Рішення адміністративного суду від 2014-04-01 00:00:00+03

Управління Пенсійного фонду України в Чигиринському районі Черкаської області звернулось до суду з адміністративним позовом до фізичної особи - підприємця [PERSON] про стягнення заборгованості зі сплати штрафної санкції в сумі 170 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач, в порушення вимог Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", не сплатив штраф у сумі 170грн., застосований до нього за неподання до органів Пенсійного фонду обов'язкової звітності. Від позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника УПФУ в Чигиринському районі Черкаської області. Відповідач заперечень проти позову не надав, у судове засідання не прибув, свого представника не направив, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов належить задовольнити з огляду на наступне. Спеціальним законом, що визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а також подання звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування є Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" №2464-VI від 08.07.2010, що набрав чинності з 01.01.2011 (надалі - Закон №2464) та Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 08.10.2010 №22-2 (надалі - Порядок №22-2). Платниками єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування згідно ст. 4 Закон №2464 є, зокрема: роботодавці: фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців); фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності; особи, які забезпечують себе роботою самостійно - займаються незалежною професійною діяльністю, а саме науковою, літературною, артистичною, художньою, освітньою або викладацькою, а також медичною, юридичною практикою, в тому числі адвокатською, нотаріальною діяльністю, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід безпосередньо від цієї діяльності, за умови, що такі особи не є найманими працівниками чи підприємцями. Страхувальниками, в свою чергу, вважаються роботодавці та інші особи, які відповідно до Закону №2464 зобов'язані сплачувати єдиний внесок. Пунктом 4 ч.2 ст.6 Закон №2464 передбачено, що платник єдиного внеску зобов'язаний подавати звітність до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування. Відповідно до п. 3.2. Порядку №22-2 фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, формують та подають до органів Пенсійного фонду звіт самі за себе один раз на рік до 10 лютого року, наступного за звітним періодом. Звітним періодом є календарний рік. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована як фізична особа - підприємець 02.07.2008. Згідно з п.4 ч.11 ст.25 Закону №2464 за не подання звітності, передбаченої цим Законом, територіальним органом Пенсійного фонду накладається штраф у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. З матеріалів справи вбачається, що відповідач, в порушення ч. 2 ст. 6 Закону №2464 та п.3.2 розділу ІІІ Порядку №22-2, не подавав до територіальних органів звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, тому 10.07.2013 прийнято рішення №211 про застосування штрафних санкцій у сумі 170 грн. У встановленому законом порядку відповідач рішення не оскаржив. Таким чином, вказана у ньому сума боргу є узгодженою. Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. На час розгляду справи, узгоджену суму боргу не сплачено, а тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, заявленими відповідно до вимог чинного законодавства і такими, що належить задовольнити у повному обсязі. Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат позивача - суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) згідно ч. 4 ст. 94 КАС України з відповідача не стягуються.

Результат розгляду: granted