Рішення адміністративного суду від 2014-03-19 00:00:00+02

Позивач 08.07.2013 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області та просив суд: визнати бездіяльність відповідача щодо нескладання та ненаправлення протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП України, до суду у відношенні [PERSON] за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 24.11.2012 року на перехресті вулиць Пролетарська та Будьоннівських Партизанів у Пролетарському районі м. Донецька між автомобілями марки SUBARU FORESTER реєстраційний номер [NUMBER], який знаходився під керуванням [PERSON], та автомобілем марки MERCEDES-BENZ реєстраційний номер [NUMBER], що знаходився під керуванням [PERSON], протиправною; зобов'язати скласти такий протокол та направити його до суду із матеріалами адміністративного правопорушення. Постановою Ворошиловського районного суду м. Донецька від 29 січня 2014 року у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Український Рітейл» до Донецького міського управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, треті особи: [PERSON], [PERSON] про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії - відмовлено. Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на ст.ст. 124, 254, 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України та зазначає, що судом першої інстанції не в повній мірі досліджено матеріали справи, не надано належної оцінки обставинам справи. Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги. Представник відповідача, треті особи у судове засідання не з'явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином. З огляду на приписи ч. 4 ст. 196 КАС України їх неявка не є перешкодою для розгляду справи. Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити частково, а постанову суду - скасувати, з наступних підстав. Судами першої та апеляційної інстанції встановлено. 24.11.2012 року на перехресті вулиці Пролетарська та вулиці Будьонівских Партизанів у Пролетарському районі м. Донецька між автомобілями марки SUBARU FORESTER реєстраційний номер [NUMBER], який знаходився під керуванням [PERSON], та автомобілем марки MERCEDES-BENZ реєстраційний номер [NUMBER], що знаходився під керуванням [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої автомобіль SUBARU FORESTER реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності ТОВ «Український Рітейл» зазнав механічних пошкоджень, а [PERSON], який є робітником товариства, заподіяні тілесні ушкодження (а.с. 5, 6). За фактом зазначеної дорожньо-транспортної пригоди 27.11.2012 року старшим слідчим відділу з розслідування ДТП СУ ГУМВС України в Донецькій області було відкрито кримінальне провадження № 12012050110000137 за складом злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України. 12 квітня 2013 року старшим слідчим відділу з розслідування ДТП СУ ГУМВС України в Донецькій області була винесена постанова про закриття кримінального провадження, яка була прийнята за результатами розгляду матеріалів кримінального провадження № 12012050110000137 за фактом дорожньо-транспортної пригоди, оскільки в діях водія [PERSON] відсутній склад злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України - відсутність заподіяних тілесних ушкоджень середньої тяжкості [PERSON] (а.с. 9-11). 16.05.2013 року позивач звернувся до УДАІ ГУМВС України в Донецькій області із заявою про складання протоколу про адміністративне правопорушення та вчинення передбачених законом дій (а.с. 12-13) З відповіді начальника відділу ДАІ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області від 24.05.2013 року, яка була спрямована директору ТОВ «Український Рітейл», вбачається, що адміністративний матеріал у відношенні [PERSON] за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) за порушення п.п. 2.9а ПДР України було направлено до суду Пролетарського району м. Донецька. У відношенні [PERSON] адміністративний протокол за ст. 124 КУпАП не складався, оскільки справа ДТП з його участю знаходиться на розгляді у СВ ДТП СУ ГУМВС України в Донецькій області (а.с. 14). 12.06.2013 року на адресу ТОВ «Український Рітейл» надійшов лист відділу ДАІ ДМУ ГУМВС України в Донецької області від 05.06.2013 року з інформацією про те, що ДТП за участю [PERSON] знаходиться на розгляді у СВ ДТП ГУМВС України в Донецькій області та у зв'язку з тим, що доручень від слідчого про складання протоколу про адміністративне правопорушення за статтею 124 КпАП України у відношенні [PERSON] не надходило, то відділ ДАІ ДМУ ГУМВС України в Донецької області не має можливості скласти протокол про адміністративне правопорушення у відношенні [PERSON] за скоєне ним адміністративне правопорушення передбачене статтею 124 КУпАП (а.с. 15). Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ТОВ «Український Рітейл» підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Статтею 253 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що якщо при розгляді справи орган (посадова особа) прийде до висновку, що в порушенні є ознаки кримінального правопорушення, він передає матеріали прокурору або органу досудового розслідування. При цьому орган (посадова особа) не може закрити провадження у справі. Бо, якщо прокурор або орган досудового розслідування прийме рішення про відсутність складу кримінального порушення, він повертає матеріали назад для прийняття рішення по суті порушення у відповідності до ч. 4 ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення. У відповідності до ч. 4 ст. 38 КУпАП, у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через місяць з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження. Статтею 213 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що справи про адміністративні правопорушення розглядаються: 1) адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад; 2) виконавчими комітетами сільських, селищних, міських рад; 4) районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами (суддями), а у випадках, передбачених цим Кодексом, місцевими адміністративними та господарськими судами, апеляційними судами, вищими спеціалізованими судами та Верховним Судом України; 5) органами внутрішніх справ, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом. Відповідно до ст. 221 КУпАП судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, статтею 124, статтею 130. Отже, проаналізувавши зазначене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги позивача щодо зобов'язання скласти протокол про адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП України та направлення його до суду є безпідставними. Оскільки з матеріалів справи вбачається, що за фактом розслідування дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 27.11.2012 року у відношенні [PERSON] був складений адміністративний матеріал за ч. 1 ст. 130 КУпАП та в подальшому направлений до Пролетарського районного суду м. Донецька, що цілком відповідає нормам діючого законодавства. Колегія суддів вважає за потрібне звернути увагу суду першої інстанції на наступне. Відповідно до ст. 52 Кодексу адміністративного судочинства України суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області. На підставі клопотання відповідача, ухвалою від 12 грудня 2013 року суд першої інстанції у даній справі № 255/8468/13-а замінив неналежного відповідача Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на належного відповідача Донецьке міське управління ГУ Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (а.с. 51, 72-73). Колегія суддів вважає, що, заміняючи відповідача у справі, суд першої інстанції припустився помилки, оскільки в даному випадку відповідачем повинно бути саме Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області. Пункт 6 Положення про Державну автомобільну інспекцію Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 квітня 1997 року № 341 (із змінами та доповненнями, надалі - Положення) передбачає, що Департамент державної автомобільної інспекції підпорядковується МВС, управління (відділи) державної автомобільної інспекції - відповідним головним управлінням, управлінням МВС України в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, а відділи (відділення) Державтоінспекції з обслуговування адміністративних територій міст, районів, районів у містах - відповідним управлінням (відділам) державної автомобільної інспекції головних управлінь, управлінь МВС України в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі. У пункті 9 Положення відбито, що Департамент Державтоінспекції МВС, управління (відділи) Державтоінспекції головних управлінь, управлінь МВС України в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, Центр безпеки дорожнього руху та автоматизованих систем є юридичними особами, мають рахунки в установах Державного казначейства, печатки із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням. Викладене свідчить про те, що органи Державтоінспекції підпорядковуються тільки Головним управлінням МВС України в областях. Тобто, позивач правильно визначив відповідача у справі, а суд порушив норми процесуального права, замінивши належного відповідача у справі. Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції постановлене судове рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення. Бо суд правильно визначив тільки результат вирішення спору, але мотивувальна частина судового рішення не відповідає обставинам справи і нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Результат розгляду: partial