Рішення адміністративного суду від 2014-03-24 00:00:00+02

12 лютого 2014 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Публічного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо - збагачувальний комбінат» (далі - позивач, ПАТ «ІНГЗК») до Криворізької міжрайонної виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати Рішення №395 від 09.10.2013 р. про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності - в частині обчислення середньої заробітної плати для розрахунку допомоги застрахованій особі [PERSON] В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що У вересні 2013 року представниками відповідача проведена планова документальна перевірка позивача щодо правильності використання коштів Фонду за період з 01.07.2012 р. по 30.06.2013 р. За результатами даної перевірки був складений акт від 20.09.2013 р., у якому зроблені висновки про нібито наявні з боку позивача порушення. Позивач зазначає, що відповідно до акту ПАТ «ІНГЗК» нібито неправомірно витратило страхові кошти Фонду у розмірі 17 374,26 грн., оскільки здійснило обчислення середньої заробітної плати для розрахунку допомоги застрахованій особі [PERSON] із застосуванням пункту 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 р. N 1266. Позивач вважає дії відповідача необґрунтованими, незаконними, а Рішення №395 від 09.10.2013 р. про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності - в частині обчислення середньої заробітної плати для розрахунку допомоги застрахованій особі [PERSON] таким, що підлягає скасуванню. Представник позивача у судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд адміністративний позов задовольнити. Відповідач подав до суду письмові заперечення, в яких зазначає наступне. [PERSON] з 19.03.2012 р. по 30.01.2015 р. надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Зазначену відпустку перервано (розпорядження від 14.08.2012 р. №291) і застрахована особа повинна приступити до роботи з 20.08.2012 р., але з 20.08.2012 р. по 20.10.2012 р. надано щорічну та соціальну відпустки (накази від 08.08.2012 р. №1152 та №1151, від 27.09.2012 р. №1140 та №1441). Отже, застрахованою особою в розрахунковому періоді (квітень - вересень 2012 р.) не відпрацьовано жодного дня. Таким чином розрахунок середньої заробітної плати для визначення суми допомоги по тимчасовій непрацездатності у зазначеному випадку повинен здійснюватися із розрахунку заробітної плати за серпень - вересень 2012 року у відповідності до вимог пункту 14 Порядку №1266. Відповідач зазначає, що оскільки в розрахунковому періоді крім відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку є основна та соціальна відпустки, які не належать до поважних причин, зазначених в пункті 4 Порядку №1266, відсутні підстави для здійснення розрахунку на підставі пункту 10 Порядку №1266. Отже в даному випадку розрахунок допомоги проводиться на загальних підставах, тобто шляхом ділення суми заробітної плати, нарахованої працівнику за основним місцем роботи за розрахунковий період на фактично відпрацьований час. Інше діючим законодавством не передбачено. Отже, відповідач вважає, що вина позивача в порушенні порядку витрачання коштів Фонду є підставою для винесення рішення про стягнення з нього суми в розмірі 26178, 54 грн., в тому числі неправомірно витрачених коштів в сумі 17452, 36 грн. та штрафних санкцій в сумі 8726, 18 грн. в повному обсязі. Представники відповідача в судовому засіданні твердження викладені в запереченнях підтримали, просили у задоволенні позову відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача відповідача, розглянувши подані документи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, у вересні 2013 року представниками Криворізької міжрайонної виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності проведена планова документальна перевірка ПАТ «ІНГЗК» щодо правильності використання коштів Фонду за період з 01.07.2012 р. по 30.06.2013 р. За результатами даної перевірки був складений акт від 20.09.2013 р., у якому зроблені висновки про наявні з боку позивача порушення. Зі змісту даного акту вбачається, зокрема, що ПАТ «ІНГЗК» неправомірно витратило страхові кошти Фонду у розмірі 17 374,26 грн., оскільки здійснило обчислення середньої заробітної плати для розрахунку допомоги застрахованій особі [PERSON] із застосуванням пункту 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 р. N 1266 (далі - Порядок №1266). Користуючись правом страхувальника викласти свої заперечення на акт, складений за результатами перевірки, та відповідно до абзацу 4 п. 3.13.4 «Інструкції про порядок проведення перевірок страхувальників по коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, прийняття рішень за їх результатами та процедуру оскарження», затвердженої постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 22.12.2010 р. N 29 (далі - Інструкція), позивач надав свої заперечення на акт від 20.09.2013 р., у яких наголосив на безпідставності і необґрунтованості висновків про наявність порушень з боку підприємства при обчисленні середньої заробітної плати для розрахунку допомоги застрахованій особі [PERSON] Про результати розгляду заперечень відповідач повідомив листом від 09.10.2013р. №01-19-4123, не погодившись із позицією позивача та прийняв оскаржуване Рішення №395 від 09.10.2013 р. про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності у сумі загалом 26 178,54 грн. (далі - Рішення). При цьому позивач, наполягаючи на тому, що п. 10 Порядку №1266 був застосований при обчисленні середньої заробітної плати для розрахунку допомоги застрахованій особі [PERSON] правомірно, був вимушений вдатися до процедури адміністративного оскарження Рішення у зазначеній частині. З іншими висновками акту перевірки позивач погодився. У відповідності з положеннями п. 7.1 Інструкції, позивач звернувся до відповідача зі скаргою №81/15527 від 25.10.2013 р. про частковий перегляд Рішення. Проте, 18.11.2013 р. позивачем було отримано лист відповідача від 14.11.2013р. №03-07-46 42, який містив «Рішення №2 про результати розгляду скарги», яким скаргу підприємства залишено без задоволення. Позивач також звертався зі скаргами з даного питання до Дніпропетровського обласного відділення та Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, однак ці скарги не були задоволені. Судом в судовому засіданні встановлено, [PERSON] у розумінні п. 2 ст. 2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» (далі - Закон) є застрахованою особою за даним видом загальнообов'язкового державного соціального страхування. У відповідності до ст. 5 Закону, загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, здійснюється за принципами, зокрема, державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав. Одним з видів матеріального забезпечення, що надається за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, є допомога по тимчасовій непрацездатності ^ (включаючи догляд за хворою дитиною) (статті 34, 35, 37 цього Закону). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону, допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї, окрім іншого, тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві. При цьому, застрахованій особі може бути відмовлено у наданні допомоги по тимчасовій непрацездатності лише з підстав, чітко визначених статтею 36 Закону. Враховуючи відсутність людної з таких підстав, [PERSON] при настанні з нею страхового випадку мала беззаперечне право на отримання допомоги по тимчасовій . непрацездатності, яке забезпечене державними гарантіями. 3 огляду на положення статті 37 Закону, розмір допомоги по тимчасовій непрацездатності визначається виходячи із середньої заробітної плати (доходу потерпілого). Згідно ч. 2 ст. 53 Закону, порядок обчислення середньої заробітної плати для надання допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах визначається Кабінетом Міністрів України. На виконання цієї норми Кабінет Міністрів України затвердив Порядок №1266. У відповідності до абз. 1 п. 4 Порядку №1266, розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) для застрахованих осіб (включаючи осіб, які працюють неповний робочий день (робочий тиждень) та добровільно застрахованих осіб), є останні шість календарних місяців (з першого до першого числа), що передують місяцю, в якому настав страховий випадок. Представник позивача у судовому засіданні зазначив, що у випадку з [PERSON] розрахунковий період становить з 01.04.2012 р. по 30.09.2012 p., оскільки страховий випадок з нею настав у жовтні 2012 р. (це засвідчується листками непрацездатності №394305 від 22.10.2012 р. та №570456, №314833 та №315468 від 30.10.2012 р.) При цьому, в період з 01.04.2012 р. по 19.08.2012 р. [PERSON] знаходилася у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а в період з 20.08.2012 р. по 30.09.2012 р. у щорічній та соціальній відпустці. В силу п. 10 Порядку №1266 якщо у розрахунковому періоді перед настанням страхового випадку застрахована особа не мала заробітку (грошового забезпечення) з поважних причин, що зазначені у пункті 4 цього Порядку, або якщо страховий f випадок настав у перший день роботи, середня заробітна плата (грошове забезпечення) для розрахунку страхових виплат та оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавця визначається виходячи з місячної тарифної ставки (посадового окладу), встановленої працівникові на момент настання страхового випадку. За приписами абз. 5 п. 4 Порядку №1266, місяці розрахункового періоду (з першого до першого числа), в яких застрахована особа не працювала з поважних причин (тимчасова непрацездатність, відпустка у зв'язку з вагітністю та пологами, відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком), виключаються з розрахункового періоду. В свою чергу, відповідно до абз. 1 п. 14 Порядку №1266 середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період заробітної плати (оподатковуваного доходу, грошового забезпечення), з якої сплачувалися страхові внески, на кількість відпрацьованих робочих днів у розрахунковому періоді - за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням. Відповідно до пояснень представника позивача, у розрахунковому періоді [PERSON] не було відпрацьованих робочих днів. Окрім того, більшу частину розрахункового періоду вона не працювала з поважних причин. Враховуючи вказане, суд зазначає, що наслідком застосування методики, що передбачена абз.1 п. 14 Порядку №1266, стає розрахунок, при якому 0 (нуль) нарахованої 7 [PERSON] заробітної плати слід ділити на 0 (нуль) відпрацьованих нею робочих днів. Здійснення такого розрахунку є неприпустимим і неможливим з огляду на основи арифметичних правил. Однак, це не може бути приводом стверджувати, що підстави для нарахування матеріального забезпечення за період тимчасової непрацездатності відсутні. Серед принципів загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, визначених у ст. 5 Закону, передбачені принцип обов'язковості фінансування Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності витрат, пов'язаних із наданням матеріального забезпечення та соціальних послуг, в обсягах, передбачених цим Законом, та принцип відповідальності роботодавців та Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності за реалізацію права застрахованої особи на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за цим Законом. Отже, право на матеріальне забезпечення за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності є невід'ємним правом застрахованих осіб. Винятки з цього правила можуть встановлюватися лише міжнародними договорами України. Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності зобов'язаний фінансувати надання зазначеного матеріального забезпечення у обсягах, визначених Законом, і несе за це відповідальність. Таким чином, Відповідач не може робити висновок про відсутність підстав для нарахування матеріального забезпечення лише з огляду на те, що пункт 14 Порядку №1266 застосувати неможливо, а інше прямо не передбачається чинним законодавством України. Втім, наслідком застосування методики розрахунку згідно п. 14 Порядку №1266 було б порушення статей 2, 5, 35, 36 Закону і позбавлення [PERSON] забезпеченого державними гарантіями права на отримання допомоги по тимчасовій непрацездатності. У зв'язку з цим, середню заробітну плату для розрахунку допомоги по тимчасовій непрацездатності та оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавця слід визначати,

Результат розгляду: granted