Рішення адміністративного суду від 2014-03-21 00:00:00+02

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Запорізького державного підприємства «Радіоприлад» (далі - позивач) до Державної фінансової інспекції в Запорізькій області (з урахуванням заміни сторони, далі - відповідач, ДФІ) про визнання протиправними та скасування п.п.2-4 обов'язкових вимог №006-11/162 від 06.02.2014 щодо усунення порушень, виявлених ревізією ЗДП «Радіоприлад» Василівською міжрайонною державною фінансовою інспекцією Державної фінансової інспекції в Запорізькій області. На обґрунтування позову позивач зазначає, що висновки акту ревізії щодо безпідставного відшкодування витрат на відрядження у травні 2012 року водію [PERSON] та у грудні 2012 року начальнику транспортного цеху [PERSON] на загальну суму 852 грн. 80 коп.; неправомірного проведення нарахування та виплат премій працівникам ЗДП «Радіоприлад» на загальну суму 27 550 грн., що призвело до зайвого нарахування та сплати єдиного державного внеску на загальну суму 10 460 грн. 74 коп.; здійснення витрат на оплату за аудиторські послуги при відсутності планування у 2012 році та прийняття до зобов'язань в сумі, що перевищує заплановані витрати у 2013 році на загальну суму 89,6тис. грн.є необґрунтованими. Вважає п.2, п.3, п.4 вимог щодо усунення порушень, виявлених ревізією підприємства позивача №006-11/162 від 06.02.2014, які прийняті на підставі матеріалів проведеної ревізії, необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню. Просить позов задовольнити у повному обсязі. У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позовної заяви у повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач з позовними вимогами не погодився з підстав, викладених у наданих запереченнях. Вважає п.п.2-4 обов'язкових вимог №006-11/162 від 06.02.2014 щодо усунення порушень, виявлених ревізією ЗДП «Радіоприлад» Василівською міжрайонною державною фінансовою інспекцією Державної фінансової інспекції в Запорізькій області, обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам діючого законодавства. Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. У судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи, викладені у запереченнях на позов, просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Вислухавши думку сторін, дослідивши та оцінивши представлені докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача є такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Як встановлено матеріалами справи, з 04.11.2013 по 27.12.2013 відповідно до пункту п.7.1.6.1 плану контрольно-ревізійної роботи Держфінінспекції в Запорізькій області на 4 квартал 2013 року, проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності Запорізького державного підприємства «Радіоприлад» за період з 01.01.2012 по 30.09.2013. За результатами ревізії складено акт ревізії від 006-20/11 від 27.12.2013 (далі - акт ревізії), на який позивачем подані заперечення. Згідно із висновками відповідача від 04.02.2014, заперечення позивача не прийняті. За результатами ревізії позивачу відповідачем пред'явлена вимога від 06.02.2014 №006-11/162 щодо усунення порушень фінансової дисципліни (далі - вимога). Так, згідно з п.2 вимоги, в ході ревізії встановлено, що в порушення п.1 розділу ІІ Інструкції «Про службові відрядження в межах України та за кордоном», затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 17.03.2011 №362 за відсутності наказів (розпоряджень) директора підприємства позивача про направлення у відрядження, безпідставно відшкодовані витрати на відрядження у травні 2012 року водію [PERSON] та у грудні 2012 року начальнику транспортного цеху [PERSON] на загальну суму 852 грн. 80 коп., у зв'язку з чим необхідно: - відобразити дебіторську заборгованість за неповернутими підзвітними сумами коштів у сумі 852 грн. 80 коп.; - в повному обсязі відшкодувати зайво виплачених грошових витрат у загальній сумі 852 грн. 80 коп., у тому числі за рахунок осіб, винних у зайвих виплатах коштів у сумі 852 грн. 80 коп., на підставі ст.1166 Цивільного кодексу України. Згідно з п.3 вимоги, в ході ревізії встановлено, що в порушення абз.1 ст.15 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 № 108/95-ВР, з недотриманням вимог п.5.5 Колективного договору на 2012-2014 роки при наявності збитковості та довготривалій заборгованості із виплати заробітної плати проведено нарахування та виплату премій працівникам ЗДП «Радіоприлад» на загальну суму 27 550 грн. (у тому числі у 2012 році на суму 13 650 грн., у січні - вересні 2013 року на суму 13 900 грн.), та як наслідок до зайвого нарахування та сплати єдиного державного внеску на загальну суму 10 460 грн. 74 коп. (у тому числі за 2012 рік - 5 182 грн. 91 коп., за січень-вересень 2013 року - 5 277 грн. 83 коп.), які брали участь у підготовці документів до фінансового плану, преміювання працівників канцелярії про упорядкування документів, преміювання працівників управління з правових та кадрових питань за підготовку до розгляду адміністративних справ, преміювання працівників управління з правових та кадрових питань за здійснення звіряння зведеного виконавчого провадження та складання і підписання акту звіряння заборгованості за виконавчими документами служби Головного управління юстиції у Запорізькій області, за успішну і своєчасну здачу річної звітності за 2012 рік працівників, які були безпосередньо зайняті складанням бухгалтерської та фінансової звітності, при тому, що переважна кількість премій за змістом є фактом прямих посадових обов'язків працівників та вказані премії не передбачені у Положенні про одноразове матеріальне заохочення до державних свят і ювілейних дат та умовами Колективного договору на 2012-2014 роки та доповненнями до нього, у зв'язку з чим: - в повному обсязі відшкодувати зайво виплачену премію, що нарахована та виплачена з недотриманням вимог п.5.5 Колективного договору на 2012-2014 роки у загальній сумі 27 550 грн. шляхом внесення коштів до каси або на розрахунковий рахунок підприємства, у тому числі шляхом стягнення на підставі ст. 1166 Цивільного кодексу України; - провести перерахунок та відповідні взаємозвірки щодо сум єдиного соціального внеску відповідно до Порядку зарахування в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 №450, повернути зайво сплачені кошти у сумі 10 460 грн. 74 коп., або зарахувати в рахунок майбутніх платежів. Відповідно до п.4 вимог, в порушення частини 1 ст.75 Господарського кодексу України, в частині зобов'язань підприємством складати і виконувати річний та з поквартальною розбивкою фінансовий план на кожен наступний рік, ЗДП «Радіоприлад» здійснило витрати на оплату за аудиторські послуги при відсутності планування у 2012 році та прийняло до зобов'язань в сумі, що перевищує заплановані витрати у 2013 році на загальну суму 89,6тис. грн. (2012 рік - 32,0 тис. грн., 9 місяців 2013 року - 57,6 тис. грн.), у зв'язку з чим: - в подальшому дотримуватись вимог ст.75 Господарського кодексу України. Не погодившись з пунктами 2, 3, 4 обов'язкових вимог від 06.02.2014 № 006-11/162 позивач звернувся з даними позовом до суду. Суд вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими, з наступних підстав. Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України від 26.01.1993 № 2939 «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (далі - Закон України від 26.01.1993 №2939), головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи. Згідно з п.7 ст.10 Закону України від 26.01.1993 №2939, органу державного фінансового контролю надано право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства. Як було встановлено матеріалами справи, позивачу була направлена обов'язкова вимога №006-11/162 від 06.02.2014 щодо усунення порушень, виявлених ревізією ЗДП «Радіоприлад» Василівською міжрайонною державною фінансовою інспекцією Державної фінансової інспекції в Запорізькій області. Щодо пункту 2 спірної вимоги. Так, згідно з п.2 вимоги, у зв'язку з відсутністю наказів директора позивача про відрядження безпідставно відшкодовані витрати на відрядження у травні 2012 року водію [PERSON] та у грудні 2012 року начальнику транспортного [PERSON] на загальну суму 892 грн. 80 коп. Так, позивачем до ревізії надано Звіт водія [PERSON] про використання коштів, виданих на відрядження або у підзвіт, на суму 752 грн. 80 коп. за період з 23.05.2012 по 25.05.2012 , на 3 доби (з розрахунку вартості 1 доби у розмірі 250 грн. 93 коп.) до м.Києва та Звіт про використання коштів, наданих на відрядження або у підзвіт на суму 140 грн. начальника транспортного цеху [PERSON] з 10.12.2012 по 11.12.2012 року (2 доби) з розрахунку вартості 1 доби у розмірі 70 грн. до м. Харкова. За даними бухгалтерського обліку і водію і начальнику транспортного цеху витрати на відрядження відшкодовано у повному обсязі, загальній сумі 892 грн. 80 коп. Судом досліджено посвідчення на відрядження [PERSON] та встановлено, що у посвідченні відсутні відмітки про прибуття до м.Харкова та вибуття з м.Харкова та прибуття до м.