Рішення адміністративного суду від 2014-01-20 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України на Донецькій залізниці про визнання дій протиправними, зобов,язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. В обґрунтування позову позивач посилається на наступне. З 19.01.2011 року по 12.11.2013 року він проходив службу в органах внутрішніх справ України, зокрема, у Лінійному відділі на ст. Ясинувата Управління Міністерства внутрішніх справ України на Донецькій залізниці та Лінійному відділі на ст. Іловайськ Управління Міністерства внутрішніх справ України на Донецькій залізниці. 12.11.2013 року наказом начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України на Донецькій залізниці № 474 о/с він був звільнений з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України за п. 63 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. Про факт звільнення його було повідомлено у телефонному режимі начальником ВКЗ ЛВ на ст. Іловайськ. Однак, в порушення вимог ст. 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, зміст наказу про звільнення йому не було доведено до відома, витягу з наказу (копії наказу) про звільнення йому не видано. Крім цього, належно оформленої трудової книжки, військового квитка відповідачем видано також не було. Повідомлення відповідача про звільнення з органів внутрішніх справ із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки та військового квитка отримано ним за місцем реєстрації 20.11.2013 року, яке було надіслано простою кореспонденцією. Таким чином, зі змістом наказу про звільнення з органів внутрішніх справ він ознайомився тільки 20.11.2013 року. 25.11.2013 року йому був наданий обхідний лист. Проте, станом на теперішній час належно оформленої трудової книжки, військового квитка, витягу з наказу (копії наказу) про звільнення з органів внутрішніх справ власником або уповноваженим ним органом видано не було. Позивач зазначає, що через невидачу зазначених документів з вини відповідача, він не мав змоги у період з 12.11.2013 року по теперішній час влаштуватись на роботу або хоча б стати на облік у центрі зайнятості як безробітний, а тому був позбавлений будь - яких засобів для власного існування та забезпечення сім,ї. Позивач просив: - визнати протиправними дії Управління Міністерства внутрішніх справ України на Донецькій залізниці щодо видачі належним чином оформленої трудової книжки та інших документів, пов,язаних зі службою в органах внутрішніх справ; - вважати днем його звільнення з органів внутрішніх справ день видачі трудової книжки; - зобов,язати Управління Міністерства внутрішніх справ України на Донецькій залізниці видати новий наказ про його новий день звільнення з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України за п. 63 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ та внести запис до трудової книжки працівника, визнати раніш внесений запис про день звільнення від 12.11.2013 року недійсним; - стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України на Донецькій залізниці на його користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за період з 12.11.2013 року по день видачі трудової книжки. У судовому засіданні позивач надав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив визнати протиправними дії Управління Міністерства внутрішніх справ України на Донецькій залізниці щодо видачі належним чином оформленої трудової книжки та інших документів, пов,язаних зі службою в органах внутрішніх справ; вважати днем його звільнення з органів внутрішніх справ день видачі трудової книжки; зобов,язати Управління Міністерства внутрішніх справ України на Донецькій залізниці видати новий наказ про його новий день звільнення з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України за п. 63 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ та внести запис до трудової книжки працівника, визнати раніш внесений запис про день звільнення від 12.11.2013 року недійсним; стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України на Донецькій залізниці на його користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за період з 12.11.2013 року по день видачі трудової книжки. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись, зокрема на те, що у день звільнення позивач був відсутній на місці несення служби без поважної причини, що підтверджується стройовою запискою виходу на службу за листопад 2013 року лінійного відділу на станції Іловайськ. Листом від 12.11.2013 року позивача було проінформовано про його звільнення, доведені підстави для цього та відповідний наказ, а також запропоновано прибути до відділу кадрового забезпечення Управління для отримання трудової книжки та військового квитка. Представник зазначив, що Управління вжило заходи для належного повідомлення позивача про отримання ним трудової книжки. Більш того, позивач з дня звільнення по 09.12.2013 року з заявою до Управління про видачу трудової книжки не звертався. 04.12.2013 року до Управління надійшли дві заяви [PERSON], в яких він просив вислати йому поштою документи, зокрема, трудову книжку. Листами від 18.12.2013 року №№ Б-12 та Б-13 відповідні документи були надіслані позивачу, що підтверджується реєстром № 765 на кореспонденцію. Представник відповідача зазначив, що підстав для зміни дати звільнення на дату отримання позивачем трудової книжки також не вбачається, оскільки звільнення з посади вважається виконаним після видання наказу по особовому складу, а не з дня видачі трудової книжки. Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Правовідносини, пов'язані з проходженням та звільненням з публічної служби ОВС, регулюються Законом України «Про міліцію», Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ, затверджений Законом України від 22 лютого 2006 року та іншими. Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР, затвердженим Постановою КМ Української РСР від 29.07.1991 року (далі - Положення) визначається порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки. Судом встановлено, що [PERSON] з 19.01.2011 року по 12.11.2013 року проходив службу в органах внутрішніх справ України і мав спеціальне звання - сержант міліції. Наказом Управління від 27.08.2013 року № 381 о/с [PERSON] був призначений на посаду міліціонера - водія 3-го класу обслуговуючого персоналу і охорони лінійного відділу на стації Іловайськ Управління Міністерства внутрішніх справ України на Донецькій залізниці. Наказом Управління від 12.11.2013 року № 474 о/с [PERSON] було звільнено зі служби в органах внутрішніх справ у запас Збройних Сил України за п. 63 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. Відповідно до п. 63 «є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ особи рядового і молодшого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік): за порушення дисципліни. Порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях визначається Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 р. N 58 (далі - Інструкція). Відповідно до п. 2.3 Інструкції, записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Відповідно до п.2.4 Інструкції, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Пунктом 2.5 Інструкції встановлено, що з кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про призначення на роботу, переведення і звільнення, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний ознайомити працівника під розписку в особистій картці (типова відомча форма N П-2, затверджена наказом Мінстату України від 27 жовтня 1995 р. N 277), в якій має повторюватися відповідний запис з трудової книжки (вкладиша). Згідно п.4.1 власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органа працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції. Відповідно до п. 4.2 якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з копії стройової записки виходу на службу за листопад 2013 року, яка мається в матеріалах справи, в день звільнення 12.11.2013 року позивач був відсутній на роботі. Згідно висновку за зверненням колишнього міліціонера - водія обслуговуючого персоналу і охорони лінійного відділу на ст. Іловайськ УМВС України на Донецькій залізниці сержанта [PERSON], встановлено, зокрема, наступне. 02.12.2013 року до чергової частини Управління по телефону від оператора чергової МВС України надійшло повідомлення про звернення [PERSON] зі скаргою на дії працівників ВКЗ Управління щодо ненадання документів після звільнення. 12.11.2013 року на адресу позивача був направлений лист з повідомленням про його звільнення зі служби в органах внутрішніх справ у запас Збройних Сил України за п. 63 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ та з проханням прибути до ВКЗ Управління для отримання трудової книжки та військового квитка. 13.11.2013 року з ВКЗ Управління факсимільним зв,язком до ЛВ на ст. Іловайськ був надісланий витяг з наказу УМВС України на Донецькій залізниці про звільнення [PERSON], з яким його було ознайомлено начальником СКЗ вказаного лінійного відділу у м. Харцизьк, з причин не бажання прибути до місця роботи. Цієї ж дати на адресу позивача було направлено повідомлення щодо його звільнення та необхідності отримання трудової книжки та військового квитка, що підтверджується реєстром № 701 на кореспонденцію від 13.01.2013 року. 25.11.2013 року [PERSON] прибув до Управління для розрахунку у зв,язку із звільненням, для чого ним був отриманий обхідний лист у ВКЗ Управління. Зазначений обхідний лист він не здав, з заявою щодо отримання трудової книжки не звертався. Згідно записів у Журналі обліку відвідувачів та запрошених до УВМС України на Донецькій залізниці, [PERSON] перебував в адмінбудівлі Управління у вказаний день з 11:30 год. до 12:30 год. 03.12.2013 року на адресу позивача направлено повідомлення щодо отримання трудової книжки або надання письмової згоди на її пересилання по пошті. Заявою від 04.12.2013 року, яка була отримана відповідачем 09.12.2013 року, позивач звернувся до начальника Управління з проханням вислати йому листом: трудову книжку, воєнний квиток, свідоцтво про закінчення школи міліції; копію наказу про звільнення. Також, 05.12.2013 року позивач звернувся до Управління з заявою, що він отримав повідомлення та просить надіслати вище перелічені документи поштою цінним листом. Відповідно до листа від 18.12.2013 року позивачу були надіслані на його адресу наступні документи: трудова книжка, довідка на військовозобов,язаного, звільненого з ОВС для постановки на військовий облік, витяг з наказу від 12.11.2013 року № 474 о/с про звільнення з органів внутрішніх справ України у запас Збройних Сил за п. 63 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. Факт отримання цих документів позивачем не заперечується. Тобто, суд зазначає, що відповідач неодноразово повідомляв позивача про звільнення зі служби та про необхідність отримання ним трудової книжки. Згідно з пп. 1, 2 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою повноваження надано. Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Аналізуючи вищенаведені норми законодавства, суд робить висновок про те, що у разі, якщо в день звільнення працівника видати йому трудову книжку на руки неможливо у зв'язку з його відсутністю або його відмовою від отримання трудової книжки, працедавець зобов'язаний направити працівнику повідомлення про необхідність з'явитися за трудовою книжкою або дати згоду на відправлення її поштою. Саме в разі таких дій роботодавець звільняється від матеріальної відповідальності за затримку видачі трудової книжки. Як вбачається з матеріалів справи, Управлінням були вжиті всі необхідні заходи щодо своєчасного отримання позивачем трудової книжки та інших документів належних до видачі йому при звільненні. До того ж, як зазначалось вище, у відповідності до Інструкції, за письмовою вимогою позивача, йому були направлені зазначені документи. Таким чином, затримка видачі трудової книжки з,явилась не з вини відповідача. Враховуючи наведене, відповідач, як орган державної влади, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Враховуючи те, що судом не встановлена протиправність дій Управління щодо видачі трудової книжки та інших документів позивача, суд вважає необгрунтованими і інші позовні вимоги [PERSON] Стосовно клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду у зв,язку з пропущенням строку звернення до суду, суд зазначає наступне. В справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк, що визначено ч. 3 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України. Разом з цим, ті дії (а фактично бездіяльність), яку на думку позивача вчинив (допустив) відповідач, носять триваючий характер, що обумовлює неможливість застосування цього стооку. Розглянувши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на відсутність порушень норм діючого законодавства відповідачем. Враховуючи вищевикладене та

Результат розгляду: denied