Рішення адміністративного суду від 2014-02-25 00:00:00+02

У січні 2011 року позивач - управління Пенсійного фонду України в Кременецькому районі Тернопільської області звернулося до суду з позовом до Підрозділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції в Тернопільській області, в якому просить скасувати постанову відповідача №21209882 від 13.01.2011 року про накладення штрафу в сумі 340,00 грн. Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 8 лютого 2011 року у задоволенні позовних вимог відмовлено. Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що позивачем безпідставно не виконано судове рішення, що набрало законної сили, тому постанова про накладення штрафу є правомірною та винесена державним виконавцем з дотриманням вимог закону, а тому підстав для її скасування немає. Не погодившись з постановою суду першої інстанції, управління Пенсійного фонду України в Кременецькому районі Тернопільської області оскаржило її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 8 лютого 2011 року. Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт посилається на те, що рішення Кременецького районного суду від 24 лютого 2010 року, яким задоволено позов [PERSON], управління Пенсійного фонду України в Кременецькому районі Тернопільської області вчасно не отримало, а тому 26 березня 2010 року звернувся до Кременецького районного суду із заявою про видачу копії рішення суду. Після отримання копії рішення суду першої інстанції управлінням Пенсійного фонду України в Кременецькому районі Тернопільської області 30 березня 2010 року до Львівського апеляційного адміністративного суду було подано апеляційну скаргу на постанову суду, яка разом з матеріалами справи була направлена для розгляду Тернопільському апеляційному суду. Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 29 червня 2010 року апеляційну скаргу повернуто апелянту через несплату судових витрат. За заявою стягувача [PERSON] відповідачем 10.09.2010 року винесено повторно постанову про відкриття виконавчого провадження та надано позивачу до 17.09.2010 року термін для добровільного виконання рішення суду. Даний документ позивачем отримано 23.09.2010 року. 15.09.2010 року позивачем повторно подано апеляційну скаргу до Тернопільського апеляційного суду на постанову Кременецького районного суду від 24 лютого 2010року по справі №92-3-41/2010, про що Кременецький районний суд 22.09.2010 року повідомив відповідача та просив зупинити виконання по виконавчому листу № 2-а-41/10. Апелянт посилається на те, що згідно Закону України «Про виконавче провадження» після отримання повідомлення з районного суду про оскарження постанови суду державний виконавець зобов'язаний був повернути виконавчий документ до суду, який видав такий документ. Таким чином, постанова про накладення штрафу є незаконною. Особи, які беруть участь у справі в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило а тому, суд апеляційної інстанції, у відповідності до п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів. Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав. Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до позовної заяви управління Пенсійного фонду України в Кременецькому районі Тернопільської області звернулося з адміністративним позовом до Підрозділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення штрафу. Разом із тим, приписами ч. 3 ст. 181 КАС України передбачено, що відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби. Органами державної виконавчої служби, згідно зі статтею 2 Закону України «Про державну виконавчу службу», є Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України; відділи державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі; районні, міські (міст обласного значення), районні в містах відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції. Структурні підрозділи органів державної виконавчої служби (відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, підрозділи примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції в АРК, головні управління юстиції в областях, містах Києві та Севастополі) не визначені Законом України «Про державну виконавчу службу» як самостійні органи державної виконавчої служби, що виключає можливість їхньої участі як сторони в адміністративному процесі. При цьому підстави та порядок заміни неналежної сторони у адміністративному процесі встановлено приписами ст. 52 КАС України. За правилами ч. 1 ст. 52 КАС України суд першої інстанції, встановивши що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Таким чином, оскільки за змістом цієї норми допустити заміну належної сторони у справі може виключно суд першої інстанції за умови згоди позивача та незмінності підсудності адміністративної справи, то можливості заміни неналежної сторони судом апеляційної інстанції КАС України не передбачено. З огляду на викладене, позов управління Пенсійного фонду України в Кременецькому районі Тернопільської області до Підрозділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції в Тернопільській області, який є неналежним відповідачем у даному спорі, задоволенню не підлягає. Таким чином, оскільки при вирішенні даної справи судом першої інстанції було допущено порушення норм процесуального права, оскаржувану постанову в частині мотивації відмови в задоволенні позову управління Пенсійного фонду України в Кременецькому районі Тернопільської області слід змінити. Згідно ст.201 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи або питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Результат розгляду: partial