Запоріжжя. Начальником управління правових та кадрових питань ЗДП «Радіоприлад» [PERSON] надано пояснення, згідно з якими накази на відрядження водія [PERSON] до м. Київ з 23.05.2012 по 25.05.2012, а також наказ на відрядження начальника транспортного цеху [PERSON] до м. Харіків з 10.12.2012 по 11.12.2012 у канцелярії підприємства реєстрацію не проходили. В акті ревізії та вимогах, відповідач посилається на порушення позивачем п.1 розділу II Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 13.03.1998 №59, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 31.03.1998 за №218/2658 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 10.06.1999 № 146), зі змінами в редакції наказу Міністерства фінансів України від 17.03.2011 №362, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.03.2011 за №410/19148 (далі - Інструкція про службові відрядження №59). Суд зазначає, що дійсно, положення вказаної Інструкції про службові відрядження №59 поширюються тільки на органи державної влади, підприємства, установи й організації, що повністю або частково утримуються за рахунок бюджетних коштів. Щодо інших підприємств та організацій, як зазначено у листах Державної податкової адміністрації України від 07.09.2011 №10077/5/15-1216 та від 31.03.2012 №5742/6/15-1415, вказана Інструкція має лише роз'яснювальний характер і може використовуватися як допоміжний (довідковий) документ. А отже, госпрозрахункове підприємство, в даному випадку підприємство позивача, мало право розробити власне положення про відрядження працівників, тощо. Разом з тим, наказами підприємства позивача №129 від 01.04.2011 «Про впровадження нового звіту» (далі - Наказ №129) та №99 від 01.07.2013 «Про зміну тарифу на відрядження» (далі - Наказ №99) встановлено порядок оформлення відрядження, порядок і строки звіту після повернення з відрядження, а також норми добових для відряджень по Україні та за кордон, граничні суми оплат за житло працівників позивача. У відповідності до п.2 Наказу №129 та Наказу №99, відправлення працівників у відрядження здійснюється згідно НАКАЗУ по підприємству або отримують кошти під звіт на підставі оформленого дозволу тощо. Надані позивачем до позову додатки №6, №7 про відрядження [PERSON] та [PERSON] мають назву «дозволами» на відрядження. Суд вважає, що вказані документи носять усі ознаки заявки на відрядження, що в обов'язковому порядку додається до наказу про відрядження, яка містить лише звернення до керівника установи, мету відрядження, місце прибуття, термін перебування, підпис керівника, що клопоче про відрядження працівника. Тобто, вказана заявка є клопотанням на відрядження, а не дозволом, як на те вказує позивач. Крім того, надані документи без номеру, без дати, директором заводу не затверджені. Підписи працівників, що засвідчують факт отримання посвідчення на відрядження, на вказаних документах також відсутні. Таким чином, наказ на відрядження є обов'язковим, оскільки видається після затвердження заявки із завданням, в якому зазначена мета виїзду, термін перебування у відрядженні, підписується керівником підприємства або заступником і повинен містити такі дані: пункт призначення, назву підприємства, куди відряджається працівник, термін і мету відрядження. Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 25.01.2012 №90/13/84-12, службове відрядження - це поїздка працівника за розпорядженням керівника органу державної влади, підприємства на певний строк до іншого населеного пункту для виконання службового доручення поза місцем його постійної роботи (за наявності документів, що підтверджують зв'язок службового відрядження з основною діяльністю підприємства. Керівник підприємства або його заступник направляє працівників у відрядження наказом (розпорядженням) із зазначенням: пункту призначення, найменування підприємства, куди відряджається працівник, строку й мети відрядження. Крім того, в листі Державної податкової адміністрації України від 12.05.2011 N5675/5/15-0316 зазначається, що для платника податків, які фінансуються за рахунок власних коштів, сума добових витрат в межах України не повинна перевищувати 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що діяв для працездатної особи на 1 січня звітного податкового року, в розрахунку на добу. При цьому сума добових визначається згідно з наказом про відрядження та відповідними первинними документами, що підтверджують витрати, за відсутності наказу добові витрати не виплачуються. Крім того, щодо водія [PERSON], не вважаються відрядженнями (якщо інше не передбачено законодавством, колективним договором, трудовим договором (контрактом) між працівником і роботодавцем) службові поїздки працівників, постійна робота яких проходить у дорозі або має роз'їзний (пересувний) характер. В акті перевірки вчинено запис, що відповідне порушення призвело до викривлення фінансової звітності, а саме у звіті форми №2 «Звіт про фінансові результати» завищено за рядком 070 Адміністративні витрати» у 2012 році на 0,89 тис.