Рішення адміністративного суду від 2014-02-17 00:00:00+02

позивач звернувся з адміністративним позовом в суд до Відділ ДАІ УМВСУ у Рівненській області про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Позов мотивує тим, що 19.12.2013р. складено постанову АА2 №236636 про те, що він 19.12.2013р. о 09 год.07 хв. На 301 км. а/д Київ-Чоп, с. Горбанів Гощанського району Рівненської області керуючи автомобілем марки «ЗАЗ-Деу» д.н.з. [NUMBER] перевищив швидкість руху більше як на 20 км/год. в населеному пункті, позначеному дорожнім знаком 5.45 дод.1 ПДР, рухався із швидкість 84 км/год., чим порушив пункт 12.4 ПДР України. Однак оскаржувана постанова не відповідають дійсним обставинам справи так як він рухався із швидкістю не більше, як 80 км/год., на фото візиру не його фото, про що і зазначив у протоколі про адміністративне правопорушення від 19.12.2013 року. Окрім цього прилад «Візир», яким здійснено фіксацію не підтверджує його вину у вчиненому правопорушенні та не є належним засобом для фотофіксації у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Вважає дії інспектора ДАІ незаконними, оскільки інспектор не врахував всіх обставин справи. Просить визнати протиправною та скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності. за відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, пояснення дали аналогічні вищевикладеним. Просять позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце слухання справи, не з'явився. В письмових запереченнях проти адміністративного позову заперечив, просить у задоволенні позову відмовити, оскільки підстав для задоволення позову не має, а тому суд на підставі ст. 128 КАС України вирішує справу по наявних у ній матеріалах, достатніх для постановлення рішення, проти чого і не заперечили позивач та його представник. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП відповідальність за вказаною статтею наступає зокрема за перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більше як на двадцять кілометрів за годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг… Згідно п.12.4 ПДР у настелених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год. З оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення АА2 №236636 від 19.12.2013 року вбачається, що [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що останній 19.12.2013р. о 09 год.07 хв. На 301 км. а/д Київ-Чоп, с. Горбанів Гощанського району Рівненської області керуючи автомобілем марки «ЗАЗ-Деу» д.н.з. [NUMBER] перевищив швидкість руху більше як на 20 км/год. в населеному пункті, позначеному дорожнім знаком 5.45 дод.1 ПДР, рухався із швидкість 84 км/год., чим порушив пункт 12.4 ПДР України, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 306 грн.. Відповідно до вимог ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Згідно змісту ч.1 ст.14-1 КУпАП до адміністративної відповідальності притягаються власники (співвласники) транспортних засобів за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису. Відповідно до положень ст.245 КпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Згідно зі ст.251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Судом встановлено, що, виходячи із положень вище згаданих статей КпАП України, суб'єктом оскарження при складанні протоколу та винесенні оскаржуваної постанови було виконано вимоги цих статей, виходячи з наступного. Так, оскаржувана постанова винесена на підставі протоколу від 19.12.2013 року, при складенні якого було враховано пояснення та заперечення особи, що притягається до адміністративної відповідальності. З представлених на розгляд суду матеріалів вбачається вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КпАП України, постанова винесена правомочною особою, стягнення накладено в межах санкції статті з врахуванням вимог ст.33 КпАП України та строків накладення адміністративного стягнення. Згідно свідоцтва про визнання №UA-МІ/3-924-2006 від 11.10.2006 року виданого Державним комітетом України з питань технічного регулювання та споживчої політики, вимірювач швидкості радіолокаційний відео записуючий «Візир», визнаний як засіб вимірювальної техніки. Вказаний прилад зареєстровано у Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером 31473-06. Вимірювач швидкості відео записуючий «Візир» №0812518 згідно свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки №10А/74 (чинне до 08.11.2014 року) відповідає вимогам експлуатаційної документації та є придатним до застосування. При цьому Наказом МВС України №33 від 01.03.2010 року «Про затвердження Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксації порушень Правил дорожнього руху», вимірювач швидкості радіолокаційний відеозаписувальний «Візир» дозволений для виявлення та фіксування порушень Правил дорожнього руху. Позивачем в судовому засіданні не представлено суду жодних доказів на підтвердження своїх тверджень, які б заперечували правомірність винесеної постанови в справі про адміністративне правопорушення АА2 №236636 від 19.12.2013 року. Окрім цього, в процесі судового розгляду стороною відповідача була доведена правомірність складання протоколу про адміністративне правопорушення та винесення постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення. Відтак, в судовому засіданні не встановлено неправомірності дій працівників ДАІ по винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в задоволенні адміністративного позову [PERSON] слід відмовити.

Результат розгляду: denied