Рішення адміністративного суду від 2014-02-28 00:00:00+02

Позивач звернувся в суд з наведеним адміністративним позовом, посилаючись на те, що постановою серії АТ № 202329 в справі про адміністративне правопорушення від 20.09.2010 року, він визнаний у скоєнні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП. У зв'язку з чим на нього накладено штраф у розмірі 300 грн. Вважає постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. За таких обставин просив скасувати постанову про накладення на нього адмінстягнення. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, з мотивів наведених в ньому. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку. Про причини неявки суд не повідомив. З урахуванням положення ч. 4 ст. 128 КАС України суд ухвалив про розгляд справи за відсутності відповідача. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. За змістом п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП. Відповідно суд розглядає дану категорію справ у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП. Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, окрім цього, згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а також ч. 4 ст. 70 КАС України, обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору. Згідно ст. 283 КУпАП, позглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. А тому належним доказом притягнення особи до відповідальності в справі про адміністративне правопорушення є постанова. Дана обставина не може підтверджуватися іншими засобами доказування. Зі змісту наданої суду частини постанови не можливо встановити суть скоєного правопорушення, суб'єкта владних повноважень, яким було притягнуто позивача до адміністративної відповідальності, дати скоєння правопорушення. Інших доказів, на підтвердження заявлених вимог позивачем суду не представлено. А тому доводи позивача про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, судом розцінюються як не обґрунтовані, а вимоги позову такі що не підлягають до задоволення. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позивачу слід відмовити в задоволенні адміністративного позову. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.122 ч. 2, 283, 288 КУпАП ст. ст. 11 ч. 1, 17, 18, 71 ч. 1 КАС України,

Результат розгляду: denied