Рішення адміністративного суду від 2014-02-10 00:00:00+02

11.01.2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» (надалі - позивач) звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області (надалі - відповідач), з наступними позовними вимогами: 1. Визнання протиправними наказу на проведення перевірки від 06.11.2013 р. №106-од, направлення на проведення перевірки від 06.11.2013 р. №297/16/266 та Акту перевірки характеристик продукції №100283 від 07.11.2013 р.; 2. Скасувати Рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів №299 та №298 від 18.11.2013 р.; 3. Скасувати Постанову про накладення штрафних санкцій №174 від 18.11.2013 р. В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідачем під час здійснення перевірки характеристик продукції були порушенні норми чинного законодавства, а порушення, викладені в Акті перевірки не відповідають дійсним обставинам справи, а отже винесені рішення та постанова за наслідками такої перевірки підлягають скасуванню. Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності у порядку письмового провадження. Відповідач надав заяву про розгляд справи за його відсутності у порядку письмового провадження. Заперечень до позову не надав. Відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Частиною 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, в письмовому провадженні. Розглянувши подані документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до п. 1 Положення про Державну інспекцію України з питань захисту прав споживачів, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 р. № 465/2011 Державна інспекція України з питань захисту прав споживачів є центральним органом виконавчої влади, входить до системи органів виконавчої влади і реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, є спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до ст. 26 ч. 1 п. 2 Закону «Про захист прав споживачів», спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальні органи в областях, містах Києві та Севастополі, а на території Автономної Республіки Крим - орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері захисту прав споживачів здійснюють державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечують реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів і мають право перевіряти у суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, якість продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг; безперешкодно відвідувати та обстежувати відповідно до законодавства будь-які виробничі, складські, торговельні та інші приміщення цих суб'єктів. Порядок проведення таких перевірок визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері захисту прав споживачів. Згідно положенням ст. 23 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» під час перевірок характеристик продукції проводяться документальні перевірки, у разі необхідності - обстеження зразків продукції, а за наявності підстав вважати, що продукція є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам, - відбір та експертиза (випробування) зразків продукції. Органи ринкового нагляду проводять планові та позапланові перевірки характеристик продукції. Під час таких перевірок перевіряються характеристики лише того виду продукції, що є предметом перевірки. Перевірки характеристик продукції проводяться на підставі наказів органів ринкового нагляду та посвідчень (направлень) на проведення перевірки, що видаються та оформляються відповідно до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». Порядок проведення перевірок у суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, якості продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг затверджено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 07.03.2012 N 310, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11 травня 2012 р. за N 743/21056 (надалі - Порядок №310). Відповідно до норм п. 1.4. Порядку №310 перевірки діяльності суб'єктів господарювання проводяться з метою контролю стану дотримання ними вимог законодавства про захист прав споживачів щодо якості та безпеки продукції, правил торгівлі та послуг, надання споживачам необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію. Органи з питань захисту прав споживачів здійснюють державний контроль стану дотримання суб'єктами господарювання вимог законодавства про захист прав споживачів шляхом проведення планових та позапланових перевірок. Позапланові перевірки суб'єктів господарювання проводяться посадовими особами, зокрема, з підстави звернення фізичних та юридичних осіб про порушення суб'єктом господарювання вимог законодавства. Позапланова перевірка у цьому разі здійснюється за наявності згоди на проведення позапланових заходів зі здійснення державного контролю Держспоживінспекції України (додаток 1); Відповідно до п. п. 1.8., 2.6. Порядку №310 перевірки проводяться посадовими особами на підставі наказу відповідного органу з питань захисту прав споживачів, який повинен містити найменування суб'єкта господарювання, щодо якого здійснюватиметься захід, та предмет перевірки. На підставі наказу оформляється направлення на проведення перевірки, яке підписується керівником або заступником керівника відповідного органу з питань захисту прав споживачів (із зазначенням його прізвища, ім'я та по батькові) і засвідчується гербовою печаткою. Виходячи з вимог розділу ІІІ Порядку №310 за результатами проведеної перевірки посадовими особами складається акт. Акт складається у двох примірниках: перший залишається в органі, який провів перевірку; другий передається під підпис суб'єкту господарювання, діяльність якого перевірялася. На підставі акта, який складено за результатами проведення перевірки, під час якої виявлено порушення вимог законодавства, посадовою особою, яка проводила перевірку, дається керівнику суб'єкта господарювання припис про усунення порушень. Припис - це обов'язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи до суб'єкта господарювання щодо усунення порушень законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій до суб'єкта господарювання. За результатами перевірки відповідно до виявлених порушень посадовими особами, які проводили перевірку, приймаються рішення про складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення. Протокол про вчинення адміністративного правопорушення складається в порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення; заборону реалізації продукції в разі; припинення суб'єктами господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, реалізації та виробництва продукції, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів та нормативних документів, додержання яких відповідно до законодавства є обов'язковим, до усунення виявлених недоліків. Судом встановлено, що відповідачем у період з 06.11.2013 р. по 08.11.2013 р. було проведено позапланову виїзну перевірку характеристик продукції з питань перевірки обставин, що викликали звернення про порушення суб'єктом господарювання вимог законодавства. Перевірка проводилася на підставі наказу на проведення перевірки від 06.11.2013 р. №106-од, направлення на проведення перевірки від 06.11.2013 р. №297/16/266 та доручення Держспоживінспекції України від 05.11.2013 р. №5090-2-7/6. За результатами перевірки складений Акт перевірки характеристик продукції від 07.11.2013 р. №100283 (надалі - Акт перевірки) та проекти Рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів. На підставі Акту перевірки 18.11.2013 р. відповідачем було прийнято Рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів №298 та №299. В обґрунтування зазначених Рішень зазначено, що підприємством розповсюджено продукцію, яка не відповідає вимогам Технічного регламенту радіообладнання і телекомунікаційного кінцевого (термінального) обладнання, затвердженого Постановою КМУ від 24.06.2009 р. №679, Технічного регламенту з електромагнітної сумісності обладнання, затвердженого Постановою КМУ від 29.07.2009 р. №785, Технічного регламенту безпеки низьковольтного електричного обладнання, затвердженого Постановою КМУ від 29.10.2009 р. №1149 та Технічного регламенту мийних засобів, затвердженого Постановою КМУ від 20.08.2008 р. №717. Даними Рішеннями встановлено обмежувальний (корегувальний) захід у вигляді обмеження надання на ринок, шляхом тимчасової заборони реалізації продукції до повного приведення такої продукції у відповідність встановленим вимогам до 10.12.2013 р. На підставі зазначених рішень та Акту перевірки 18.11.2013 р. відповідачем винесено Постанову про накладення штрафних санкцій, в якій визначено, що позивачем порушено вимоги щодо розповсюдження продукції на якій відсутній Національний знак відповідності та розповсюдження продукції щодо якої неналежно застосовано Національний знак відповідності. Даною Постановою позивача зобов'язано у 15-денний строк сплатити штраф у розмірі 250 та 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у загальній сумі 6800,00 грн. Щодо позовної вимоги 1 суд зазначає наступне. В обґрунтування протиправності наказу, направлення та Акту позивач посилається на ту обставину, що відповідач не мав підстав для проведення перевірки, а саме такої підстави як Доручення Держспоживінспекції України не передбачено чинним законодавством. Крім того, позивач вказує, що з таким документом він ознайомлений не був, копію не отримував. Також, на думку позивача, встановлений строк проведення перевірки не був додержаний, а предмет перевірки не відповідає підставі здійснення такого заходу. Відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» підставами для здійснення позапланових заходів є: подання суб'єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням; виявлення та підтвердження недостовірності даних, заявлених у документах обов'язкової звітності, поданих суб'єктом господарювання; перевірка виконання суб'єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення планових заходів органом державного нагляду (контролю); звернення фізичних та юридичних осіб про порушення суб'єктом господарювання вимог законодавства. Позаплановий захід у цьому разі здійснюється тільки за наявності згоди центрального органу виконавчої влади на його проведення; неподання у встановлений термін суб'єктом господарювання документів обов'язкової звітності без поважних причин, а також письмових пояснень про причини, які перешкоджали поданню таких документів; настання аварії, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, що було пов'язано з діяльністю суб'єкта господарювання. Під час проведення позапланового заходу з'ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов'язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення державного нагляду (контролю). Проведення позапланових заходів з інших підстав, крім передбачених цією статтею, забороняється, якщо інше не передбачається законом або міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Суб'єкт господарювання повинен ознайомитися з підставою проведення позапланового заходу з наданням йому копії відповідного документа. Строк здійснення позапланового заходу не може перевищувати десяти робочих днів, а щодо суб'єктів малого підприємництва - двох робочих днів, якщо інше не передбачено законом. Продовження строку здійснення позапланового заходу не допускається. Дані положення містяться також у Законі України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» та у Порядку №310. Судом встановлено, що постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.12.2013 р. визнано протиправним та скасовано наказ Інспекції з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області №106-од від 06.11.2013 р. про проведення позапланової перевірки ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН». В даному рішенні встановлено, що всі дії відповідача з проведення позапланової перевірки, а також рішення, прийняті в ході та за наслідками такої перевірки, за відсутності законодавчо визначених підстав для проведення такої перевірки - являються протиправними, оскільки проведені з питань, не визначених ні направленням, ні предметом перевірки, тобто являються вчиненими з порушенням вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, Порядку проведення перевірок у суб'єктів господарювання сфери торгівлі та послуг, у тому числі ресторанного господарства, якості продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг затверджений Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №310 від 07.03.2012 року, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 11 травня 2012 року за №743/21056, ст. 6, 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». Згідно відмітки на даному рішенні постанова набрала законної сили 23.01.2014 р. В силу ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлені вищезазначеним судовим актом факти мають преюдиційне значення в рамках досліджуваного адміністративного спору та доведенню знову не підлягають. Щодо позовних вимог в частині скасування Акта перевірки та направлення на проведення перевірки, слід зазначити, що сам Акт та направлення не породжують для відповідного суб'єкта настання будь-яких юридичних наслідків, не впливають на його права та обов'язки, а також не є обов'язковими для виконання і оцінювати їх у вказаних правовідносинах належить з врахуванням ч.1 ст.79 Кодексу адміністративного судочинства України, якою передбачено, що письмовими доказами є документи, акти, листи, телеграми, будь-які інші письмові записи, що місять в собі відомості про обставини які мають значення для справи, лише як носія доказової інформації. Враховуючи викладене, а також те, що наказ на проведення перевірки, який слугував підставою для винесення направлення на проведення перевірки, що в свою чергу слугувало підставою для проведення самої перевірки, скасований у судовому порядку, тому ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.02.2014 р. закрито провадження в цій частині позовних вимог на підставі ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України. Щодо позовних вимог 2 та 3 суд зазначає наступне. Статтею 1 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» державний ринковий нагляд діяльність органів ринкового нагляду з метою забезпечення відповідності продукції встановленим вимогам, а також забезпечення відсутності загроз суспільним інтересам. Метою здійснення ринкового нагляду є вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів з відповідним інформуванням про це громадськості щодо продукції, яка при її використанні за призначенням або за обґрунтовано передбачуваних умов і при належному встановленні та технічному обслуговуванні становить загрозу суспільним інтересам чи яка в інший спосіб не відповідає встановленим вимогам. Метою здійснення контролю продукції є забезпечення відповідності продукції, що ввозиться на митну територію України, встановленим вимогам до моменту її випуску у вільний обіг на митній території України та недопущення ввезення на митну територію України продукції, яка становить серйозний ризик суспільним інтересам (ст. 4 зазначеного закону). У відповідності до даного закону визначено, що Національний знак відповідності - це знак, що засвідчує відповідність позначеної ним продукції вимогам технічних регламентів, які на неї поширюються; Неналежне застосування Національного знака відповідності - порушення правил застосування і нанесення Національного знака відповідності, встановлених законами України, та виданих відповідно до них інших нормативно-правових актів, у тому числі технічних регламентів; Позивач вказує, що всупереч встановленим у Акті перевірки порушенням, а саме розповсюдження продукції на якій відсутній Національний знак відповідності та розповсюдження продукції щодо якої неналежно застосовано Національний знак відповідності, ним не здійснювалась реалізація таких товарів, на момент перевірки маркування знаком відповідності на товарах було належним чином застосоване. У таблиці, викладеній в Акті перевірки