Рішення адміністративного суду від 2014-02-11 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в АР Крим та Управління Пенсійного фонду України в м. Армянськ про визнання неправомірним та скасування рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, визнання права на отримання пільгової пенсії за Списком №2, зобов'язання призначити пенсію на пільгових умовах за Списком №2 з 16.07.2012. Постановою Армянського міського суду АР Крим від 14.12.2013 (суддя Ісроілова В.У.) позов [PERSON] задоволено частково. Визнано неправомірним та скасовано рішення комісії при Головному управління Пенсійного фонду України в АР Крим від 16.07.2012 №129/1505 в частині відмови [PERSON] в підтвердженні стажу, який надає право на при значення пенсії за віком за Списком №2, за період з 10.01.1985 по грудень 1986 року. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Армянськ провести [PERSON] зарахування пільгового стажу і призначити пенсію на пільгових умовах. В решті позову відмовити. Не погодившись з постановою суду, відповідачі звернулися з апеляційними скаргами, в яких просять постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Апеляційні скарги мотивовані порушенням судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. У судове засідання 11.02.2014 представники відповідачів не з'явилися, про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Згідно з частиною четвертою статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справі, не перешкоджає розгляду справи. Позивач та його представник з апеляційними скаргами не погодились, вважаючи рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим. Обговоривши доводи апеляційних скарг, заслухавши позивача, його представника, свідків [PERSON] та [PERSON], перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено, що 16.07.2013 [PERSON], [INFO], звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Армянськ із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2. Рішенням комісії ГУ ПФ України в АР Крим № 129/1505 від 16.07.2012 позивачу підтверджено стаж на призначення пільгової пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 з 01.01.1987 по 12.08.1987, з 23.01.1995 по 02.05.1995, з 18.04.2000 по 10.02.2003 та відмовлено в підтвердженні стажу на призначення пенсії за віком за списком № 2 за період з 10.01.1985 по грудень 1986 футеровщиком (кислотоупорщиком) у зв'язку з відсутністю в особистих рахунках відомостей про заробітну плату (а.с.21-22). 17.09.2013 Управлінням Пенсійного фонду України в м. Армянську позивачу відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах з урахуванням роботи за період з 10.01.1985 по грудень 1986 р у зв'язку з відсутністю стажу, необхідного для призначення пенсії на пільгових умовах (а.с.23-24, 25). З зазначених рішень відповідача вбачається, що відповідачі визнають пільгових стаж позивача - 9 років 3 місяця 9 днів. Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов'язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотримання принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам. Стаття 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з трудовою книжкою позивача він 10.01.1985 прийнятий футерувальником (кислотоупорщиком) 4 розряду на Красноперекопський прорабський пункт № 6 на підставі наказу № 5-к від 09.01.1985; 05.05.1985 позивача призначено майстром Красноперекопського прорабського пункту № 6 на підставі наказу № 42-к від 05.05.1985; 12.08.1987 звільнено за власним бажанням на підставі статті 38 Кодексу законів про працю Української РСР. З листа Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничий сервісний центр «Харьквіський народний архів» від 09.02.2012 №06-15/25-2 вбачається, що відомостей щодо переводу [PERSON] на неповний робочий день, надання відпустки без збереження заробітної плати, переводу на іншу роботу, надання учбової відпустки, простою у документах по особовому складу за період з січня 1985 по серпень 1987 року не має (а.с.70). Відповідно до пункту 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди робот. За правилами частини 1 статті 101 Закону «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Комісією не були використані повноваження, передбачені пунктом 7 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній щодо витребування необхідних документів для підтвердження стажу [PERSON] Допитані у суді апеляційної інстанції у якості свідків [PERSON] та [PERSON] показали, що позивач з 1980 року по 1987 рік працювали у Краноперекопському виконробському пункті, разом з ними працював [PERSON], який був їх виконробом. За період роботи, у тому числі з січня 1985 по грудень 1986 року, у Краноперекопському виконробському пункті працівники ніколи не були у відпустках без збереження заробітної плати, всім працівникам завжди надавались лише чергові оплатні відпустки. З урахуванням викладеного судова колегія вважає обґрунтованими позовні вимоги щодо зарахування у пільговий стаж позивача періоду з січня 1985 по грудень 1986 року та вважає, що позивач має право на призначення пенсії на пільгових умовах із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення". При цьому судова колегія керується вимогами статті 8 КАС України, згідно якої суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Разом з цим, колегія суддів зазначає, що у резолютивній частині постанови суд першої інстанції не зазначив період роботи позивача, який зобов'язав відповідача зарахувати у пільговий стаж, тому рішення суду першої інстанції необхідно в цій частині змінити. Відповідно до статті 201 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для зміни постанови чи ухвали суду першої інстанції є: правильне по суті вирішення справи чи питання, але з помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права; вирішення не всіх позовних вимог або питань.

Результат розгляду: denied