Рішення адміністративного суду від 2014-03-26 00:00:00+02

У лютому 2014 року Публічне акціонерне товариство «Запоріжтрансформатор» (далі - ПАТ «ЗТР», позивач) звернулось до суду із адміністративним позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів (далі - СДПІ, відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 11.02.2014 №0000012520. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та зазначив, що оскаржуване рішення є неправомірним. Зокрема вказав, що підставою для винесення оскаржуваного рішення є господарські відносини між позивачем та ТОВ «Комель. ЮА». При цьому, позивачем дотриманні всі вимоги податкового законодавства, жодних порушень ПАТ «ЗТР» вимог Податкового кодексу не встановлено, а тому просить позов задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечив та зазначив, що позивач фактично не отримував жодних послуг від свого контрагента, а тому неправомірно відніс суму ПДВ до податкового кредиту. Просив відмовити у задоволення позову. На підставі ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), судом у судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину постанови. Розглянувши подані документи, заслухавши пояснення сторін, судом установлені наступні обставини. ПАТ «ЗТР» є виробником силових трансформаторів, в яких використовується трансформаторне мастило, яке кваліфікується за кодом УКТЗЕД 2710 19 93 00 «Електроізоляційні мастила». Оскільки таке мастило не виробляється на території України ПАТ «ЗТР» ввозив на митну територію такий товар для використання його у своїй господарської діяльності. Механізм збирання, видалення, знешкодження та утилізації відпрацьованих мастил (олив), що утворюються внаслідок використання вироблених або імпортованих на територію України мастил (олив) визначає Порядок збирання, видалення, знешкодження та утилізації відпрацьованих мастил (олив), затверджений постановою КМУ від 07.12.2012 №1221 (далі - Постанова №1221). Відповідно до Постанови №1221, підприємства, установи та організації всіх форм власності, що виробляють або імпортують для вільного використання мастила (оливи) за кодами товарних підкатегорій згідно з УКТЗЕД, зокрема, 2710 19 93 00, внаслідок використання яких утворюються відпрацьовані мастила (оливи), зобов'язані самостійно відповідно до законодавства забезпечити збирання, видалення, знешкодження та утилізацію відпрацьованих мастил (олив) або укласти договори про виконання робіт з організації збирання, видалення, знешкодження та утилізації відпрацьованих мастил (олив) з уповноваженим підприємством, що належить до сфери управління Міністерства екології та природних ресурсів, чи іншими суб'єктами господарювання, що мають ліцензію на право провадження діяльності у сфері поводження із зазначеними небезпечними відходами, з урахуванням установленої цією постановою мінімальної ціни на послуги з організації збирання, видалення, знешкодження та утилізації відпрацьованих мастил (олив). Пунктом 4 Постанови №1221 встановлено, що виробники та імпортери мастил (олив) самостійно забезпечують відповідно до законодавства збирання, видалення, знешкодження та утилізацію відпрацьованих мастил (олив), які утворюються внаслідок використання вироблених чи ввезених ними в Україну мастил (олив), або укладають договори про виконання робіт з організації збирання, видалення, знешкодження та утилізації відпрацьованих мастил (олив) з уповноваженим підприємством чи іншими суб'єктами господарювання (спеціалізованими підприємствами), що мають ліцензію на право провадження діяльності у сфері поводження із зазначеними небезпечними відходами, з урахуванням затвердженої Кабінетом Міністрів України мінімальної ціни на послуги з організації збирання, видалення, знешкодження та утилізації відпрацьованих мастил (олив). Згідно із п.16 Постанови №1221, для здійснення державного екологічного контролю в пунктах пропуску через державний кордон імпортер мастил (олив) надає державному інспектору з охорони навколишнього природного середовища територіального органу Держекоінспекції (далі - державний інспектор) завірені печаткою імпортера: дві копії договору про виконання робіт з організації збирання, видалення, знешкодження та утилізації відпрацьованих мастил (олив) з уповноваженим підприємством чи іншими спеціалізованими підприємствами, що мають ліцензію на право провадження діяльності у сфері поводження із зазначеними небезпечними відходам; дві копії документів про оплату послуг з організації збирання, видалення, знешкодження та утилізації відпрацьованих мастил (олив) з урахуванням затвердженої Кабінетом Міністрів України мінімальної ціни на послуги з організації збирання, видалення, знешкодження та утилізації відпрацьованих мастил (олив). На виконання вимог Постанови №1221 17.07.2013 між позивачем (замовник) та ТОВ «Комель. ЮА» (виконавець) укладений договір №ВМ-0296 про виконання робіт з організації збирання, видалення, знешкодження та утилізації відпрацьованих мастил (олив). Згідно із п.18 Постанови №1221 за результатами проведення екологічного контролю мастил (олив), на товаросупровідних документах державний інспектор проставляє відповідний штамп. Указаний договір був наданий для здійснення екологічного контролю та за результатами його проведення на договорі проставлений відповідний штамп від 02.10.2013. Відповідно до пп. 8 п.2 Постанови №1221 спеціалізоване підприємство - суб'єкт господарювання, його філія, інший відокремлений підрозділ, які здійснюють операції поводження з відпрацьованими мастилами (оливами) та надають послуги, пов'язані із збиранням, видаленням, знешкодженням та утилізацією відпрацьованих мастил (олив), на підставі відповідної ліцензії. Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Комель. ЮА» є спеціалізованим підприємством по веденням операцій у сфері поводження з небезпечними відходами (збирання, зберігання), що підтверджується Ліцензією №199221, виданою Міністерством екології та природних ресурсів України, строком дії з 04.03.2013 по 04.03.2018. Предметом указаного договору є надання виконавцем замовнику послуг з організації власними силами або шляхом доручення третіх осіб заходів з переробки відпрацьованих мастил (олив). Згідно із п.2.3 договору, оплата послуг виконавця здійснюється шляхом попередньої оплати у розмірі 100% вартості послуг безготівковим перерахуванням суми попередньої оплати. Крім того, з урахуванням властивостей електроізоляційних масел термін їх служби без заміни складає 20-25 років, тобто, необхідність їх утилізації виникне у 2033 році. На виконання умов договору позивач перерахував на користь ТОВ «Комель. ЮА»: платіжним дорученням №10192 від 03.10.2013 - 708 205,25грн, у тому числі ПДВ 118 034,20грн., платіжним дорученням №10365 від 07.10.2013 - 455 824,13грн., у тому числі ПДВ 75 970,69грн. Перерахування коштів підтверджується також випискою по рахунку ПАТ «ЗТР» ПАТ «Промінвестбанк». Тобто, здійснення оплати указаного договору є необхідним для митного оформлення мастила. Надання під час митного оформлення документів про оплату послуг з організації збирання, видалення, знешкодження та утилізації відпрацьованих мастил (олив) є обов'язковим та передбачене п.16 Постанови №1221. Після сплати ПАТ «ЗТР» грошових коштів ТОВ «Комель. ЮА» оформлені та надані податкові накладні від 03.10.2013 №12 (на 708 205,25грн, у тому числі ПДВ 118 034,20грн) та від 01.10.2013 №21 (на 455 824,13грн., у тому числі ПДВ 75 970,69грн). У жовтні 2013 ТОВ «ЗТР» відніс ПДВ у розмірі 194 005 грн. до податкового кредиту. Посадовими особами СДПІ у період з 10.01.2014 по 22.01.2014 проводилась документальна позапланова виїзна перевірка ПАТ «ЗТР» з питання дотримання вимог податкового законодавства при господарський відносинах з ТОВ «Інтерлінк», ПП «НВФ «Кароліна» за серпень 2013 року, з ТОВ «Комель. ЮА» за жовтень 2013р. За результатами проведеної перевірки складений акт від 28.01.2014 №31/25-00/00213428 (далі - Акт). Проведеною перевіркою встановлене та у Акті зафіксоване порушення, а саме, п.198.3, ст.198, п.200.1, п.200.3, абз. а п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України (далі - ПК України) ПАТ «ЗТР» завищено суму бюджетного відшкодування за листопад 2013 року у розмірі 194 055,00грн. Під час перевірки посадовими особами СДПІ вставлено та у акті зафіксовано (арк. 5 - 9 акту), що станом на закінчення перевірки заходів із переробки відпрацьованих олив в рахунок отриманою передплати у жовтні 2013 року ТОВ «Комель. ЮА» не здійснювалось. Також у акті зазначено, що ПАТ «ЗТР» жодних доказів щодо повернення передоплати за не отримані від ТОВ «Комель. ЮА» послуги не вживав, корегування податкового кредиту не здійснював. Крім того, податковим органом досліджений ланцюг взаємовідносин ТОВ «Комель. ЮА» із іншими суб'єктами господарювання, зокрема ТОВ «ІН ЕКО». Під час відпрацювання ТОВ «ІН ЕКО» податковим органом встановлено, що посадові особи ТОВ «ІН ЕКО» відсутні за місцем реєстрації, крім того, потужності по утилізації і переробці небезпечних відходів у товариства відсутні. За результатами проведеної перевірки та на підставі виявлених порушень відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення від 11.02.2014 №0000012520, яким позивачу нараховані штрафні санкції у розмірі 97 002,50грн., та встановлена сума завищення бюджетного відшкодування у розмірі 194 005,00грн. Вважаючи указане рішення протиправними позивач звернувся до суду. Як встановлено п.185.1 ст.185 ПК України об'єктом оподаткування є, зокрема, операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України. Пунктом 198.1 ст. 98 ПК України встановлено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Згідно із п.198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Приписами указаної статті встановлено, що право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового період. При цьому, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п.198.2 ст.198 ПК України). У даному випадку, датою виникнення у ПАТ «ЗТР» права на податковий кредит є дата списання коштів з банківського рахунку платника податку про оплату послуг ТОВ «Комель. ЮА». Пунктом 44.1 ст.44 ПК України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст.201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Статтею 201 ПК України встановлено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України). Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг (п.201.4 ст.201 ПК України). Із матеріалів справи вбачається та представником відповідача не заперечується, що податкові накладні, на підставі яких позивачем здійснено формування податкового кредиту відповідають вимогам чинного законодавства. Сумнівів щодо правильності їх оформлення та достовірності ні під час перевірки, ні під час судового засідання представниками СДПІ не виникало. Крім того, у судовому засіданні представник відповідача зазначив, що ТОВ «Комель. ЮА» відобразило у своїй податковій звітності суму ПДВ отриману за договором від 17.07.2013 №ВМ-0296, жодних розбіжностей не виявлено. Також, 09.01.214 посадовими особами ДПІ у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві проведено зустрічну перевірку ТОВ «Комель. ЮА» щодо підтвердження господарських відносин із ПАТ «ЗТР», їх реальності та повноти відображення в обліку за період з 01.10.2013 по 31.10.2013. За результатами перевірки складено довідку від 09.01.2014 №1/2-57-22-04-10/37310271. Під час перевірки встановлено та у довідці зафіксовано відсутність розбіжностей у взаємовідносинах між ТОВ «Комель. ЮА» та ПАТ «ЗТР» за жовтень 2013 року та звіркою встановлено відображення в податковому обліку господарських операцій та розрахунків із ПАТ «ЗТР» за жовтень 2013 року. Пунктом 200.1 ст. 200 ПК України визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з п. 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (п.200.3 ст.200 ПК України). Згідно із п. 200.4 ст.200 ПК України якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з п. 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду. Відповідно до ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Указана позиція також висловлена та узгоджується практикою Європейського суду з прав людини («Інтерсплав» проти України, Щокін проти України). Так, указаними судовими рішеннями встановлено, що враховуючи своєчасне і повне виконання покупцем своїх зобов'язань, такий покупець не повинен відповідати за наслідки невиконання продавцем своїх податкових зобов'язань. Позбавлення податковими органами права платників податків ПДВ на податковий кредит/бюджетне відшкодування з причин виявлення зловживань з боку їхніх постачальників є порушенням ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції. Нормативними актами України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов'язаннями іншої юридичної особи, в тому числі за податковими зобов'язаннями. При придбанні товару/послуг покупець зобов'язаний лише сплатити відповідну суму податку на додану вартість продавцю в ціні товару, який зобов'язаний внести цю суму податку на додану вартість до бюджету і у випадку невиконання свого обов'язку понести за це відповідальність. З наведеного випливає, що сама по собі несплата податку продавцем та його контрагентами по ланцюгу (у томі числі у разі ухилення від сплати), в разі фактичного здійснення господарської операції не впливає на формування податкового кредиту покупцем та суму бюджетного відшкодування, не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту. В разі невиконання контрагентами по ланцюгу своїх обов'язків по сплаті податку на додану вартість до бюджету, такі дії тягнуть відповідальність та негативні наслідки саме щодо цих осіб. Із матеріалів справи вбачається та у судовому засіданні встановлено, що жодних порушень податкового законодавства позивачем та ТОВ «Комель. ЮА» у межах досліджених господарський відносин не було. З урахуванням викладеного суд вважає, що оскаржуване рішення відповідача є протиправним та підлягає скасуванню. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч.3 ст.2 КАС України). Частиною 1 ст. 11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно із ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Ураховуючи вище викладене, суд вважає, що відповідачем не доведена правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, у зв'язку із чим позовні вимоги є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Результат розгляду: granted