Рішення адміністративного суду від 2014-03-18 00:00:00+02

12 березня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора ВДАІ Іваничівського РВ УМВС України у Волинській області (далі - інспектор ВДАІ) Кузьмича В.А. про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Позов обґрунтований тим, що постановою інспектора ВДАІ в справі про адміністративне правопорушення серії ПС1 № 017151 від 17 лютого 2014 року, згідно з якою він 17 лютого 2014 року о 13 годині 35 хвилин на автодорозі Р-15 керував автомобілем марки ВАЗ-2107, номерний знак [NUMBER], не увімкнувши ближнє світло фар чи денні ходові вогні, його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 450 грн. Вказуючи, що дана постанова є незаконною та необґрунтованою, оскільки винесена з порушенням вимог ст. 280 КУпАП, просив суд скасувати зазначену постанову, а справу закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Позивач у судове засідання не з'явився, однак подав до суду письмову заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю та просив розгляд справи проводити у його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча був належним чином та своєчасно повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Про причини неявки не повідомляв, заяву про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за його відсутності не подавав, у зв'язку з чим судом відповідно до вимог ч. 4 ст. 128 КАС України визнано за можливе здійснювати розгляд даної адміністративної справи за його відсутності по наявних матеріалах справи. Враховуючи, що у судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь у справі, і розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, в порядку письмового провадження, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч. 1 ст. 41 КАС України не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Як вбачається з постанови відповідача в справі про адміністративне правопорушення серії ПС1 № 017151 від 17 лютого 2014 року, позивач 17 лютого 2014 року о 13 годині 35 хвилин на автодорозі Р-15 керував автомобілем марки ВАЗ-2107, номерний знак [NUMBER], не увімкнувши ближнє світло фар чи денні ходові вогні, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП України, за що на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 450 грн. (а.с. 5). Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення водіями транспортних засобів, зокрема, правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів. Аналіз наведеної диспозиції дає підстави для висновку, що адміністративна відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами настає у разі допущення водієм таких порушень при початку руху чи зміні його напрямку або у разі використання таких приладів з порушенням вимог відповідних стандартів. Відповідно до вимог закону формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним із зазначенням місця, часу, способу його вчинення, мотивів, форми вини, і воно повинно точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол. Проте з оскаржуваної позивачем постанови вбачається, що йому у провину ставиться порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами і попереджувальними сигналами під час руху, а не при початку руху, зміні його напрямку чи з порушенням вимог відповідних стандартів, як цього вимагає диспозиція ч. 2 ст. 122 КУпАП, що свідчить про відсутність в даному випадку в діях позивача об'єктивної сторони вказаного правопорушення і виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності за вказаною статтею. За таких обставин та відповідно до зазначених норм закону суд вважає, що відповідач, як посадова особа, що винесла оскаржувану постанову, не встановив та не з'ясував чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи підлягає позивач адміністративній відповідальності саме за ч. 2 ст. 122 КУпАП, як цього вимагає ст. 280 КУпАП, і приходить до висновку про невідповідність вказаної постанови вимогам закону та наявність правових і фактичних підстав для її скасування. Згідно з ч. 2. ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Будь-яких належних, допустимих та беззаперечних доказів на спростування вищевказаного відповідач суду не надав. Разом з тим, не підлягає до задоволення вимога позивача про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, оскільки чинним законодавством встановлений інший порядок закриття провадження в таких справах. На підставі ст.ст. 7, 245, 251, 268, 280, 283 КУпАП та

Результат розгляду: partial