Рішення адміністративного суду від 2014-03-24 00:00:00+02

До суду звернувся Перший заступник прокурора міста Одеси з адміністративним позовом до Одеської міської ради, за участю третіх осіб ТОВ «Біт-Юг А», СП «Центр», ТОВ «Олімпія-Сервіс», ТОВ «Ольга», ТОВ «Глорія-2008», ФОП [PERSON]., ФОП [PERSON] про визнання протиправним та скасування пункту 3 рішення №3963-VI від 09.10.2013 року, яким організаціям-переможцям тендерних торгів, здійснюючим організацію харчування в закладах освіти з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року встановлено розмір орендної плати 1 гривня на рік за орендуємі приміщення харчоблоків і 1 гривня на рік за одиницю майна харчоблоку. Представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові, оскільки треті особи не входять до виключного переліку осіб, яким може бути встановлений розмір орендної плати 1 гривня, а тому відповідачем порушена «Методика розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу», що призвело до порушення інтересів територіальної громади. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, оскільки Одеська міська рада наділена повноваженнями щодо визначення орендної плати за використання майна територіальної громади та орендна плата в розмірі 1 гривня встановлена для третіх осіб за їх клопотанням з врахуваннями важливості якісного та не дорогого харчування дітей в навчальних закладах. Представники третіх осіб ТОВ «Біт-Юг А», СП «Центр», ТОВ «Олімпія-Сервіс», ТОВ «Ольга», ТОВ «Глорія-2008», ФОП [PERSON]. заперечували проти задоволення адміністративного позову, оскільки Одеська міська рада має право управляти майном, що знаходиться в комунальній власності, якісне і не дороге харчування дітей в шкільних закладах має важливе соціальне значення для територіальної громади та при проведенні тендерних торгів підприємствами в собівартість харчування дітей не включався розмір орендної плати, оскільки попередні роки така плата складала 1 гривню, а тому її зміна призведе до здороження вартості послуг. Третя особа - ФОП [PERSON] до судового засідання не з'явилась, була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду адміністративної справи, а тому розгляд справи проведений за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, представників третіх осіб, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Пунктом 3 Рішення Одеської міської ради №3963-VI від 09.10.2013 року «Про встановлення розміру орендної плати», у відповідності до ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», організаціям - переможцям тендерних торгів, які здійснюють годування у закладах освіти з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року встановлений розмір орендної плати 1 гривня в рік за орендовані приміщення харчоблоків і 1 гривня в рік за одиницю майна харчоблоку (аркуш справи 7). Зазначене рішення Одеської міської ради прийняте на підставі звернень організацій - переможців тендерних торгів, зокрема, ТОВ «Біт-Юг А», СП «Центр», ТОВ «Олімпія-Сервіс», ТОВ «Ольга», ТОВ «Глорія-2008», ФОП [PERSON]., ФОП [PERSON], які просили встановити орендну плату на рівні минулих років, тобто в розмірі 1 гривні, оскільки оплата оренди на загальних підставах з врахуванням зростання цін на продукти харчування та тарифів на комунальні послуги призведе до не можливості здійснювати послуги з годування дітей повноцінним раціоном (аркуші справи 8-10, 24-37). Прокуратура м. Одеси вважає прийняте рішення Одеської міської ради №3963-VI від 09.10.2013 року в частині звільнення третіх осіб від сплати орендної плати на загальних підставах незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки воно суперечить вимогам Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та «Методиці розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу», затвердженій 04.10.1995 року Постановою Кабінету Міністрів України №786, які передбачають вичерпний перелік організацій, які звільняються від сплати орендної плати. Так, відповідно до ст. 2, 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» №2269-ХІІ від 10 квітня 1992 року державну політику у сфері оренди здійснюють, зокрема, органи місцевого самоврядування щодо майна, яке перебуває в комунальній власності. Орендодавцями, зокрема, є органи, уповноважені органами місцевого самоврядування управляти майном - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, яке перебуває у комунальній власності. Згідно із ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар за користуванням об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються для об'єктів, що перебувають у державній власності, Кабінетом Міністрів України. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються, зокрема, органами місцевого самоврядування (для об'єктів, що перебувають у комунальній власності) на тих самих методологічних засадах, як і для об'єктів, що перебувають у державній власності. Орендна плата, встановлена за відповідною методикою, застосовується як стартова під час визначення орендаря на конкурсних засадах. Відповідно до положень п. 1, 2, 8, 10 «Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу», затвердженої 4 жовтня 1995 року Постановою Кабінету Міністрів України №786 ця методика розроблена з метою створення єдиного організаційно-економічного механізму справляння плати за оренду, зокрема, цілісного майнового комплексу державного підприємства, організації, їх структурних підрозділів (філії, цеху, дільниці), тощо. Розмір орендної плати встановлюється договором оренди між орендодавцем та орендарем і розраховується за формулою визначеною в п. 8 Методики, а орендна плата, розрахована за цією Методикою, застосовується як стартова у разі визначення орендаря на конкурсних засадах. При цьому, розмір річної орендної плати за оренду нерухомого майна бюджетними організаціями, які утримуються за рахунок державного бюджету, державними та комунальними закладами охорони здоров'я, які утримуються за рахунок державного та місцевих бюджетів, державними та комунальними телерадіоорганізаціями, редакціями державних і комунальних періодичних видань та періодичних видань, заснованих об'єднаннями громадян, державними науково-дослідними установами, навчальними закладами, трудовими і журналістськими колективами, підприємствами зв'язку, що їх розповсюджують, Товариством Червоного Хреста України та його місцевими організаціями, асоціаціями органів місцевого самоврядування із всеукраїнським статусом, а також інвалідами з метою використання під гаражі для спеціальних засобів пересування становить 1 гривню. Крім того, в п. 22, додатку №2 «Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу» визначено, що за розміщення їдалень, буфетів, які не здійснюють продаж товарів підакцизної групи, у навчальних закладах та військових частинах встановлена орендна ставка 4%. Проте, суд не погоджується з позицією позивача та вважає її не обґрунтованою, а позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування, зокрема, управляють майном, що є в комунальній власності, вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції. Згідно із ст. 25, ч. 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» №280/97-ВР від 21 травня 1997 року сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. З аналізу зазначених норм законодавства можна зробити висновок про те, що Одеська міська рада має право управляти майном комунальної власності, здійснює володіння, користування та розпорядження цим майном від імені та в інтересах територіальної громади, яка довірила такі повноваження органу місцевого самоврядування, може здавати майно в оренду, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що передаються в оренду, тощо. Слід зазначити, що «Методика розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу» розроблена з метою створення єдиного організаційно-економічного механізму справляння плати за оренду, в тому числі, комунального майна, та визначає перелік осіб яким в обов'язковому порядку встановлюється орендна плата в розмірі 1 гривні, відповідно до ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються для об'єктів, що перебувають у комунальній власності - органами місцевого самоврядування на методологічних засадах, передбачених для об'єктів державної власності, проте ці вимоги не свідчать про позбавлення можливості органу місцевого самоврядування встановлювати інші розміри орендної плати виходячи з економічної, соціальної важливості правовідносин для територіальної громади, зокрема, якісного та не дорогого харчування дітей в навчальних закладах. Крім того, суд при прийнятті рішення по цій справі враховує положення Постанови Кабінету Міністрів України №1591 від 22.20.2004 року «Про затвердження норм харчування у навчальних закладах та оздоровчих заходів», яка передбачає норми харчування дітей, Наказу Міністерства Економіки України №265 від 1 серпня 2006 року «Про затвердження методичних рекомендацій з організації харчування учнів у загальноосвітніх навчальних закладах», відповідно до якого важливе економічне значення для здешевлення вартості харчування має надання організаціям (підприємствам ресторанного господарства) приміщень харчоблоків (їдалень) без стягнення орендної плати, тобто надання пільг підприємствам, які розповсюджуються при наданні послуг учням, викладацькому та обслуговуючому персоналу шкіл, Розпоряджень Одеської обласної державної адміністрації щодо встановлення граничного рівня надбавок на продукцію, що реалізується в загальноосвітніх навчальних закладах (аркуші справи 91-94), тощо. Також, слід зазначити, що протягом попередніх років Рішеннями Одеської міської ради приймались рішення про встановлення орендної плати в розмірі 1 гривня для підприємств, які здійснюють харчування в школах м. Одеси, що було прийнято до уваги учасниками тендеру на здійснення цих послуг в 2013 році та враховано при калькуляції витрат на одну послугу (один обід), а тому встановлення орендної плати в більшому розмірі може призвести до збільшення вартості послуг. Проте, відповідно до ч. 5. ст. 40 Закону України «Про здійснення державних закупівель» умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту пропозиції конкурсних торгів або цінової пропозиції (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі, а тому, враховуючи встановлені ліміти надбавок на продукти харчування для дітей в школах, норми харчування дітей, неможливість збільшення ціни за надані послуги, встановлення орендної плати в більшому розмірі ніж 1 гривня може призвести до неможливості підприємств надавати такі послуги, їх відмови від надання таких послуг та негативних наслідків для здійснення харчування дітей в школах. Відповідно до ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), тощо. Таким чином, суд вважає, що оскаржуване рішення Одеської міської ради прийняте у межах повноважень відповідача, обґрунтовано, пропорційно, тобто з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, а тому воно скасуванню не підлягає. Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно із ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Першого заступника прокурора м. Одеси не підлягають задоволенню повністю. Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 94 КАС України.

Результат розгляду: denied