Рішення адміністративного суду від 2014-03-24 00:00:00+02

06 березня 2014 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов управління Пенсійного фонду України в м. Стаханові Луганської області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань в м. Стаханові Луганської області про стягнення заборгованості відшкодування витрат на виплату пенсій у зв'язку з втратою годувальника особам, які не досягли повноліття або навчаються у сумі 1204,75 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач не включив до актів звірення суми витрат на відшкодування, пов'язаних з виплатою пенсії по втраті годувальника внаслідок нещасного випадку на виробництві за період з вересня 2013 року по грудень 2013 року включно на загальну суму 1204,75 грн., що підтверджується актами щомісячної звірки особових справ потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання між управлінням Пенсійного фонду України в м. Стаханові Луганської області та Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань в м. Стаханові Луганської області та списками неприйнятих осіб до відшкодування. За період з 01.09.2013 року по 31.12.2013 року не відшкодовано: [PERSON] - у сумі 600,00 грн. [PERSON] - у сумі 604,75 грн. Всього 1204,75 грн. [PERSON] [INFO] (є сиротою - таким особам пенсія виплачується до 23 років незалежно від навчання), а також є інвалідом дитинства третьої групи, при цьому отримує пенсію по втраті годувальника за батька, який загинув в шахті при виконанні трудових обов'язків. Третя група інвалідності з дитинства встановлена безстроково, не прийнято до відшкодування з 01.09.2013 року по 31.12.2013 року. [PERSON] [INFO], відповідно до довідки №14 від 02.09.2011 року є студенткою Стахановського промислово - економічного технікуму з 01.09.2011 року, термін закінчення технікуму 01.07.2015 року, не прийнято до відшкодування з 01.09.2013 року по 31.12.2013 року. На підставі викладеного позивач просить стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань в м. Стаханові Луганської області на користь управління Пенсійного фонду України в м. Стаханові Луганської області виплачену заборгованість відшкодування витрат на виплату пенсій у зв'язку з втратою годувальника особам, які не досягли повноліття або навчаються у сумі 1204,75 грн. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у адміністративному позові та просив позовні вимоги задовольнити повністю. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, надав суду письмові заперечення на адміністративний позов (а.с. 59-62) в яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування заперечень зазначено наступне. Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань в м. Стаханові Луганської області не приймаються до відшкодування витрати УПФУ по [PERSON] за період з 01.09.2013 року по 31.12.2013 року в сумі 600,00 грн. зважаючи на те, що особова справа [PERSON] до відділення не передавалася. Даний факт підтверджується довідкою відділення Фонду в м. Стаханові від 17.03.2014 року №02/643. Страхові виплати [PERSON] отримувала у Відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань в м. Брянка Луганської області до 30.06.2007 року. Виплати припинені у зв'язку з закінченням терміну навчання та у зв'язку з тим, що [PERSON] не звернулася до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань в м. Брянка Луганської області з відповідною заявою на продовження страхових виплат, як інвалід з дитинства. Даний факт підтверджується довідкою відділення Фонду в м. Брянка від 18.06.2013 року №02/1078. Також, позивач не надає жодних доказів того, що [PERSON] отримує пенсію саме по втраті годувальника, а не по інвалідності. Так, в будь-якому разі - [PERSON] [INFO] не навчається. [PERSON] вже досягла повноліття (28 років), вона не навчається. Щодо [PERSON] відповідач зазначає, що відповідно до довідки Стахановського промислово - економічного технікуму від 17.06.2013 року №261 [PERSON] з 01.03.2013 року по 12.02.2016 року знаходиться в академічній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку. На підставі даної довідки відповідач припинив з 01.03.2013 року страхові виплати [PERSON], про що виніс постанову про припинення щомісячної страхової виплати особі, яка має на неї право у разі смерті потерпілого від 26.06.2013 року №1210/5738.25738.2/59. Заслухавши пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України, приходить до наступного. Згідно положень розділів ІV,V Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року за рахунок коштів Пенсійного фонду України здійснюється виплата пенсій по інвалідності від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. У ст. 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 року № 1105-XIV зазначається, що у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання пенсію у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Згідно пунктів 5, 6, 7, 8 Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України № 5-4/4 від 04.03.2003 року відшкодування витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання проводиться на централізованому рівні на підставі актів щомісячної звірки витрат за особовими справами потерпілих, яким виплачено зазначені види пенсій. Дані акти складаються до 10 числа місяця, наступного за звітним, між органами Пенсійного фонду та відділеннями виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в районах та містах обласного значення, та до 15 числа місяця, наступного за звітним, подають їх відповідно головним управлінням Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі і управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі. Пунктом 4 вказаного Порядку, відшкодуванню підлягають суми, що виплачувались відповідно до Законів України «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», а саме: сума основного розміру пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; щомісячна цільова грошова допомога на прожиття, якщо така надавалася пенсіонеру і він одержував вищезазначену пенсію; допомога на поховання сім'ї померлого або особі, яка здійснила поховання особи, яка отримувала вищезазначену пенсію; сума витрат Пенсійного фонду з виплати і доставки вищезазначених пенсій. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку у Відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань в м. Стаханові Луганської області з 04.06.2003 року та має зареєстрований страховий випадок втрата годувальника з датою початку виплат 04.06.2003 року. Згідно довідки Стахановського промислового економічного технікуму від 17.06.2013 №261 [PERSON] навчається на бюджетній формі навчання з 01 вересня 2011 року. В теперішній час знаходиться в академічній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку з 01 березня 2013 року по 12 лютого 2016 року (наказ від 01.03.2013 №21) (а.с.65). Постановою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань в м. Стаханові Луганської області від 26 червня 2013 року №1210/5738.2/5738.2/59 [PERSON] з 01.03.2013 припинено виплату щомісячної грошової суми у зв'язку з академічною відпусткою (а.с.66). Витрати, пов'язані з виплатою пенсії по втраті годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві [PERSON] включено до списку осіб, які отримували пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за період з 01.09.2013 року по 31.12.2013 року (а.с. 9, 10, 12, 13, 15, 16, 18). Вказані витрати звірені по особовій справі та узгоджені управлінням Пенсійного фонду України в м. Стаханові Луганської області в актах щомісячної звірки за відповідний період (а.с.8, 11, 14, 17). Зазначені акти підписані представниками відповідача без урахування суми пенсії та витрат на виплату та доставку пенсії [PERSON] та складено таблицю розбіжностей, в які входить сума виплаченої пенсії [PERSON] (а.с.18). Статтею 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (в редакції станом на момент виникнення правовідносин між сторонами) визначений перелік виплат, які здійснюються Фондом соціального страхування від нещасних випадків на відшкодування заподіяної шкоди. Згідно ст. 33 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсій згідно з підпунктом «д» пункту 1 частини першої статті 21 цього Закону) мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті. Такими непрацездатними особами є: 1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років; 2) жінки, які досягли 55 років, і чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони не працюють; 3) інваліди - члени сім'ї потерпілого на час інвалідності; 4) неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобов'язаний виплачувати аліменти; 5) непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право. Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім'ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли 8-річного віку. Пенсія у разі смерті годувальника призначається і виплачується згідно із законодавством. Відповідно до ст. 35 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» фонд соціального страхування від нещасних випадків приймає рішення про виплати у разі втрати годувальника за умови подання таких документів, які видаються відповідними організаціями в триденний строк з моменту звернення заявника довідки навчального закладу про те, що член сім'ї потерпілого віком від 18 до 23 років, який має право на відшкодування шкоди, навчається за денною формою навчання та довідки навчального закладу інтернатного типу про те, що член сім'ї потерпілого, який має право на відшкодування шкоди, перебуває на утриманні цього закладу. Статтею 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, при цьому дітям загиблого годувальника пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах, - мають право на пенсію по втраті годувальника до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років. Згідно зі ст. 38 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» страхові виплати і надання соціальних послуг може бути припинено: 1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого; 3) якщо з'ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку; 4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; 5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов'язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню; 6) в інших випадках, передбачених законодавством. З аналізу наведених норм вбачається, що виплати у разі втрати годувальника призначаються члену сім'ї потерпілого, який має право на відшкодування шкоди у разі на навчання у навчальному закладі за денною формою навчання. На підставі ст. 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 року право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні (стаття 38). При цьому дітям пенсії призначаються незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, також мають право на пенсію, якщо згодом втратили джерело засобів до існування. Непрацездатними членами сім'ї зокрема вважаються батько, мати, дружина, чоловік, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». В судовому засіданні встановлено, що причиною припинення щомісячної страхової виплати [PERSON] стала довідка з учбового закладу, згідно якої потерпіла знаходився у академічній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку з 01.03.2013 року по 12.02.2016 року. Згідно Положення про академічні відпустки та повторне навчання в вищих закладах освіти, затвердженого наказом Міністерства освіти України і Міністерства охорони здоров'я України від 06 червня 1996 року №191/153, академічна відпустка - це перерва у навчанні, право на яку студент отримує у випадку зниження працездатності внаслідок порушень функцій організму, які зумовлені гострими захворюваннями, що потребують тривалого відновлювального лікування; загостреннями хронічних захворювань або частими захворюваннями (понад один місяць за семестр); анатомічними дефектами, які не дають змоги провести відновлювальне лікування під час навчання. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що в період з 01.03.2013 року по 12.02.2016 року [PERSON] знаходиться в академічній відпустці, яка відповідно до поняття, визначеного Положенням про академічні відпустки та повторне навчання в вищих закладах освіти, є перервою у навчанні, тобто в цей період студент не проходить навчання. У зв'язку з чим при даних правовідносинах є безпідставним посилання позивача на положення абз. 2 п. 2 ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», які обов'язковою умовою призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника визначають навчання за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах, оскільки спірним питанням є не призначення пенсії, а тимчасове припинення вже призначеної пенсії. Спірним питанням є наявність або відсутність законодавчо передбачених підстав для припинення виплати пенсії у зв'язку з втратою годувальника, та, як наслідок, наявність або відсутність підстав для відшкодування виплаченої пенсії у зв'язку з втратою годувальника. Для вирішення спірних питань судом застосовуються положення п.6 ч.1 ст. 38 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», які регулюють процедуру припинення страхових виплат, та Положення про академічні відпустки та повторне навчання в вищих закладах освіти, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24 червня 1996 р. за N 325/1350, яке визначає поняття академічної відпустки. У зв'язку з тим, що академічна відпустка - це перерва у навчанні, в наявності підстави, визначені п.6 ч.1 ст. 38 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», для припинення страхової виплати [PERSON], а саме: пенсії по втраті годувальника (пп. «д» п.1 ч. 1 ст. 21 вказаного Закону). Наявність законодавчо визначеного поняття «академічна відпустка» вказує на необхідність застосування цієї обставини як іншого випадку, передбаченого законодавством, який обумовлює припинення страхової виплати відповідно до п. 6 ч.1 ст. 38 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Оскільки при даних спірних правовідносинах в наявності підстави для припинення страхових виплат [PERSON] за спірний період, як наслідок, відсутні підстави для відшкодування відповідачем виплаченої позивачем [PERSON] пенсії по втраті годувальника за період з 01.09.2013 по 31.12.2013. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги управління Пенсійного фонду України в м. Стаханові Луганської області в частині стягнення з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань в м. Стаханові Луганської області на користь управління Пенсійного фонду України в м. Стаханові Луганської області виплаченої [PERSON] заборгованості відшкодування витрат на виплату пенсій у зв'язку з втратою годувальника у сумі 604, грн. задоволенню не підлягають. Щодо позовних вимог в частині [PERSON] суд зазначає наступне. Судом встановлено, що Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань в м. Стаханові Луганської області не приймалися до взаємозаліку витрати Управління Пенсійного фонду України в м. Стаханові Луганської області відносно [PERSON], у зв'язку з досягненням повноліття потерпілої, якій призначена пенсія по втраті годувальника. Згідно довідки від 26 лютого 2014 р. №544 [PERSON] за період з 01.09.2013 року по 31.12.2013 року отримувала пенсію в разі втрати годувальника у розмірі 600,00 грн.(а. с. 48). Витрати, пов'язані з виплатою пенсії по втраті годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві [PERSON] включено до списку осіб, які отримували пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за період з 01.09.2013 року по 31.12.2013 року (а.с.9, 10, 12, 13, 15, 16, 18). Вказані витрати звірені по особовій справі та узгоджені управлінням Пенсійного фонду України в м. Стаханові Луганської області актах щомісячної звірки за відповідний період (а.с.8, 11, 14, 17). Зазначені акти підписані представниками відповідача без урахування суми пенсії та витрат на виплату та доставку пенсії [PERSON] та складено таблицю розбіжностей, в які входить сума виплаченої пенсії [PERSON] (а.с.18). Відповідно до листа від 18.06.2013 року №02/1078 відділенням ВД Фонду в м. Брянці повідомлено, що [PERSON], 1985 р. н., знаходилась на обліку у відділені та отримувала страхові виплати з 01.10.2001 р. по 30.06.2007 р. Страхові виплати припинені та на обліку не знаходиться з 01.07.2007 у зв'язку із закінченням терміну дії довідки ( №11 від 15.01.2007) про навчання в Стахановському професійному ліцеї (а.с.64). В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що [PERSON] є круглою сиротою та інвалідом 3 групи з дитинства довічно. Як зазначалося вище, з набранням чинності Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року № 1105-14 (далі - Закон № 1105) обов'язок відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті при настанні страхового випадку, зокрема, виплати йому або особам, які перебувають на його утриманні пенсій по інвалідності у зв'язку із втратою годувальника, покладено на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Перелік соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом наведено у частині 1 статті 21 Закону № 1105, згідно якої у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку, зокрема: 1) своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні: а) допомогу у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю до відновлення працездатності або встановлення інвалідності; б) одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого; в) щомісяця грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого; г) пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; д) пенсію у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Статтею 