Рішення адміністративного суду від 2014-01-31 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у Васильківському районі Київської області про визнання неправомірною відмову нарахувати та виплатити щомісячне підвищення до пенсії відповідно до ст. 51 Закону у розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком, зобов'язання провести нарахування та виплати щомісячного підвищення відповідно до ст. 39 у розмірі 1 мінімальної зарплати, починаючи з 01.11.2007 року. Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 вересня 2011 року позовні вимоги задоволено частково. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у Васильківському районі Київської області здійснити перерахунок та виплату [PERSON] щомісячної доплати як непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю у розмірі однієї мінімальної заробітної плати та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю у розмірі 15% прожиткового мінімуму відповідно до ст. 39,51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 01.11.2007 року по 23.07.2011 року. Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконне, на його думку, судове рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для його скасування Згідно п. 2 ч. 1 статті 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, позивач перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України у Васильківському районі Київської області, одержує пенсію як постраждалий від наслідків аварії на ЧАЕС та віднесений до 4 категорії осіб, які постраждалий внаслідок Чорнобильської катастрофи, проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю. Згідно зі ст. 39 ч.2 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на території радіоактивного забруднення підвищуються у розмірах, встановлених частиною 1 цієї статті, зокрема: у зоні посиленого радіологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата. Розмір мінімальної пенсії за віком визначений ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058, згідно якої мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність. Розмір прожиткового мінімуму для осіб щорічно встановлюється ЗУ «Про державний бюджет України» на відповідний рік. Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийшов до вірного висновку про наявність підстав для зобов'язання відповідача провести перерахунок та виплату позивачу доплати до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на території радіоактивного забруднення (ст. 39 Закону). Відповідно до ст. 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Частиною 2 ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено що, особам, віднесеним до категорії 4, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається у розмірі 15 процентів мінімальної пенсії за віком. Стаття 67 Закону визначає, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4 перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму. Оскільки пенсія позивачу має визначатися, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то у разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму, перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком. Однак, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову починаючи з 01.11.2007 року по 23.07.2011 року, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Як вбачається з матеріалів справи, позов поданий позивачем 19.08.2011 року, отже стягненню підлягають виплати починаючи з 19.02.2011 року. Що стосується позовних вимог щодо зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії за період з 01.01.2006 року по 18.02.2011 року включно, то їх слід залишити без розгляду, у відповідності до вимог ст. 100 КАС України. Відповідно до ч.10 ст.183-2 КАС України, судове рішення апеляційної інстанції є остаточним та оскарженню не підлягає, як таке, що постановлене за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції в справах, розгляд яких передбачено п. 2 ч. 1 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України. Згідно зі ст.198 ч.1 п. 4 та ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує постанову суду першої інстанції та приймає нове рішення, якщо встановить порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial