Рішення адміністративного суду від 2014-02-27 00:00:00+02

Позивач 31.01.2014 року звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позовної заяви зазначив, що головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області 12.12.2013р. винесено постанову про стягнення з ТОВ «Слов'янська індустріальна спілка «Сода» виконавчого збору у розмірі 48 503,60 грн., яку відповідач направив позивачу 22.01.2014 року, а позивач отримав 24.01.2014 року. Постанова про стягнення виконавчого збору мотивована тим, що позивачем не було виконано добровільно в самостійному порядку в семиденний строк Ухвали Господарського суду Донецької області з дня отримання постанови про відкриття виконавчого провадження. Позивач вважає, що постанова про стягнення виконавчого збору є протиправною, оскільки не отримував постанови про відкриття виконавчого провадження, у зв'язку із чим вважає відкриття та проведення виконавчого провадження з порушенням Закону України «Про виконавче провадження». Просив суд визнати протиправною та скасувати постанову ВДВС Слов'янського МУЮ Донецької області від 12.12.2013 року про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 48 503, 60 грн. Представник відповідача надав суду письмові заперечення в яких зазначив, що на виконанні у ВДВС Слов'янського МУЮ знаходилось зведене виконавче провадження з примусового виконання ухвали Господарського суду Донецької області № 5006/15/29/2012, ухвали Господарського суду Донецької області № 29/277, по якому 05.12.2013 рокувинесено постанови про відкриття виконавчого провадження, копії яких направлені сторонам виконавчого провадження. 12.12.2013 року у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанови про стягнення з боржника виконавчого збору, копії яких було направлено боржнику. 27.12.2013 року керівник ТОВ «СІС «Сода» Лобас О.М. надав державному виконавцю завірену копію платіжного доручення № 1113 від 27.12.2013 року про сплату стягувачу ПАТ «Алчевський металургійний комбінат» боргу у сумі 830 479,75 грн. 17.01.2014 року державним виконавцем винесено постанови про закінчення виконавчого провадження та виділення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору в окреме провадження, копії яких разом з супровідними листами направлені до суду та сторонам виконавчого провадження. Просив суд в задоволенні позовної заяви ТОВ «СІС «Сода» відмовити в повному обсязі. У відповідності до норм ч. 6 ст. 128 КАС України, суд розглядає справу у порядку письмового провадження. Суд дослідивши матеріали справи, вважає встановленим наступне. Позивач - юридична особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Слов'янська індустріальна спілка «Сода», зареєстрована виконавчим комітетом Словянської міської ради Донецької області (ідентифікаційний код юридичної особи 31054873). Відповідач - відділ державної виконавчої служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області є державним органом, який входить до системи органів Міністерства юстиції України і здійснює виконання рішень судів, третейських судів та інших органів, а також посадових осіб відповідно до законів України (ст. 1 Закону України «Про державну виконавчу службу»). 05.12.2013 року постановою державного виконавця, відкрито виконавче провадження з виконання ухвали Господарського суду Донецької області № 29/277 про стягнення з ТОВ «СІС «Сода» 485 036,00 грн. 12.12.2013 року державним виконавцем було винесено постанову про стягнення з ТОВ «СІС «Сода» виконавчий збір у розмірі 48 503,60 грн., на підставі того, що боржником в семиденний строк не виконано постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.23). Судом встановлено, що позивач отримав копію постанови про стягнення виконавчого збору та закриття виконавчого провадження 24.01.2014 року (а.с.24). Позивач із зазначеною постановою про стягнення виконавчого збору не погоджується та вважає, що відповідачем порушуються його права, свободи та інтереси, у зв'язку з чим звернувся до суду із даним позовом. У відповідності до ст. 181 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Проблемою даного спору є правомірність винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 48 503, 60 грн. (ВП № 41026431). Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначається Законом України «Про виконавче провадження». Статтею 2 Закону визначено, примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу». Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст.11 Закону). Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою, зокрема, накази, що видаються судами (ст.17 Закону). Державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження (ч.1, ч.2, ст.25 Закону). Державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документу виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. В постанові державний виконавець встановлює строк для добровільного виконання рішення, який не може перевищувати семи днів, а рішення про примусове виселення - п'ятнадцяти днів, та попереджає боржника про примусове виконання рішення після закінчення встановленого строку зі стягненням з нього виконавчого збору і витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій, передбачених цим Законом. Копія постанови про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного дня надсилається стягувану, боржнику та органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ. Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження», Копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Отже відповідно до Закону, відповідача повинен був надіслати позивач копію постанови про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Відповідач надав суду копію журналу реєстрації вихідної кореспонденції, відповідно якої копії постанови про відкриття виконавчого провадження були направлені позивачу. Із даної копії журналу не вбачається коли саме були направлені постанови про відкриття провадження та коли вони отримані позивачем. Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з пп. 1, 2 ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою повноваження надано. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд дійшов висновку, що відповідачем не надано доказів про належне повідомлення позивача про відкриття виконавчого провадження, а отже постанова про стягнення виконавчого збору є протиправною та підлягає скасуванню. Таким чином, у судовому засіданні знайшло підтвердження, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень але не у спосіб, що передбачені діючим законодавством. Разом із тим, суд вважає за доцільне зазначити, що заявляючи вимоги про визнання протиправною постанови позивач не враховував положення п. 1 ч. 2 ст. 162 КАС України, відповідно до яких у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень і про скасування або визнання його нечинним. Наслідком висновку про протиправність рішення суб'єкта владних повноважень є його скасування. Вимога про скасування (визнання нечинним) рішення суб'єкту владних повноважень виключає вимогу про визнання протиправним (недійсним, незаконним, неправомірним) цього ж рішення, оскільки правові наслідки застосування обох згаданих вимог в даному випадку співпадають. За таких обставин, суд задовольняє позов у частині скасування постанови про стягнення виконавчого збору. Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ст. 94 КАС України. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial