Рішення адміністративного суду від 2014-01-13 00:00:00+02

Позивач 20 травня 2013 року подав названий позов ,в обґрунтування своїх вимог вказав наступне. 10 травня 2013 року о 17-22 годині він, керуючи автомобілем TOYOTA AVENSIS , номерний знак [NUMBER], рухався в смт Вишнівець Збаразького району зі швидкістю руху 75 км/год., був зупинений відповідачем. На його прохання назвати причину зупинки відповідач відповів, що він перевищив швидкісний режим, тобто рухався в населеному пункті зі швидкістю 88 км/год., швидкість руху вимірювалася за допомогою приладу «Візир». Відповідачем було складено постанову про адміністративне правопорушення серії ВО1 № 175613 від 10.05.2013 року та протокол серії СА1 № 222793 від 10.05.2013 року, відповідно до яких, він рухався зі швидкістю 88 км/год., чим перевищив максимальну швидкість руху транспортного засобу в населеному пункті на 2 км/год. Вважає дії інспектора ДПС незаконними з наступних підстав: по-перше, правопорушення він не скоював,оскільки рухався населеному пункті із дотриманням Правил дорожнього руху України ; по-друге, у момент, близький до вимірювальної швидкості та зупинки, його обігнали декілька автомобілів зі значно більшою швидкістю руху ніж у його автомобіля, яким ймовірно і належить швидкість, яку зафіксував інспектор приладом «Візир». Проте, попередні автомобілі інспектор не зупинив; по-третє, зазначена постанова винесена за результатами застосування фіксації порушень ПДР засобами фото- та відео фіксації, що працюють у автоматичному режимі, у відповідності до ст.14-1 КУпАП. Прилад, яким проводився нагляд за дорожнім рухом з метою фіксації порушень ПДР, не є автоматичним засобом фото чи відео фіксації, оскільки він знаходився у співробітника ДАІ, керується ним безпосередньо або через комп'ютер (прилад «Візир»). Між тим, ст. 14-1 КпАП України передбачає, що для її застосування необхідно, щоб фіксація велася саме засобами фото, кіно- або відео зйомки, які працюють в автоматичному режимі. За таких умов, така фіксація не відповідає вимогам закону,до того ж, не сприяє виконанню основних завдань міліції і, зокрема, ДАІ по профілактиці та припиненню правопорушень.. До того ж, у постанові відсутні вказівки на те, хто саме проводив фотофіксацію. Між тим, це повинно бути зафіксовано, тим більше, що у відповідності до п. 13.2 Інструкції з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України (затверджено Наказом МВС 13.11.2006 №1111), до використання спеціальних засобів нагляду за дорожнім рухом допускаються лише співробітники, які вивчили інструкції та склали заліки з використання цих приладів. Тому при оцінці як законності, так і достовірності фіксації порушень ПДР необхідно мати відомості про цих співробітників. Як вбачається зі змісту постанови в справі про адміністративне правопорушення, у даному випадку використовувався вимірювач швидкості «Візир» № 0812410. Встановити та довести, що вимірювалася швидкість саме його автомобіля неможливо, а за таких умов різниця у часі між зупинкою його відповідачем та показами приладу може означати, що насправді виміряна швидкість будь-якого автомобіля, який рухався попереду або позаду його автомобіля. З огляду на положення ст. 251 КпАП України, у якій міститься норма імперативного характеру щодо використання тільки тих технічних приладів та засобів що мають функції відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, вимірювач «Візир» не може бути використаний як належний доказ по справі. Більше того, винесення постанови без достатніх доказів суперечить п.1.6 розпорядження МВС України від 21.05.2009 року № 466 «Про організацію роботи підрозділів ДАІ з профілактики правопорушень із застосуванням засобів фото- і кінозйомки, відеозапису». Крім того, в постанові у справі про адміністративне правопорушення не наведено даних про допуск даного засобу вимірювальної техніки до застосування в Україні , повірку, похибки при вимірюваннях , що робить вимірювання незаконними у відповідності до Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність». Відповідно до ст. 10-15 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», на вимірювання у сфері в якій їх результати можуть бути використані у якості доказу по справі, розповсюджується державний метрологічний нагляд. За таких умов, кожен засіб вимірюваної техніки має бути укомплектовано документами про допуск даного типу засобів вимірюваної техніки для використання в Україні та про повірку даного типу засобів вимірюваної техніки. Таких документів йому співробітником ДАІ надано не було. Крім того, при розгляді справи про притягнення його до адміністративної відповідальності були порушені його права,а саме він пояснював відповідачу , що він не згоден з вищевказаною постановою, зазначив це в протоколі, у зв'язки з чим йому потрібно скористатися юридичною допомогою адвоката, що передбачено ст. 268 КпАП України, однак його прохання не було прийнято до уваги, чим порушено його право на юридичну допомогу. Просив скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ВО1 № 175613 від 10.05.2013 року, якою його було притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.1 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у розмірі 300 гривень. а провадження по адміністративній справі - закрити в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Позивач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, подав заяву з проханням розглянути справу в його відсутність. Позовні вимоги підтримав в письмовій заяві в повному обсязі. Відповідач, будучи допитаним Збаразьким районним судом Тернопільської області, пояснив, що позов не визнає, оскільки мало місце порушення ПДР України, водій рухався зі швидкістю 88 км/год. в населеному пункті, перевищивши дозволену швидкість на 28 км/год. Очевидцем цього порушення була пасажир [PERSON], яка зазначена в протоколі про дане правопорушення та міститься її підпис в підтвердження правомірності притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності , просить позов розглянути в його в його відсутність. Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, вважає встановленим наступне. 10.05.2013 р. інспектор ВДАІ МІБ Збаразького РВ УМВС України Ясинський Сергій Васильович, що склав постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ВО1№ 175613, в якій зазначив, що 10.05.2013 р. о 17-22 годині у смт Вишнівець Збаразького району Тернопільської області [PERSON] , керуючи автомобілем TOYOTA AVENSIS , номерний знак [NUMBER] рухався зі швидкістю 88 км/год., чим перевищив максимальну швидкість руху транспортного засобу у населеному пункті на 28 км/год. Швидкість вимірювалась приладом «Візир» № 0812410. Названою постановою на [PERSON] накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 300 гривень. Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно зі ст.ст.9-11 КпАП України необхідною умовою для притягнення до адміністративної відповідальності є наявність вини . Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.280 КупАП зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. За змістом ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Згідно ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення. Аналізуючи досліджені у судовому засіданні обставини та докази у справі в їх сукупності, оскільки позивачем не надано суду доказів на підтвердження його позовних вимог, суд приходить до висновку , що в ситуації, яка сталася 10.05.2013 року , факт скоєння [PERSON] адміністративного правопорушення доведений, що підтверджується складеною інспектором ДПС 10.05.2013 року протоколом про адміністративне правопорушення, постановою в справі про адміністративне правопорушення та доданою до протоколу допиту відповідача Збаразьким районним судом Тернопільської області, копією фотографії на якій чітко зафіксована передня частина автомобіля TOYOTA з номерним знаком [NUMBER], зазначений час - 10.05.2013 р. о 17:22:11 та швидкість автомобіля - 88 км/год., при цьому на фотографії на якій зазначений час 10.05.2013 р. о 17:22:20 швидкість руху почала знижуватися та становила вже 79 км/год. Цими фотографіями не підтверджені доводи позивача стосовно того, що приладом «Визир» зафіксована швидкість іншого автомобіля. Відповідно до Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, затвердженого наказом МВС України від 01.03.2010 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.03.2010 року технічні засоби для визначення швидкості руху, зокрема, визначений вимірювач швидкості радіолокаційний відеозаписувальний «Визир». Отже доводи щодо вимірювання швидкості неналежним приладом не є обгрунтованими. На підставі викладеного, ст. 19 Конституції України, ст.ст. 256, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

Результат розгляду: denied