Рішення адміністративного суду від 2014-02-10 00:00:00+02

Відповідач (ідентифікаційний код 37202960) як юридична особа зареєстрований Дніпровською районною в місті Києві державною адміністрацією та як платник податків перебуває на обліку у позивача. У ході розгляду справи судом з'ясовано, що твердження позивача про наявність у відповідача заборгованості з податку на прибуток ґрунтуються на тому, що відповідачем не сплачено у повному обсязі узгоджені грошові зобов'язання. Позивач, з урахуванням заяв про зміну позовних вимог, стверджує, що податкова заборгованість у розмірі 66658,21 грн. на час судового розгляду справи є не погашеною. Суд не погоджується з доводами представників позивача щодо наявності підстав для стягнення з відповідача податкової заборгованості у вказаному розмірі, виходячи з оцінки наявних у матеріалах справи доказів та аналізу наступних положень і обставин. Так, згідно з підпунктом 14.1.175 п. 14.1 ст. 14, п. 46.1 ст. 46, п.п. 49.1, 49.2 ст. 49, п. 54.1 ст. 54, ч. 1 п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання. Податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді. Крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою. Платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ході розгляду справи судом також з'ясовано, що станом на 07 лютого 2014 року податкову заборгованість відповідача у розмірі 78487,59 грн. ним погашено самостійно шляхом сплати. Разом з тим, заборгованість з податку на прибуток у розмірі 66658,21 грн., як стверджували представники позивача, залишається непогашеною. У заяві про зміну позовних вимог, наданій представником позивача у судовому засіданні 10 лютого 2014 року, зазначено наступне: "заборгованість з податку на прибуток у розмірі 66658,21 грн.: 9858,00 грн. декларація від 01 листопада 2012 року № 9067888025 - 15,26 грн., переплата № 186 + 7813,00 грн. авансовий внесок за березень декларація від 01 грудня 2012 року № 9087371594 + 7813,00 грн. авансовий внесок за квітень декларація від 01 грудня 2012 року № 9087371594 + 7813,00 грн. авансовий внесок за травень декларація від 01 грудня 2012 року № 9087371594 - 200,00 грн. погашено платіжне доручення № 1544 + 5,13 грн. пеня - 200,00 грн. погашено платіжне доручення № 1613 + 5,52 грн. пеня. + 7813,00 грн. авансовий внесок за червень декларація від 01 грудня 2012 року № 9087371594 - 200,00 грн. погашено платіжне доручення № 1681 + 6,51 грн. пеня - 200,00 грн. погашено платіжне доручення № 17 + 6,85 грн. пеня + 7813,00 грн. авансовий внесок за липень декларація від 01 грудня 2012 року № 9087371594 - 200,00 грн. погашено платіжне доручення № 1755 + 7,99 грн. пеня - 1000,00 грн. погашено платіжне доручення № 60 + 44,38 грн. пеня + 7813,00 грн. авансовий внесок за серпень декларація від 01 грудня 2012 року №9087371594 - 800,00 грн. погашено платіжне доручення № 2 + 39,85 грн. пеня - 200,00 грн. погашено платіжне доручення № 4 + 10,55 грн. пеня - 1000,00 грн. погашено Платіжне доручення № 1823 + 54,49 грн. пеня + 7813,00 грн. авансовий внесок за вересень декларація від 01 грудня 2012 року № 9087371594 - 500,00 грн. погашено платіжне доручення № 1872 + 27,62 грн. пеня + 7813,00 грн. авансовий внесок за жовтень декларація від 01 грудня 2012 року № 9087371594 - 1000,00 грн. погашено платіжне доручення № 3184 + 65,59 грн. пеня - 500,00 грн. погашено платіжне доручення № 2043 + 36,99 грн. пеня + 7813,00 грн. авансовий внесок за березень декларація від 01 грудня 2012 року № 9087371594". Як на доказ наявності у відповідача податкової заборгованості у вказаному розмірі представники позивача посилаються на наявні у матеріалах справи копії облікових карток платника податків - відповідача. При цьому, суду не надано чіткого та зрозумілого розрахунку податкової заборгованості, дослідивши який суд міг би прийти до висновку про фактичну наявність у відповідача заборгованості з податку на прибуток у розмірі 66658,21 грн. Зокрема, з наявних у матеріалах справи додаткових письмових пояснень позивача та заяв про зміну позовних вимог не зрозуміло, яким чином позивачем вирахувано податкову заборгованість у вказаному розмірі. До того ж, наявні у матеріалах справи копії облікових карток платника податку на прибуток - позивача, за переконанням суду, не є достатнім та беззаперечним доказом наявності у відповідача податкової заборгованості у заявленому позивачем розмірі. Стосовно сплати авансових внесків суд зазначає наступне. Як зазначено в Узагальнюючій податковій консультації щодо особливостей подання декларацій з податку на прибуток та сплати податку у 2013 році, затвердженої наказом Державної податкової служби України від 21 грудня 2012 року № 1171, у разі якщо платник податку, який сплачує авансовий внесок, за підсумками I кварталу звітного (податкового) року не отримав прибутку або отримав збиток, він має право подати податкову декларацію та фінансову звітність за I квартал. Такий платник податку авансових внесків у II - IV кварталах звітного (податкового) року не здійснює, а податкові зобов'язання визначає на підставі податкової декларації за підсумками першого півріччя, трьох кварталів та за рік, яка подається до органу державної податкової служби в порядку, передбаченому Кодексом. З наявної у матеріалах справи копії податкової декларації відповідача з податку на прибуток підприємства за 2013 рік вбачається, що доходи, які враховуються при визначенні об'єкта оподаткування склали 16196387,00 грн., а витрати, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, - 16375206,00 грн. Тобто, у 2013 році розмір збитків відповідача склав 178819,00 грн. Зокрема, у рядку 07 "об'єкт оподаткування від усіх видів діяльності" зазначено суму у розмірі - 178819,00 грн. Слід зазначити, що у матеріалах справи містяться платіжні доручення, які підтверджують факт сплати позивачем авансових внесків з податку на прибуток за січень, лютий, березень-липень та серпень-листопад 2013 року. Таким чином, із системного аналізу викладених положень та обставин, суд прийшов до висновку, що представниками позивача не доведено обставини, на яких ґрунтується позовна вимога. Зокрема, представниками позивача, як суб'єкта владних повноважень, на якого покладено обов'язок надати суду усі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі, не надано суду вказаних документів та матеріалів, хоча про необхідність їх надання судом наголошувалось у кожному судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 4, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів. На підставі викладених положень та обставин суд прийшов до висновку, що позов державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві до товариства з обмеженою відповідальністю "ІБК Ізобіт" про стягнення з відповідача коштів є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню повністю. Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Результат розгляду: denied