Рішення адміністративного суду від 2014-02-25 00:00:00+02

07 лютого 2014 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Запорізької обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» (далі - позивач) до Бердянського управління Державної казначейської служби України Запорізької області (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, відділ державної виконавчої служби Бердянського міського управління юстиції, в якому позивач просить суд: - визнати незаконною бездіяльність відповідача при виконання платіжних доручень №3311 та №3312 від 21.10.2013 р. щодо перерахування грошових коштів, отриманих під час виконання виконавчого листа №2-242/11, виданого Бердянським міськрайонним судом Запорізької області 15.04.2011 р.; - зобов'язати відповідача здійснити перерахування коштів згідно платіжних доручень №3311 та №3312 від 21.10.2013 року, наданих ВДВС Бердянського МРУЮ. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на протиправність дій відповідача по невиконанню платіжних доручень №3311 та №3312 від 21.10.2013 р., які надійшли до відповідача від ВДВС Бердянського МУЮ. Зазначає, що на час розгляду справи відповідачем не здійснено перерахування коштів за вказаними платіжними дорученнями. В судове засідання представник позивача не з'явився, 24.02.2014 р. подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі та просив позовні вимоги задовольнити. Відповідач проти позову заперечує. В обґрунтування заперечень зазначає, що позивачем безпідставно заявлено позовні вимоги до Бердянського управління Державної казначейської служби України Запорізької області, оскільки між ними не укладалося жодних договорів про обслуговування, тому з вимогою про перерахування коштів у даному випадку може звернутися виключно відділ державної виконавчої служби Бердянського міського управління юстиції, з яким укладено договір на обслуговування. Крім того, зазначає, що відповідачем здійснено всі дії по перерахуванню коштів за платіжними дорученнями №3311 та №3312 від 21.10.2013 р., проте кошти не перераховані з незалежних від відповідача підстав, а саме відсутності підкріплень на єдиному казначейському рахунку на платіжні доручення №3311 та №3312 від 21.10.2013 р. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, письмові пояснення по суті спору до суду не направив, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, встановив наступне. З матеріалів справи встановлено, що на примусовому виконанні у ВДВС Бердянського МУЮ перебуває зведене виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-142/11 р., виданого Бердянським міськрайонним судом Запорізької області 15.04.2013 р. щодо стягнення з [PERSON] на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Запорізької обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» суми боргу у розмірі 960597,96 грн., а також судовий збір 3219 грн. та витрати ІТЗ у розмірі 250 грн. Між зазначеним боржником та Банком укладено кредитний договір №014/17-22/2656-70 від 23.05.2007 року в забезпечення виконання своїх зобов'язань перед Банком [PERSON] було передано в заставу Банку (договір застави автотранспортного засобу від 23.05.2007 року від 014/17-22/2656-70) автотранспортний засіб: Nissan Navara 2007 року кузов [NUMBER], державний номер [NUMBER]. В ході проведення виконавчих дій в межах процедури зазначеного виконавчого провадження з аукціону було реалізоване рухоме майно боржника, що перебуває у заставі Банку. 21.10.2013 року на адресу Бердянського управління Державної казначейської служби України Запорізької області було надано платіжні доручення №3311 та №3312 для перерахування грошових коштів у розмірі 49896,28 грн. та 800 грн. Проте, станом на момент звернення позивача з позовом до суду кошти за вказаними платіжними дорученнями до позивача не надходили, що зумовило звернення позивача до суду. Суд, вважає за необхідне відмітити наступне. Відповідно до п.1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 р. №460/2011 (далі - Положення) Державна казначейська служба України (Казначейство України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України. Казначейство України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для реалізації державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Казначейство України є учасником системи електронних платежів Національного банку України. Відповідно до п.7 Положення Казначейство України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення (у разі їх утворення). Відповідно до ст. ст.43, 47 Бюджетного кодексу України та Положення управління відповідно до покладених на нього завдань, здійснює розрахунково-касове обслуговування розпорядників і одержувачів бюджетних коштів та контроль за відповідністю кошторисів розпорядників бюджетних коштів розпису Державного бюджету України. Взаємовідносини між органами Державної казначейської служби, розпорядниками бюджетних коштів, одержувачами бюджетних коштів, а також розподіл обов'язків та відповідальності між ними в процесі обслуговування державного бюджету за видатками, операціями з надання кредитів за рахунок коштів державного бюджету та з погашення державного боргу з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України та інших нормативно-правових актів, регламентуються Порядком казначейського обслуговування державного бюджету за витратами, затвердженим наказом Міністерства фінансів України 24.12.2012 №1407 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.01.2013 р. за №130/22662. Згідно із п.11.1 розділу XI цього Порядку органи Казначейства здійснюють розрахунково-касове обслуговування розпорядників бюджетних коштів шляхом проведення платежів з реєстраційних, спеціальних реєстраційних рахунків розпорядників бюджетних коштів та рахунків одержувачів бюджетних коштів, відкритих в органах Казначейства, відповідно до кошторисів, планів асигнувань загального фонду державного бюджету (за винятком надання кредитів з державного бюджету), планів надання кредитів із загального фонду державного бюджету, планів спеціального фонду державного бюджету (за винятком власних надходжень бюджетних установ та відповідних видатків) або планів використання бюджетних коштів та помісячних планів використання бюджетних коштів. При цьому, здійснення обслуговування розпорядників, одержувачів бюджетних коштів здійснюється у відповідності до умов договору на розрахункове-касове обслуговування, укладеного між органом казначейства та розпорядником, одержувачем бюджетних коштів. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження». Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 45 Закону України "Про виконавче провадження" грошові суми, стягнуті з боржника, зараховуються державним виконавцем на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби. Стягувачу - юридичній особі стягнуті грошові суми перераховуються державним виконавцем у встановленому порядку на визначені стягувачем належні йому рахунки. Згідно п. п. 12.1, 12.2, 12.11, 12.13, 12.14, 12.18 п.12 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5 (далі - Інструкція № 512), органи ДВС мають відповідні рахунки в органах Державної казначейської служби України для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам у національній валюті, а також відповідні рахунки для обліку аналогічних операцій в іноземній валюті в банках. Розрахунки з таких рахунків здійснюються тільки в безготівковій формі. Не допускаються видача та переказ стягнутих державними виконавцями сум стягувачам без зарахування на депозитний рахунок органу ДВС. При надходженні коштів на депозитний рахунок органу ДВС особа, відповідальна за ведення книги, повинна не пізніше наступного робочого дня повідомити начальника органу ДВС, від якого боржника чи стягувача надійшли кошти і в якій сумі. Начальник органу ДВС на виписці з рахунку Державної казначейської служби України або банку ставить напис "ознайомлений", підпис та дату ознайомлення. Після цього не пізніше наступного робочого дня особа, відповідальна за ведення книги, повідомляє державного виконавця про надходження депозитних сум. Державний виконавець на виписці Державної казначейської служби України або банку поряд із сумою, що надійшла на рахунок, ставить дату та підпис. Після цього не пізніше ніж протягом трьох робочих днів від дня ознайомлення з інформацією про надходження коштів державний виконавець у разі достатності суми для покриття всіх вимог стягувача та наявності відомостей від стягувача про шляхи отримання ним коштів готує одне розпорядження (додатки 4, 5) (у тому числі за зведеним виконавчим провадженням), яким визначає належність указаних коштів та спосіб перерахування стягувачу, яке затверджується начальником органу ДВС із зазначенням дати та скріплюється печаткою органу ДВС. Указане розпорядження готується в двох примірниках, оригінал видається особі, відповідальній за ведення книги обліку депозитних сум, копія залишається у виконавчому провадженні. У разі якщо розпорядження про перерахування коштів за зведеним виконавчим провадженням має розмір більше одного аркуша, його сторінки прошиваються, пронумеровуються, та на зворотному боці останнього аркуша скріплюється печаткою органу ДВС із зазначенням кількості аркушів. Копії платіжних доручень (реєстри до платіжних доручень) про перерахування коштів стягувачам долучаються до матеріалів виконавчого провадження, яким визначено належність указаних коштів стягувачам. При перерахуванні коштів, які належать стягувачу - юридичній особі, списання коштів з відповідних рахунків органу ДВС здійснюється на підставі платіжних доручень. З матеріалів справи та пояснень представника відповідача встановлено, що кошти за платіжними дорученнями №3311 та №3312 від 21.10.2013 р. до теперішнього часу Бердянським управлінням Державної казначейської служби України в Запорізькій області не перераховані у зв'язку з відсутністю підкріплень і знаходяться на депозитному рахунку відділу державної виконавчої служби Бердянського міського управління юстиції. При проведенні видатків розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів Управління в стислі терміни забезпечує виконання насамперед захищених статей видатків бюджету, перелік яких визначений ч. 2 ст. 55 Бюджетного кодексу України. Незахищені видатки Управлінням Казначейства проводяться в порядку черговості надходження платіжних доручень, враховуючи положення договору на здійснення розрахунково-касового обслуговування. Видатки, які здійснюються зі спеціального реєстраційного рахунку з обліку депозитних сум, відкритого на ім'я Відділу державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції, не відносяться до захищених статей державного бюджету і сплачуються при наявності фінансового ресурсу на єдиному казначейському рахунку. Органи Казначейства здійснюють видатки в межах встановленого ліміту кореспондентського рахунку. Згідно із Положенням про єдиний казначейський рахунок, затвердженого наказом Державного казначейства України від 26.06.2002 року №122, єдиний казначейський рахунок (далі - ЄКР) - це консолідований рахунок, відкритий Державному казначейству України в Національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів Національного банку України (далі - СЕП). ЄКР консолідує кошти державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, коштів інших клієнтів, обслуговування яких здійснюється органами Державного казначейства України та регламентується законодавством. Для відображення операцій, проведених через СЕП протягом банківського дня, у центрі оброблення СЕП Державному казначейству України та Головним управлінням Державного казначейства України відкрито технічні рахунки. ЄКР, відкритий на балансі Державного казначейства України, об'єднує кошти субрахунків, що відкриті на балансі Головних управлінь Державного казначейства України. На субрахунках ЄКР ведеться аналітичний облік коштів державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, коштів інших клієнтів, обслуговування яких здійснюється органами Державного казначейства України та регламентується законодавством. Державне казначейство України управляє коштами, що обліковуються на рахунках, відкритих у Головних управліннях Державного казначейства України, і проводяться через СЕП, шляхом встановлення ліміту технічного рахунку, ліміту початкових оборотів у СЕП та підкріплень субрахунків ЄКР з урахуванням дотримання необхідного рівня платоспроможності, який визначається Державним казначейством України. З пояснень представника відповідача встановлено, що станом на момент розгляду вказаної справи кошти на виконання платіжних доручень № 3311 та № 3312 від 21.10.2013 р. на рахунки відповідача не надходили. Таким чином, за незалежних від відповідача обставин він на теперішній час позбавлений можливості виконати платіжні доручення №3311 та №3312 від 21.10.2013 р. Отже при розгляді справи встановлено, що неможливість перерахування коштів на користь позивача пов'язана з відсутністю коштів на єдиному казначейському рахунку. Не перерахування Бердянським управлінням Державної казначейської служби України в Запорізькій області грошових коштів на рахунок публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Запорізької обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» за платіжними дорученнями №3311 та №3312 від 21.10.2013 року позбавило останнього можливості отримати грошові кошти від реалізації заставного майна та виконати рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області. Разом з тим, частиною 5 ст.124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Згідно з ч.1 ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Суд зазначає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов. Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Враховуючи судову практику розгляду справ Європейським Судом з прав людини, суд зазначає, що стаття 6 §1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасницею якої є Україна, захищає право кожного на подання позову або скарги, які пов'язані з його громадянськими правами та обов'язками, до суду, таким чином, це означає "право на суд". Однак, вказане право є ілюзорним, якщо правова система Високих Договірних Сторін допускає, щоб кінцеве обов'язкове до виконання рішення суду залишалось не виконаним та не усувало наслідків нанесеної одній із сторін шкоди. Державний орган не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням (Справа "Жовнер проти України" (Заява N 56848/00), Справа Бурдов проти Росії (Скарга N59498/00). Так, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Іммобільяре Саффі проти Італії" наголошував, що право на звернення до суду, гарантоване статтею 6, також передбачає практичне виконання остаточних, обов'язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні. Також, в своєму рішенні "Кечко проти України" Суд констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань. Відповідно п. 38 рішення Європейського суду з прав людини від 29 червня 2004 року по справі «Жовнер проти України» державний орган не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням. Крім того, суд зазначає, що кошти, які позивач отримує від реалізації заставного майна фактично є власністю позивача, а не коштами, які позивач повинен отримати від держави, та лише у зв'язку з особливостями процедури реалізації заставного майна, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, зазначені кошти позивач отримує не безпосередньо, а через депозитний рахунок. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов'язання відповідача здійснити перерахування коштів згідно платіжних доручень №3311 та №3312 від 21.10.2013 року, наданих ВДВС Бердянського МРУЮ. Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Враховуючи вкладене та те, що відповідачем з 21.10.2013 р. по час прийняття рішення у справі не перераховано грошові кошти згідно платіжних доручень №3311 та №3312 від 21.10.2013 року, наданих ВДВС Бердянського МРУЮ, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов'язання Бердянського управління Державної казначейської служби України Запорізької області перерахувати на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Запорізької обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» грошові кошти за платіжним дорученням №3311 в розмірі 49896,28 грн. та за платіжним дорученням №3312 - 800,00 грн. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Запорізької обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль».

Результат розгляду: partial