81 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що призначення та виплата пенсій, у тому числі пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, здійснюється органами ПФУ. Відповідно до пункту 5 статті 24 Закону № 1105, якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат. На виконання Закону № 1105 правлінням Пенсійного фонду України та правлінням Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України прийнята спільна постанова від 4 березня 2003 року № 5-4/4, якою затверджений Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (надалі - Порядок). Згідно з пунктом 4 Порядку відшкодуванню підлягають суми, що виплачуються відповідно до Законів України «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» та інших нормативно-правових актів, а саме: сума основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; щомісячна цільова грошова допомога на прожиття, якщо така надавалася пенсіонеру, який одержував вищезазначену пенсію; допомога на поховання сім'ї померлого або особі, яка здійснила поховання особи, яка отримувала вищезазначену пенсію; сума витрат Пенсійного фонду з виплати і доставки вищезазначених пенсій. Таким чином, органи Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України повинні відшкодувати органам ПФУ суми виплат, які вказані в пункті 4 Порядку, в тому числі основний розмір пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Зазначене підтверджується також положеннями частини 2 статті 7 Закону України «Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили страту працездатності» від 22 лютого 2001 року № 2272-ІІІ, відповідно до якої органи виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві, починаючи з 1 квітня 2001 року відшкодовують органам Пенсійного Фонду України пенсії, сплачені особам, яким призначено пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Відповідач не визнає свого обов'язку щодо відшкодування пенсії, призначеної та виплаченої позивачем [PERSON], оскільки вважає, що [PERSON] досягла 23 річного віку [INFO], тому підстав для виплати пенсії по втраті годувальника немає. Разом з тим відповідно до розпорядження Управління Пенсійного фонду України в м. Стаханові Луганської області пенсія [PERSON] призначена та виплачується саме у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Судом встановлено, що [PERSON] на момент смерті батька, який загинув в шахті при виконанні трудових обов'язків [INFO], була інвалідом з дитинства 3 групи, а відповідно до п.2 ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є непрацездатним членом сім'ї загиблого. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] згідно до висновків МСЕК визнана інвалідом дитинства відповідно 3 групи безстроково, тобто на час інвалідності була членами сім'ї потерпілого, а також є інвалідом в теперішній час, що відповідає вимогам п. 3 частини 2 статті 33 Закону № 1105, а тому має право на отримання пенсії по втраті годувальника згідно підпункту «д» пункту 1 частини 1 статті 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Суд зазначає, що відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам» поняття «інваліди з дитинства» не обмежується віковим показником і є відмінним від поняття «діти-інваліди», яке в свою чергу має віковий показник. Суд у зв'язку з цим зазначає, що Порядок № 5-4/4 не містить положень, які передбачають, що передумовою відшкодування органам ПФУ витрат на виплату пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, є перевірка органами Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України правомірності призначення вказаних пенсій. Не містить такого застереження і Закон № 1105. При цьому суд вважає, що у відповідача взагалі немає права в межах даної справи ставити під сумнів законність призначення та виплати пенсії [PERSON], оскільки за змістом Закону України «Про пенсійне забезпечення» питання призначення пенсії відноситься до повноважень органів Пенсійного фонду України і ці обставини не є предметом розгляду даної справи. Доки дії органів Пенсійного фонду щодо призначення та виплати пенсій не визнані незаконними у встановленому законом порядку, діє презумпція правомірності призначення та виплати даних пенсій, а тому відповідач повинен відшкодувати позивачу витрати щодо сплати основного розміру пенсій та витрат на їх доставку. З тих же підстав і суд також не має повноважень вдаватись при розгляді справи до оцінки правомірності призначення пенсії органами ПФУ. Дослідженню при вирішенні даного спору підлягають встановлення виду соціальних послуг та виплат, які призначені та виплачені позивачем, а також сума вказаних виплат. При доведенні позивачем, що виплачені ним суми підпадають під дію статті 21 Закону № 1105 та пункту 4 Порядку № 5-4/4, такі суми підлягають відшкодуванню відповідачем. За таких обставин, враховуючи вищенаведені норми законів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань в м. Стаханові Луганської області на користь управління Пенсійного фонду України в м. Стаханові Луганської області виплачену [PERSON] заборгованість відшкодування витрат на виплату пенсій у зв'язку з втратою годувальника у сумі 600,00 грн. підлягають задоволенню. Питання по судових витратах не вирішується, оскільки позивач звільнений від їх сплати у встановленому порядку, а ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено їх стягнення у даних випадках. Відповідно до частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 24 березня 2014 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Складення постанови у повному обсязі відкладено до 28 березня 2014 року, про що згідно вимог ч. 2 ст. 167 Кодексу адміністративного судочинства України повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частин постанови у судовому засіданні. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial