Рішення адміністративного суду від 2014-01-29 00:00:00+02

позивач звернувся до суду із адміністративним позовом в якому просить визнати дії інспектора ВДАІ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області Кушнір Наталії Григорівни щодо складання постанови серії ВС1 №090617 від 05.08.2013 року про адміністративне правопорушення про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень за порушення ч.1 ст.122 КУпАП незаконними та визнання постанови серії ВС1 №090617 від 05.08.2013 року про адміністративне правопорушення незаконною та скасування, а провадження закрити. Свої вимоги мотивує тим, що 02.07.2013р. близько 08:15 год. керуючи автомобілем «Шкода Октавія» д.н.з. [NUMBER] рухався трасою Київ-Чоп, був зупинений правником міліції, який звинуватив мене у перевищенні швидкості руху і показав на зафіксованому приладі «Візир» №0812525 швидкість мого автомобіля 90 км/год.. Після чого інспектор взяв документи та направився для складання протоколу про адміністративне правопорушення, однак до протоколу я подав клопотання на окремому аркуші, в якому вказав про свою незгоду з обвинуваченням, оскільки не рухався із швидкістю 90 км/год., спідометр мого автомобіля справний та показував, що швидкість не перевищувала 70 км/год. Наслідком складання протоколу про адміністративне правопорушення на мене було винесення інспектором ВДАІ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області Кушнір Наталією Григорівною постанови серії ВС1 №090617 від 05.08.2013 року про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень за порушення ч.1 ст.122 КУпАП.. Вважає зазначена постанова відповідачем є не об'єктивною так як не відповідає дійсності, оскільки надісланні йому фотознімки не є доказом вчинення правопорушення. Факт перевищення швидкості руху зафіксовано приладом «Візир», який не є автоматичним засобом відео чи фотозйомки, та не містить даних про фактичне місце фіксації і не підтверджує чи в дії населеного пункту. Таким чином, вважає, що в його діях був відсутній склад адміністративного правопорушення, оскаржувана постанова складена без врахування всіх обставин справи та за відсутність належних доказів про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. Просить позов задоволити У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, дав пояснення аналогічні викладених у позові. Просить позов задоволити. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, пояснивши, що до ВДАІ м.Львова надійшов протокол відносно [PERSON] за ч.1 ст.122 КУпАП. Протокол складений відповідно до вимог ст.256 КУпАП. Позивач був належним чином повідомлений про розгляд матеріалів про адміністративне правопорушення, про що була надіслано повістку про виклик, але він не з'явився, скарг та доповнень не надав. Правопорушення, скоєне позивачем містить в собі весь склад правопорушення, а саме об'єкт, об'єктивною сторону, суб'єкт, суб'єктивною сторону. Внаслідок чого нею правомірно винесено постанову серії ВС1 №090617 від 05.08.2013 року про адміністративне правопорушення відносно позивача, якою накладено штраф за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП у розмірі 255 грн. На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Згідно ч. 3 та 4 ст. 8 КАС України, звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні правовідносини. Відповідно до ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні службові і посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Судом встановлено, що 05.08.2013 року інспектором ВДАІ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області Кушнір Наталією Григорівною відносно позивача [PERSON] складено Постанову серії ВС1 №090617 про адміністративне правопорушення за ст.122 ч.1 КУпАП, якою накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.. Згідно постанови, 02.07.2013 року о 08:15год. на а/д Київ-Чоп 309 км. [PERSON] керуючи автомобілем «Шкода Октавія» д.н.з. [NUMBER], перевищив встановлену швидкість руху в населеному пункті позначеному знаком 5.45. Рухався 90 км/год. Швидкість вимірювалась приладом «Візир» №0812525. Під час винесення постанови не дотримано вимог статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку кожної справи. Відповідно до ст.14-1 ч.1 КУпАП до адміністративної відповідальності притягуються власники(співвласники) транспортних засобів за порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису. Однак, місцезнаходження автомобіля марки «Шкода Октавія» д.н.з. [NUMBER] в момент фіксації його технічними засобами встановити є не можливо і не зазначено в якому режимі працювали спеціальні техзасоби, якими проводилась зйомка, окрім цього під час зйомки могло знаходилось двоє автомобілів, що могло призвести до помилкового фотознімку вказаного автомобіля. Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган(посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Із постанови не вбачається чи було надано [PERSON] можливість скористатися своїми правами передбаченими ст.268 КУпАП, не вказано пункти Правил дорожнього руху порушено позивачем, не вказано конкретної адреси здійснення правопорушення та не долучено пояснення свідків, тощо. В постанові також не вмотивовано чому саме такий розмір штрафу, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, накладеного на [PERSON]. Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Стаття 62 Конституції України встановлює «призумцію невинуватості», відповідно до якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. У відповідності до вимог ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Згідно ч.1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відповідно до ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Враховуючи вищезазначене, та те, що відповідач доказів правомірності винесення постанови не надав, вимоги позивача щодо визнання незаконної постанови є правомірними і така підлягає задоволенню, оскільки не вбачається в діях позивача порушення правил дорожнього руху України. А щодо позовних вимог, визнання дій неправомірними відповідача щодо складання вказаної постанови слід відмовити, так як остання керувалась протоколом складним працівником ДАІ іншої області, і не змогла об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, при цьому позивач був відсутній при винесення і постанови, не змін надати своїх пояснень, що також вплинуло на розгляд матеріалів про адміністративне правопорушення відповідачем.

Результат розгляду: partial