Рішення адміністративного суду від 2014-02-19 00:00:00+02

Позивачка [PERSON] звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Єнакієвської міської ради, в якому просить донарахувати та сплатит їй допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років на поточний рік за період з 01.01.2011 року до [INFO] за дитиною [PERSON], [INFO], та за дининою [PERSON], [INFO], за період з 3 грудня 2012 року і до дати досягнення сином трирічного віку. До того ж, про стягнути з відповідача компенсаційну виплату за втрату годувальника в розмірі 58534,00 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що її чоловік, [PERSON] - учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалід ІІ групи, помер [INFO]. Згідно експертного висновку Донецької регіональної міжвідомчої експертної комісії № 292633/21-10 від 09.10.2011 року захворювання, яке призвело до смерті, пов'язане з виконанням обов'язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. В випадках втрати годувальника, смерть якого пов'язана з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, родині померлого годувальника, виплачується одноразова компенсація в розмірі 60 мінімальних заробітних плат. Розмір заробітної плати визначається на момент втрати годувальника. На момент смерті [PERSON] розмір мінімальної заробітної плати становить 1102,00 грн. Тому, їй повинні виплатити 66120,00 грн., але УПСЗН м. Єнакієве виплатило 7856 грн. Тому просить стягнути недоплачену сумму компенсації. Крім того, просить визнати виплати їй щорічну допомогу на оздоровлення дітей [PERSON] та [PERSON] за 2012-2103 роки в розмірі 3402, 00 грн та 3366,00 грн. на кожного, як дітям, які втратили батька внаслідок Чорнобильської катастрофи. Зазначив, що вона, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» маж право на отримання щорічної допомоги на на оздоровлення дітей в розмірі 3 мінімальних заробітних плат. За 2012 рік вказану допомогу вона не отрмала, а за 2013 рік отримала щорічну допомогу на оздоровлення в значно нижчому розмірі - по 75 грн. на кожну дитину, у зв'язку з чим, вона происть стягнути недоплачену суму. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвами про народження (а.с. 11- 12). Позивач у зв`язку з народженням дітей перебував і перебуває на обліку відповідача та отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі 130 грн. з червня 2009 року (а.с.27)). Відповідачем допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку позивачу призначена відповідно п. 23 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» № 107- VI. Статтею 5 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» від 21 листопада 1992 року № 2811-XII (зі змінами та доповненнями) передбачено, що всі види державної допомоги сім'ям з дітьми, крім допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами жінкам, зазначеним у частині другій статті 4 цього Закону, призначають і виплачують органи соціального захисту населення за місцем проживання батьків (усиновителів, опікуна, піклувальника). З 1 січня 2008 року відповідно до статті 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" та пункту 3 Прикінцевих Положень цього Закону, пункту 22 Порядку про призначення та виплату державної допомоги сім'ям з дітьми затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751, розмір допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між: з 1 січня 2008 року - 50%; з 1 січня 2009 року -75%; з 1 січня 2010 року - 100% прожиткового мінімуму встановленого для працездатних осіб та середньомісячним сукупнім доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 грн. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем призначено допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» в редакції Закону № 107-VІ, тобто у розмірі не менше 130 гривень без врахування різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців. Відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік», розділ П «Внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким викладена зазначена редакція частини першої статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», діяла по 31 грудня 2008 року. Порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми був затверджений постановою Кабінету Міністрів України 27 грудня 2001 року N 1751 саме на виконання Закону N 2811-XII (пункт 1). Таким чином, станом на день звернення позивача до відповідача із заявою при призначення їй допомоги по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, частина 1 статті 15 Закону діє в наступній редакції: допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. В подальшому, а ні Законом України «Про Державний бюджет на 2012 рік», а ні Законом України «Про Державний бюджет на 2013 рік», ані іншими законами не встановлювався інший розмір допомоги, ніж в Законах №2811-ХІІ та №2240-ІІІ. Тому вимоги позивача щодо нарахування та виплати спірної допомоги з 01.11.2011 року підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача здійснювати нарахування спірної допомоги до дати досягнення сином [PERSON], [INFO] трирічного віку, тобто за 2014 та 2015 роки, суд вважає їх необґрунтованими, оскільки згідно з вимогами Кодексу адміністративного судочинства України захисту підлягають тільки порушені права, а не ті, які можуть бути порушені в майбутньому, а тому вимоги позивачки підлягають задоволенню лише на дату розгляду судом цієї справи, тобто на час встановлення порушення прав позивача. Стосовно вимог позивачки стягнути з на її користь нараховану відповідачем допомогу по догляду за дитиною до досягнення ними трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років за період з 01.11.2011 року, суд також вважає необґрунтованими, оскільки спірна допомога їй ще не нарахована, а тому підстави для її стягнення також відсутні. В даному випадку належним і достатнім способом захисту порушених прав позивача є зобов'язання відповідача здійснити виплату перерахованих сум спірної допомоги по догляду за дітьми. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] має статус вдови, загиблого внаслідок Чорнобильської катастрофи, з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується копіями відповідних посвідчень (а.с. 10). Її чоловік [PERSON] помер [INFO]. Згідно ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ, сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою передбачена одноразова компенсація у розмірі 60 мінімальних заробітних плат. Виплата здійснюється з мінімальної заробітної плати, яка склалася на момент втрати годувальника. Однак, на підставі ст. 62 вищевказаного Закону, застосування цього Закону проводиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для виконання міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої влади України, місцевими органами влади, всіма суб'єктами господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності. Таким чином, позивач повинен був отримати компенсацію у розмірі 66120,00 грн. (згідно із розрахунком: 1102,00 грн. грн. х 60). Отже, виплаті підлягає невиплачена компенсація у розмірі 58534,00 грн. грн. Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ, Постанови Кабінету міністрів України №562 від 12.07.2005р. «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 04.01.2000р. п.2 №1 «Про порядок виплати органами соціального захисту населення щорічної компенсації на оздоровлення громадянам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи», щорічна допомога на оздоровлення виплачується кожній дитині, яка втратила внаслідок Чорнобильської катастрофи, одного з батьків. Згідно довідки відповідача позивачу не було сплачено компенсаційні суми на оздоровлення дітей за 2012 рік, а за 2013 рік було сплачено 150,00 грн. (а.с. 25) Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Відповідно до ст. 67 Закону України "Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", конкретні розміри всіх видів доплат, пенсій і компенсацій підвищується Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати. Тобто при виплаті допомоги за 2010 рік Управління праці та соціального захисту населення Єнакієвської міської ради Донецької області повинно було керуватися ст. 48 спеціального закону, а саме Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Таким чином, позивач повинен був отримати щорічну допомогу на оздоровлення за 2012 рік згідно із розрахунком: 1134, 00 грн. х 3х 2 , а за 2013 рік - згідно із розрахунком 1147,00 грн. х 3 х 2. Враховуючи, що було сплачено 150,00 грн., на користь [PERSON] необхідно стягути недоплачену суму щорічної допомоги на оздоровлення дітей, [PERSON], [PERSON] за 2012-2013 роки у розмірі 13534,00 грн.

Результат розгляду: granted