Рішення адміністративного суду від 2014-02-04 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив зобов'язати голову Приморської районної державної адміністрації Запорізької області Онишка О.В. вирішити позитивно питання про присвоєння у зв'язку з виходом на пенсію десятого рангу державного службовця, як такому, що не мав дисциплінарних стягнень, та надати до Управління Пенсійного фонду довідку для перерахунку пенсії; компенсувати недоотриману різницю в пенсії з вересня 2011 року з вини Управління агропромислового розвитку Приморської районної державної адміністрації Запорізької області; виплатити матеріальну винагороду в сумі 2270 грн. за безперервно відпрацьовані на державній службі 13 років відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 212 від 24.02.2003 року; провести власне розслідування неправомірної діяльності комісії, призначеної розпорядженням голови Приморської районної державної адміністрації Запорізької області № 01-35/2 від 02.02.2011 року та зробити з цього відповідні висновки; відшкодувати моральну шкоду у розмірі 3200 грн. В обґрунтування позову посилався на те, що, оскільки накази про притягнення його до дисциплінарної відповідальності скасовані у судовому порядку, відсутні перешкоди для присвоєння десятого рангу держслужбовця та отримання матеріальної винагороди за багаторічну сумлінну працю при виході на пенсію. Ухвалою Приморського районного суду Запорізької області від 13 грудня 2012 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі в частині позовних вимог про зобов'язання голову Приморської районної державної адміністрації Запорізької області Онишка О.В. провести власне розслідування неправомірної діяльності комісії, призначеної розпорядженням голови Приморської районної державної адміністрації Запорізької області № 01-35/2 від 02.02.2011 року та зробити з цього відповідні висновки, і відшкодування моральної шкоди. Ухвала сторонами не оскаржувалась. Ухвалою суду від 09 січня 2013 року до участі у розгляді справи залучено в якості співвідповідача Управління агропромислового розвитку Приморської районної державної адміністрації Запорізької області. За наслідками розгляду решти позовних вимог Приморським районним судом Запорізької області 16 січня 2013 року ухвалена постанова, відповідно до якої з Управління агропромислового розвитку Приморської районної державної адміністрації Запорізької області стягнуто на користь [PERSON] матеріальна винагорода за безперервно відпрацьовані на держслужбі 13 років. В іншій частині позову відмовлено. Не погодившись із рішенням суду, сторони оскаржили його в апеляційному порядку. Позивач в апеляційній скарзі просить змінити постанову суду першої інстанції і шляхом перегляду відмовленої частини позову постановити правильне рішення. Так, на думку апелянта, суд безпідставно не розглянув позовні вимоги в частині зобов'язання голову Приморської районної державної адміністрації Запорізької області Онишка О.В. провести власне розслідування неправомірної діяльності комісії, призначеної розпорядженням голови Приморської районної державної адміністрації Запорізької області № 01-35/2 від 02.02.2011 року та зробити з цього відповідні висновки, а також відшкодування моральної шкоди і проігнорував вимогу про відшкодування судових витрат. Незаконним також, як зазначає позивач, є рішення про відмову у задоволенні позову про зобов'язання відповідача присвоїти десятий ранг державного службовця, оскільки протиправність наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності встановлена судовим рішенням. Управління агропромислового розвитку Приморської районної державної адміністрації Запорізької області у своїй апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції, норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі. Апелянт зазначає, що частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції не досліджував докази щодо безперервної роботи позивача на посадах держслужбовців. Крім того, суд стягнув з відповідача на користь позивача матеріальну винагороду, проте як постановою Кабінету Міністрів України № 212 від 24.02.2003 року передбачена виплата грошової, а не матеріальної винагороди. При цьому, питання виплати такої винагороди вирішується з урахуванням щорічної оцінки виконання державним службовцем покладених на нього завдань та обов'язків. Позивач у 2011 році не проходив щорічну оцінку, за час служби не мав нагород та заохочень за сумлінну службу, тому рішення про виплату винагороди керівником не приймалось. Також позитивне рішення про виплату винагороди є правом, а не обов'язком керівника. Суд стягнув на користь позивача 2270 грн. при відсутності доказів та розрахунку цієї суми. Порушення судом норм процесуального права при прийнятті рішення полягає також у тому, що провадження у справі відкрито за адміністративним позовом, поданим з порушенням строку звернення до адміністративного суду. У судовому засіданні позивач підтримав доводи, викладені в його апеляційній скарзі. Від відповідачів до суду надійшло клопотання (№ 05.14/8 від 04.02.2014 року) про перенесення розгляду справи у зв'язку із неможливістю забезпечення участі уповноваженого представника. Позивач заперечував проти задоволення клопотання та наполягав на розгляді апеляційний скарг. Відповідно до частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи. Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість оскарженого рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та пред'явлених позовних вимог, дійшла висновку про необхідність його скасування, виходячи з наступного. Частково задовольняючи позовні вимоги стосовно виплати позивачеві матеріальної винагороди в сумі 2270 грн., суд першої інстанції дійшов висновку про те, що така вимога ґрунтується на постанові Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 року № 212 «Про затвердження Порядку видачі грошової винагороди державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків». Оскільки стаж державної служби позивача складає більше 10 років і він не має дисциплінарних стягнень, позовна вимога про виплату винагороди є обґрунтованою. Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 1 Закону України "Про державну службу" державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних кошти. Частиною 1 статті 34 цього ж Закону передбачено видачу державним службовцям за сумлінну безперервну працю в державних органах, зразкове виконання трудових обов'язків грошової винагороди, розмір та порядок видачі якої встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 року № 212 затверджений Порядок видачі грошової винагороди державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків" .Цим Порядком встановлено, що грошова винагорода державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків (далі - грошова винагорода) видається особам, які пропрацювали безперервно на посадах державних службовців в одному або кількох органах державної влади не менше ніж 10 років. Грошова винагорода видається один раз на п'ять років за умови зразкового виконання посадових обов'язків та відсутності порушень трудової дисципліни з урахуванням щорічної оцінки виконання державним службовцем покладених на нього завдань та обов'язків. Винагорода видається, якщо за результатами проведення щорічної оцінки рівень виконання державним службовцем обов'язків та завдань оцінений як "добрий" і "високий", при цьому повинні враховуватися результати щорічних оцінок за п'ять років. Пунктом 3 зазначеного Постанови Кабінету Міністрів України встановлено, що витрати, пов'язані з видачею зазначеної грошової винагороди, здійснюються у межах коштів, передбачених на утримання відповідних органів державної влади. Як вбачається з матеріалів справи, бюджетний запит Управління агропромислового розвитку Приморської районної державної адміністрації Запорізької області на 2011 рік дійсно містив видатки на виплату грошової винагороди за сумлінну та безперервну працю, проте такі видатки не були затверджені в кошторисі і згідно розрахунку до кошторису на 2011 рік по КЕКВ 1110 зазначені видатки склали 0 грн. (а.с.106). Про цю обставину позивач був повідомлений листом № 05-14/151 від 29.06.2012 року за підписом голови Приморської районної державної адміністрації Запорізької області Онишко О. В. (а.с.17); у письмових запереченнях на адміністративний позов відповідачі також наголошували на неможливості задоволення адміністративного позову за відсутності бюджетних асигнувань, проте суд першої інстанції доводи відповідачів безпідставно проігнорував. Оскільки видатки кошторисом на 2011 рік Управління агропромислового розвитку Приморської районної державної адміністрації Запорізької області не передбачались видатки на грошову винагороду державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Позовна вимога про зобов'язання голову Приморської районної державної адміністрації Запорізької області Онишко О.В. вирішити позитивно питання про присвоєння позивачеві у зв'язку з виходом на пенсію десятого рангу державного службовця, також задоволенню не підлягає з огляду на неможливість суду втручатись у дискреційні повноваження суб'єкта владних повноважень. Крім того, стаття 26 Закону України «Про державну службу» передбачає можливість, а не обов'язок присвоєння чергового рангу поза межами категорії за сумлінну працю при виході на пенсію. Щодо доводів позивача про те, що суд першої інстанції вирішив не всі пред1явлені ним позовні вимоги, колегія суддів зазначає, що ухвалою Приморського районного суду Запорізької області від 13 грудня 2012 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі в частині позовних вимог про зобов'язання голову Приморської районної державної адміністрації Запорізької області Онишка О.В. провести власне розслідування неправомірної діяльності комісії, призначеної розпорядженням голови Приморської районної державної адміністрації Запорізької області № 01-35/2 від 02.02.2011 року та зробити з цього відповідні висновки, і відшкодування моральної шкоди. Ухвала сторонами не оскаржувалась. Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Зважаючи на те, що суд першої інстанції припустився порушень норм процесуального права, які полягають у неповному з'ясуванні обставин по справі, невідповідності висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, оскаржена постанова суду підлягає скасуванню відповідно до вимог статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України. У задоволенні адміністративного позову про зобов'язання голову Приморської районної державної адміністрації Запорізької області Онишка О.В. вирішити позитивно питання про присвоєння у зв'язку з виходом на пенсію десятого рангу державного службовця, як такому, що не мав дисциплінарних стягнень, та надати до Управління Пенсійного фонду довідку для перерахунку пенсії; компенсувати недоотриману різницю в пенсії з вересня 2011 року з вини Управління агропромислового розвитку Приморської районної державної адміністрації Запорізької області; виплатити матеріальну винагороду в сумі 2270 грн. за безперервно відпрацьовані на державній службі 13 років відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 212 від 24.02.2003 року слід відмовити із наведених вище підстав. З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги Управління агропромислового розвитку Приморської районної державної адміністрації Запорізької області та залишення без задоволення апеляційної скарги [PERSON], оскільки підстави для зміни судового рішення, якими, як визначено у статті 201 Кодексу адміністративного судочинства України є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права , а також вирішення не всіх позовних вимог або питань - відсутні. Вимога щодо розподілу судових витрат не є позовною вимогою. Крім того, відповідно до частини 2 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Оскільки позивачеві відмовлено у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі, понесені ним судові витрати у вигляді судового збору відшкодуванню не підлягають; докази понесення інших витрат суду не надані.

Результат розгляду: denied