Рішення адміністративного суду від 2014-01-25 00:00:00+02

Позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом до інспекції державного архітектурно - будівельного контролю в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на боці позивача: [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на боці відповідача [PERSON], в якому просить: - визнати дії інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області щодо реєстрації 16 липня 2012 року декларації про готовність об'єкта (житлового будинку під літ. «Л» за адресою: [ADDRESS], замовник [PERSON]) до експлуатації № ОД 18212119327 незаконними; - визнати протиправним та скасувати рішення інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області про реєстрацію декларації про готовність об'єкта ( житлового будинку під літ. «Л» за адресою: [ADDRESS], замовник [PERSON]) до експлуатації № ОД 182121 1 9327 від 16 липня 2012 року; - скасувати Декларацію про готовність об'єкта (житлового будинку під літ. «Л» за адресою: [ADDRESS], замовник [PERSON]) до експлуатації, реєстраційний запис № ОД 18212119327 від 16 липня 2012 року, вчинений інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю в Одеській області. В обґрунтування своєї правової позиції позивач зазначив, що підстави для реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації відсутні, а дії інспекції ДАБК в Одеській області щодо її реєстрації є протиправними, оскільки відповідно до п.3.5 Порядку прийняття в експлуатацію об'єктів, інспекція повертає замовнику декларацію, якщо вона подана чи оформлена з порушенням вимог, установлених цим Порядком, у тому числі у разі виявлення невідповідності поданих документів вимогам законодавства та виявлення недостовірних відомостей у поданих документах. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в адміністративному позові та наданих поясненнях та просив заявлені вимоги задовольнити повністю. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, що підтверджується матеріалами справи. Згідно частини 4 статті 128 КАС України у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. «Розгляд справи не відкладається» - зазначена норма є імперативною: суд повинен розпочати розгляд справ. Відповідно до вимог статті 122 КАС України, адміністративна справа має бути розглянута і вирішена протягом розумного строку, але не більше місяця з дня відкриття провадження у справі, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно приписів статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справ упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, якій вирішить спір щодо його прав та обов'язків. При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки для держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 21 грудня 2006 року у справі «Мороз та інші проти України» зазначив, що розумність строку проваджень повинна оцінюватись у світлі обставин справи та з урахуванням наступних критеріїв: складність справи, поведінка заявників і відповідних органів державної влади та того, яку важливість для заявників мало питання, що розглядалося. Отже, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про час і місце розгляду судової справи з його участю для реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів. Крім того, суд вважає за необхідне наголосити, на тому, що саме національним судам належить функція керування провадженнями таким чином, щоб вони були швидкими та ефективними (рішення Європейського суду з прав людини від 21 грудня 2006 року справа «Мороз та інші проти України»). З огляду на викладене суд вважає, що справу можливо розглянути без участі відповідача, суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів. Третя особа ([PERSON]) повністю підтримала підтримала доводи представника позивача і зазначила, що декларація про готовність обєкта до експлуатації зареєстровано відповідачем протиправно, оскільки відомості, зазначені [PERSON], недостовірні і мають явні протиріччя. На підставі викладеного [PERSON] просить задовольнити позов у повному обсязі. Третя особа ([PERSON]) проти задоволення позову заперечувала і просила відмовити у позові повністю, мотивуючи наступним. [PERSON] подала до інспекції ДАБК в Одеській області пакет документів, які передбачені законом, необхідних для реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Відповідачем була перевірена правильність заповнення декларації. Порушень при заповненні не виявлено. Тому 16.07.2012 р. здійснена реєстрація спірної декларації. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, перевіривши їх доказами, судом встановлено наступне. 23 березня 2007 року інспекцією ДАБК видано припис [PERSON] про припинення самочинного будівництва, яким притягнуто до адміністративної відповідальності за самочинне будівництво. На момент видачі припису було побудовано стіни з каміння, розмір 8x4 м, h-7 каменів. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 25 квітня 2007 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення порядку користування земельною ділянкою було заборонено [PERSON] проводити будь-яке будівництво на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS]. При розгляді вищезазначеної справи було проведено судову будівельно-технічну експертизу № 13756 від 17.06.2008 року, відповідно висновку якої, фактична площа земельної ділянки прилеглої до домоволодіння під [ADDRESS] складає 527 кв. м (за даними технічного паспорта від 25.05.2006 року), з яких: 525 кв.м - по відведенню, що відповідає рішенню Виконкому Кагановічської райради від 03.05.1957 року № 299 та Договору про надання у безстрокове використання земельної ділянки для будівництва будинку від 23.12.1957 року; 2,0 кв.м. - надлишки. Площа ділянки, яка знаходиться в користуванні співвласників [PERSON] (доля 9/20), складає 97 кв. м. В користуванні співвласника [PERSON] (доля 11/20) знаходиться земельна ділянка площею 430 кв. м. Експертом запропоновано варіант порядку використання земельної ділянки між співвласниками домоволодіння [NUMBER] ([PERSON]) і домоволодіння [NUMBER] ([PERSON]), який відповідає відділу ідеально належної площі: співвласникам [PERSON] (доля 9/20) 237кв.м, співвласнику [PERSON](доля 11/20) - 290 кв.м. 16 липня 2012 року Інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю в Одеській області зареєстровано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації. Об'єктом будівництва згідно декларації є будівництво житлового будинку під літ. «Л» за адресою: [ADDRESS], замовник [PERSON] Правові та організаційні основи містобудівної діяльності встановлюються Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності». Повноваження Державної архітектурно-будівельної інспекції щодо здійснення державного архітектурно-будівельного контролю визначені статтею 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Положенням про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 08.04.2011 № 439/2011, Порядком здійснення державного архітектурного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів здійснюється шляхом реєстрації органом ДАБК поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Форма декларації про готовність об'єкта до експлуатації, порядок її подання і реєстрації визначаються Кабінетом міністрів України. Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства № 91 від 24 червня 2011 року, зареєстрованим в МЮ України 11 липня 2011 року за № 830/19568, встановлено Порядок прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж. Відповідно до п.3.1 Порядку, прийняття в експлуатацію об'єктів здійснюється за результатами технічного обстеження та за наявності документа, що посвідчує право власності або користування земельною ділянкою. Відповідно до п.3.2 Порядку, Замовник подає до Інспекції за місцезнаходженням об'єкта заяву про прийняття в експлуатацію об'єкта за формою, наведеною у додатку 3 до цього Порядку, до якої додаються: два примірники заповненої декларації; звіт про проведення технічного обстеження; засвідчені в установленому порядку копії: документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, на якій розміщено об'єкт; технічного паспорта, виданого бюро технічної інвентаризації. Заява про прийняття в експлуатацію об'єкта підписується також співвласниками земельної ділянки та зазначеного об'єкта (у разі їх наявності). Згідно з п.3.4 Порядку, дані, зазначені у декларації, повинні узгоджуватись з документами, які подаються разом з нею. Пунктом 3.5 Порядку встановлено, що Інспекція повертає замовнику декларацію, якщо вона подана чи оформлена з порушенням вимог, установлених цим Порядком, у тому числі у разі виявлення невідповідності поданих документів вимогам законодавства та виявлення недостовірних відомостей у поданих документах. Судом встановлено, що в порушення вказаних вимог чинного законодавства: 1) до заяви про прийняття в експлуатацію не додано документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою замовника [PERSON] Так, у Декларації про готовність обєкта до експлуатації, розділ 7 "Інформація про земельну ділянку" вказано документ, що право власності (користування) земельною ділянкою, Договір безстрокового користування земельною ділянкою від 23.12.1957 р. на ім'я [PERSON]. При співставлені вказаної інформації не можливо встановити зв'язок між [PERSON], яка зазначає вказаний договор та [PERSON] на якого оформлений договір від 23.12.1957 р., тобто є невідповідність даних у декларації. 2) звіт про проведення технічного обстеження складено не за формою, наведеною в додатку 1 до Порядку, а саме: висновок не містить відомості про назву, місцезнаходження об'єкта, його основні показники, ПІБ замовника (п.2.7 Порядку); 3) заяву про прийняття в експлуатацію об'єкта не підписано суміжним землекористувачем [PERSON] (п.3.2 Порядку); 4) додано копію технічного паспорта від 26 березня 2008 року, що не може вважатися належним документом, оскільки Інструкцією про порядок проведення технічної інвентарізації об'єктів нерухомого майна передбачено проведення технічної інвентаризації перед прийняттям в експлуатацію завершених будівництвом об'єктів (реєстрація декларації здійснена у 2012 р., а технічний паспорт виготовлений у 2008 р.). Також, судом при дослідженні наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що [PERSON] проігнорувала вимоги припису Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю (третьої особи по справі) про припинення будівельних робіт від 23 березня 2007 року та ухвали Київського районного суду м.Одеси від 25 квітня 2007 року про заборону будь-яких будівельних робіт. Вказане спричинило порушення прав суміжного співвласника [PERSON],що стало підставою для звернення Одеської міської ради до суду з позовом до [PERSON] про знесення самочинного будівництва. Крім того, Управлінням архітектури та містобудування Одеської міської ради було повідомлено про те, що звернення [PERSON] щодо введення в експлуатацію самочинно збудованого будинку не будуть розглядатися до вирішення справи судом. Представник інспекції ДАБК брав участь у справі про знесення самочинно збудованого будинку та, не зважаючи на розгляд спірних правовідносин у Київському районному суді. м. Одеси, ДАБК зареєстрував оскаржувану декларацію, що вплунуло на оцінку доказів судом. Рішення суду за позовом Одеської міської ради про звільнення земельної ділянки шляхом знесення самочинно збудованого будинку ухвалене 29 травня 2013 року тоді як, інспекцією ДАБК 16 липня 2012 року було зареєстровано Декларацію про готовність самочинно збудованого об'єкта до експлуатації. Відповідно до ч. 6 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», інспекції державного архітектурно-будівельного контролю відмовляють у реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації, якщо така декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, з обгрунтуванням причини у строк, передбачений для її реєстрації. Згідно з частиною 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Із встановлених в судовому засіданні обставин, суд прийшов до висновку, що декларації про готовність об'єкта до експлуатації підлягає скасуванню, оскільки судом встановлено невідповідність даних, зазначених у декларації, що повинно було бути перевірено відповідачем при реєстрації вказаної декларації. Крім того, дії відповідача підлягають визнанню протиправними, оскільки ним не перевірено всі дані, вказані у декларації і цим самим порушено приписи Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж. При цьому, суд відмовив у задоволенні вимог позивача про скасування Декларації про готовність об'єкта, оскільки таке рішення відповідочем не приймалось, воно не передбачено нормами чинного законодавства. З урахуванням встановленого в судовому засіданні та приписів чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є частково обґрунтованими та доведеними, що є підставою для задоволення адміністративного позову частково.

Результат розгляду: partial