Рішення адміністративного суду від 2014-01-22 00:00:00+02

Позивач, Концерн "ВИСОКІ ТЕХНОЛОГІЇ ПРАВА", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, в якому після уточнень просив суд: визнати неправомірними дії Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області щодо не реєстрації Концерну "ВИСОКІ ТЕХНОЛОГІЇ ПРАВА" як платника податку на додану вартість на підставі реєстраційної заяви від 03.12.2013 року; зобов'язати Державну податкову інспекцію у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області зареєструвати Концерн "ВИСОКІ ТЕХНОЛОГІЇ ПРАВА" як платника на додану вартість; зобов'язати Державну податкову інспекцію у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області видати свідоцтво платника податку на додану вартість Концерну "ВИСОКІ ТЕХНОЛОГІЇ ПРАВА". В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на виконання п.181.1 ст.181 Податкового кодексу України 03.12.2013 року через канцелярію ДПІ у Київському районі м. Харкова позивачем було подано заяву про реєстрацію платника податку на додану вартість Концерну "ВИСОКІ ТЕХНОЛОГІЇ ПРАВА" за формою 1-ПДВ з додатками в виді документального підтвердження достовірності відомостей про здійснення постачання товарів/послуг. Відповідно до отриманого листа від 09.12.2013 року за №7463/10/20-31-18-02-24 було відмовлено в реєстрації як платника ПДВ Концерну "ВИСОКІ ТЕХНОЛОГІЇ ПРАВА" з огляду на встановлення невідповідності критеріям, визначених п.181.1 ст.181 Податкового кодексу України. Позивач вважає, що ним було виконано приписи ст.181 Податкового кодексу України та п.3 Розділу III Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 07.11.2011 року №1394 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 29.11.2011 року за №1369/20107, в повному обсязі, вся необхідна інформація та її документальне підтвердження були надані. Твердження ДПІ стосовно надання документів, які підтверджують здійснення операцій з постачання товарів, не в повному обсязі, позивач вважає незаконним та необґрунтованим, оскільки підприємством при подачі вищевказаної заяви були надані, передбачені діючими приписами нормативно-правових актів, які регулюють проведення реєстрації платником ПДВ необхідні документи, для проведення такої реєстрації. Представник позивача в судове засідання прибув, адміністративний позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання з'явився, проти адміністративного позову заперечував та просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступне. Матеріалами справи підтверджено, що 03.12.2013 року Концерном "ВИСОКІ ТЕХНОЛОГІЇ ПРАВА" до канцелярії ДПІ у Київському районі м. Харкова було подано реєстраційну заяву платника податку на додану вартість за формою 1-ПДВ. На підтвердження здійснення операцій з постачання товарів було додано: виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, наказ №3 від 12.11.2013 року, договір №10/06/13 від 20.06.2013 року про надання юридичних послуг, акт прийому-здачі наданих послуг від 21.06.2013 року, звіт про надання послуг до договору №10/06/13 від 20.06.2013 року, протокол узгодження договірної ціни, заяву про надання юридичних послуг, договір оренди приміщення б/н від 11.06.2013 року з додатками, виписку банку від 20.06.2013 року, рахунок-фактуру від 20.06.2013 року, договір №05/08/13 від 05.08.2013 року про надання інформаційно-консультаційних послу, видаткову накладну на надання послуг від 16.09.2013 року, звіт про надання послуг до договору №05/08/13 від 05.08.2013 року, протокол узгодження договірної ціни до договору №05/08/13 від 05.08.2013 року, заяву про надання інформаційно-консультаційних послуг, виписку банку від 17.09.2013 року, рахунок-фактуру від 05.08.2013 року, акт прийому-здачі наданих послуг від 16.09.2013 року, додаток до звіту про надання послуг до договору №10/06/13 від 20.06.2013 року, ліцензія Серії АД №075733 Товариства з обмеженою відповідальністю «СТОК МАРКЕТ СЕРВІС». 09.12.2013 року ДПІ у Київському районі м. Харкова на адресу позивача за вих. №7463/10/20-31-18-02-24 було направлено лист, в якому зазначено, що за результатами розгляду заяви за формою 1-ПДВ від 03.12.2013 року встановлено, що Концерн "ВИСОКІ ТЕХНОЛОГІЇ ПРАВА" не відповідає критеріям, визначеним п.182.1 статті 182 Податкового кодексу України, з огляду на що запропоновано позивачу надати нову реєстраційну заяву платника податку на додану вартість форми 1-ПДВ, заповнену згідно вимог діючого законодавства та документальним підтвердженням достовірності відомостей про здійснення особою постачання товарів/послуг або відповідність особи вимогам, визначеним статтею 180, пунктом 181.1 статті 181, пунктом 182.1 статті 182 та пунктом 183.7 статті 183 розділу V Податкового кодексу України. Суд зазначає, що відповідно до п.182.1 ст.182 Податкового кодексу України, в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних відносин, якщо особа, яка провадить оподатковувані операції і відповідно до пункту 181.1 статті 181 цього Кодексу не є платником податку у зв'язку з тим, що обсяги оподатковуваних операцій є меншими від встановленої зазначеною статтею суми, вважає за доцільне добровільно зареєструватися як платник податку, така реєстрація здійснюється за її заявою. Положеннями п.183.1 ст.183 Податкового кодексу України передбачено, що будь-яка особа, що підлягає обов'язковій реєстрації чи прийняла рішення про добровільну реєстрацію як платника податку, подає до органу державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву. Згідно з п.183.7 ст.183 Податкового кодексу України ( в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних відносин) заява про реєстрацію особи як платника податку подається особисто такою фізичною особою або безпосередньо керівником або представником юридичної особи - платника (в обох випадках з документальним підтвердженням особи та повноважень) до органу державної податкової служби за місцезнаходженням (місцем проживання) особи. У заяві зазначаються підстави для реєстрації особи як платника податку. Згідно п.3.8. Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість при реєстрації платника ПДВ обов'язково проводиться перевірка його реєстраційних даних з Єдиного банку даних про платників податку - юридичних осіб або Реєстру самозайнятих осіб. Відомості про заявника мають бути включені до Єдиного державного реєстру. Дані реєстраційної заяви мають бути достовірними та відповідати відомостям Єдиного державного реєстру. З метою перевірки достовірності даних про заявника податковий орган може звернутись до державного реєстратора за отриманням витягу з Єдиного державного реєстру. Відповідно до п.3.8. Положення про реєстрацію платників податку, з метою підтвердження достовірності відомостей про здійснення особою постачання товарів/послуг або відповідність особи вимогам, визначеним статтею 180, пунктом 181.1 статті 181, пунктом 182.1 статті 182 та пунктом 183.7 статті 183 розділу V Кодексу, така особа відповідно до підпункту 20.1.6 пункту 20.1 статті 20 розділу I Кодексу, пункту 73.3 статті 73 розділу II Кодексу подає до податкового органу документи, що підтверджують такі відомості. Судом встановлено, що надана Концерном "ВИСОКІ ТЕХНОЛОГІЇ ПРАВА" реєстраційна заява платника податку на додану вартість, складена за формою №1-ПДВ та заповнена відповідно до вимог п.182.1 ст.182 Податкового Кодексу України, Положення про реєстрацію платників податку, листа Голови ДПС України від 12.09.2012 року №3208/0/71-12/18-3117 „Про розгляд реєстраційних заяв платників ПДВ". Дослідивши зміст листа ДПІ у Київському районі м. Харкова від 09.12.2013 р. за вих. №7463/10/20-31-18-02-24 встановлено, що невідповідність критеріям, визначеним п.182.1 статті 182 Податкового кодексу України, на думку відповідача, полягає в тому, що в наданих до реєстраційної заяви за формою 1-ПДВ звіти до договору від 20.06.2013 року №10/06/13 "Юридичні послуги щодо проведення господарської діяльності підприємства в договірних відносинах", до договору від 05.08.2013 року №05/08/13 "надано послуги з розробки методичних рекомендацій щодо рахунку показників пруденційних нормативів суміщено з розрахунком показників капіталу та інвестування (відповідно до Рішення НКЦПФР №2381)" не в повному обсязі засвідчені підписом платника податків та скріплені печаткою. Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та повинні бути складені під час здійснення цієї операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні документи для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву підприємства, установи, від імені яких складено документ, назву документа (форми), дату і місце складання, зміст, обсяг та одиницю виміру господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. При цьому сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податку у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Наведені вище документи первинного бухгалтерського обліку, що були надані Концерном "ВИСОКІ ТЕХНОЛОГІЇ ПРАВА" до заяви платника податку на додану вартість за формою 1-ПДВ від 03.12.2013 року, не мають дефектів форми, змісту або походження, які в силу ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, що призводить до зміни в структурі активів платника податків, та підтверджують фактичне здійснення господарських операцій Концерну "ВИСОКІ ТЕХНОЛОГІЇ ПРАВА" з контрагентами. Крім того, приписами п. 3.9 Положення про реєстрацію платників податку, на який є посилання у вищезазначеному листі відповідача, зазначено, що якщо в заяві про реєстрацію не зазначені обов'язкові реквізити, надані недостовірні або неповні дані, її не скріплено печаткою заявника, не підписано заявником (для фізичних осіб), відповідальною особою заявника (для юридичних осіб) чи особою, яка має документально підтверджене повноваження щодо підпису реєстраційної заяви від особи, яка реєструється платником ПДВ, відомості про заявника не включені до Єдиного державного реєстру, то протягом 10 робочих днів від дня отримання заяви податковий орган звертається до особи з письмовою пропозицією надати нову заяву про реєстрацію (із зазначенням підстав неприйняття попередньої). Згідно з п.3.10 Положення про реєстрацію платників податку, податковий орган відмовляє в реєстрації особи як платника ПДВ, якщо за результатами розгляду реєстраційної заяви та/або поданих документів встановлено, що особа не здійснює постачання товарів/послуг або не відповідає вимогам, визначеним статтею 180, пунктом 181.1 статті 181, пунктом 182.1 статті 182 та пунктом 183.7 статті 183 розділу V Кодексу (пункт 1.5 розділу I, пункти 3.3, 3.4, підпункт 3.5.1 пункту 3.5 розділу III цього Положення), або якщо існують обставини, які є підставою для анулювання реєстрації згідно із статтею 184 розділу V Кодексу (пункт 5.1 розділу V цього Положення). Зі змісту листа ДПІ у Київському районі м. Харкова від 09.12.2013 р. за вих. №7463/10/20-31-18-02-24 встановлено, що податковим органом було запропоновано позивачу надати нову реєстраційну заяву платника податку на додану вартість саме через невідповідність вимогам, визначеним пунктом 182.1 статті 182 Податкового кодексу України. Суд вважає, що вказані дії податкового органу суперечать приписам п.3.9 та п.3.10 Положення про реєстрацію платників податку, через те, що на підставі висновків для відмови у реєстрації особи як платника ПДВ згідно п.3.10 Положення про реєстрацію платників податку, податковим органом було запропоновано позивачу вчинити дії, передбачені п.3.9 Положення про реєстрацію платників податку, а саме надати нову реєстраційну заяву платника податку на додану вартість. Щодо позовних вимог про зобов'язання ДПІ у Київському районі м. Харкова зареєструвати Концерн "ВИСОКІ ТЕХНОЛОГІЇ ПРАВА" як платника на додану вартість та видати свідоцтво платника податку на додану вартість Концерну "ВИСОКІ ТЕХНОЛОГІЇ ПРАВА", суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. При цьому, суд не підміняє суб'єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб'єкта. Питання про реєстрацію підприємства як платника на додану вартість та видача свідоцтва платника податку на додану вартість віднесено виключно до компетенції державної податкової інспекції та не входить до компетенції суду, а тому вказані позовні вимоги є такими, що не відповідають нормам матеріального та процесуального права. Водночас, частиною 2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Враховуючи викладене, та те що судом було встановлено неправомірність дій ДПІ у Київському районі м. Харкова при розгляді реєстраційної заяви платника податку на додану вартість 1-ПДВ від 03.12.2013 року щодо не реєстрації позивача платником податку на додану вартість, з метою повного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов'язати Державну податкову інспекцію у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області повторно розглянути реєстраційну заяву платника податку на додатку вартість Концерну "ВИСОКІ ТЕХНОЛОГІЇ ПРАВА" 1-ПДВ від 03.12.2013 року Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 3 статті 2 КАС України, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 94 КАС України. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial