Рішення адміністративного суду від 2014-03-18 00:00:00+02

Державна податкова інспекція у Залізничному районі м. Львова звернулася до суду з адміністративним позовом до приватного підприємства "АРГ", в якому просить суд накласти арешт на кошти відповідача. На підставі ст.55 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд доступив заміну позивача у справі ДПІ у Залізничному районі м.Львова його правонаступником - ДПІ у Залізничному районі м.Львова ГУ Міндоходів у Львівській області. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач неправомірно не допустив посадових осіб органу державної податкової служби до проведення перевірки на підставі наказу ДПІ у Залізничному районі м.Львова від 06.10.2011р. №1139. Позивач зазначає, що відповідно до п.94.2 ст.94 Податкового кодексу України (далі - ПК України) арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб органу державної податкової служби. Тому, позивач вважає, що наявні підстави для накладення арешту на кошти позивача. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві. Просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив. Додатково пояснив, що наказ ДПІ у Залізничному районі м.Львова від 06.10.2011р. №1139 про проведення позапланової виїзної перевірки ПП «АРГ» визнано протиправним та скасовано постановою Львівського окружного адміністративного суду від 10.11.2011р. Просив суд у задоволенні позову відмовити повністю. Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити в повному обсязі з наступних підстав. Відповідач - приватне підприємство «АРГ», код суб'єкта господарювання за ЄДРПОУ 19333164, знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Любінська, 92. Взятий на облік в органах Державної податкової служби України з 22.06.1993р., перебуває на обліку в ДПІ у Залізничному районі м.Львова ГУ Міндоходів у Львівській області, що підтверджуєьбся довідкою про взяття на облік платника податків від 11.10.2011р. №3433/10/29-017. Суд встановив, що позивач звернувся до ПП «АРГ» із запитом від 31.08.2011р. №28412/10/23-114про надання пояснень та їх документального підтвердження щодо взаємовідносин відповідача з ТзОВ «ВТ-Техбуд» та ТзОВ «Галицькі інвестиції». У зв'язку з ненаданням ПП «АРГ» у повному обсязі пояснень та їх документальних підтверджень на запит податкового органу начальником ДПІ у Залізничному районі м.Львова видано наказ №1139 від 06.10.2011р. «Про проведення позапланової виїзної перевірки ПП «АРГ». На виконання наказу ДПІ у Залізничному районі м.Львова видано направлення від 07.10.2011р. №1138 СДПРІ відділу перевірок платників податків управління податкового контролю юридичних осіб Жук Г.Б. Суд встановив, що головний бухгалтер відповідача Синишин Р.В. , ознайомившись з наказом на проведення перевірки та отримавши направлення на проведення перевірки, відмовився допустити працівника податкового органу до проведення перевірки, що підтверджується актом від 10.10.2011р. №305/23-2. У зв'язку з недопуском працівника податкового органу до проведення перевірки, начальником ДПІ у Залізничному районі м.Львова прийнято рішення від 11.10.2011р. №233474/32-2 про застосування адміністративного арешту майна платника податків ПП «АРГ». Позивач звернувся до суду з вимогою про накладення арешту на кошти ПП «АРГ». Суд при вирішенні спору по суті виходить з такого. Відповідно до п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення. Згідно з п.п.78.1.1. п.78.1 ст.78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються можливі порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту. Статтею 81 ПК України передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки. При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення. У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки. Відповідно до п.п.20.1.5 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право запрошувати платників податків, зборів, платежів або їх представників для перевірки правильності нарахування та своєчасності сплати податків, зборів, платежів, дотримання вимог іншого законодавства, у тому числі законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи. Письмові повідомлення про такі запрошення надсилаються в порядку, встановленому статтею 42 цього Кодексу, не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня запрошення рекомендованими листами, в яких зазначаються підстави запрошення, дата і час, на які запрошується платник податків (представник платника податків). Згідно з п.94.1, п.94.2 ст.94 ПК України адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом. Арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу Підпунктом 94.6.2. п.94.6 ст.94 ПК України передбачено, що арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду. Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд встановив, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 10.11.2011р. у справі №2а-11111/11/1370, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.02.2014р., задоволено позов приватного підприємства "АРГ" до Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова про визнання протиправним та скасування наказу, визнано протиправним та скасовано наказ Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова № 1139 від 06.10.2011 року про проведення позапланової виїзної перевірки приватного підприємства "АРГ". Суд зазначає, що факт протиправності наказу Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова № 1139 від 06.10.2011року встановлений судовим рішенням в адміністративній справі, яке набрало законної сили, не доказується при розгляді цієї справи. Таким чином, суд дійшов висновку, що відпали підстави для проведення позапланової виїзної перевірки і відповідно для допуску посадових осіб позивача для проведення такої перевірки. З огляду на наведене, суд вважає, що у позивача відсутні підстави для накладення арешту на кошти ПП «АРГ», а відтак, позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Положення ст. 9 КАС України передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог ст. 94 КАС України судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Результат розгляду: denied