Рішення адміністративного суду від 2014-03-03 00:00:00+02

11.02.2014р. [PERSON] звернувся до суду з даним адміністративним позовом та просив визнати неправомірними дії відповідача щодо виключення із заробітної плати періоду з 01.01.2004р. по 31.03.2006р. (27 місяців) при розрахунку індивідуального коефіцієнта по заробітній платі із даних на момент 31.03.2008р. і зобов*язати відповідача провести перерахунок пенсії із заробітної плати за період з 01.07.1995р. по 30.06.2000р. та з 01.07.2000р. по 31.03.2008р. та згідно ст.40 Закону України «Про загальнообов*язкове державне пенсійне страхування», виключивши з указаного періоду для розрахунку період за бажанням особи не більшу 10% страхового стажу (50 місяців на момент 2008р.), виключення зробити із заробітної плати за період з 01.02.2004р. по 31.03.2008р. (50 місяців). Одночасно [PERSON] подав суду клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з тих підстав, що про порушення свого права він дізнався з відповіді Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м.Києва від 24.10.2012р., яку отримав 27.10.2014р., з якою не погодився і 05.11.2012р подав адміністративний позов, розгляд якого закінчився не на його користь, зокрема, залишенням апеляційної скарги без розгляду. При цьому, [PERSON] не надав суду копії свого адміністративного позову від 05.11.2012р. і копію судового рішення за результатами його розгляду, а просить визнати причини пропуску ним встановленого законом шестимісячного строку звернення до адміністративного суду поважними і поновити йому цей строк, оскільки він сподівався на розгляд справи судом на його користь. Відповідач вважає, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до адміністративного суду і доказів про поважність причин його пропуску суду не надано (а.с. 23 - клопотання). Вивчивши матеріали справи, мотиви позову і додані до нього документи, суддя вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] (а.с. 3-4 - копія паспорту), є пенсіонером за віком, про що має посвідчення (а.с. 6 - копія посвідчення) та перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Святошинському районі м.Києва, але продовжував працювати. 24.10.2012р. [PERSON] звернувся до відповідача із заявою про перерахунок йому пенсії із заробітної плати і стажу, але вважає, що Управлінням Пенсійного фонду України в Святошинському районі м.Києва неправомірно виключено із заробітної плати період з 01.01.2004р. по 31.03.2006р. (27 місяців) при розрахунку індивідуального коефіцієнта по заробітній платі із даних на момент 31.03.2008р., про що 27.10.2012р. він отримав відповідь Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м.Києва від 24.10.2012р. (а.с. 7-10 - копія відповіді). Відмовляючи в позові, суд виходив з наступного. Згідно частини 2 ст.99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Як вказує позивач, про порушення свого права він дізнався із відповіді Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м.Києва від 24.10.2012р. (а.с. 7-10 - копія відповіді), яку отримав 27.10.2012р., таким чином, саме з цього часу почав свій сплив шестимісячний строк звернення до адміністративного суду. Але, із даним позовом [PERSON] звернувся до суду лише 11.02.2014р., тобто, із пропуском встановленого частиною 2 ст.99 КАС України. У відповідності до частини 1 ст.102 КАС України, пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений … за клопотанням особи, яка бере участь у справі. Діюче законодавство не дає чіткого визначення або переліку причин, які є по своїй суті поважними і дане питання вирішується в кожному конкретному випадку з врахуванням усіх обставин справи і такі причини, на думку судді, можуть бути визнані поважними лише в тому випадку, коли їх існування об*єктивно перешкоджало або робило не можливим для особи вчинити дію у передбачені процесуальним законом строки. Аналізуючи причини пропуску позивачем встановленого законом шестимісячного строку звернення до адміністративного суду щодо їх поважності, суд враховує усі обставини справи у їх сукупності та співставленні, а також те, що позивач, отримавши 27.10.2012р. відповідь відповідача, з якою не погодився, мав усі можливості оскаржити її до суду, що він і зробив, про що вказано самим позивачем в тексті позовної заяви, при цьому судове рішення постановлено не на його користь у зв*язку із пропуском строку, оскільки останній не подав клопотання про його поновлення, але доказів про те, що у нього, позивача, були об*єтивні перешкоди подати до суду клопотання про поновлення пропущеного строку, суду не надані, як не надано суду і копію рішення суду за результатами його звернення, що в сукупності не може свідчити про те, що [PERSON] мав поважні причини пропуску встановленого законом строку для звернення до суду із даним позовом. Відповідно до ст.100 КАС України, адміністративний позов поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала. Враховуючи те, що вказані вище обставини були з*ясовані судом під час письмового провадження, тобто, вже після відкриття провадження в справі,

Результат розгляду: denied