Рішення адміністративного суду від 2014-01-30 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови про адміністративне правопорушення від 23 жовтня 2013 року серії АА2 № 130379 винесеної інспектором ВДАІ Новоархангельського РВ УМВС Сідлецьким Р.О., який притягнув позивача до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.121 КУпАП за порушення п.31.3 «б» Правил Дорожнього руху України та наклав адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. З вказаною постановою позивач не погоджується з тих підстав, що його зупинив інспектор і вимагав пред'явити протокол обов'язкового технічного контролю, хоча відповідно до норм чинного законодавства даний документ не повинен бути при водієві та надаватись на вимогу інспектора ДАІ. Позивач в судове засідання не з'явився, в прохальній частині позову зазначив про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, заперечень на позов не надав. Суд вважає можливим розгляд справи проводити у відсутності відповідача, що відповідає положенням ч.4 ст. 128 КАС України. Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши докази в сукупності суд приходить до наступного висновку. Рішення відповідача - постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п. 3 постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України від 06.03.2008 року № 2). Як встановлено в судовому засіданні, відносно позивача 23.10.2013 року інспектором ВДАІ Новоархангельського РВ УМВС була винесена постанова серії АА2 № 130379, згідно якої [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 КУпАП з тих підстав, що останній 23.09.2013 року о 13.30 годині на автошляху Р-52 109 км керував автомобілем IVECO номерний знак [NUMBER], який не пройшов обов'язкового технічного контролю, з накладенням штрафу в сумі 340 грн. Згідно наявного в матеріалах справи протоколу від 13.09.2013 року перевірки технічного стану транспортного засобу № 00028-23396-13 IVECO державний реєстраційний номер [NUMBER], транспортний засіб після технічного контролю визнано технічно справним. Частина 3 статті 121 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов'язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов. Відповідно до п.2.4 Правил дорожнього руху на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також : а) пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов'язковому технічному контролю. Для виконання працівниками міліції покладених на них обов'язків, відповідно до чинного законодавства, їм надане право зупиняти в необхідних випадках транспортні засоби, перевіряти у водіїв документи, перелік яких викладений у пункті 2.1 Правил. Цей перелік є вичерпним та не підлягає розширеному тлумаченню. Згідно п. 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, внутрішніх військ МВС, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв'язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків і (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий Державтоінспекцією МВС; г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил; ґ) поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення). Цей перелік документів є вичерпним та не підлягає розширеному тлумаченню. Діючими законодавчими та іншими нормативно-правовими актами не передбачена наявність у водія транспортного засобу протоколу про проходження транспортним засобом обов'язкового технічного контролю, працівники Державтоінспекції під час виконання покладених на них обов'язків, відповідно до ст.52-1 Закону України "Про дорожній рух",використовується загальнодержавна база даних про результати обов'язкового технічного контролю транспортних засобів. Водій транспортного засобу у разі відсутності в загальнодержавній базі даних інформації про проходження обов'язкового технічного контролю, за власним бажанням має право надати працівнику Державтоінспекції протокол про перевірку технічного стану транспортного засобу з метою підтвердження факту проходження обов'язкового технічного контролю. Зазначена постанова судом перевірялась на предмет дотримання суб'єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме, чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо. Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язані з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. В постанові про адміністративне правопорушення відсутні відомості, на підставі яких фактичних даних інспектор ДПС дійшов висновку про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. При складенні постанови про адміністративне правопорушення працівник ДАІ, використовуючи свої повноваження, мав би зібрати докази, що підтверджують наявність складу правопорушення, але таких доказів постанова не містить. Навпаки, всупереч вимогам чинного законодавства, інспектор ДПС виніс відносно позивача постанову, якою наклав на нього адміністративне стягнення. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. При винесенні постанови та накладенні адміністративного стягнення посадова особа грубо порушила вимоги ст.ст. 268, 280, 283 КУпАП, проігнорувала вимоги п.п. 2.8 - 2.11 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, в наданій суду позивачем постанові поверхово викладено обставини та суть вчиненого правопорушення, не враховано обставин, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та мають значення для правильного вирішення справи. Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем в судове засідання не надано доказів правомірності складення постанови по справі про адміністративне правопорушення серії АА2 № 130379 від 23.10.2013 року. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що вищезазначена постанова по справі про адміністративне правопорушення відносно позивача не містить доказів наявності в його діях складу адміністративного правопорушення за ч.3 ст. 121 КУпАП, а тому за таких обставин оскаржувана постанова підлягає скасуванню. Щодо позовних вимог з приводу закриття провадження по справі про зазначене адміністративне правопорушення, то у відповідності до ч.3 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи про накладення адміністративних стягнень. На підставі викладеного та

Результат розгляду: partial