Рішення адміністративного суду від 2014-02-19 00:00:00+02

24 січня 2014 року позивач Кременчуцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міністерства доходів у Полтавській області звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Крюківського відділу Державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції, третя особа Приватне підприємство "Етос" про виключення майна з акту опису й арешту майна. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що накладення арешту на майно Приватного підприємства "Етос", яке перебуває в податковій заставі, перешкоджає виконанню Кременчуцькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міністерства доходів у Полтавській області покладених на неї обов'язків по забезпеченню погашення податкового боргу Приватного підприємства "Етос". Представник позивача у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка, наявна в матеріалах справи, надав суду клопотання про відкладення розгляду справи. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на правомірність дій державного виконавця. Третя особа явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечила, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином про що свідчить повідомлення про вручення повістки, наявне в матеріалах справи. Частиною 5 статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби вирішується судом протягом десяти днів після відкриття виконавчого провадження у справі. Враховуючи достатність наданих сторонами доказів та стислий строк розгляду цієї категорії справ, судом визнано за можливе розглядати справу за даної явки на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, в порядку статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. Судом встановлено, що 04.08.2009 року державним виконавцем Крюківського відділу Державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№14158501, на підставі наказу №16/92 від 13.07.2009 року виданого Господарським судом Полтавської області про стягнення з Приватного підприємства "Етос" на користь Відкритого акціонерного товариства "Енергогідромеханізація" заборгованості в розмірі 980657,28 грн. Накладено арешт на все майно Приватного підприємства "Етос". (а.с.75-76). 25.01.2012 року податковим керуючим Мізюним В.С. було складено акт опису майна №4/24-036 Приватного підприємства "Етос", на яке поширюється право податкової застави, а саме автомобіль КРАЗ 255, 1977 р.н., № двигуна 155523, № шасі 25530, державний номер №ВІ8729АО. (а.с.25). 31.01.2012 року Полтавською філією державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено реєстраційний запис за №12115057 про публічне обтяження податкової застави активів платника податків згідно з актом опису від 25.01.2012 року №4/24-036. (а.с.16). 28.09.2012 року державним виконавцем Крюківського відділу Державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції було здійснено опис майна боржника, в переліку якого є КРАЗ 255, 1977 р.в., № двигуна 155523, № шасі 25530, державний номер №ВІ8729АО, КРАЗ 255-Б, державний номер ВІ3768АО, № шасіХА1С255500071308200, колір зелений.(а.с.86-89). 09.11.2012 року Полтавською філією державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено реєстраційний запис за №13229937 про публічне обтяження вантажного автомобіля КРАЗ 255, 1977 р.в., державний номер №ВІ8729АО, та запис за №13229951 про публічне обтяження вантажного автомобіля КРАЗ 255-Б, державний номер ВІ3768АО. (а.с.17-19). 12.11.2012 року податковим керуючим Ішковим І.М. було складено акт опису майна №58/19-036 Приватного підприємства "Етос", на яке поширюється право податкової застави, а саме автомобіль КРАЗ 255-Б, державний номер ВІ3768АО, № шасіХА1С255500071308200, колір зелений. (а.с.26). 19.12.2012 року Полтавською філією державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено реєстраційний запис про публічне обтяження податкової застави активіві платника податків згідно з актом опису від 12.11.2012 року №58/19-036.(а.с.22). Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 20.06.2013 року по справі №816/3451/13-а надано дозвіл Кременчуцькій об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міністерства доходів у Полтавській області на погашення податкового боргу за рахунок майна Приватного підприємства "Етос", що перебуває в податковій заставі.(а.с.32-35). У зв'язку з неможливістю виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.06.2013 року по справі №816/3451/13-а, Кременчуцька об'єднана державна податкова інспекції Головного управління Міністерства доходів у Полтавській області звернулась до суду з позовом про виключення майна з акту опису й арешту майна. Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що задоволенню не підлягає, з наступних підстав. Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку, у тому числі, органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до п.п.41.1.1 п.41.1 ст.41 Податкового кодексу України контролюючими органами щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, а також стосовно законодавства, контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби є органи державної податкової служби. Законом України "Про державну податкову службу в Україні" визначені функції державних податкових інспекцій, у тому числі, щодо забезпечення обліку платників податків, інших платежів, правильність обчислення і своєчасність надходження податків, платежів. Таким чином, позивач у справі - суб'єкт владних повноважень, на якого чинним законодавством покладені владні управлінські функції стосовно контролю у сфері податкових взаємовідносин. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження". Згідно ст. 1 зазначеного Закону виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення). Відповідно до ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Таким чином, відповідач у справі - суб'єкт владних повноважень, на якого чинним законодавством України покладений обов'язок по примусовому виконанню рішень. Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Статтею 32 Закону України "Про виконавче провадження" визначені заходи примусового виконання рішень, відповідно до якої заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець в процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку. Згідно ч. 1 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до п.п. 5.6.1 п.5.6 Інструкції "Про проведення виконавчих дій", затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 року за № 865/4158, арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби - в обмеженні права користування майном або його вилученні в боржника та передачі на зберігання іншим особам. Відповідно до абзацу 5 частини 2 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" та п.п. 5.6.2 п. 5.6 Інструкції "Про проведення виконавчих дій" визначено, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Згідно ч. 5 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника визначений статтею 52 Закону України "Про виконавче провадження", частиною 1 якої визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Відповідно до ч. 1 ст. 62 Закону України "Про виконавче провадження" реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. З аналізу зазначених норм чинного законодавства вбачається, що державному виконавцю під час вчинення виконавчих дій по примусовому виконанню виконавчих документів з метою повного виконання рішень надане право описувати майно боржника, передавати його на реалізацію та жодним нормативно - правовим актом не обмежене це право у разі знаходження такого майна у податковій заставі. Суд вважає необґрунтованими досилання позивача на положення ч. 1 ст. 14 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", виходячи з наступного. Відповідно до зазначеної норми Закону якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. За Преамбулою зазначеного Закону, цей Закон визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Тобто, вказаним Законом може встановлюватись пріоритет лише стосовно обтяжень, які зареєстровані відповідно до цього Закону, та його дія не розповсюджується на всі інші види обтяжень. Як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем 04.08.2009 року була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження щодо виконання наказу господарського суду Полтавської області та накладений арешт на все майно ПП "Етос". 10 серпня 2009 року до Державного реєстру обтяжень рухомого майна був внесений запис про накладення арешту рухомого майна ПП "Етос" (а.с.77-85). Враховуючи наведене, суд вважає, що дії державної виконавчої служби щодо опису майна боржника, проведення його арешту - це дії суб'єкта публічного управління, який є виразником державних і суспільних інтересів, носієм публічної влади, має особливий правовий статус, оскільки наділений владними управлінськими функціями щодо об'єктів управління, акт опису й арешту майна боржника складений на підставі норм чинного законодавства та в межах повноважень, наданих відповідачу Законом України "Про виконавче провадження". Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки відповідач діяв у межах повноважень, в порядку та у спосіб, що визначені Закону України "Про виконавче провадження", з дотриманням критеріїв, наведених у ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України. Згідно із ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Беручи до уваги викладене, здійснивши аналіз матеріалів справи суд дійшов висновку, що адміністративний позов Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів у Полтавській області до Крюківського відділу Державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції, третя особа Приватне підприємство "Етос" про виключення майна з акту опису й арешту майна не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied