Рішення адміністративного суду від 2014-01-28 00:00:00+02

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 08.09.2010 у справі №2а-1350/10/1270 було частково задоволено позов [PERSON] до Державної судової адміністрації України, територіального Управління державної судової адміністрації в Луганській області, Міністерства фінансів України, державного казначейства України про визнання незаконною бездіяльність, зобов'язання територіального Управління державної судової адміністрації в Луганській області провести з 01.06.2005 року по 01.02.2010 року перерахунок розміру заробітної плати, зобов'язання Міністерства фінансів України профінансувати вказані витрати на виплату заборгованості з заробітної плати з 01.06.2005 року по 01.02.2010 року та на виплату заробітної плати з 01.02.2010 року у встановленому ст.44 Закону України «Про статус суддів» та постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.05р. № 865 розмірі, а саме: - визнано неправомірними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області щодо нарахування та виплати заробітної плати [PERSON] з 19 серпня 2009 року з розрахунку посадового окладу в розмірі 7,5 мінімальних заробітних плат, встановлених Законом на момент проведення виплат, а з 22 травня 2008 року надбавки за вислугу років у розмірі 20 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, з 03 серпня 2009 року надбавки за вислугу років у розмірі 25 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас; - зобов'язано територіальне управління Державної судової адміністрації України в Луганської області провести [PERSON] перерахунок з 22 травня 2008 року надбавки за вислугу років у розмірі 20 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, з 03 серпня 2009 року надбавки за вислугу років у розмірі 25 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, а з 19 серпня 2009 року перерахунок заробітної плати, обчисленої з урахуванням посадового окладу, виходячи з 7,5 мінімальних заробітних плат, встановлених законом на момент проведених виплат з 19.08.2009 року з урахуванням раніше проведених виплат (а.с. 71-75, т.1). Постанова суду була залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 03.11.2010 (а.с. 97, т.1). Відповідач у справі, Державна судова адміністрація України, 17.06.2011 звернувся до суду з заявою про перегляд постанови від 08.09.2010 у справі №2а-1350/10/1270 за нововиявленими обставинами, в якій посилаючись на скасування Вищим адміністративним судом України судових рішень (постанови Київського окружного адміністративного суду від 21.05.2008 та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 19.08.2009) покладених в основу прийнятої постанови від 08.09.2010 у справі №2а-1350/10/1270, просив скасувати постанову Луганського окружного адміністративного суду від 08.09.2010 у справі №2а-1350/10/1270 та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позову повністю. Заяву було прийнято судом та зупинено провадження з розгляду даної заяви до отримання судом матеріалів справи №2а-1350/10/1270, яка на той час перебувала на розгляді у Вищому адміністративному суді України. Після отримання матеріалів справи №2а-1350/10/1270 було поновлено провадження з розгляду заяви відповідача про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, заяву призначено до розгляду у судовому засіданні на 23.01.2014 об 11 год. 00 хв. Представники сторін у судове засідання не прибули, хоча були належними чином повідомлені про дату та час його проведення. Відповідно до приписів статті 252 КАС України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду заяви і перегляду судового рішення. Відповідно до частини 4 статті 252 КАС України суд може не досліджувати докази стосовно обставин, що встановлені у судовому рішенні, яке переглядається за нововиявленими обставинами, якщо вони не оспорюються. Так судом встановлено, що [PERSON] працює на посаді судді Новопсковського районного суду Луганської області з 12 грудня 2003 року, що підтверджується відповідним записом у трудовій книжці позивача, (а.с.6). 19.03.2009 позивача обрано безстроково суддею Новопсковського районного суду Луганської області. Рішенням Кваліфікаційної комісії суддів загальних судів Луганського апеляційного округу від 20.07.2007 року позивачу присвоєно четвертий кваліфікаційний клас судді. Згідно довідок територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області заробітна плата позивачу з січня 2006 року по березень 2010 року розраховувалась з посадового окладу, розмір якого становив 2 490 грн. Постановою Кабінету Міністрів України "Про оплату праці суддів" від 3 вересня 2005 року № 865, яка набрала чинності з 1 січня 2006 року, було затверджено схеми посадових окладів керівників та суддів Конституційного Суду України, Верховного Суду України, вищих спеціалізованих судів, Апеляційного суду України, апеляційних та місцевих судів згідно з додатками 1-6, які розраховано виходячи з кратності до мінімальної заробітної плати, а також розміри надбавок до посадових окладів суддів за кваліфікаційні класи. Постановою Кабінету Міністрів України "Питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів" від 21 грудня 2005 року № 1243 встановлено, що для вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів, розміри посадових окладів яких визначаються залежно від кількості розмірів мінімальної заробітної плати, зокрема, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2005р. № 865 та іншими нормативно-правовими актами, розміри посадових окладів встановлюються виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332 гривні і в подальшому при підвищенні мінімальної заробітної плати перерахунок не провадиться. Постановою Кабінету Міністрів України від 31 грудня 2005 року № 1310 постанову Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865 доповнено пунктом 4-1, відповідно до положень якого розміри посадових окладів, передбачених цією постановою, встановлюються виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332 гривні і в подальшому при підвищенні мінімальної заробітної плати їх перерахунок не провадиться. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 19 березня 2007 року визнано протиправним та скасовано пункт 4-1 постанови Кабінету Міністрів України "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" від 3 вересня 2005 року № 865. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2007 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29 жовтня 2009 року постанову Печерського районного суду м. Києва від 19 березня 2007 року в частині визнання протиправним та скасування пункту 4-1 постанови Кабінету Міністрів України "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" від 3 вересня 2005 року № 865 залишено без змін. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 травня 2008 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2009 року, визнано незаконними постанови Кабінету Міністрів України "Про питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів" від 21 грудня 2005 року № 1243 в частині встановлення розміру посадового окладу суддям; пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року №865" від 31 грудня 2005 року № 1310 та пункт 4-1 постанови Кабінету Міністрів України "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" від 3 вересня 2005 року № 865. Задовольняючи позовні вимоги в частині зобов'язання територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганської області провести [PERSON] з 19 серпня 2009 року перерахунок заробітної плати, обчисленої з урахуванням посадового окладу, виходячи з 7,5 мінімальних заробітних плат, встановлених законом на момент проведених виплат, суд першої інстанції посилався на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.05.2008, залишену без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.08.2009. Постановою Вищого адміністративного суду України від 13 квітня 2011 року постанову окружного адміністративного суду міста Києва від 21 травня 2008 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2009 року скасовано, у задоволенні позову про визнання незаконними та скасування зазначених постанов Кабінету Міністрів України відмовлено. Відповідно пункту 4 частини 1 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є скасування судового рішення, яке стало підставою для прийняття постанови чи постановлення ухвали, що належить переглянути. Відповідно до положень частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. За правилами частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, а також для всіх органів, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Враховуючи викладене, постанова Печерського районного суду м. Києва від 19 березня 2007 року була обов'язковою з 3 грудня 2007 року (дати набрання нею законної сили) до 1 січня 2012 року (дати втрати чинності скасованої нею постанови Кабміну), а постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 травня 2008 року - з 19 серпня 2009 року (дати набрання нею законної сили) до 13 квітня 2011 року, дати її скасування постановою Вищого адміністративного суду України. Проте, постанова Печерського районного суду м. Києва від 19 березня 2007 року не може бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки нею визнано протиправним та скасовано лише пункт 4-1 постанови Кабінету Міністрів України "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" від 3 вересня 2005 року № 865, відповідно до положень якого розміри посадових окладів, передбачених цією постановою, встановлюються виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332 гривні і в подальшому при підвищенні мінімальної заробітної плати їх перерахунок не провадиться. Між тим, аналогічні обмеження були передбачені також постановою Кабінету Міністрів України "Питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів" від 21 грудня 2005 року № 1243, якою встановлено, що для вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів, розміри посадових окладів яких визначаються залежно від кількості розмірів мінімальної заробітної плати, зокрема, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865 та іншими нормативно-правовими актами, розміри посадових окладів встановлюються виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332 гривні і в подальшому при підвищенні мінімальної заробітної плати перерахунок не провадиться. Положення зазначеної постанови стали преамбулою постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 19 березня 2007 року постанова Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року № 1243 незаконною та нечинною не визнавалась, а тому підлягала виконанню. Пункт 4-1 постанови Кабінету Міністрів України "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" від 3 вересня 2005 року № 865, постанова Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року №1243 та пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865" від 31 грудня 2005 року № 1310 були визнані незаконними постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 травня 2008 року (набрала законної сили 19 серпня 2009 року). Обов'язковому виконанню підлягає рішення суду, резолютивна частина якого ухвалена відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України. У справах щодо оскарження нормативно-правових актів органів виконавчої влади відповідно до положень частини 11 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суд зобов'язаний у резолютивній частині постанови вирішити питання не тільки про визнання нормативно-правового акта незаконним або таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, але й обов'язково зазначити у резолютивній частині постанови про визнання нормативно-правового акта нечинним. Тобто нормативно-правовий акт у відповідності до положень статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України втрачає чинність лише при умові наявності відповідного запису про це у резолютивній частині рішення суду. У резолютивній частині постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 травня 2008 року суд визнав незаконними постанови Кабінету Міністрів України "Про питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів" від 21 грудня 2005 року № 1243 в частині встановлення розміру посадового окладу суддям; пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865" від 31 грудня 2005 року № 1310 та пункт 4-1 постанови Кабінету Міністрів України "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" від 3 вересня 2005 року № 865. Рішення про визнання зазначених нормативно-правових актів нечинними судом не ухвалювалось. Відповідно до положень пункту 2 частини 1 статті 168 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову у випадку, якщо суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення. Додаткова постанова у зазначеній справі судом не приймалась. Отже, зазначені положення постанов Кабінету Міністрів України були визнані судом незаконними, а нечинними не визнавались і тому підлягали виконанню. Відповідно до статті 253 КАС України суд може скасувати постанову чи ухвалу у справі і прийняти нову постанову чи ухвалу або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення. При ухваленні нового судового рішення суд користується повноваженнями суду відповідної інстанції. За таких обставин, враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви про перегляд постанови Луганського окружного адміністративного суду від 08.09.2010 у справі №2а-1350/10/1270 за нововиявленими обставинами. Суд вважає, що постанова від 08.09.2010 підлягає скасуванню в частині задоволення вимог про зобов'язання територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганської області провести [PERSON] з 19 серпня 2009 року перерахунок заробітної плати, обчисленої з урахуванням посадового окладу, виходячи з 7,5 мінімальних заробітних плат, встановлених законом на момент проведених виплат. В цій частині позовних вимог слід відмовити. Щодо решти задоволених позовних вимог про зобов'язання провести [PERSON] перерахунок з 22 травня 2008 року надбавки за вислугу років у розмірі 20 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, з 03 серпня 2009 року надбавки за вислугу років у розмірі 25 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, в цій частині відповідачем у заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами не наведено будь-яких обґрунтувань щодо відмови у їх задоволенні, не встановлено підставі для відмови у задоволенні таких вимог і судом під час здійснення перегляду за нововиявленими обставинами. Отже, в цій частині постанова суду від 08.09.2010 залишається без змін. Що стосується клопотання Державної судової адміністрації України про звільнення від сплати судового збору, суд зазначає, що воно підлягає задоволенню, з огляду на таке. Відповідно до ч.1 ст.88 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до сплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк. Як вбачається з довідки від 30 травня 2011 року №1030 територіальне управління Державної судової адміністрації України в Луганській області є неприбутковою організацією та фінансується виключно за рахунок коштів Державного бюджету. Кошторисом територіального управління коштів на сплату судового збору не передбачено. (а.с.8 т.2) У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає за можливим звільнити Державну судову адміністрацію України від сплати судового збору за подачу до суду заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Луганського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2010 року по справі № 2а-1350/10/1270. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial