисто до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації). Згідно п.15 Порядку поновлення виплати раніше призначеної пенсії здійснюється за документами, що є у пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на момент призначення цього виду пенсії. На підстав п.37 Порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, відстрочку часу її призначення, перерахунок та відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 4). Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, при наявності в особи всіх необхідних документів. Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати приймання заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати в трьохмісячний термін з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] не зверталася до УПФУ в Попаснянському районі Луганської області з заявою про поновлення виплати пенсії встановленого Порядком №22-1 зразка відповідно до Додатка 1, а пенсійним органом не приймалося рішення про поновлення виплати пенсії або відмову в такому поновленні. Тому позовні вимоги [PERSON] про визнання неправомірним рішення ПФУ в Попаснянському районі Луганської області про відмову виплати їй пенсії в зв'язку з втратою годувальника, зобов'язання відповідача поновити пенсію у зв'язку з втратою годувальника є передчасними при відсутності факту звернення до пенсійного органу з відповідною заявою, зразок якої встановлено Додатком 1 Порядку №22-1. Відповідно до п.1 ч.1 ст.202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Судова колегія вважає, що суд першої інстанції неповно з»ясував обставини справи, що мають значення для справи, порушив норми матеріального та процесуального права, що обумовлює часткове задоволення апеляційної скарги, скасування постанови суду першої інстанції, прийняття постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Результат розгляду: partial