Рішення адміністративного суду від 2014-03-24 00:00:00+02

Головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України (далі Відділ) звернувся до суду з поданням про встановлення способу і порядку виконання судового рішення, на підставі якого 04.11.2008 року Полонським районним судом видано виконавчий лист № 2а-1480 від 04.11.2008 року. В обґрунтування подання зазначав, що за його постановою від 30.12.2013 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2а-1480, виданого 04.11.2008 року Полонським районним судом, про стягнення з Державного бюджету України в особі Державного казначейства України на користь [PERSON] 3907 грн. 16 коп. недосплаченої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відділом 28.01.2014 року направлено до Державної казначейської служби України (далі ДКС України) платіжні вимоги для безспірного списання грошових коштів, однак листом від 11.02.2014 року ці платіжні вимоги боржником повернуті без виконання, із мотивів, що виплату присуджених стягувачці коштів має проводити Управління праці та соціального захисту населення Полонської райдержадміністрації, а не ДКС України, тому на думку державного виконавця, з метою своєчасного та в повному обсязі виконання рішення суду необхідно встановити подальший спосіб і порядок його виконання. В судове засідання представник Відділу та представник боржника не з'явились. Стягувачка при вирішенні подання державного виконавця покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, подання задоволенню не підлягає із таких підстав. Відповідно до ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Згідно до ч.1 ст.263 КАС України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Правила цієї статті кореспондуються із положеннями статті 36 Закону України "Про виконавче провадження", де зазначено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання (ч. 1 вказаної статті). Отже, підставою для застосування положень ч.1 ст.263 КАС України є обставини, що перешкоджають належним чином виконати судове рішення в адміністративній справі, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Відтак, зміною способу та порядку виконання судового рішення є прийняття судом нових заходів з метою реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Суд може змінити порядок і спосіб виконання судового рішення, не змінюючи при цьому його змісту. Як вбачається із доводів подання та листа Державної казначейської служби України, остання вважає, що присуджені для [PERSON] кошти мають стягуватись з управління праці та соціального захисту населення Полонської РДА, а у разі відсутності у цього органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень судів. На думку суду, викладені вимоги стосуються в цілому вчинення відповідних дій, зокрема заміні боржника, та у разі їх задоволення, істотно змінять зміст резолютивної частини судового рішення, що у відповідності з діючим законодавством є недопустимим. Таким чином, оскільки обставини, на які посилаються автор подання та боржник, не є такими які ускладнюють або ж перешкоджають виконанню рішення суду, тому подання є безпідставним.

Результат розгляду: denied