Рішення адміністративного суду від 2014-03-25 00:00:00+02

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON].) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції (далі - відповідач 1, Бабушкінський ВДВС), Відділу державної автомобільної інспекції Дніпропетровського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області (далі - ВДАІ, відповідач 2), у якому просить: - визнати протиправними дії Бабушкінського ВДВС щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.08.2013 року ВП №39493961; - визнати протиправними дії Бабушкінського ВДВС щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 21.08.2013 року; - визнати протиправною та скасувати постанову Бабушкінського ВДВС про відкриття виконавчого провадження від 14.08.2013 року ВП №39493961; - визнати протиправною та скасувати постанову Бабушкінського ВДВС про стягнення виконавчого збору від 21.08.2013 року; - визнати протиправними рішення ВДАІ щодо примусового виконання постанови в справі про адміністративне правопорушення від 07.06.2013 року АЕ 1 №375556 та стягнення з [PERSON] подвійного розміру штрафу; - визнати протиправними дії ВДАІ щодо направлення на примусове виконання своєчасно виконаної постанови в справі про адміністративне правопорушення від 07.06.2013 року АЕ 1 №375556 та стягнення з [PERSON] подвійного розміру штрафу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ним було сплачено штраф за постановою від 07.06.2013 року у справі про адміністративне правопорушення у встановлені законодавством строки, а саме з моменту отримання копії рішення суду за результатами оскарження постанови від 07.06.2013 року, що підтверджується відповідною квитанцією, а тому дії та рішення відповідачів щодо стягнення з позивача подвійного розміру штрафу неправомірні. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити повністю, надав пояснення, аналогічні доводам позовної заяви. Представники відповідачів у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заперечення проти адміністративного позову до суду не надали. Усною ухвалою суду від 25.03.2014 року поновлено позивачу строк звернення до суду, який пропущений з поважних причин. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши чинне законодавство, суд доходить висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження». Судом встановлено, що Відділом Державтоінспекції Дніпропетровського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області прийнято постанову від 07.06.2013 року АЕ 1 №375556 про накладення на [PERSON] штрафу у розмірі 600 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 статті 126 КУпАП. Згідно ч. 1 статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або внесення на неї подання прокурора такої постанови - не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] оскаржив постанову ВДАІ про притягнення його до адміністративної відповідальності до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська. За результатами розгляду справи постановою від 26.06.2013 року у задоволенні позову [PERSON] відмовлено. Зі змісту листа Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 08.01.2014 року №200/7902/13а вбачається, що копія постанови суду отримана [PERSON] 23.07.2013 року. Таким чином, враховуючи несвоєчасність отримання рішення суду, останній день для добровільної сплати штрафу припадав на 07.08.2013 року. Як вбачається з копії квитанції, долученої до матеріалів справи, штраф сплачено [PERSON] 26.07.2013 року, тобто у строк, встановлений статтею 307 КУпАП. Відповідно до ч.1 статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. Як передбачено ч.2 статті 308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується, зокрема, подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу. Слід зазначити, що КУпАП не встановлено зобов'язання органу стягнення до звернення до примусового виконання рішення пересвідчитись про отримання особою повідомлення за результатами оскарження постанови про накладення штрафу. Такий висновок суду кореспондується із нормами, якими встановлені строки пред'явлення виконавчих документів до примусового виконання. Так, строки пред'явлення виконавчих документів до виконання врегульовані статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення можуть бути пред'явлені до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом. Статтею 291 КУпАП передбачено, що постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження (внесення подання прокурора) цієї постанови, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 26 цього Кодексу, а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення. Таким чином, строк пред'явлення постанови про накладення штрафу пов'язується лише із датою набрання постановою законної сили із урахуванням строків давності, встановлених ч. 1статті 303 КУпАП, та не пов'язується із датою, коли особа дізналась про результати оскарження рішення про притягнення до відповідальності. Так, відповідно ч. 1статті 303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови або внесення на неї подання прокурора перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги або подання прокурора. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки. Законом України «Про виконавче провадження» передбачено поновлення пропущеного строку для пред'явлення до виконання лише рішень судів, для інших виконавчих документів, зокрема постанов ВДАЇ про накладення штрафу, пропущений строк поновленню не підлягає (стаття 24 Закону). Як було зазначено вище, Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська справу розглянуто 26.06.2013 року. Таким чином, з цього часу починається строк пред'явлення постанови до виконання. Як вбачається з матеріалів справи, органом стягнення (ВДАЇ) для примусового виконання постанову від 07.06.2013 року направлено 09.07.2013 року, про що свідчить відбиток штампу Бабушкінського ВДВС, тобто в межах строку пред'явлення постанови до виконання. Слід зазначити, що позивач, сплативши зазначену у постанові суму штрафу, не повідомив про це орган стягнення, посилаючи на те, що обслуговуючий позивача банк (ПАТ КБ «Приватбанк») самостійно повинен повідомляти ВДАЇ про сплату штрафу. Крім того, з копії квитанції про сплату позивачем штрафу не можливо ідентифікувати хто саме сплатив штраф та за якою постановою, оскільки відповідно до постанови від 07.06.2013 року АЕ1 №375556 штраф накладено на [PERSON], проте за квитанцією платник - [PERSON] (російською мовою). У квитанції також відсутні відомості про дату та номер постанови, за якою сплачується штраф. Таким чином, дії відповідача-2 щодо направлення на примусове виконання постанови відповідають вимогам чинного законодавства, а тому позовні вимоги в тій частині не підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про визнання протиправним рішення ВДАІ щодо примусового виконання постанови в справі про адміністративне правопорушення від 07.06.2013 року АЕ 1 №375556 та стягнення з [PERSON] подвійного розміру штрафу слід зазначити, що заява про прийняття постанови від 07.06.2013 року для примусового виконання не є рішенням в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, а фактично є діями щодо звернення до виконання постанови. Таким чином, в тій частині позовні вимоги також не підлягають задоволенню. Судом встановлено, що заява про примусове виконання зареєстрована 14.08.2013 року за №10220. У цей же день державним виконавцем Бабушкінського ВДВС відкрито виконавче провадження, про що прийнято відповідно постанову від 14.08.2013 року ВП №39493961. Цією з постановою надано строк для добровільного виконання до 21.08.2013 року. Державним виконавцем прийнято постанову про стягнення виконавчого збору від 21.08.2013 року ВП №39493961 у розмірі 120 грн., яка мотивована тим, що боржником у наданий строк постанова не виконана. Слід зазначити, що дії державного виконавця Бабушкінського ВДВС щодо прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про стягнення виконавчого збору встановлені Законом України «Про виконавче провадження», відповідають вимогам цього закону, а тому у задоволенні позовних вимоги в тій частині слід відмовити. Суд також не знаходить підстав для визнання протиправною постанови Бабушкінського ВДВС про відкриття виконавчого провадження від 21.08.2013 року ВП №39493961, оскільки відповідно до ч.1 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Слід зазначити, що на момент прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження державному виконавцю не було відомо про фактичну сплату штрафу боржником, крім того це не є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження. Із урахуванням сплати штрафу боржником, державним виконавцем прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження від 30.12.2013 року. Щодо постанови про стягнення виконавчого збору суд зазначає таке. Частиною 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. Державним виконавцем Бабушкінського ВДВС 21.08.2013 року прийнята постанова про стягнення виконавчого збору з [PERSON] у розмірі 120,00 грн. Приймаючи зазначену постанову, державним виконавцем не враховані вимоги статті 31 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Як вбачається з копій матеріалів виконавчого провадження, наданих до суду відповідачем-1, відсутні відомості про направлення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом із повідомленням про вручення, що виключало можливість боржнику своєчасно оскаржити постанову або виконати у встановлений державним виконавцем строк (до 21.08.2013 року). На підставі викладеного суд дійшов висновку про визнання протиправною та скасування постанови Бабушкінського ВДВС від 21.08.2013 року про стягнення виконавчого збору з [PERSON] у розмірі 120,00 грн., а тому позовні вимоги в тій частині підлягають задоволенню. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 73,08 грн. та у позовній заяві заявлено клопотання про стягнення судових витрат. Враховуючи, суд дійшов висновку про задоволення однієї з шести позовних вимог, з урахуванням вимог частини 1, 3 статті 94 КАС України, суд вважає за можливе присудити з Державного бюджету України на користь [PERSON] судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 12,18 грн.(73,08:6).

Результат розгляду: partial