грн., що є порушенням п.1 ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1996 №996-XIV. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про безпідставність відшкодування витрат на відрядження водію [PERSON] у травні 2012 та начальнику транспортного цеху [PERSON] у грудні 20І 2 року за відсутності наказів та дозволів на їх відрядження на загальну суму 892 грн. 80 коп., а тому п.2 спірних вимог є обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам діючого законодавства, а тому у задоволенні позову у цій частині слід відмовити. Щодо пункту 3 спірної вимоги. Так, відповідно до 3 пункту вимоги та акту ревізії, в ході ревізії позивача встановлено порушення на загальну суму 38 010 грн. 74 коп. в тому числі й зайве нарахування та сплата до єдиного державного внеску, згідно якого позивачем неправомірно нараховано та виплачено премії працівникам ЗДП «Радіоприлад». Частиною 2 ст.97 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпПУ), абзацем 1 статті 15 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 №108 (далі - Закон України №108) встановлено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Як вбачається з п.5.5. Колективного договору від 20.12.2013 №1 ЗДП «Радіоприлад» з додатками до нього, що діяв протягом періоду з 01.01.2012 по 30.09.2013, передбачено преміювання працівників у розмірах, встановлених діючими положеннями про стимулювання праці, наказами, розпорядженнями і розподілами, затвердженими керівником підприємства і погодженими з профспілковим комітетом. Так, до ревізії надано Положення про одноразове матеріальне заохочення до державних свят і ювілейних дат працівників підприємств, що особливо відзначилися, та яке затверджене в.о. генерального директора та погоджене з головою профспілкового комітету від 19.03.2008. Зазначене Положення, згідно з абз.1, запроваджується з метою заохочення працівників підприємства і його структурних підрозділів до святкових днів, передбачених статтею 73 КЗпП України, а також до ювілейних дат (професійних свят) - 8 березня, 9 травня, 24 серпня, 22 грудня. Премія виплачується залежно від наявності фінансових можливостей і коштів підприємства за узгодженням з профспілковим комітетом підприємства. Згідно з цим Положенням, преміюються працівники підприємства, що досягли високих виробничих показників у роботі, брали активну участь у громадському житті колективів підрозділів і підприємства в цілому і не є порушниками трудової дисципліни. Конкретні кандидатури премійованих і суми премій визначаються за поданням керівників підрозділів, погодженим з керівниками служб (за підпорядкованістю) і встановлюються наказом, погодженим з профспілковим комітетом підприємства. Отже, у відповідності до зазначеного Положення, преміювання працівників позивача можливе лише у разі заохочення до державних свят та ювілейних дат окремої категорії працівників, а саме тих, що особливо відзначились і вказані виплати повинні проводитись одноразово. Проте, судом досліджені надані суду накази про преміювання та встановлено, що в наказах позивача на преміювання визначено, що преміювання проводиться за те, що працівники брали участь у підготовці документів до фінансового плану, преміювання працівників канцелярії про упорядкування документів, преміювання працівників управління з правових та кадрових питань за підготовку до розгляду адміністративних аїр преміювання працівників управління з правових та кадрових питань, здійснення звіряння зведеного виконавчого провадження та складання і підписання акту звіряння заборгованості за виконавчими документами служби Головного управління юстиції у Запорізькій області, за успішну і своєчасну здачу річної звітності за 2012 рік працівників, які були безпосередньо зайняті складанням бухгалтерської та фінансової звітності, тощо. Проте, на думку суду, вказані підстави в наказах на преміювання є посадовими обов'язками працівників, що передбачено посадовими інструкціями працівників, яких премійовано. Так, наказом від 28.02.2012 №77 працівникам, які брали участь у підготовці документів до фінансового плану, була призначена та здійснена заохочувальна виплата (премія) у сумі 1 850 грн. при тому, що виконання таких трудових обов'язків як підготовка документів до фінансового плану передбачено п.2.4, 2.5 Положення про заступника директора з економічних питань Крючкова О.Г. Тобто, преміювання працівників здійснювалось за виконання працівниками своїх прямих обов'язків, передбачених трудовим договором та п.п.2.4, 2.5 вищевказаного Положення. Аналогічні призначення та проведення заохочувальних виплат встановлено також іншим категоріям працівників, а саме: наказом від 17.04.2012 №149 проведено преміювання працівників канцелярії про упорядкування документів у сумі 1 800 грн., при тому, що виконання таких обов'язків передбачено п.2.1 Положення про канцелярію та посадовими обов'язками начальника управління з правових та кадрових питань, старшого інспектора; наказами від 08.05.2012 №183, від 23.11.2012 №439, від 30.01.2013 №22к, від 24.04.2013 №107к проведено преміювання працівників управління з правових та кадрових питань у розмірі 12 800 грн. за підготовку до розгляду адміністративної справи, за підготовку до розгляду адміністративної справи в апеляційній інстанції, за здійснення звіряння зведеного виконавчого провадження №610/3 та складання і підписання акту звіряння заборгованості за виконавчими документами служби Головного управління юстиції у Запорізькій області, причому виконання таких обов'язків передбачено п.10 посадової Інструкції начальника юридичного відділу; наказом від 29.03.2013 №79к проведено преміювання головного бухгалтера, заступника директора з економічних питань та інших працівник сумі 5 600 грн. за успішну і своєчасну здачу річної звітності за 2012 рік які були безпосередньо зайняті складанням бухгалтерської та фінансової звітності, при тому, що складання фінансової звітності та надання до вищестоящої організації є прямими обов'язками вищезазначених працівників, передбачених п.2.2 Положення про головного бухгалтера «складання бухгалтерської звітності на основі достовірних документів» та п.2.4 Положення про заступника директора з економічних питань: «подавати в установленому порядку Концерну квартальну та річну фінансову звітність підприємства»; наказом від 03.03.2013 №2 призначено та виплачено грошову винагороду працівникам відділу 101 у сумі 3 000 грн. за забезпечення режиму секретності під час виконання робіт на підприємстві при тому, що вчинення цих дій є постійним трудовим обов'язком вказаного відділу, передбаченим п.5.5.Колективного договору; наказом від 25.04.2013 №112к проведено преміювання працівників відділу 105 та інженера відділу 130 у сумі 2 500 грн. за особистий внесок у впровадженні робіт з реалізації ТМЦ при тому, що виготовлення якісної та забезпечення своєчасної реалізації продукції підприємства є основним принципом кожного працівника. Відповідно до п.8 ст.9 3 Закону України №996-XIV від 16.07.1999 «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон України №996-XIV від 16.07.1999) відповідальність за достовірність даних, відображених у первинних документах несуть особи, які склали та підписали ці документи. Суд погоджується з твердженням відповідача, що дане порушення допущено з вини директора ЗДП «Радіоприлад» - [PERSON], яким підписано зазначені накази та на якого, відповідно до пункту 3 статті 8 Закону України від 16.07.1999 №996-XIV покладено відповідальність за організацію бухгалтерського обліку і забезпечення фіксування фактів здійснення усіх господарських операцій. Відповідне порушення призвело до завищення адміністративних витрат та собівартості у фінансовому звіті форми 2 «Звіт про фінансові результати» у рядку 240 та у рядку 40 відповідно за 2012 рік на суму 18,83 тис. грн., за 9 місяців 2013 року - 19,18 тис. грн., що є порушенням п.1 ст.3 Закону України від 16.07.1999 №996-XIV. Разом з тим, на теперішній час, ЗДП «Радіоприлад» є збитковим, та на підприємстві існує довготривала заборгованість з виплати заробітної плати значній категорії працівників. У відповідності до ст.2 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 №108 до заохочувальних та компенсаційних виплат, належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що виплати працівникам позивачем згідно до наказів та Положення про одноразове матеріальне заохочення до державних свят і ювілейних дат працівників підприємства, що особливо відзначилися, проведені без законних на підстав, а отже, п.3 спірних вимог є обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам діючого законодавства, а тому у задоволенні позову у цій частині слід відмовити. Щодо пункту 4 спірної вимоги. Так, в ході ревізії встановлено порушення, згідно якого позивачем неправомірно проведено витрати на оплату аудиторських послуг при відсутності планування у 2012 році та взято зобов'язання в сумі, що перевищує заплановані витрати у 2013 році на загальну суму 89 600 грн., у зв'язку з чим позивачу рекомендовано в подальшому дотримуватись вимог ст.75 Господарського кодексу України. Відповідно до ст.22 Господарського кодексу України ЗДП «Радіоприлад» є суб'єктом господарювання державного сектору економіки. Держава реалізує право державної власності у державному секторі економіки через систему організаційно-господарських повноважень відповідних органів управління. Фінансові плани ЗДП «Радіоприлад» затверджуються Державним Концерном «Укроборонпром» Міністерства оборони України. Згідно з ч.2 ст.75 Господарського кодексу України основним плановим документом державного комерційного підприємства є фінансовий план, відповідно до якого підприємство отримує доходи і здійснює видатки, визначає обсяг та спрямування коштів для виконання своїх функцій протягом відповідно до установчих документів. Відповідно до п.1 ст. 75 Господарського кодексу України підприємство зобов'язане складати і виконувати фінансовий план. Як вбачається з наданих матеріалів, у фінансовому плані затверджено та погоджено Концерном «Укроборонпром» Міністерства оборони України проведення витрат на аудиторські послуги у 2013 році в розмірі 130,00 тис. грн. Проте, згідно наданих до ревізії звітів про виконання фінансового плану за 1, 2 та 3 квартал 2013 року ЗДП «Радіоприлад» взято зобов'язання на оплату витрат за аудиторські послуги у січні-вересні 2013 року у розмірі 187,60 тис. грн., що перевищує запланований у фінансовому плані показник на 57,6тис.грн. Згідно банківських виписок фактично проведено оплату за аудиторські послуги протягом січня-вересня на суму 60,0тис.грн. Кошти у сумі 127,6 тис. грн. рахувалися станом на 01.10.2013 в заборгованості. З наданих документів вбачається, що станом на момент завершення ревізії (27.12.2013) зміни до фінансового плану ЗДП «Радіоприлад» на 2013 рік у частині збільшення витрат на аудиторські послуги не вносилися. До Державного Концерну «Укроборонпром» Міністерства оборони України позивач про внесення змін до фінансового плану в частині збільшення витрат за аудиторські послуги не звертався. Згідно наданих до ревізії фінансових планів за 2012 рік, планування на аудиторські послуги відсутні взагалі. Відповідно до пп.2а п.13 постанови Кабінету Міністрів України «Про стан фінансово-бюджетної дисципліни, заходи щодо посилення боротьби з корупцією та контролю за використанням державного майна» від 29.11.2006 №1673 Міністерствам та іншим органам виконавчої влади установлювати під час формування та затвердження фінансових планів суб'єктів господарювання державного сектору економіки: граничний обсяг їх витрат, які можуть бути визначені (за результатами попереднього звітного року), на оплату консалтингових та аудиторських послуг на рівні не більш як 1,5 відсотка обсягу чистого прибутку. Як встановлено ревізією, у 2012 році результатом фінансової діяльності ЗДП «Радіоприлад» був чистий дохід, у сумі 35 903 тис. грн. А отже, за аудиторські послуги у 2012 році позивач мав сплатити 538,54 грн. замість сплачених 32,00 тис.грн. Частиною 1 ст.75 Господарського кодексу України передбачено обмеження щодо господарської діяльності державних комерційних підприємств, а саме зобов'язано підприємства складати і виконувати річний та з поквартальною розбивкою фінансовий план на кожен наступний рік. Отже, прийняття до зобов'язань ЗДП «Радіоприлад» витрат на оплату за аудиторські послуги протягом 2012 року та 9 місяців 2013 року на загальну суму 89,6тис. грн. (2012 рік - 32,0 тис. грн., 9 місяців 2013 року - 57,6 тис. грн./здійснено всупереч фінансовим планам на відповідний звітний період та в порушення норм чинного законодавства. Відповідно до спірних вимог, загальна сума збитків, завданих позивачу згідно п.2 та п.3 вимог, складає 38 903 грн. 54 коп. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем неправомірно проведені витрати на оплату аудиторських послуг при відсутності планування у 2012 році та взято зобов'язання в сумі, що перевищує заплановані витрати у 2013 році на загальну суму 89 600 грн., а отже, п.4 спірних вимог є обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам діючого законодавства, а тому у задоволенні позову у цій частині слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. На підставі вищевикладеного, у задоволенні адміністративного позову позивачу слід відмовити у повному обсязі.

Результат розгляду: denied