наведено перелік продукції, за якими встановлені порушення (ноутбук марки ASUS , чайник електричний марки Vitek, засіб для догляду вбудованої техніки Green&Clean, сумка для ноутбука марки CASE LOGIC ). Постановою КМУ від 29 листопада 2001 року № 1599 «Про затвердження опису та правил застосування національного знака відповідності» встановлено, що національний знак відповідності (далі - знак відповідності) має форму незамкненого з правого боку основного кола, усередині якого вміщено стилізоване зображення трилисника. Відповідно до Правил застосування національного знаку відповідності - національний знак відповідності засвідчує відповідність позначеної ним продукції вимогам технічних регламентів, які поширюються на неї. Знак відповідності наноситься тільки на ті види продукції, опис яких міститься в технічних регламентах. При цьому нанесення знака відповідності є обов'язковим. У разі підтвердження відповідності продукції, призначеним органом з оцінки відповідності поряд із знаком відповідності наноситься ідентифікаційний номер цього органу згідно з державним реєстром таких органів. Знак відповідності наноситься на продукцію безпосередньо її виробниками, якщо інше не передбачено відповідним технічним регламентом. Знак відповідності наноситься на виріб та/або на етикетку, тару, пакування, експлуатаційну та товаросупровідну документацію тощо, якщо інше не передбачено відповідним технічним регламентом. Місце та спосіб нанесення (друкування, наклеювання, гравірування, травлення, штампування, лиття тощо) знака відповідності визначається виробником продукції. Дозволяється використовувати зображення знака відповідності у рекламі позначеної ним продукції. Технічними регламентами можуть встановлюватися особливості застосування знака відповідності. Вимоги до радіообладнання і телекомунікаційного кінцевого (термінального) обладнання, процедуру оцінки відповідності такого обладнання, правила маркування та введення його в обіг встановлюється Технічним регламентом радіообладнання і телекомунікаційного кінцевого (термінального) обладнання. Відповідно до частини 7 Технічного регламенту радіообладнання і телекомунікаційного кінцевого (термінального) обладнання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2009 №679 ведення в обіг пристроїв на території України дозволяється лише за умови дотримання вимог цього Технічного регламенту в разі належного встановлення, обслуговування та використання за призначенням таких пристроїв. Введення в обіг пристроїв без декларації про відповідність, оформленої згідно з додатком до цього Технічного регламенту, та національного знака відповідності, нанесеного згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2001 р. № 1599 «Про затвердження опису та правил застосування національного знака відповідності» (Офіційний вісник України, 2001 р., № 49, ст. 2188), забороняється. Частиною 30 Технічного регламенту встановлено, що на пристроях, які відповідають усім визначеним для них вимогам, повинен бути нанесений національний знак відповідності, зазначений у пункті 7 цього Технічного регламенту. За нанесення національного знака відповідності відповідає виробник або уповноважена ним особа - резидент України чи постачальник. Національний знак відповідності наноситься на пристрій та/або на етикетку, тару, упаковку (у разі її наявності), експлуатаційну та товаросупровідну документацію тощо. Пристрій не повинен мати жодних позначок, які є подібними до національного знака відповідності та можуть ввести в оману щодо наявності або відсутності національного знака відповідності. Відповідно до вимог п.19, 24, 27 Технічного регламенту з електромагнітної сумісності обладнання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.2009 №785, національний знак відповідності наносять на апаратуру або на табличку з її технічними даними згідно з Правилами застосування національного знака відповідності, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2001 №1599; у разі коли його нанесення на апаратуру неможливе або невиправдане через її конструкцію, національний знак відповідності повинний бути нанесений на пакування, якщо таке наявне, та на супровідні документи. Кожна одиниця апаратури повинна супроводжуватися інформацією про найменування та адресу виробника і, якщо він не є резидентом України, - найменування та адресу уповноваженого представника, а у разі, коли уповноважений представник відсутній, - найменування та адресу імпортера. Інформація, необхідна для застосування апаратури за призначенням, повинна міститися в інструкціях, якими супроводжується апаратура. Згідно п. 7, 10 Технічного регламенту низьковольтного електричного обладнання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.10.2009 №1149 перед введенням в обіг на електрообладнання повинен бути нанесений національний знак відповідності, який підтверджує відповідність електрообладнання вимогам цього Технічного регламенту, включаючи виконання процедури оцінки відповідності (внутрішній контроль виробництва) згідно з додатком 3 до цього Технічного регламенту. Національний знак відповідності наноситься виробником чи уповноваженим представником виготовлювача в Україні на кожний виріб електрообладнання або, якщо це неможливо, на пакування, інструкцію або документ, в якому визначені гарантійні зобов'язання, у спосіб, що забезпечує його видимість, розбірливість та незамінність. Відповідно до п. 11, 13, 15 Технічного регламенту мийних засобів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2009 №717 11 мийний засіб маркується шляхом нанесення на зовнішню поверхню паковання чи етикетку напису чіткими літерами, що не змиваються протягом строку придатності такого засобу. Маркування мийного засобу здійснюється згідно із законодавством про мови. Національний знак відповідності згідно з описом та правилами його застосування, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2001 р. № 1599 «Про затвердження опису та правил застосування національного знака відповідності» (Офіційний вісник України, 2001 р., № 49, ст. 2188), наноситься на зовнішню поверхню паковання чи етикетку мийного засобу, що пройшов оцінку відповідності згідно з цим Технічним регламентом. Згідно п. 16-18 Технічного регламенту щодо назв текстильних волокон і маркування текстильних виробів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2009 №13 маркування текстильних виробів здійснюється кожного разу, коли вони вводяться в обіг. Якщо вироби не призначені для кінцевого споживача або поставляються на виконання замовлення державних органів влади, вони поставляються із супровідною документацією. Маркування вітчизняних та імпортованих текстильних виробів, що вводяться в обіг, здійснюється українською мовою. Допускається маркування імпортованих виробів англійською мовою. Маркування текстильних виробів здійснюється з урахуванням таких особливостей: виріб, що складається з двох чи більше частин, які мають різний склад волокна, повинен містити ярлик, в якому зазначаються відомості про склад. Таке маркування не є обов'язковим для частин, маса яких становить менш як 30 відсотків загальної маси текстильного виробу, за винятком основних підкладок; текстильний виріб, що складається з двох чи більше частин, склад волокна яких однаковий і які становлять єдиний комплект, повинен мати тільки один ярлик; склад волокна корсетного виробу стосується усього виробу або його частин (сумарно чи окремо) визначених у даному пункті; вміст волокон виробів, пофарбованих за методом витравного друку, зазначається як для усього виробу, так і окремо для базового полотна і витравних частин; вміст волокон вишитих виробів зазначається як для усього виробу, так і окремо для базового полотна і ниток для вишивання із зазначенням відповідних назв. Якщо вишиті частини становлять менш як 10 відсотків загальної площі виробу, зазначається лише вміст базового полотна; вміст ниток (пряжі), в яких серцевина і покривний шар зроблені з різних волокон та призначені для продажу в роздріб, зазначається як для усього виробу, так і окремо для кожної з його частин; вміст волокон оксамитових, плюшевих або подібних до них текстильних матеріалів зазначається для усього виробу, крім випадків, коли його лицьовий і зворотний бік відрізняються один від одного та складаються з різних волокон і зазначаються окремо; вміст волокон килимів та інших покриттів для підлоги, лицьовий і зворотний бік яких складаються з різних волокон, зазначається тільки для лицьового боку; інші компоненти, з яких складаються килими та інші покриття для підлоги, не враховуються. Отже, національний знак відповідності може бути нанесений на виріб і пакування, етикетку, тару, інструкцію або документ, в якому визначені гарантійні зобов'язання, у спосіб, що забезпечує його видимість, розбірливість та незмивність. Місце нанесення визначає виключно виробник та уповноважений представник виробника з урахуванням характеристик виробу. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», до розповсюджувача застосовуються штрафні санкції, зокрема, у разі: розповсюдження продукції, на якій відсутній Національний знак відповідності, якщо його нанесення на продукцію передбачено технічним регламентом на відповідний вид продукції, - у розмірі від ста п'ятдесяти до двохсот п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за повторне протягом трьох років вчинення такого самого порушення, за яке на особу вже було накладено штраф, - у розмірі від двохсот до трьохсот п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Згідно додаткових пояснень позивача, під час перевірки посадовими особами Інспекції з питань захисту прав споживачів було виявлено порушення вимог діючого законодавства, а саме розповсюдження продукції на якій відсутній Національний знак відповідності. Проте, при огляді товару (ноутбуку) працівниками магазину, Національний знак відповідності був виявлений на зворотній стороні акумулятора (батареї), що знаходиться у комплекті до вказаного ноутбуку, що підтверджується наданими до суду фотокопіями. З матеріалів справи вбачається, що на частину товару щодо яких було встановлено порушення нанесено додаткове маркування Національним знаком відповідності, а саме на ноутбук та засіб для догляду вбудованої техніки, про що надано фотокопії даної продукції. Стосовно неналежного застосування Національного знаку відповідності на електричному чайнику торгової марки Vitek, слід зазначити, що відповідно до листів № 21/01-13 від 21.01.2013 року ТОВ «Голдер - Електронікс Україна» та № 1026/27-09 від 27.09.2012 року ТОВ «Орган сертифікації «Центр сертифікації матеріалів та виробів», копії яких наявні в матеріалах справи, для оцінки відповідності продукції торгової марки «Vitek » використовується виключно модуль А2, при застосуванні якого нанесення ідентифікаційного номеру призначеного органу не є обов'язковим. У відповідності до листа № 1026/27-09 від 27.09.2012 року ТОВ «Орган сертифікації «Центр сертифікації матеріалів та виробів» при використанні модулів оцінки відповідності А1, А2, С1, С2 із залучення призначеного органу з оцінки відповідності, виробник або його уповноважений представник наносить разом із Національним знаком відповідності ідентифікаційний номер призначеного органу - тільки при наявності згоди такого органу. Нанесення виробником або його уповноваженим представником, разом із Національним знаком відповідності ідентифікаційного номера призначеного органу при використанні модулів А1, А2, С1, С2 не є обов'язковим. Щодо товару - сумки для ноутбука торгівельної марки CASE LOGIC, виявлено, що дана продукція не містить ярлик в якому зазначається відомості про склад в порушення Технічного регламенту щодо назв текстильних волокон і маркування текстильних виробів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2009 №13. Проте, відповідно до Додатку № 4 вказаного регламенту даний різновид товару не потребує обов'язкового зазначення маркування на пакуванні та не входить до переліку текстильних виробів, під час маркування яких не зазначається відсотковий вміст текстильних волокон. Відповідачем ніяких належних та достатніх доказів у спростування даних обставин до суду не надано. Крім того, згідно ст. 33 «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» визначено порядок прийняття рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів. Так, відповідно до п. 11-14 даної статті до прийняття рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів орган ринкового нагляду надає (надсилає) суб'єкту господарювання, щодо якого передбачається прийняти рішення, проект відповідного рішення з пропозицією надати в письмовій формі свої пояснення, заперечення до проекту рішення, інформацію про вжиття ним заходів, спрямованих на запобігання або уникнення ризиків суспільним інтересам, усунення невідповідності продукції, що є предметом проекту рішення, встановленим вимогам. Суб'єкт господарювання, якого стосується проект рішення, має право надати (надіслати) органу ринкового нагляду свої пояснення, заперечення та/або інформацію до проекту такого рішення протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту. Цей строк може бути продовжено органом ринкового нагляду за обґрунтованим клопотанням відповідного суб'єкта господарювання. До своїх пояснень, заперечень та/або інформації суб'єкт господарювання може додавати документи чи їх копії, що обґрунтовують його позицію та підтверджують наведені ним дані. Пояснення, заперечення та інформація до проекту рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, надані (надіслані) суб'єктом господарювання, підлягають обов'язковому розгляду органом ринкового нагляду та зберігаються в органі ринкового нагляду. У разі необхідності термінового вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів з метою запобігання або уникнення ризиків суспільним інтересам орган ринкового нагляду може прийняти рішення про вжиття відповідних обмежувальних (корегувальних) заходів без надання (надіслання) суб'єкту господарювання проекту такого рішення. У такому разі суб'єкт господарювання, якого стосується рішення, має право надати (надіслати) свої пояснення, заперечення та/або інформацію до такого рішення в будь-який час після його прийняття, але до закінчення визначеного строку виконання такого рішення. Орган ринкового нагляду має негайно розглянути одержані пояснення, заперечення та інформацію суб'єкта господарювання та за результатами такого розгляду оцінити адекватність і пропорційність прийнятого ним рішення. Позивач вказав, що отримав проекти Рішень про вжиття обмежувальних заходів 11.11.2013 р. Як зазначалося раніше, оскаржувані рішення були прийняті відповідачем 18.11.2013 р., тобто до закінчення 10-денного строку для надання пояснення, заперечення та/або інформацію до проекту такого рішення. Відповідач з даного проводу пояснень не надав, необхідність термінового вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів не підтвердив. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За наведених обставин, враховуючи, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.12.2013 року по справі 804/16238/13-а визнано протиправність наказу про проведення перевірки № 106-од від 06.11.2013 року про проведення позапланової перевірки позивача на підставі доручення Держспоживінспекції України від 05.11.2013 року № 5090-2-7/6, визнано протиправними дії відповідача по проведенню позапланової перевірки позивача на підставі доручення Держспоживінспекції України від 05.11.2013 року № 5090-2-7/6, та враховуючи той факт, що надані позивачем докази свідчать про відсутність порушень використання Національного знаку відповідності, суд вважає рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 18.11.2013 року № 298, 299 та постанову про накладення штрафних санкцій від 18.11.2013 року № 174 протиправними та такими, що підлягають скасуванню. У відповідності до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Результат розгляду: granted