Рішення адміністративного суду від 2014-01-22 00:00:00+02

20 вересня 2013 року до Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось ТОВ «ВЕЛИКИЙ ШОВКОВИЙ ШЛЯХ» з адміністративним позовом до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів ( з урахуванням уточнення) про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 22 серпня 2013 року № 100250000/2013/600601/2; визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 22 серпня 2013 року № 100250000/2013/01591; зобов'язання відповідача визнати правомірною заявлену митну вартість товару згідно митної декларації № 100250000/2013/067789 від 21 серпня 2013 року. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 жовтня 2013 року в задоволенні позовних вимог відмовлено. Не погоджуючись з постановленим рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції, як таку, що винесена з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, що з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів знаходить, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення виходячи з наступного. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 198, пункту 4 частини 1 статті 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Судом першої інстанції в задоволенні позовних вимог відмовлено виходячи з того, що відповідач при виконанні своїх обов'язків діяв у спосіб та в межах, передбачений нормами чинного законодавства України, а тому дії митниці щодо визначення митної вартості товару є правомірними. Колегія суддів апеляційного суду з таким висновком суду першої інстанції погодитись не може з наступних міркувань. 26 жовтня 2009 року між ТОВ «ВЕЛИКИЙ ШОВКОВИЙ ШЛЯХ» та фірмою «Zhejiang Yiwu Taiping Imp&Exp Co., Ltd.» (Китай) було укладено довгостроковий контракт купівлі-продажу № VSS-TP-26109, згідно умов якого фірма «Zhejiang Yiwu Taiping Imp&Exp Co., Ltd.» (за контрактом - продавець) зобов'язується поставляти товар в упаковці, що забезпечує безпеку транспортування товару та його зберігання, а позивач (за контрактом - покупець), в свою чергу, зобов'язується здійснювати оплату товарів в порядку та в строки, передбачені кожною окремою специфікацією. 21 серпня 2013 року позивачем через свого митного брокера (декларанта) в порядку електронного декларування було подано до Київської регіональної митниці (постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року № 229 Київської регіональної митниці реорганізовано в Київську міжрегіональну митницю Міндоходів) ВМД № 100250000/2013/067789 з метою митного оформлення товарів, придбаних за вказаним вище контрактом, а саме: - ролики з недорогоцінних металів, не містять передавачі та приймачі: частини до відкотних воріт (каретка) - 6440 шт.; частини до відкотних воріт (ролик 1) - 3220 шт.; частини до відкотних воріт (ролик 2) - 3220 шт., код товару згідно УКТЗЕД - 83022000 (товар 1); - фурнітура та деталі кріплення з недорогоцінних металів, не містить передавачі та приймачі: частини до відкотних воріт (скоба) - 3220 шт.; частини до відкотних воріт (скоба 1) - 3220 шт.; заслонка М - 10000 шт., код товару згідно УКТЗЕД - 8302490090 (товар 2). Відповідачем у зв'язку із сумнівами щодо заявленої митної вартості товарів, було запропоновано декларанту повідомленням № 112379 від 21 серпня 2013 року надати додаткові документи для її підтвердження, а саме: - додатки до зовнішньоекономічного договору (у разі їх наявності); - якщо рахунки сплачено - банківські платіжні документи; - інші платіжні та бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації; - виписку з бухгалтерської документації; - висновок про вартісні та якісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованою експертною організацією та інформація біржових організацій щодо вартості сировини; - каталоги, специфікації, прайс-листи виробника; - копію митної декларації країни відправлення; - інші документи за бажанням декларанта для підтвердження заявленої митної вартості. 22 серпня 2013 року декларантом на виконання вказаного повідомлення було надано додаткові документи: - інвойс від 28 червня 2013 року № W10132; - пакувальний лист від 28 червня 2013 року б/н; - коносамент від 11 липня 2013 року № ВКХН000291; - СМR від 19 серпня 2013 року № 799; - страховий поліс від 28 червня 2013 року № PYIE20131200961E05994; - зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу з виробником продукції від 26 жовтня 2009 року № VSS-TP-26109; - виписку з бухгалтерської документації від 18 грудня 2012 року, від 21 лютого 2013 року; - висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованою експертною організацією, від 22 серпня 2013 року № Ц-551; - калькуляції від виробника від 01 липня 2013 року № 07/21 (завірена ТПП Китаю від 08 серпня 2013 року № 133307ВО/08242) та від 05 лютого 2013 року № 03/69; - прайс-листи від виробника від 21 червня 2013 року № 07/09 (завірений ТПП Китаю від 08 серпня 2013 року № 133307ВО/08238) та від 16 січня 2013 року № 03/33 (завірений ТПП Китаю від 25 лютого 2013 року № 133307ВО/01431); - сертифікат про походження товару від 06 серпня 2013 року № ССРІТ130457066; - сертифікат, що містить довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам, від 08 серпня 2013 року № 133307ВО/08241; - експортну декларацію країни-виробника від 01 липня 2013 року № 020220130520269403; - ВМД від 22 серпня 2012 року № 100200000/2012/581829, інвойс від 26 червня 2012 року № W 10084, специфікацію від 22 червня № 26109-26 до договору 26 жовтня 2009 року № VSS-TP-26109; - довідку з банку від 22 серпня 2013 року № 040-07-1/6056; - інформацію біржових організацій щодо вартості сировини. За наслідками опрацювання додатково наданих ТОВ «ВЕЛИКИЙ ШОВКОВИЙ ШЛЯХ» документів на вимогу митного органу, останнім виявлено низку розбіжностей, а також відсутність у них всіх відомостей відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості. На виконання вимог пункту шостого статті 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI Київською регіональною митницею було відмовлено позивачу у митному оформленні задекларованого товару, у зв'язку з чим оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 22 серпня 2013 року № 100250000/2013/01591. Підставою для відмови у митному оформленні було прийняте рішення про коригування митної вартості товарів від 22 серпня 2013 року № 100250000/2013/600601/2. Зокрема, відповідно до рішення № 100250000/2013/600601/2 митна вартість визначена 6,0000 USD/одиницю (товар 1) та 6,0400 USD /одиницю (товар 2) із застосуванням резервного методу. В подальшому відповідачем надано згоду на випуск товарів у вільний обіг згідно з митною декларацією від 22 серпня 2013 року № 100250000/2013/067956 під гарантійні зобов'язання, шляхом сплати до державного бюджету сум податків і зборів згідно митної вартості, визначеної митним органом в повному обсязі, та щодо надання протягом 80 днів з дня випуску товарів відповідних документів для підтвердження заявленої митної вартості. З огляду на встановлене, колегія суддів апеляційного суду констатує, що спірні правовідносини врегульовані Митним Кодексом України. Відповідно до ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Згідно з ч.1 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою. За приписами ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Як встановлено ч.1 ст.53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. Як передбачено ч.3 ст.53 Митного кодексу України, у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. У разі, якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію) (ч.4 ст.53 Митного кодексу). Відповідно до ст.53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 Митного кодексу України). Як встановлено ч.1 ст.54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу. Згідно з ч.6 ст.54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. Відповідно до ч.1 ст.55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. Відповідно до ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультації між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу. Колегією суддів апеляційного адміністративного суду встановлено, що позивачем на підтвердження заявленої митної вартості було надано комплект обов'язкових документів, передбачений ч.2 ст.53 Митного кодексу України, які є належним чином оформленими, містять достовірні відомості, базуються на об'єктивних і документально підтверджених даних. Посилання відповідача на наявність неточностей (розбіжностей) у поданих документах колегією суддів не приймаються до уваги як такі, що спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що позивачем дотримані всі умови, встановлені законодавством, висновки відповідача щодо не підтвердження позивачем заявленої митної вартості зроблені на припущеннях, а позивачем були надані митному органу всі необхідні документи для підтвердження заявленої митної вартості як при поданні митної декларації, так і додатково витребувані, надання яких було обов'язковим. При цьому, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що деякі розбіжності (неточності) при оформленні документів, поданих позивачем, на які послався відповідач в запереченнях на позов та суд першої інстанції, не є тими обставинами, які потягли за собою безумовне застосування відповідачем саме останнього шостого (резервного) методу визначення митної вартості товару, та не є тими обставинами, які б безпосередньо потягли за собою зміну митної вартості імпортованих позивачем товару, яка зазначена позивачем, оскільки жодних належних доказів на зворотне, які б можна взяти до уваги, відповідачем по справі не надано. Не надано відповідачем і жодних належних доказів щодо того, з чого виходив позивач, визначаючи розмір митної вартості за шостим (резервним) методом, всупереч вимогам ч.2 ст. 71 КАС України. Разом з тим, доказів послідовного застосування методів визначення митної вартості товарів або неможливості застосування попередніх методів відповідачем суду не надано. Крім цього, Київською міжрегіональної митницею не надано доказів на проведення процедур консультацій з декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості товару. Посилання представника митниці на те, що процедура консультацій з боку митного органу була дотримана - не підтверджена жодними належними доказами. Колегія суддів звертає увагу на те, що визначивши митну вартість за шостим (резервним) методом без послідовного застосування попередніх п'яти, митний орган виходив з неможливості послідовного застосування попередніх методів визначення митної вартості, в тому числі другого та третього методів, в зв'язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні товари, четвертого та п'ятого - через відсутність основи для віднімання (додавання) вартості, не зазначаючи будь-якого обґрунтування неможливості їх застосування в рішенні про визначення митної вартості товарів. Аналогічна правова позиція була висловлена також Верховним Судом України у постановах від 21 січня 2011 року (справа № 21-56а10), від 7 лютого 2011 року (справа № 21-76а10), від 14 листопада 2011 року (справа № 21-213а11), від 6 лютого 2012 року (справа № 21-418а11), від 29 травня 2012 року (справа № 21-91а12). Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову. На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем були надані митному органу всі необхідні документи для підтвердження заявленої митної вартості, які давали можливість встановити дійсну вартість товару за ціною угоди, а тому рішення Київської регіональної митниці про коригування митної вартості товарів № 10025000/2013/600601/2 від 22 серпня 2013 року і відповідно картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів транспортних засобів комерційного призначення № 100250000/2013/01591 від 22 серпня 2013 року - підлягають скасуванню, оскільки підстав для відмови у митному оформленні судом апеляційної інстанції не встановлено. Однак, з урахуванням вищевикладеного, колегіє суддів вважає, що позовна вимога щодо зобов'язання відповідача визнати правомірною заявлену ТОВ «ВЕЛИКИЙ ШОВКОВИЙ ШЛЯХ» митну вартість товару згідно митної декларації №100250000/2013/067789 від 21.08.2013 року не підлягає задоволенню. Щодо позовної вимоги про стягнення судового збору, колегія суддів зазначає наступне. Відповідно до ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються за подання до адміністративного суду: адміністративного позову майнового характеру - 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати, адміністративного позову немайнового характеру - 0,06 розміру мінімальної заробітної плати. За подання апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду - 50 відсотків ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, а у разі подання позовної заяви майнового характеру - 50 відсотків ставки, обчисленої, виходячи з оспорюваної суми. Як вбачається з матеріалів справи, при подачі адміністративного позову ТОВ «ВЕЛИКИЙ ШОВКОВИЙ ШЛЯХ» було сплачено судовий збір у розмірі 2294,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №4048 від 18 вересня 2013 року (а.с.2). За подачу апеляційної скарги ТОВ «ВЕЛИКИЙ ШОВКОВИЙ ШЛЯХ» було сплачено судовий збір у розмірі 2294,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №4349 від 07 листопада 2013 року (а.с.199). Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі, зокрема, зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Отже, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги ТОВ «ВЕЛИКИЙ ШОВКОВИЙ ШЛЯХ», яке не є суб'єктом владних повноважень, обґрунтовані і відповідають вимогам чинного законодавства. Оскільки спір вирішений на користь позивача, а судові втрати підтверджені документально, то вони підлягають поверненню. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції не відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, викладені у зазначеній постанові, у зв'язку з чим є підстави для її скасування з ухваленням нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Результат розгляду: partial