Рішення адміністративного суду від 2014-01-20 00:00:00+02

28 листопада 2013 року на адресу Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області до фізичної особи - підприємця [PERSON] про стягнення заборгованості по доплаті до мінімального страхового внеску в сумі 698,34 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON], фізична особа - підприємець, перебуває на обліку в м. Лисичанську Луганської області з 13.10.2008 року та працює за спрощеною системою оподаткування (фіксований податок) і відповідно з цим є платником страхових внесків. Сплата страхових внесків здійснюється у строки визначені частиною шостою статті 20 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а саме щоквартально протягом 20 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного кварталу, а саме за липень - вересень 2010 року - до жовтня 2010 року; за жовтень - грудень 2010 року - до січня 2011 року. Враховуючи те, що згідно законодавства мінімальний розмір страхового внеску встановлено на календарний місяць, а також те, що страховий стаж особам для призначення пенсії обчислюється в місяцях, сплата страхових внесків за місяць здійснюється у розмірі не менше мінімального страхового внеску. За підсумками року, зазначені особи подають до органів Пенсійного фонду за місцем взяття на облік звіт (до 1 квітня наступного за звітним). Відповідач відповідно до Закону України № 2461 від 08 липня 2010 року «Про внесення змін до Законів України «Про державний бюджет України на 2010 рік» та «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності з 17.07.2010 повинен сплатити страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у сумі 698,34 грн. Але, мінімальний страховий внесок відповідачем в повному розмірі сплачений не був і тому виникла заборгованість, яка не сплачена станом на 10.09.2013 року. Враховуючи зазначене, позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості по доплаті до мінімального страхового внеску в розмірі 698,34 грн. Згідно п.4 ч.1 ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо стягнення грошових сум, які ґрунтуються на рішеннях суб'єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження. 08 січня 2014 року на адресу суду повернувся конверт із позначкою пошти «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до ч.11 ст.35 Кодексу адміністративного судочинства України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином. У встановлений судом строк відповідачем не подано ні заперечень проти позову, ані заяви про визнання позовних вимог. Суд, оцінивши повідомлені позивачем обставини, дослідивши матеріали справи, дійшов до такого. Відповідач - фізична особа - підприємець [PERSON], згідно повідомлення (а.с.7) перебуває на обліку в УПФУ в м. Лисичанську Луганської області з 13.10.2008. З 01.01.2011 набрав чинності Закон України № 2464 від 08.07.2010 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Пунктом 7 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» встановлено, що суми внесків, нарахованих на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, строк сплати яких не настав на 1 січня 2011 року, та суми нарахованого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування до 1 січня 2004 року, строк сплати яких не настав на 1 січня 2011 року, не сплачені станом на 1 січня 2011 року, підлягають сплаті в порядку, що діяв до 1 січня 2011 року. Стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється. На період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом. Оскільки суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування нараховані відповідачем за 2010 рік, граничний строк сплати вказаних внесків до 01.04.2011, суд приходить до висновку, що до правовідносин, які виникли між позивачем та відповідачем, слід застосовувати порядок, що діяв до 01.01.2011. Відповідно до п.1 ч.1 ст.14 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» [PERSON] є платником страхових внесків (страхувальником) на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Згідно п.6 ч.2 ст.17 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відповідач повинен нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески. Крім того, п.п.4 п.8 розділу 15 «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції Закону України від 08.07.2010 № 2461) встановлено, що фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок), на період дії законодавчих актів з питань особливого способу оподаткування сплачують страхові внески в порядку, визначеному цим Законом. Сума страхового внеску встановлюється зазначеними особами самостійно. При цьому сума страхового внеску з урахуванням частини фіксованого або єдиного податку, що перерахована до Пенсійного фонду України, повинна становити не менше мінімального розміру страхового внеску, та не більше розміру страхового внеску, обчисленого від максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, оподатковуваного доходу (прибутку), загального оподатковуваного доходу, з якої сплачуються страхові внески. З огляду на розмір мінімальної заробітної плати у 2010 році, мінімальний страховий внесок для даної категорії осіб становить в липні-вересні по 294,82 грн., жовтні-листопаді по 301,12 грн. і у грудні - 306,10 грн. щомісяця. Судом встановлено, що згідно звіту про нарахування страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування ФО-СПД за 2010 рік фізичною особою-підприємцем [PERSON] нараховано страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 2044,80 грн., фактично сплачено страхових внесків - 1411,56 грн. (а.с.14). Згідно карти особового рахунку платника за 2010 рік за відповідачем рахується заборгованість зі сплати страхових внесків в розмірі 698,34 грн. (а.с.8-9). Відповідно до ч.12 ст.20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. У разі наявності в платника страхових внесків одночасно із зобов'язаннями із сплати страхових внесків зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами зобов'язання із сплати страхових внесків виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань щодо виплати заробітної плати (доходу). Частиною 6 статті 20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Відповідно до ст.106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій. Територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Протягом десяти робочих днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобов'язаний сплатити суми недоїмки та суми фінансових санкцій. Страхувальник у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки, зазначеної у вимозі про сплату недоїмки, узгоджує її з органами Пенсійного фонду в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду, а в разі неузгодження вимоги із органами Пенсійного фонду має право на оскарження вимоги в судовому порядку. У разі якщо страхувальник, який одержав вимогу територіального органу Пенсійного фонду про сплату недоїмки і протягом десяти робочих днів після її отримання не сплатив зазначену у вимозі суму недоїмки разом з застосованою до нього фінансовою санкцією, включеної до вимоги, або не узгодив вимогу з відповідним органом Пенсійного фонду, або не оскаржив вимогу в судовому порядку, а також у разі якщо страхувальник узгодив вимогу, але не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги, відповідний орган Пенсійного фонду звертається в установленому законом порядку і подає вимогу про сплату недоїмки до відповідного підрозділу державної виконавчої служби. У зазначених випадках орган Пенсійного фонду також має право звернутися до суду чи господарського суду з позовом про стягнення недоїмки. Строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується. На виконання вищезазначених вимог позивачем рекомендованою кореспонденцією відповідачу була надіслана вимога про сплату боргу від 01.11.2012 на суму 698,34 грн. (а.с.11) та повідомлення - розрахунок (додаток до вимоги), в якому зазначено, що мінімальний страховий внесок за період липень - грудень 2010 року становить - 1792,80 грн., сума, що належить до сплати - 698,34 грн. (а.с.10). Вимога надсилалася на адресу відповідача (а.с.12) та не була отримана ним з незалежних від УПФУ в м. Лисичанську обставин (відмітка пошти на конверті - за закінченням терміну зберігання) (а.с.12). Вимогу УПФУ м. Лисичанську про сплату боргу відповідач не узгодив та у судовому порядку її не оскаржив. Враховуючи те, що відповідач у добровільному порядку заборгованість зі сплати страхового внеску у розмірі 698,34 грн. за 2010 рік (липень - грудень 2010 року) не сплатив, позовні вимоги позивача визнаються судом обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Питання по судових витратах не вирішується, оскільки позивач звільнений від їх сплати у встановленому порядку, а ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено їх стягнення у даних випадках. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted