Рішення адміністративного суду від 2014-01-29 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з позовом до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури України про скасування рішення, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач свавільно вирішує питання щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності без нормативного обґрунтування, шляхом винесення протиправного рішення, що призвело до порушення прав та інтересів позивача. В позовній заяві позивач просить суд визнати недійсним та скасувати рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури України від 18.10.2013року №VІІІ-018/2013. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд відмовити в задоволенні позову, зазначивши, що оскаржуване рішення прийнято в межах наданих йому повноважень, відповідно до норм чинного законодавства. Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши позивача, представника відповідача, суд дійшов наступних висновків: Судом встановлено, що Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Київської області за результатами розгляду звернення [PERSON] від 09.01.2013р. відносно адвоката [PERSON] прийнято рішення від 06.05.2013року, відповідно до якого заявнику відмовлено в порушенні дисциплінарної справи щодо адвоката [PERSON] за відсутності у діях адвоката ознак дисциплінарного проступку. Не погоджуючись з прийнятим рішенням [PERSON] звернулась зі скаргою на рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області від 06.05.2013року до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури України. За результатами розгляду скарги Вищою кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури України прийнято рішення від 18.10.2013р. №VІІІ-018/2013, яким скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області від 06.05.2013року скасовано, справу направлено для нового розгляду до дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області для повного з'ясування обставин скарги. Рішення від 18.10.2013р. №VІІІ-018/2013 обґрунтовано тим, що не отримала очікуваної правової допомоги. За таких обставин, дисциплінарна палата не втручаючись у діяльність приватного підприємства «Юридична компанія «Абрис-юр» повинна була з'ясувати конкретні дії адвоката [PERSON] стосовно обрання виду угоди із гр.[PERSON], а саме - чи був договір про надання правової допомоги укладений з підприємством, а не з адвокатом. В результаті відповідних роз'яснень адвоката [PERSON] у подальшому, при виконанні умов договору, необхідно з'ясувати чи були виконані адвокатом [PERSON] певні умови цього договору, які стосуються адвокатської діяльності і надати їм відповідну оцінку. Чи з'ясувати, що його відношення до виконання цього договору було обумовлене лише організаційно-адміністративними функціями працівника підприємства. Крім того, належить з'ясувати чи поновлено на даний час [PERSON] адвокатську діяльність та чи не пов'язане зупинення адвокатської діяльності із надходженням скарги гр.[PERSON] Спірні правовідносини, що склалися між сторонами регулюються нормами Конституції України, Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 р. № 5076-VI, Положення «Про Вищу кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури» затвердженого Установчим з'їздом адвокатів України від 17.11.2012 р., Положення «Про Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури Київської області», затвердженого рішенням Ради адвокатів України № 104 від 16.02.13 року (далі-Положення КДКА Київської області), Регламентом кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури регіону, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 16.02.13 № 77 (далі-Регламент КДКА ). Відповідно до частини 1, 3 статті 2 Закону № 5076-VI, адвокатура України - недержавний самоврядний інститут, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги на професійній основі, а також самостійно вирішує питання організації і діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом. З метою забезпечення належного здійснення адвокатської діяльності, дотримання гарантій адвокатської діяльності, захисту професійних прав адвокатів, забезпечення високого професійного рівня адвокатів та вирішення питань дисциплінарної відповідальності адвокатів в Україні діє адвокатське самоврядування. Згідно частини 1 статті 46 Закону № 5076-VI, організаційними формами адвокатського самоврядування є конференція адвокатів регіону (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), рада адвокатів регіону (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), Рада адвокатів України, з'їзд адвокатів України. Частиною 1 статті 50 Закону № 5076-VI передбачено, що кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури утворено з метою визначення рівня фахової підготовленості осіб, які виявили намір отримати право на заняття адвокатською діяльністю, та вирішення питань щодо дисциплінарної відповідальності адвокатів. Так, частиною 7 статті 50 Закону № 5076-VI встановлено, що рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури приймається шляхом голосування більшістю голосів від загальної кількості членів її палат. Рішення палати приймається шляхом голосування більшістю голосів від загальної кількості її членів, крім випадків, передбачених цим Законом. У частині 10 статті 50 Закону № 5076-VI зазначено, що кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури утворено з метою, зокрема, вирішення питань щодо дисциплінарної відповідальності адвокатів. Згідно частини 11 статті 50 Закону № 5076-VI установчим документом кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури є положення про кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури, яке затверджується Радою адвокатів України. Відповідно до частини 1 статті 52 Закону № 5076-VI, Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури є колегіальним органом, завданням якого є розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури. Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури підконтрольна та підзвітна конференції адвокатів регіону. Частиною 9 статті 52 Закону № 5076-VI передбачено, що Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури є юридичною особою і діє відповідно до цього Закону, інших законів України та положення про Вищу кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури. У частині 10 статті 52 Закону № 5076-VI вказано, що установчим документом Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури є положення про Вищу кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури, яке затверджується з'їздом адвокатів України. Відповідно до п.1 "Положення про вищу кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури", від 17.11.2012р., Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури (далі - ВКДКА) - колегіальний орган, що діє у системі органів Національної асоціації адвокатів України та є національним органом адвокатського самоврядування, на який Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" покладено завдання розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури. Відповідно до п.1. ч.2 Положення, метою Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури є забезпечення здійснення адвокатського самоврядування відповідно до вимог Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" в частині здійснення контролю та сприяння організації діяльності кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури регіонів при вирішенні питання кваліфікаційного відбору осіб, які виявили намір здійснювати адвокатську діяльність, та дисциплінарної відповідальності адвокатів. Нормами частини 4 статті 52 Закону № 5076-VI передбачено, що Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури: розглядає скарги на рішення, дії чи бездіяльність кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури; узагальнює дисциплінарну практику кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури; по - третє виконує інші функції відповідно до цього Закону. Засідання Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури вважається правомочним, якщо на ньому присутні більше половини членів комісії. Рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури приймаються більшістю голосів від загальної кількості членів комісії. Процедура розгляду ВКДКА скарг на рішення, дії чи бездіяльність кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури визначається Регламентом ВКДКА. Рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури з питань, визначених у підпункті 1 пункту 6.1, може бути оскаржено до суду протягом тридцяти днів з дня його прийняття. За таких обставин, вбачається, що Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури є колегіальним, контролюючим органом, який встановлює порядок та координує діяльність кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатур або їх палат з метою удосконалення здійснення адвокатської діяльності в Україні та перешкоджання порушень адвокатської етики адвокатами та порушень законодавства у сфері адвокатської діяльності кваліфікаційними комісіями адвокатури, що повинні діяти в межах своїх повноважень. При цьому, рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури повинно бути прийняте з урахуванням юридичної сили правового акта в ієрархії національного законодавства, що регулює спірні правовідносини, на підставі конституційних принципів і загальних засад права, в межах розгляду відповідної дисциплінарної справи. Крім цього, відповідно до частини 5 статті 52 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури має право: залишити скаргу без задоволення, а рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури без змін; змінити рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури; скасувати рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та ухвалити нове рішення; направити справу для нового розгляду до відповідної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та зобов'язати кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури вчинити певні дії. Аналіз вищезазначених норм дає підстави вважати, що відповідачу надані повноваження щодо розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури, при цьому, чинним законодавством України визначено межі повноважень та види рішень, що приймаються за наслідком розгляду відповідних скарг. При цьому, перелік видів рішень за наслідком розгляд скарг є вичерпний. Матеріали справи свідчать, що рішенням Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 18.10.2013року №VІІІ-018/2013, рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області від 06.05.2013року скасовано. Справу направлено для нового розгляду до дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області для повного з'ясування обставин скарги. Реалізація Вищою кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури України положень частини 5 статті 52 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" можлива виключно в розрізі та в межах наданих йому повноважень Законом. Таким чином, відповідач реалізуючи права, надані останньому як колегіальному та контролюючому органу у сфері адвокатського самоврядування прийняв рішення, що узгоджується із наданими йому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" повноваженнями. Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. При цьому суд, оцінюючи спірні дії відповідача, виходить з критеріїв оцінки рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, до яких, зокрема, відносяться вчинення дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії. Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та відповідно такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Результат розгляду: denied