Рішення адміністративного суду від 2014-01-28 00:00:00+02

Позивач звернувся в суд з адміністративним позовом про скасування постанови відповідача про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 260 грн. На обґрунтування позову зазначено, що порушення, зазначеного в оскаржуваній постанові, а саме «керуючи автомобілем Міцубісі, державний номер [NUMBER], на 27км автодороги Київ-ЗнамЧянка, в зоні дії дорожнього знаку «Обмеження максимальної швидкості руху 70км/год», рухався зі швидкістю 97 км/год», він не скоював. Крім того, складання протоколу про адміністративне правопорушення і винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності були вчинені відповідачем з порушенням чинного законодавства. В судовому засідання по розгляду справи позивач заявлені вимоги підтримав повністю. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час і місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення відповідного поштового відправлення, про причини неявки в суд не сповістив, письмових заперечень проти позову, а також матеріалів, на підставі яких була винесена оскаржувана постанова, не надав. За таких обставин і відповідно до положення ч. 4 ст. 128 КАС України суд вважає можливим розгляд справи без присутності відповідача. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. В судовому засіданні встановлено, що 10.11.2013року інспектором ДПС взводу №1 роти ДПС ДАІ з ОСП при УДАІ ГУ МВС України в Київській області Уманець Сергієм Олексійовичем було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно позивача та на підставі нього на місці винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 260 грн. Згідно змісту вказаної постанови [PERSON] 10.11.2013р. о 07год. 46хв., керуючи автомобілем Міцубісі, державний номер [NUMBER], на 27км автодороги Київ-ЗнамЧянка, в зоні дії дорожнього знаку «Обмеження максимальної швидкості руху 70км/год», рухався зі швидкістю 97 км/год., чим порушив вимогу п.12.9 Правил дорожнього руху, а, відтак, вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП. Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху. Ст. 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 10 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом. Ч. 1 ст. 11 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах по протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України). У даному випадку позивач заперечує факт скоєння ним адміністративного правопорушення, а відповідач, належно повідомлений про час та місце розгляду справи у суді, не лише не з'явився в судове засідання, а навіть не надав в суд відповідно до вимоги ч. 4 ст. 71 КАС України матеріали, на підставі яких ним була винесена оскаржувана постанова. Тобто відповідач ухилився від доказування правомірності свого рішення, а наявні в матеріалах справи копії протоколу та постанови в справі про адміністративне правопорушення не вказують на наявність належних доказів вчинення позивачем правопорушення. Оцінюючи викладені обставини в їх сукупності, суд робить висновок, що відповідачем в порушення вимог ст. 280 КУпАП не було належно з'ясовано, чи взагалі було вчинене позивачем адміністративне правопорушення, а тому оскаржувана постанова підлягає визнанню протиправною та скасуванню. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted