Рішення адміністративного суду від 2014-01-16 00:00:00+02

Публічне акціонерне товариство «Кримгідроспецбуд» звернулось до Окружного адміністративного суду АР Крим з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Сімферополі АР Крим із вимогами про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень №0009372204 від 14.11.2012 року, яким збільшено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 72690,00 гривень, у тому числі за основним платежем в розмірі 48460,00 гривень та за штрафними санкціями в розмірі 24230,00 гривень, №0009382204 від 14.11.2012 року, яким збільшено суму податкового зобов'язання з податку на прибуток на суму 54504,00 гривень. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем була проведена позапланова невиїзна перевірки позивача з питань взаємовідносин з ПП «Аланар» у серпні 2011 року, якою встановлено заниження податку на прибуток на суму 54504,00 гривень, та податку на додану вартість у загальній сумі 48460,00 гривень, внаслідок здійснення господарських операцій з зазначеним контрагентом з надання податкової вигоди з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту. На думку позивача, укладені угоди мали реальний характер, податковий кредит сформовано на підставі належних чином оформлених податкових накладних, а висновок податкового органу є необґрунтованим і таким, що суперечить чинному законодавству. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на задоволенні адміністративного позову, зазначив, що судово-економічною (бухгалтерською) експертизою підтвердилось необґрунтованість та неправомірність висновків акту перевірки Державної податкової інспекції у м. Сімферополі №8506/22-3/01416501 від 30.10.2012 року. Представник відповідача під час розгляду справи проти задоволення позовних вимог заперечував, вважав, що відсутні підстави для задоволення позову та просив відмовити з підстав, викладених у письмових запереченнях на позовну заяву Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлене наступне. Публічне акціонерне товариство «Кримгідроспецбуд» є юридичною особою та зареєстроване як платник податку на додану вартість, у зв'язку із чим зобов'язане виконувати обов'язки, покладені на нього законами у зв'язку зі здійсненням діяльності. Судом встановлено, що у період з 19.10.2012 року по 23.10.2012 року посадовими особами Державної податкової інспекції у м. Сімферополі проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ПАТ «Кримгідроспецбуд» з питань взаємовідносин з ПП «Аланар» у серпні 2011 року, під час якої встановлено заниження податку на прибуток на суму 54504,00 гривень, та податку на додану вартість у загальній сумі 48460,00 гривень. Зазначені порушення були встановлені внаслідок не підтвердження реальності здійснення позивачем господарських операцій з зазначеним контрагентом. Реальність здійснення господарських операцій із зазначеним суб'єктом господарювання не підтверджена з посиланням на акт від 31.10.2011 року №1169/23-4/36951716 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПП «Аланар» щодо перевірки правових відносин з платником податків ТОВ «Мегаком-Плюс» за серпень 2011 року» яким встановлено, що ПП «Аланар» провадило діяльність спрямовану на здійснення операцій пов'язаних з наданням податкової вигоди третім особам, відсутність поставок товарів та укладання угод з метою настання реальних наслідків. Крім того, відповідач посилається на відсутність у ПАТ «Кримгідроспецбуд» товарно-транспортних накладних за серпень 2011 року. Результати документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ «Кримгідроспецбуд» знайшли своє відображення у Акті №8506/22-3/01416501 від 30.10.2012 року (т.1, а.с. 55-66). Згідно Акту перевірки відповідачем встановлено порушення: - п.198.1, п.198.2, п.198.6 ст. 198, п.185.1 ст.185, п.188.1 ст.188, п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України, внаслідок чого донараховано ПДВ у сумі 48460,00 гривень, у т.ч. серпень 2011 року - 48460,00 гривень; - п.п.14.1.191 п.14.1 ст.14, пп.138.1.1 п.138.1, п.138.2, п.138.8 ст.138, пп.139.1 ст.139 Податкового кодексу України, внаслідок чого донараховано податку на прибуток в сумі 54504,00 гривень, у т.ч. 3 квартал 2011 року - 54504,00 гривень. Таким чином, як вбачається з акту перевірки, підставою для висновку податкового органу про заниження позивачем податку на додану вартість та податку на прибуток приватних підприємств є формування валових витрат та податкового кредиту за рахунок угод з контрагентом, господарська діяльність якого на думку податкового органу має ознаки нікчемності. На підставі висновків акту перевірки Державної податкової інспекції у м. Сімферополі були винесені податкові повідомлення-рішення: №0009372204 від 14.11.2012 року, яким збільшено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 72690,00 гривень, у тому числі за основним платежем в розмірі 48460,00 гривень та за штрафними санкціями в розмірі 24230,00 гривень (т.1, а.с.12), №0009382204 від 14.11.2012 року, яким збільшено суму податкового зобов'язання з податку на прибуток на суму 54504,00 гривень (т.1, а.с.11). Вирішуючи питання про законність прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, та перевіряючи обґрунтованість висновків, викладених в акті перевірки судом встановлено наступне. Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Оцінюючи правомірність дій та рішень органу владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, яких він повинен дотримуватись при реалізації дискреційних повноважень владного суб'єкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Як вбачається з матеріалів справи, між ПП "Аланар" (Продавець) та ПАТ "Кримгідроспецбуд" (Покупець) 18.08.2011 року був укладений договір № 454 від 18.08.2011 року, за яким Продавець зобов'язується передати у власність Покупця товар згідно накладної, а Покупець зобов'язується прийняти товар та сплатити його вартість. ПАТ "Кримгідроспецбуд" отримало товар від ПП "Аланар" згідно з податковими накладними № 292 від 22.08.2011 року на загальну суму 6388,60 гривень, у тому числі ПДВ в сумі 1064,77 гривень, № 220 від 15.08.2011 року на загальну суму 277980,00 гривень, у тому числі ПДВ в сумі 46330,00 гривень. На підтвердження отримання від ПП "Аланар" товарів на загальну суму 284368,60 гривень, у т.ч. ПДВ 47394,77 гривень позивачем надані наступні накладні: - рн №206/08 від 17.08.2011 року, товар: насос для води у кількості 1 шт. на суму 1811,02 гривень, у тому числі ПДВ 301,84 гривень; - рн №206/08 від 17.08.2011 року, товар: реле давления у кількості 2 шт. на суму 331,96 гривень, у тому числі ПДВ 55,33 гривень; - рн №206/08 від 17.08.2011 року, товар: к-т автоматики у кількості 2 шт. на суму 172,96 гривень, у тому числі ПДВ 28,83 гривень; - рн №206/08 від 17.08.2011 року, товар: гідроакумулятор у кількості 2 шт. на суму 2358,00 гривень, у тому числі ПДВ 393,00 гривень; - рн №206/08 від 17.08.2011 року, товар: блок станция упр. у кількості 1 шт. на суму 1650,79 гривень, у тому числі ПДВ 275,13 гривень; - рн №206/08 від 17.08.2011 року, товар: насос для води у кількості 1 шт. на суму 1811,02 гривень, у тому числі ПДВ 301,84 гривень; - рн №206/08 від 17.08.2011 року, товар: шланг антивибарцион у кількості 1 шт. на суму 63,88 гривень, у тому числі ПДВ 10,65 гривень; - рн №275/08 від 22.08.2011 року, товар: труби 1020x10 19,586 т на суму 277980,00 гривень, у тому числі ПДВ 46330,00 гривень. У журналах-ордерах по рахунку 63 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками" ПАТ "Кримгідроспецбуд" операції з оприбуткування товарів від ПП "Аланар" відображені на загальну суму 284368,60 гривень за серпень 2011 року: - Дт 205 "Будівельні матеріали" - Кт 63 - 236973,83 гривень; - Дт 64 "Податковий кредит" - Кт 63 - 47394,77 гривень. Таким чином, операції з поставки товарів від ПП "Аланар" призвели до змін активів ПАТ "Кримгідроспецбуд" за період з 01.07.2011 року по 30.09.2011 року. На підтвердження оплати придбаних товарів в сумі 284368,59 гривень, у т.ч. ПДВ 47394,77 гривень позивачем надані платіжні доручення, а саме: №492 від 15.08.2011 року на суму 6388,59 гривень, у тому числі ПДВ 1064,77 гривень, №1 від 22.08.2011 року на суму 240000,00 гривень, у тому числі ПДВ 40000,00 гривень, №2 від 25.08.2011 року на суму 37980,00 гривень, у тому числі ПДВ 6330,00 гривень. У журналах-ордерах по рахунку 631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками" ПАТ "Кримгідроспецбуд" операції з оплати поставки товарів від ПП "Аланар" відображені на загальну суму 284368,59 гривень за серпень 2011 року: - Дт 631 - Кт 311 "Поточні рахунки в національній валюті" - 284 368,59 гривень. Таким чином, операції з поставки товарів від ПП "Аланар" призвели до змін активів ПАТ "Кримгідроспецбуд" за період з 01.07.2011 року по 30.09.2011 року. Стовно використання позивачем отриманих товарів у господарській діяльності, суд зазначає наступне. Відповідно до наказу Міністерства статистики України "Про затвердження типових форм первинних облікових документів з обліку сировини та матеріалів" від 21 червня 1996 р. № 193: в будівельних організаціях у тих випадках, коли матеріально відповідальною особою є начальник дільниці (виконавець робіт) застосовується Матеріальний звіт (форма № М-19). Матеріальні звіти складаються матеріально відповідальними особами тільки у кількісному виразі та в одному примірнику і подаються до бухгалтерії по закінченню місяця. Розцінка надходження та використання матеріалів проводиться бухгалтерією безпосередньо у матеріальному звіті. До матеріальних звітів, як правило, повинні включатися усі матеріали, які були та є в наявності на складі (коморі), незалежно від того був чи не був рух цих матеріалів за звітний місяць. Разом із матеріальним звітом до бухгалтерії подаються усі первинні документи на прибуток та видаток матеріалів з вказівками про кількість документів та їх номерів окремо за прибутком та видатком. У матеріальних звітах ВАТ "Кримгідроспецбуд" товари отримані від ПП "Аланар" за накладною № 208/08 від 17.08.2011 року, а саме: насос для води у кількості 1 шт., реле давления у кількості 2 шт., к-т автоматики у кількості 2 шт., гідроакумулятор у кількості 2 шт., блок станция упр. у кількості 1 шт., шланг антивибарцион у кількості 1 шт. - були оприбутковані за рахунком 205 у вересні місяці 2011 року (склад ВАТ "Кримгідроспецбуд", м. Сімферополь). Протягом вересня, жовтня 2011 року зазначені товари не були використані, а продовжували обліковуватися у складі виробничих запасів. Товари отримані від ПП "Аланар" за накладною №275/08 від 22.08.2011 року були оприбутковані за рахунком 205 у серпні місяці 2011 р. (склад ВАТ "Кримгідроспецбуд", м. Сімферополь). Зі складу ВАТ "Кримгідроспецбуд" через МВО Устенко В.Н. за товарно-транспортними накладними №483326 від 10.09.2011 року, №483330 від 14.09.2011 року, №483328 від 23.09.2011 року були відпущені у вересні місяці 2011 року на об'єкт у м. Феодосія (пункт розвантаження Фронтове) товари, отримані від ПП "Аланар" за накладною № 275/08 від 22.08.2011 року. Товари отримані від ПП "Аланар" за накладною № 275/08 від 22.08.2011 року були списанні за рахунком 205 у вересні місяці 2011 року (склад ВАТ "Кримгідроспецбуд", м. Сімферополь). У матеріальних звітах ВАТ "Кримгідроспецбуд" (МВО Максименко В.Г., який згідно з наказом №57-2 від 15.07.2011 року призначений виконавцем робіт по об'єкту «Водовід Фронтове - водоочисні споруди м. Феодосія») товари отримані від ПП "Аланар" за накладною № 275/08 від 22.08.2011 року були оприбутковані за рахунком 205 у вересні місяці 2011 року (Феодосія - Фронтове - Судак). Товари отримані від ПП "Аланар" за накладною № 275/08 від 22.08.2011 року були списанні за рахунком 205 у вересні місяці 2011 року (Феодосія - Фронтове - Судак). Між виконавчим комітетом Феодосійської міської ради (Замовник) та ВАТ "Кримгідроспецбуд" (Підрядник) 20.08.2009 року був укладений договір на виконання робіт по об'єкту "Водовід Фронтове - водоочисні споруди, м. Феодосія - реконструкція" № 242 від 20.08.2009 року. Відповідно акту приймання виконаних підрядних робіт зі звітом про витрачання основних матеріалів у будівництві у співставленні з виробничими нормами за жовтень 2011 року по об'єкту "Водовід Фронтове - водоочисні споруди, м. Феодосія - реконструкція", ПАТ "Кримгідроспецбуд" було виконано будівельних робіт Феодосійської міської ради. У журналах-ордерах по рахунку 361 "Розрахунки з вітчизняними покупцями" ПАТ "Кримгідроспецбуд" операції з реалізації ПАТ "Кримгідроспецбуд" (у тому числі й товарів, отриманих від ПП "Аланар") призвели до отримання доходу Дт 361 - Кт 71 "Доходи від реалізації" на загальну суму 2624842,76 гривень. Згідно з пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами. Таким чином, отримані від ПП "Аланар" товари (труби) з даними про реалізовані ПАТ "Кримгідроспецбуд" роботи за жовтень 2011 року були використані у господарської діяльності ПАТ "Кримгідроспецбуд". Стосовно посилань відповідача у акті перевірки на відсутність у ПАТ «Кримгідроспецбуд» товарно-транспортних накладних за серпень 2011 року, суд зазначає наступне. Відповідно до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.97 р. N 363, товарно-транспортні накладні, - це єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи. Тому для отримання транспортних послуг, оприбуткування товарів та підтвердження їх отримання обов'язково використовувати товарно-транспортні накладні. Крім того, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2009 р. N 207 "Про затвердження Переліку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні" наявність товарно-транспортної накладної вимагається від водія юридичної особи або фізичної особи - підприємця, що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах. Проте, позивач витрати на доставку товару від ПП "Аланар" не відносив до складу валових витрат, не формував за рахунок цих витрат податковий кредит, а отже не повинен був вимагати від контрагента надання йому товарно-транспортних накладних, як підтверджуючих цю обставину. Відповідачем в судовому засіданні не було надано ніяких доказів, які б свідчили про незвичність цін за спірними операціями, або про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, незвичності цих операцій для осіб, які приймали в них участь, збитковості здійснених операцій або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про їхню фіктивність, а також того, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами, а дії позивача були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди. Суд також не погоджується з посиланнями відповідача у акті перевірки на подвійне декларування позивачем податку на додану вартість ПДВ у сумі 1064,76 гривень по податковій накладній № 220 від 15.08.2011 року, оскільки дані Реєстру отриманих та виданих податкових накладних ПАТ "Кримгідроспецбуд" за серпень 2011 року та дані декларацій з податку на додану вартість ПАТ "Кримгідроспецбуд" за серпень 2011 року свідчать про те, що усі перераховані вище податкові накладні були відображені у деклараціях з податку на додану вартість ПАТ "Кримгідроспецбуд" за серпень 2011 року. При цьому, податкова накладна ПП "Аланар" № 220 від 15.08.2011 року на суму ПДВ 1064,77 гривень була включена до Розділу II Отримані податкові накладні Реєстру отриманих та виданих податкових накладних ПАТ "Кримгідроспецбуд" за серпень 2011 року та у Додатку № 5 Декларації з податку на додану вартість ПАТ "Кримгідроспецбуд" за серпень 2011 року один раз. Таким чином, первинними документами бухгалтерського обліку підтверджено фактичне здійснення сторонами умов угод, включення суми ПДВ по вказаним угодам підтверджено відповідними необхідними документами. Стосовно висновків відповідача, що усі господарські операції між позивачем та контрагентом ПП "Аланар" спрямовані на здійснення операцій з надання податкової вигоди з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 14.1.36 ст.14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами. Згідно з п.134.1.1 п. 134.1 ст.134 ПК України об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу/ У ст. 135 ПК України встановлений порядок визначення доходів та їх склад, згідно з п. 135.1 якої доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу. Відповідно до п. 138.1 ст. 138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу. Згідно п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді. Платник податку для визначення об'єкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені нерезидентами відповідно до правил інших країн. Підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 ст. 139 ПК України встановлено, що не включаються до складу витрат витрати, не пов'язані з провадженням господарської діяльності, а саме витрати на: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку. У разі втрати, знищення або зіпсуття зазначених документів платник податку має право письмово заявити про це органу державної податкової служби та здійснити заходи, необхідні для поновлення таких документів. Письмова заява має бути надіслана до/або разом із поданням розрахунку податкових зобов'язань за звітний податковий період. Платник податків зобов'язаний відновити втрачені, знищені або зіпсовані документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження такої заяви до органу державної податкової служби, митного органу. Якщо платник податку поновить зазначені документи в наступних податкових періодах, підтверджені витрати включаються до витрат за податковий період, на який припадає таке поновлення. Суд вважає, що позивачем при проведенні перевірки була надана вся необхідна первинна документація, яка підтверджує факт здійснення підприємством господарських операцій з отримання від ПП "Аланар" товарів, використання їх в господарській діяльності підприємства та відповідно правомірність віднесення витрат по придбанню цих товарів до валових. Порядок формування податкового кредиту визначено ст. 198 Податкового Кодексу України. Так, відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разу здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (в тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п. 198.2 ст. 198 ПК України). Згідно п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду. Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового Кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11. ст.. 201 цього Кодексу). В судовому засіданні були досліджені всі документи ПАТ "Кримгідроспецбуд", які підтверджують фактичне придбання та використання позивачем отриманих від ПП "Аланар" товарів, та ці документи не дають підстав для сумніву щодо реальності здійснення вищенаведених операцій або висновку про їх нездійснення. Будь-яких невідповідностей виписаних контрагентами позивача накладних встановленим законодавствам вимогам, відповідачем в акті перевірки не викладено та судом також не встановлено. Таким чином, суд звертає увагу на те що, висновки відповідача про порушення позивачем вимог чинного законодавства України, сформовані виключно на підставі аналізу змісту договірних відносин, які існували між ПАТ "Кримгідроспецбуд" та його контрагентом, є протиправними, оскільки результати аналізу другого, а тим паче третього ланцюга постачання відповідно до вимог податкового законодавства України не можуть бути підставами для висновків, які стосуються позивача. Відповідно до листа Вищого адміністративного суду України від 2 червня 2011 року № 742/11/13-11, "Оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку. Не є обов'язковою передумовою для визначення контролюючими органами грошових зобов'язань визнання недійсними (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом". В той же час, зміст акту перевірки позивача свідчить про те, що відповідачем не було системно проаналізовано всіх вищевикладених документів, тобто, всіх обставин спірних правовідносин, оскільки висновки відповідача у спірних правовідносинах ґрунтуються на аналізі фінансово-господарської діяльності контрагента позивача з іншими контрагентами. Судом під час розгляду справи ухвалою від 05.02.2013 року було призначено судово-економічну (бухгалтерську) експертизу, проведення якої доручено Товариству з обмеженою відповідальністю "Інститут експертних досліджень". Згідно з висновком №07/13 судово-економічної експертизи від 01.11.2013 року, що проведена судовим експертом Такуловим З.М. (т.1, а.с. 153-174) висновки акту Державної податкової інспекції у м. Сімферополі №8506/22-3/01416501 від 30.10.2012 року, щодо донарахування податку на прибуток на суму 54504,00 гривень, та податку на додану вартість у загальній сумі 48460,00 гривень, первинними документами податкового та бухгалтерського обліку ПАТ "Кримгідроспецбуд" не підтверджується. Як встановлено судом та підтверджується висновком експерта, відповідно до наданих первинних документів бухгалтерського та податкового обліку ПАТ "Кримгідроспецбуд", сума в розмірі 47394,76 гривень при взаємовідносинах з ПП "Аланар" в серпні 2011 року обґрунтовано віднесена до декларації з ПДВ ПАТ "Кримгідроспецбуд" за серпень 2011 року до складу податкового кредиту та підтверджується документально. Також підтверджується документально сума витрат в розмірі 236973,80 гривень при взаємовідносинах з ПП "Аланар" обґрунтовано віднесена до декларації з прибутку підприємства ПАТ "Кримгідроспецбуд" за 3 квартал 2011 року до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування. Висновком експерта встановлено, що первинними документами бухгалтерського та податкового обліку ПАТ "Кримгідроспецбуд", підтверджується придбання, оплата та використання у господарській діяльності товарів (робіт, послуг), отриманих від ПП "Аланар" в серпні 2011 року. Суд, дослідивши даний висновок №07/13 судово-економічної експертизи в порядку ст. 86 КАС України, який складено судовим експертом, попередженим про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку (ст. 384, 385 КК України), яким під час дослідження використовувались методи документальної перевірки та співставлення, а також зіставивши його з іншими доказами у справі, не знаходить підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів встановлених висновком експерта по даній справі. Дані про заінтересованість експерта в розгляді справи відсутні, його висновки об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам, відповідають первинним та додатковим документам позивача, наявним в матеріалах справи. Відтак, всупереч вимогам податкового законодавства України, висновки податкового органу у спірних правовідносинах базуються не на аналізі змісту договірних відносин між позивачем та його контрагентом, а на аналізі обставин, які не можуть бути самостійною підставою для нарахування (збільшення) суми грошового зобов'язання за податком на додану вартість та податку на прибуток. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені ст. 203 ЦК України, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідачем не було обґрунтовано належним чином і доведено у встановленому законом порядку, що укладені між позивачем та його контрагентами угоди не відповідають зазначеним вимогам. Одним з принципів розгляду податкових спорів, відповідно до ст. 4 Податкового Кодексу України є принцип презумпції добросовісності та рішень платника податків, у зв'язку з чим передбачається, що дії платників податків, які мають своїм результатом одержання податкової вигоди економічно виправдані, а відомості, що містяться у податкових деклараціях, податкових накладних та інших первинних документах, є достовірними. Надання податковому органу всіх належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковим органом не встановлено та не доведено, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність яких установлена судом. Разом з тим, власне фіктивність діяльності одного з постачальників в ланцюзі до позивача, порушення ним податкової дисципліни та правил здійснення господарської діяльності не є підставою для висновку про необґрунтованість заявленої позивачем податкової вигоди, якщо податковий орган не доведе, зокрема, що платник податку діяв без належної обачності й обережності і йому мало бути відомо про порушення, які допускали його контрагенти, або що діяльність платника податку спрямована на здійснення операцій, пов'язаних з податковою вигодою, переважно з контрагентами, які не виконують своїх податкових зобов'язань, зокрема й у випадках, коли такі операції здійснюються через посередників. Чинним законодавством України на покупця товару - платника податку не покладено обов'язку при формуванні податкового кредиту та валових витрат перевіряти дотримання постачальниками товару в ланцюгу постачання вимог податкового законодавства зі сплати податкових зобов'язань до бюджету. Як встановлено судом, позивач мав взаємовідносини з підприємством, яке було зареєстрованим платником податку на додану вартість, податковий кредит був ним сформований на підставі належним чином оформлених податкових накладних, податок сплачений в ціні товару. Неприпустимість притягнення до відповідальності одного суб'єкта господарювання, у випадку за неправомірні дії іншого підтверджується практикою Європейського Суду з прав людини. Так, в пункті 71 рішення у справі "Булвес" АД проти Болгарії" Європейський Суд з прав людини дійшов такого висновку: "…Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності". Вищенаведений висновок Європейський Суд з прав людини повторно підтвердив у рішенні по справі "Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії", пунктом 23 якого зазначено, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов'язків як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції. Утім, як зазначив Суд, прямого впливу на оподаткування організації-заявника (Бізнес Сепорт Сентре) це не мало б. Отже, Європейський Суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення законодавства його контрагентом. Закон України "Про Загальнодержавну програму адаптації законодавства України до законодавства Європейського Союзу" визначає сферу оподаткування (зокрема, непрямі податки) як пріоритетну сферу для виконання програми адаптації українського законодавства. Даний закон визначає, що елементом адаптації законодавства має стати перевірка проектів законів України та інших нормативно-правових актів на їх відповідність acquis communautaire (право ЄС) з метою недопущення прийняття актів, які суперечать acquis Європейського Союзу. Тобто, податкове законодавство України, а, відповідно, його тлумачення та застосування, не може суперечити положенням Шостої Директиви. Це підтверджується позицією Суду Європейського Союзу (Суд ЄС), яка відповідно застосовується ЄСПЛ для вирішення справи "Булвес" АД проти Болгарії", а саме: "…Операції самі по собі не визнаються недійсними через шахрайство з ПДВ, складають поставки товарів чи послуг особою, яка виступає у ролі платника податку, та економічну діяльність в розумінні статей 2(1). 4 та (1) Шостої Директиви, де такі поставки і така діяльність відповідають об'єктивним критеріям, на яких базуються визначення даних термінів, незважаючи на наміри іншого продавця, який приймає участь у тій самій низці поставок та/або потенційно шахрайський характер будь-якої іншої операції платником податку, який розглядається, про що платник податку не знав і не міг знати. Право на податковий кредит особи зі статусом платника податку, яка здійснює такі операції, не може залежати від факту, що у низці поставок, в яку входять ці операції, попередня чи наступна операція є недійсною через шахрайство з ПДВ, про яке платник податку не знав і не міг знати". Рішення Європейського Суду з прав людини згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" мають в Україні значення джерела права. Більше того, частина 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України вимагає врахування практики Європейського Суду з прав людини при вирішенні справ. Таким чином, наявні у справі документи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентами взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в Державі суспільного ладу або моральних засад. Навпаки з наданих позивачем доказів вбачається, що договори мали на меті настання реальних правових наслідків, що обумовлені ними, оскільки товар був поставлений, оплата проведена, договори виконано сторонами в повному обсязі. Відповідно до ст. 69 КАС України докази в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. При цьому докази повинні бути належними та обґрунтованими. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору (ст. 70 КАС України). Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем не надано суду належних доказів, як і не зазначено будь-яких інших обставин, які б спростували фактичне здійснення господарських відносин між позивачем та його контрагентом. Крім того, не знаходить свого підтвердження у матеріалах справи висновки відповідача щодо невідповідності господарським операцій цілям та завданням підприємницької діяльності позивача, збитковості виконаних послуг, або інших обставин, які б могли свідчити про фіктивність вчинених операцій, відсутність факту виконання послуг, а також про те, що вчинення зазначених послуг не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача та його контрагентів були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди. В даній адміністративній справі відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не було виконано покладеного на нього законом обов'язку щодо доведення правомірності прийнятих податкових повідомлень-рішень, та не надано належних доказів, які б підтверджували викладені в акті перевірки висновки. Враховуючи, що висновки акту перевірки, на підставі яких прийняти спірні повідомлення-рішення є необґрунтованими, тобто відсутні і підставі для застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у спірних податкових повідомленнях-рішеннях. Таким чином, податкові повідомлення-рішення від 14.11.2012 року №0009372204 та №0009382204 не можуть бути визнаними такими, що прийняті на підставі та відповідно до діючого законодавства, тому позовні вимоги є правомірними, обґрунтованими і підлягають задоволенню. Під час прийняття постанови суд, зокрема, вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати (стаття 161 Кодексу адміністративного судочинства України). Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України. При цьому, згідно зі ст. 87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, при чому до останніх належать, зокрема, витрати, пов'язані з проведенням судових експертиз. Судом встановлено, що за проведення судово-економічної експертизи Публічне акціонерне товариство «Кримгідроспецбуд» перерахувало Товариству з обмеженою відповідальністю "Інститут експертних досліджень" грошові кошти у розмірі 10000,00 гривень. За таких обставин, враховуючи, що суд задовольнив позовні вимоги, суд вважає за можливе стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1271,94 гривень та витрати, пов'язані з проведенням судово-економічної експертизи, в розмірі 10000,00 гривень. В судовому засіданні 16.01.2014 року оголошена вступна та резолютивна частина постанови, відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України постанову складено у повному обсязі 20.01.2014 року.

Результат розгляду: granted