Рішення адміністративного суду від 2014-03-11 00:00:00+02

У вересні 2013 року Приватне підприємство "Маркетгід-Україна" звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про скасування податкових повідомлень-рішень від 16.09.2013 №0002652201 та №0002662201. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.12.2013 року позов задоволено частково. Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.12.2013 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки вважає її в цій частині незаконною та необгрунтованою. Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.12.2013 року в частині задоволення позовних вимог та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині, оскільки вважає, що судом порушено норми матеріального і процесуального права. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, розглянувши матеріали справи, апеляційні скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем проведена документальна позапланова перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2010 по 31.12.2012, за результатами якої відповідачем складено акт від 09.08.2013 №727/26-56-22-01-03/36867310, яким встановлено наступні порушення: пп.пп. 7.4.1, 7.4.4 п. 7.4 ст. 7 Закону України від 03.04.1997 №168/97-ВР "Про податок на додану вартість", п. 198.6 ст. 198, п.п. 201.1, 201.2 ст. 201 ПК, у результаті чого позивачем занижено ПДВ на 331943 грн. (у т.ч.: за липень 2010р. - 13470 грн., за серпень 2010р. - 37287 грн., за вересень 2010р. - 37500 грн., жовтень 2010р. - 51990 грн., за листопад 2010р. - 40804 грн., за грудень 2010р. - 57064 грн., за січень 2011р. - 56160 грн., за квітень 2011р. - 16215 грн., за травень 2011р. - 21453 грн.), а також за порушення абз. 4 пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України від 28.12.1994 №334/94-ВР "Про оподаткування прибутку підприємств", пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК, у результаті чого позивачем занижено податок на прибуток на 474094 грн. (у т.ч.: 3 кв. 2010р. - 141522 грн., за 4 кв. 2010р. - 194523 грн., за 1 кв. 2011р. - 70200 грн., за 2 кв. 2011р. - 43318 грн.; за 3 кв. 2011р. - 3531 грн.; за 1 кв. 2012р. - 21000 грн.). На підставі акту перевірки відповідач прийняв наступні податкові повідомлення-рішення: - від 16.09.2013 №0002652201, яким збільшено грошове зобов'язання з податку на прибуток на 563356,25 грн. (у т.ч.: основний платіж - 474094 грн., штраф - 89262,25 грн.); - від 16.09.2013 №0002662201, яким збільшено грошове зобов'язання з ПДВ на 391472,75 грн. (у т.ч.: основний платіж - 331943 грн., штраф - 59529,75 грн.). Позивач, вважаючи неправомірними прийняті податкові повідомлення-рішення, звернувся з позовом до суду. Суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме: скасував податкові повідомлення-рішення від 16.09.2013 №0002662201, від 16.09.2013 №0002652201 в частині збільшення грошового зобов'язання з податку на прибуток на 470563 грн. основного зобов'язання та 89262,25 грн. штрафних санкцій з огляду на підтвердження реального вчинення господарських операцій; відмовив у задоволенні позову в частині скасування податкового повідомлення-рішення від 16.09.2013 №0002652201 в частині збільшення грошового зобов'язання з податку на прибуток на 3531 грн. основного платежу. Суд апеляційної інстанції частково погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке. Відповідно до пп. 5.2.1. п. 5.2. ст. 5 Закону "Про оподаткування прибутку підприємств" до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7 цієї статті. Підпунктом 11.2.3 пунктом 11.2 ст. 11 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" від 28.12.1994 року № 334/94-ВР із змінами та доповненнями визначено, що датою збільшення валових витрат платника податку при здійсненні їм операцій з особами, які є нерезидентами для робіт (послуг) є дата їх фактичного отримання від таких осіб, незалежно від наявності їх оплати (у тому числі часткової або авансової). Підпунктом 5.3.9 п.5.3. ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" від 28.12.1994 року № 334/94-ВР із змінами та доповненнями передбачено, що до складу валових витрат не належать будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунками, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку. Відповідно до положень пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 зазначеного Закону податковий кредит звітного періоду складається із суми податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації. Не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пп. 7.2.6 цього пункту) (пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 цього Закону). Положеннями пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону № 168/97-ВР визначено, що датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг). Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Відповідно до п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. Підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України встановлено, що не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку. Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Витрати для цілей визначення податкового кредиту мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Положеннями п. 198.2 Податкового кодексу України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями, що були включені отримувачем таких послуг до податкової декларації попереднього періоду. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду. Згідно із п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Пунктом 201.6 ст. 201 Податкового кодексу України встановлено, що податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Отже, податкова накладна є документом, який підтверджує факт сплати покупцем ПДВ у ціні товару. Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту з ПДВ наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів/робіт/послуг, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, а не лише оформлення відповідних документів або рух грошових коштів на рахунках платників податку. Судом встановлено, що за результатами господарських операцій між позивачем та ТОВ "Уніконсульт Паблік", ФОП [PERSON], ТОВ "Опто-Сервіс", ТОВ "Престижінвестсервіс", ФОП [PERSON], [PERSON] відображено у податковому обліку валові витрати в сумі 1928670 грн. та та сума ПДВ у розмірі 331943 грн. Згідно з матеріалами справи, відповідно до договору від 12.08.2010 №01-08/10 ФОП [ADDRESS](виконавець) зобов'язується надати письмову консультацію з питань комерційної діяльності та управління у вигляді модулю (семінару, корпоративного семінару-тренінгу, індивідуального консультування) на тему "Основи ефективного управління ресурсами та використання сучасного програмного забезпечення для виконання досліджень". За договором від 09.01.2012 №02/01-2012 ФОП [PERSON] (виконавець) зо-бов'язується провести маркетингове дослідження з питань розвитку та популяризації проекту позивача (Замовник) у соціальних мережах та соціальних медіа та надати йому, у відповідно-сті до умов цього договору, результати дослідження. На підставі вказаних договорів, за результатами їх виконання позичем включено до складу валових витрат 196000 грн. (у т.ч.: у 3 кв. 2010р. - 96000 грн., у 1 кв. 2012р. - 100000 грн.). Позивач надав на підтвердження виконання зазначених робіт: копії акта прийому-передачі виконаних робіт від 30.09.2010; банківську виписку за 09.11.2010; акт прийому-передачі виконаних робіт від 27.02.2012; банківську виписку №66 за 12.04.2012; план та програму проведення семінару (Додаток №1) та Звіт про проведену роботу (Додаток №2); копію письмового маркетингового дослідження "Використання соціальний мереж у рекламній сфері та у сфері розвитку інтернет-ресурсів". Зважаючи на те, що надані позивачем докази підтверджують реальне вчинення операцій за вказаними договорами, суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції, що донарахування позивачу податкових зобов'язань з податку на прибуток на 45000 грн та застосування штрафних санкцій в цій частині є неправомірним. Згідно з договором від 07.09.2010 №25-09/10 ТОВ "Уніконсульт Паблік" (Виконавець) виконує роботи по тестуванню продуктивності серверних апаратних та програмних систем, серверні утиліти для визначення стійкості та оптимальної роботи системи в цілому. Судом встановлено, що позивач на підтвердження отримання цих послуг під час перевірки надав органу доходів і зборів типові договори, акти виконаних робіт, банківські виписки, податкові накладні. Перевіркою не встановлено відсутність первинних бухгалтерських і податкових документів, обов'язок ведення і зберігання яких покладено на позивача. До перевірки позивач, зокрема надав необхідні копії актів прийому-передачі і податкових накладних: від 28.10.2010 №299 на суму 311940 грн. (у т.ч. ПДВ - 51990 грн.), від 30.11.2010 №326 на суму 244821,91 грн. (у т.ч. ПДВ - 40803,60 грн.), від 31.12.2010 №207 на суму 342386,40 грн. (у т.ч. ПДВ - 57064,40 грн.), від 31.01.2011 №116 на суму 336960 грн. (у т.ч. ПДВ - 56160 грн.), від 30.04.2011 №97 на суму 97290 грн. (у т.ч. ПДВ - 16215 грн.), від 30.05.2011 №49 на суму 128718,54 грн. (у т.ч. ПДВ - 21453,09 грн.), які підтверджують придбання позивачем послуг з інформатизації на загальну суму 1462117 грн. (у т.ч. ПДВ - 243686 грн.). На підставі вказаного договору позивачем включено до складу валових витрат 1218430 грн. (у т.ч.: у 4 кв. 2010р. - 749290 грн., у 1 кв. 2011р. - 280800 грн., за 2 кв. 2011р. - 188340) і до складу податкового кредиту з ПДВ 243686 грн. (у т.ч.: за жовтень 2010р. - 51990 грн., за листопад 2010р. - 40804 грн., за грудень 2010р. - 57064 грн., за січень 2011р. - 56160 грн., за квітень 2011р. - 16215 грн., за травень 2011р. - 21453 грн.). Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що надані позивачем до перевірки документи є такими, що відповідають вимогам закону та є прямим і достатнім підтвердженням фактів здійснення господарських операцій з придбання робіт (послуг) і є законною підставою для формування та документального підтвердження валових витрат у розмірі 1218430 грн. і податкового кредиту з ПДВ у розмірі 243686 грн. Водночас роботи (тестування продуктивності серверних апарат-них та програмних систем, серверні утиліти для визначення стійкості та оптимальної роботи в цілому), придбані у ТОВ "Уніконсульт Паблік" використані позивачем у власній діяльності для забезпечення якісного і професійного надання рекламно-інформаційних, пошукових послуг, послуг з обміну новинами та трафіком між медіапровайдерами торгово-розважальним, рекламно-інформаційним порталом "market-gid.com". До того ж перевіркою втановлено, що позивачем за період, що перевірявся, укладено ряд ліцензійних договорів з "MGID International Limited" (Британські Віргінські Острови) на надання невиключного права на використання домених імен (від 01.05.2011 №12011-05), на використання товарних знаків (від 10.08.2011), на використання Сайту (від 03.01.2011). За договором від 01.03.2010 №01/03-10 про надання інформаційних послуг ФОП [PERSON] (Виконавець) зобов'язана надати позивачу (Замовник) інформаційно-консультаційні послуги, направлені на підвищення якості послуг, у тому числі оперативної роботи співробітників, підвищення їх професійної підготовки, рівня обслугову-вання клієнтів, розширення спектру послуг Замовника по кількості та якості, тощо. Згідно з п.п. 2.1.2-2.1.3 договору Виконавець зобов'язаний до початку роботи погоджувати із Замовником щомісячний календарний план та за результатами роботи у певному календарному місяці надавати Замовникові для затвердження акт виконаних робіт з додаванням повного звіту про надані послуги. Судом встановлено, що позивач на підтвердження отримання цих послуг під час перевірки надав органу доходів і зборів акти виконаних робіт, банківські виписки. Перевіркою не встановлено відсутність первинних бухгалтерських і податкових документів, обов'язок ведення і зберігання яких покладено на позивача. До перевірки позивач, зокрема надав акти прийому-передачі: від 31.07.2010 №0045 на суму 9600 грн. без ПДВ; від 30.08.2010 №0046 на суму 9600 грн. без ПДВ; від 30.09.2010 №0047 на суму 9600 грн. без ПДВ; від 31.10.2010 №0050 на суму 9600 грн. без ПДВ; від 31.11.2010 №0052 на суму 9600 грн. без ПДВ; від 30.12.2010 №0054 на суму 9600 грн. без ПДВ, які підтверджують придбання позивачем послуг з інформатизації на загальну суму 57600 грн. На підставі вказаних документів позивачем включено до складу валових витрат 57600 грн. (у т.ч.: у 3 кв. 2010р. - 28800 грн., у 4 кв. 2010р. - 28800 грн.), нарахованих у зв'язку з придбанням позивачем інформаційних послуг відповідно до договору від 01.03.2010 №01/03-10. Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що надані позивачем до перевірки документи є такими, що відповідають вимогам закону та є прямим і достатнім підтвердженням фактів здійснення господарських операцій з придбання робіт (послуг) і є законною підставою для формування та документального підтвердження валових витрат у розмірі 57600 грн, а тому донарахування позивачем податкових зобов'язань з податку на прибуток на 14400 грн та штрафних санкцій в цій частині є неправомірним. Згідно з договором про надання маркетингових послуг (на абонентському обслуговуванні) від 01.04.2010, укладеного між позивачем (Замовник) і ТОВ "Опто-Сервіс" (Виконавець), Виконавець зобов'язується прийняти Замовника на абонентське обслуговування та за плату надавати постійні послуги з проведення маркетингових досліджень за напрямками, що цікавлять Замовника. Згідно з п. 1.2 цього договору об'єктом маркетингових досліджень є створення і розташування реклами, виготовлення рекламних носіїв, планування та здійснення рекламних кампаній, створення рекламних текстів, тощо. Пунктом 2.1.1 договору передбачено, що Виконавець зобов'язаний надавати результати досліджень у вигляді звітів із детальним та повним описом усіх питань у відповідності до узгоджених напрямків. Окрім цього, згідно з п. 4.2 договору результат надання послуг оформлюється у формі Звіту, що має відповідати замовленню на відповідний календарний місяць та має містити інформацію, необхідну для безпосереднього використання її Замовником у поточній комерційній діяльності. Судом встановлено, що позивач на підтвердження отримання цих послуг під час перевірки надав органу доходів і зборів акти виконаних робіт, податкові накладні, банківські виписки, перелік яких відображено в акті перевірки. До перевірки позивач, зокрема надав копії актів про виконання договору: від 30.07.2010 за липень 2010р. на суму 80820 грн. (у т.ч. ПДВ - 13470 грн.); від 31.08.2010 за серпень 2010р. на суму 80820 грн. (у т.ч. ПДВ - 13470 грн.); податкові накладні від 05.07.2010 №5036 на суму 80820 грн. (у т.ч. ПДВ - 13470 грн.), від 03.08.2010 №5353 на суму 80820 грн. (у т.ч. ПДВ - 13470 грн.), які підтверджують придбання позивачем послуг на загальну суму 161640 грн. (у т.ч. ПДВ - 26940 грн.). На підставі вказаного договору від 01.04.2010 №01/03-10 позивачем включено до складу валових витрат за 3 кв. 2010р. 134700 грн., до складу податкового кредиту з ПДВ 26940 грн. (у т.ч.: за липень 2010р. - 13470 грн., за серпень 2010р. - 13470 грн.). Судом встановлено, що податкові накладні виписувалися Виконавцем (ТОВ"Опто-Сервіс") по першій події - по факту перерахування позивачем (Замовником) на його розрахунковий рахунок коштів в оплату за придбання послуг, внаслідок чого у ТОВ "Опто-Сервіс" виникли податкові зобов'язання з ПДВ, а в позивача - податковий кредит з ПДВ. Судом встановлено, що позивач на підтвердження отримання цих послуг під час перевірки надав акти про виконання договору, податкові накладні та банківські виписки, що відповідають вимогам бухгалтерського і податкового законодавства та є належними і допустимими доказами по справі, а отже, є прямим і достатнім підтвердженням фактів здійснення господарських операцій з придбання робіт (послуг) і є законною підставою для формування та документального підтвердження валових витрат у розмірі 134700 грн. і податкового кредиту з ПДВ у розмірі 26940 грн. При цьому, на підтвердження виконання робіт за договором від 01.04.2010 позивач надав суду копії затверджених ТОВ "Опто-Сервіс" письмових маркетингових досліджень та рекомендацій з приводу розвитку проекта МаркетГід за липень та серпень 2010р. Водночас суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо заяв відповідача про відсутність звітів чи консультацій під час перевірки, оскільки вони не є первинними бухгалтерськими чи податковими документами у розумінні податкового законодавства, а тому даний факт не є підставою для притягнення позивача до фінансової відповідальності. Згідно з договором від 17.05.2010 на виготовлення та встановлення зовнішньої реклами, укладеного між позивачем (Рекламодавець) і ТОВ "Престижінвестсервіс" (Розміщувач реклами), та додатковими угодами №1 від 28.06.2010 та №2 від 25.08.2010 до нього, останній бере на себе зобов'язання з виготовлення, оренди місця та встановлення зовнішньої реклами на біг-бордах та сітілайтах в інтересах Рекламодавця. Для розміщення реклами використовуються стаціонарні конструкції бігбордів, що вже розміщені, з нічним підсвітленням. Судом встановлено, що, позивач на підтвердження отримання цих послуг, під час перевірки надав кошториси та додаткові угоди до Договору із зазначенням адрес розташування бігбордів; акти виконаних робіт; податкові накладні; банківські виписки. Перевіркою не встановлено відсутність первинних бухгалтерських і податкових документів, обов'язок ведення і зберігання яких покладено на позивача. До перевірки позивач, зокрема надав копії актів про виконання договору: від 31.08.2010 б/н на суму 143500 грн. (у т.ч. ПДВ - 23817 грн.); від 30.09.2010 б/н на суму 225937,50 грн. (у т.ч. ПДВ - 37500); податкові накладні від 31.08.2010 №310834 на суму 143500 грн. (у т.ч. ПДВ - 23817 грн.), від 31.08.2010 №300911 на суму 225937,50 грн. (у т.ч. ПДВ - 37500 грн.), які підтверджують придбання позивачем послуг на загальну суму 369437,50 грн. (у т.ч. ПДВ - 61317 грн.). На підставі вказаного договору від 17.05.2010 позивачем включено до складу валових витрат за 3 кв. 2010р. 306587 грн. і до складу податкового кредиту з ПДВ 61317 грн. (у т.ч.: за липень 2010р. - 23817 грн., за серпень 2010р. - 37500 грн.). Суд апеляційної інстанції вважає, що вказані документи є достатніми для підтвердження правомірності формування позивачем валових витрат в сумі 306587 грн та податкового кредиту в сумі 61317 грн. Відповідно до договору від 04.11.2011 №04/11 [PERSON] зобов'язується надати позивачу послуги консультування з питань комерційної діяльності та управління, консуль-тувань з питань маркетингових досліджень. До перевірки та до суду позивач надав акт прийому-передачі виконаних робіт від 21.11.2011 на суму 15353,16 грн. (без ПДВ) та банківські виписки про перерахування коштів. Позивач на підставі вказаного договору включив до складу валових витрат за 4 кв. 2011р. 15353,16 грн, нарахованих у зв'язку з придбанням позивачем консультаційних послуг. Згідно з матеріалами справи документи не були прийняті відповідачем під час перевірки у зв'язку з відсутністю письмових підтверджень виконання придбаних у [PERSON] маркетингових послуг та не встановлено суті та мети замовлення позивачем вказаних послуг. Оскільки позивач не надав належних та допустимих доказів, що підтверджують виконання маркетингових послуг, суд вважає правомірним нарахування позивачу податкового зобов'язання по податку на прибуток за вказаний період у розмірі 3531 грн. Водночас суд апеляційної інстанції вважає за необхідне змінити постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.12.2013 року в частині стягнення судового збору у сумі 2285 грн з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві, - а саме: виключити з п.5 резолютивної частини постанови шлях списання коштів.

Результат розгляду: partial