Рішення адміністративного суду від 2014-03-31 00:00:00+03

Позивач - Державна податкова інспекція у м.Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача - Фізична особа-підприємець [PERSON] про стягнення заборгованості. У позовній заяві позивачем заявлено клопотання про розгляд справи за відсутності його представника. Представник відповідача заперечень проти позову суду не надав, у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Натомість, на адресу суду повернулося поштове відправлення із відміткою відділу поштового зв'язку - "за закінчення терміну зберігання". Відповідно до ч. 11 ст. 35 КАС України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином. А тому, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для належного повідомлення відповідача про день, час та місце судового розгляду справи. Відповідно до ч. ч. 4, 6 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. За таких обставин, на підставі ч. ч. 4, 6 ст. 128 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів у порядку письмового провадження. Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позов належить задовольнити повністю. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована фізичною особою-підприємцем 05 вересня 2003 року та взятий на облік, як платник податків в органі державної податкової служби з 25 вересня 2003 року. Згідно з витягом по особовому рахунку відповідача - платника податків, за останнім рахується заборгованість по податку на додану вартість та податку з доходів фізичних осіб в сумі 129581,77 грн. (в т. ч. пеня за несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобов'язання 5559,07 грн). Дана заборгованість виникла на підставі податкових повідомлень-рішень №0001751742 від 15.04.2013 року, №0001761742 від 15.04.2013 року та №0001741742 від 15.04.2013 року, які на момент розгляду адміністративної справи є чинними та підтверджують узгодженість суми податкового зобов'язання. Відповідно до абз. 1 п. 57.3. ст. 57 Податкового кодексу України (далі по тексту судової постанови - ПК України) у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. Положеннями абз. 1 п. 59.1. ст. 59 ПК України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. На виконання вимог вищевказаної статті позивачем було сформовано та направлено відповідачу податкову вимогу форми "Ф" №422-19 від 04 червня 2013 року на загальну суму податкового боргу за узгодженими грошовими зобов'язаннями 126933,64 грн. Вказана вимога у встановленому законом порядку останнім не оскаржувалася. Згідно з пп. 14.1.175. п. 1.175. ст. 175 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання. Відповідно до п. 41.5. ст. 41 ПК України органами стягнення є виключно органи державної податкової служби, які уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах їх повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється. Згідно з п. 11 ст. 10 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" №509-XII від 04.12.1990 року, державним податковим інспекціям надано право подавати до суду позови до підприємств, установ, організацій та громадян про стягнення заборгованості перед бюджетом і державними цільовими фондами за рахунок їх майна. Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами і належать до задоволення повністю. Відповідно до п. 21 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються, зокрема, Державна податкова служба України та її територіальні органи у справах, пов'язаних з питаннями, що стосуються повноважень цих органів.

Результат розгляду: granted