Рішення адміністративного суду від 2014-02-27 00:00:00+02

Прокурор Галицького району м. Львова звернувся до суду в інтересах Міністерства палива та енергетики Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» в особі відокремленого підрозділу «Держенергонагляд у Західному регіоні» Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» з адміністративним позовом до Державного комунального підприємства «Стебниктеплокомуненерго», в якому просив стягнути з відповідача до державного бюджету України штраф в розмірі 5100.00 грн. Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 23 березня 2010 року вказаний позов задоволено повністю, стягнуто з відповідача на користь державного бюджету штраф у розмірі 5100.00 грн., шляхом розстрочення виконання судового рішення на 12 місяців рівними частинами. Також у вказаній постанові зазначено, що в разі її невиконання до вказаного строку необхідно видати виконавчий лист на примусове стягнення при наявності заяви позивача. Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на те, що судом першої інстанції не враховано, що перевірка, за результатами якої було видано припис щодо усунення позивачем виявлених порушень чинного законодавства, була проведена з порушенням вимог чинного законодавства, що виключало можливість накладення на нього штрафу за невиконання вимог припису. В судовому засіданні представник відповідача підтримала вимоги апеляційної скарги, посилаючись на викладені в ній доводи, просила її задовольнити. Інші особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з'явились, хоча їх належним чином було повідомлено про дату, час та місце апеляційного розгляду, що відповідно до частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності. Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі акта від 21 серпня 2008 року № 06-73, складеного за результатами проведеної перевірки електрогосподарства Державного комунального підприємства «Стебниктеплокомуненерго», Державною інспекцією з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії у Львівській області винесено припис від 21 серпня 2008 року № 06-73 щодо усунення виявлених порушень чинного законодавства, план заходів щодо виконання якого зобов'язано надати до 03 вересня 2008 року, а про виконання припису в цілому зобов'язано повідомити до 03 листопада 2008 року. 20 травня 2009 року Державною інспекцією з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії у Львівській області проведено перевірку виконання Державним комунальним підприємством «Стебниктеплокомуненерго» припису від 21 серпня 2008 року № 06-73, на підставі якої складено акт перевірки від 20 травня 2009 року № 06-104. Перевіркою встановлено, що відповідач не виконав вимог пункту 4 припису від 21 серпня 2008 року № 06-73, а саме: не розробив гідравлічний режим теплової мережі котельні по вул. Куліша, 8 та заходи щодо регулювання витрати води на системи опалення споживачів теплової енергії (розрахунок дросельних обмежуючих діафрагм). За результатами розгляду вказаного акта перевірки Державною інспекцією з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії у Львівській області прийнято постанову від 28 травня 2009 року № 58 про накладення на відповідача штрафу у розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (5100.00 грн.) за ухилення від виконання припису від 21 серпня 2008 року № 06-73. Вказана постанова відповідачем оскаржена не була, а визначена в ній сума штрафу сплачена не була. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що постанова від 28 травня 2009 року № 58 про накладення штрафу у розмірі 5100.00 грн. відповідачем не оскаржена, а відтак, є чинною, тому застосований штраф підлягає стягненню з розстроченням сплати на 12 місяців. Правові, економічні, соціальні та екологічні основи енергозбереження для всіх підприємств, об'єднань та організацій, розташованих на території України, а також для громадян, визначені Законом України «Про електроенергетику». Відповідно до статті 9 Закону України «Про електроенергетику» державний нагляд в електроенергетиці здійснюють Державна інспекція з експлуатації електричних станцій і мереж та Державна інспекція з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, та інші органи, визначені законодавством України. Відповідно до частини 4 статті 26 Закону України «Про електроенергетику» споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Згідно з частиною 3 статті 27 Закону України «Про електроенергетику» суб'єкти господарської діяльності несуть відповідальність за правопорушення в електроенергетиці, зокрема, за ухилення від виконання або несвоєчасне виконання рішень чи приписів Національної комісії регулювання електроенергетики України, Державної інспекції з експлуатації електричних станцій і мереж, Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії та порушення умов ліцензій - штраф у розмірі до п'яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Санкції, передбачені частиною 3 статті 27 Закону України «Про електроенергетику», застосовуються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 3 Положення про порядок накладення на суб'єктів господарювання штрафів за порушення законодавства в галузі електроенергетики та сфері теплопостачання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 1999 року № 1312 (далі - Положення), накладати на суб'єктів господарювання штрафи мають право: Національна комісія регулювання електроенергетики; державні інспектори з експлуатації електричних станцій і мереж; державні інспектори з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії. Пунктом 5 Положення визначено, що старші державні інспектори з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії мають право накладати на суб'єктів господарювання штрафи за правопорушення, передбачені в абзаці 3 пункту 2 цього Положення (ухилення від виконання або несвоєчасне виконання рішень, приписів, розпоряджень, інших розпорядчих документів Національної комісії регулювання електроенергетики, Державної інспекції з експлуатації електричних станцій і мереж, Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії та порушення умов ліцензій), - у розмірі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Згідно з пунктом 10 Положення суб'єкт господарювання сплачує штраф за порушення законодавства в галузі електроенергетики протягом 30 днів з дня прийняття постанови (розпорядження) про його накладення, а за порушення законодавства у сфері теплопостачання - у 15-денний строк з дня прийняття постанови (розпорядження) про його накладення. У разі несплати штрафу у зазначений термін він стягується в судовому порядку. Таким чином, за невиконання припису протягом встановленого строку на відповідача правомірно накладено штраф. Оскільки відповідач у визначений законодавством строк штраф не сплатив, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про стягнення з відповідача суми застосованого штрафу. Однак, суд першої інстанції припустився помилки розстрочуючи виконання судового рішення на 12 місяців, оскільки з врахуванням вимог статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України вказане питання не може вирішуватись при прийнятті постанови, а лише на стадії його виконання в порядку, визначеному статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України. Щодо посилання відповідача на неправомірність проведеної позивачем перевірки, то слід зазначити, що порушення органом державного нагляду (контролю) вимог Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» щодо оформлення та надання суб'єкту господарювання повідомлення (направлення) про перевірку та посвідчення на здійснення перевірки, є підставою для недопущення останнім посадових осіб органу до здійснення заходів державного нагляду (контролю). У разі невикористання суб'єктом господарювання цього права не можна визнати такі порушення безумовною підставою для визнання протиправними та такими, що не підлягають виконанню, рішення органу державного нагляду (контролю), прийнятого за наслідками проведених заходів. Викладене дає підстави для висновку, що суд першої інстанції правильно вирішив справу по суті, однак, визначивши спосіб виконання судового рішення, допустив помилкове застосування норм процесуального права, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 201 Кодексу адміністративного судочинства України, є підставою для зміни оскаржуваного рішення.

Результат розгляду: partial