Рішення адміністративного суду від 2014-02-24 00:00:00+02

24 січня 2014 року Управління Пенсійного фонду України в Перевальському районі Луганської області звернулося до суду з адміністративним позовом до суб'єкту підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Перевальському районі Луганської області як платник внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Згідно ст.ст. 14, 15 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058 відповідач є страхувальником та платником страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та відповідно до п.6 ч.2 ст.17, п.6 ст.20 вказаного Закону зобов'язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати у встановлені строки та в повному обсязі страхові внески до Пенсійного фонду України. В порушення вищевказаних норм Закону відповідач не в повному обсязі сплачує внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у зв'язку з чим за період з 01.07.2010 по 31.12.2010, станом на 21.01.2014 утворилась заборгованість в сумі 1732,80 грн. Згідно ч. 3 ст. 106 Закону № 1058 позивачем на адресу відповідача була направлена вимога з повідомленням про вручення № Ф 245С від 15.09.2011 на суму 1732,80 грн., яка отримана відповідачем по справі 20.09.2011. Відповідач у добровільному порядку суму заборгованості не перерахував. У зв'язку з чим позивач просив стягнути суму заборгованості з відповідача. У судове засідання представник позивача не прибув, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутністю (а.с. 25) Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином (а.с. 27), причини неявки суду не повідомив, заперечення проти позову не надав. Враховуючи положення пункту 6 статті 128 КАС України суд вважає за можливе розглянути дану справу в порядку письмового провадження. Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 69-72 КАС України, суд приходить до такого. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що відповідач - суб'єкт підприємницької діяльності фізична особа-підприємець [PERSON], ід.номер [NUMBER], зареєстрований Перевальською районною державною адміністрацією 14.06.2010 за № 23730000000002846, перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Перевальському районі Луганської області як платник внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. 15.06.2010 взято на облік Відділенням у Перевальському районі Алчевської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Луганській області за № 213. (а.с.5-7). 14.03.2011 відповідачем до Управлінні Пенсійного фонду України в Перевальському районі Луганської області подано звіт про нарахування страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності за 2010 рік, відповідно до якого сума самостійно нарахованих внесків становить 1802,80 грн., фактично сплачено внесків - 70,00 грн., сума несплачених страхових внесків за період з 01.07.2010 по 31.12.2010 становить 1732,80 грн. (а.с. 12). Згідно з даними картки особового рахунку відповідача загальна сума заборгованості, що підлягає сплаті за період з 01.07.2010 по 31.12.2010 становить 1732,80 грн. (а.с.11) Позивачем, у відповідності до вимог ч.3 ст.106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058 (далі - Закон № 1058) на адресу відповідача направлено вимогу про сплату боргу № Ф 245С від 15.09.2011 на суму 1732,80 грн., яка отримана безпосередньо [PERSON] 20.09.2011. У встановленому Законом порядку вимогу УПФУ в Перевальському районі Луганської області відповідачем не оскаржено (а.с. 8, 9). З картки особового рахунку громадянина - підприємця (а.с.11), звіту відповідача про нарахування внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності за 2010 рік (а.с.12) та вимоги № Ф 245С від 15.09.2011 (а.с.8) вбачається, що сума заборгованості, яка підлягає стягненню у примусовому порядку, становить 1732,80 грн. Саме зазначену суму позивач просив стягнути з відповідача у заявленому адміністративному позові. З 1 січня 2011 року набрав чинності Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" № 2464 від 08.07.2010, який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку. Статтею 1 вказаного Закону передбачено, що єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування. Однак, прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 2464 встановлено, що стягнення заборгованості із сплати страхових внесків та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. За змістом ст. 14 Закону № 1058 відповідач є страхувальником та відповідно до ст.15 вказаного Закону платником страхових внесків. Згідно з п. 6 ст. 20 Закону № 1058 страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Для вищезазначених страхувальників - календарний місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 106 Закону № 1058 у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків страхувальники зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Частиною 2 цієї статті передбачено, що суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій. Відповідно до ч. 12 ст. 20 Закону № 1058 страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. У разі наявності в платника страхових внесків одночасно із зобов'язаннями із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами, зобов'язання із сплати страхових внесків виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань щодо виплати заробітної плати (доходу) Враховуючи підтвердження доказами наявності у відповідача заборгованості та відсутності доказів про її сплату суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. Питання по судових витратах не вирішується, оскільки позивач звільнений від їх сплати у встановленому порядку, а ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено їх стягнення у даних випадках. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted