Рішення адміністративного суду від 2014-01-29 00:00:00+02

12.07.2010 року позивач Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» Хмельницької обласної дирекції (далі ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернувся в суд із позовом до Управління Пенсійного фонду України у Дережнянському районі Хмельницької області про визнання протиправним рішення за № 359 про застосування фінансових санкцій за недотримання пропорційності перерахування відповідних сум страхових внесків при видачі коштів для виплати заробітної плати від 19.11.2009 р. Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.08.2010 року відмовлено в позові. Не погодившись з даною постановою, апелянт ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» подав апеляційну скаргу, покликаючись на те, що вказана постанова є необґрунтована, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, суд першої інстанції не звернув увагу на ту обставину, що сума застосованих санкцій завищена. Апелянт, просить суд апеляційної інстанції постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.08.2010 року скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Представник апелянта Говорецький Г.Б. в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу із підстав у ній зазначених. Представник відповідача Сумнєвич Н.О. в судовому засідання апеляційну скаргу просила суд залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.08.2010 року залишити без змін. Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання на виклик суду не з'явились хоча, належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ч.4 ст.196 КАС України. Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість постанови суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав. Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що Управління Пенсійного фонду України в Деражнянському районі Хмельницької області правомірно прийняв рішення № 359 від 19.11.2009 р. про застосування до позивача фінансових санкцій оскільки, на банк покладено обов'язок перевіряти повноту сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування при прийнятті ними платіжних доручень на видачу заробітної плати. Проте, колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими, виходячи з наступних підстав. ч.6 ст. 20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що страхувальники у разі здійснення протягом базового звітного періоду виплат, на які відповідно до Закону нараховуються страхові внески з одночасною видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати авансові платежі у вигляді сум страхових внесків, що підлягають нарахуванню на зазначені суми. Відповідач Управління Пенсійного фонду України в Деражнянському районі згідно Акту № 11 від 12.06.2009 р. про результати позапланової перевірки державного підприємства «Маниковецький спиртовий завод» з питань дотримання вимог законодавства щодо нарахування, обчислення та сплати внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, інших платежів до органів Пенсійного фонду виявив, що ДП «Маниковецький спиртовий завод» отримав кошти для виплати заробітної плати через «Публічне акціонерне товариство «Райффайзен банк Аваль». Відповідно до акту звірки видачі коштів для виплати заробітної плати ДП «Маниковецький спиртовий завод» без дотримання пропорційності перерахування відповідних сум страхових внесків до Пенсійного фонду від 13.11.2009 р. кошти для виплати заробітної плати отримував. Рішенням № 359 від 19.11.2009 р. управління Пенсійного фонду України в Деражнянському районі Хмельницької області за порушення вимог ч. 12 ст. 20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» застосував до ВАТ «Райффайзен банк Аваль» фінансові санкції у розмірі 205295 грн. 94 коп. Згідно ч. 12 ст. 20 Закону страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. Установи банків приймають від страхувальників платіжні доручення та інші платіжні документи на видачу (перерахування) коштів для виплат заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески, та здійснюють видачу (перерахування) зазначених коштів лише за умови одночасного подання страхувальником платіжних документів про перерахування коштів для сплати відповідних сум страхових внесків або документів, що підтверджують фактичну сплату цих сум. У разі невиконання банками цієї вимоги вони за рахунок власних коштів у порядку, встановленому НБУ, сплачують відповідному територіальному органу Пенсійного фонду України суму, що дорівнює сумі несплачених страхових внесків, з правом зворотної вимоги до страхувальників щодо відшкодування цієї суми. ч.10 ст.106 Закону та пп. 9.4.2 та п.9.4 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України від 19.12.2003 р. № 21-1 у разі якщо установи банків приймають від страхувальників платіжні доручення та інші платіжні документи на видачу ( перерахування ) коштів для виплат заробітної плати ( доходу ) на які нараховуються страхові внески та здійснюють видачу ( перерахування ) зазначених коштів без одночасного подання страхувальником платіжних документів про перерахування коштів для сплати відповідних сум страхових внесків або документів, що підтверджують фактичну сплату цих сум накладається штраф у розмірі страхових внесків, яка підлягає сплаті страхувальником згідно з додатком 20 цієї Інструкції. Аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що на банки покладено обов'язок перевіряти повноту сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування при прийнятті ними платіжних доручень на видачу заробітної плати. У протилежному випадку банк буде зобов'язаний сам відшкодовувати недоплачену суму. Як видно з матеріалів справи, відповідач Управління пенсійного фонду України у Деражнянському районі Хмельницької області помилково включив до розрахунку штрафних санкцій за видачу банком коштів для виплати заробітної плати ДП «Маниковецький спиртовий завод» кошти які отримані як господарські витрати що зазначалось у розділі видаткового чеку «Цілі витрат» та що підтверджується письмовим розрахунком який наведений в додаткових поясненнях до апеляційної скарги. Колегія суддів встановила, що сума одержаної заробітної плати працівниками ДП «Маниковецький спиртовий завод» помилково збільшена на 23888,69 грн. господарських витрат, а розмір штрафних санкцій протиправно нарахований відповідачем на суму - 7931,04 грн.на що суд першої інстанції не звернув увагу. Крім того, відповідно до довідки № 1 від 12.12.2013 р. на підприємстві з 16.01.2007 р. по 30.04.2009 р. ( період за який здійснювалась перевірка ) працювало 10 інвалідів яким було виплачена заробітна плата в сумі - 53179,7 грн. Крім того, п.4.2 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України від 19.12.2003 N 21-1 передбачено сплату підприємством страхових внесків від оплати праці інвалідів в розмірі 4 %. Проте, відповідач помилково нарахував фінансові санкції в розмірі 33,2 % від оплати праці інвалідів. Заробітна плата 53179,7 грн. х 4 % = 2127,18 грн. Відповідач нарахував 53179,7 х 33.2 % = 17 655,66 грн. Отже, розмір помилково нарахованих штрафних санкцій становить - 17655,66 грн. - 2127,18 грн. = 15528,48 грн. За таких обставин, колегія суддів вважає що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову оскільки, в рішенні про застосування фінансових санкцій за недотримання пропорційності перерахування відповідних сум страхових внесків при видачі коштів для виплати заробітної плати за № 359 від 19.11.2009 р. пенсійний орган протиправно включив штрафні санкції на суму - 23459 грн. 52 коп. Враховуючи те, що оскаржене рішення пенсійного фонду на вказану суму не може бути визнано протиправним частково та ту обставину, що суд не може підміняти пенсійний орган колегія суддів вважає, що позов слід задовольнити повністю. Разом з тим, відповідач не позбавлений можливості прийняти нове рішення про застосування до позивача фінансових санкцій за недотримання пропорційності перерахування відповідних сум страхових внесків при видачі коштів для виплати заробітної плати без врахування штрафних санкції на суму - 23459 грн. 52 коп. Відповідно до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце, зокрема, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання. З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи тому, колегія суддів приходить до висновку що постанову слід скасувати та прийняти нову якою позов задовольнити.

Результат розгляду: partial