Рішення адміністративного суду від 2014-02-03 00:00:00+02

Управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області звернулося до суду з позовом, у якому просило скасувати вимогу Овруцької міжрайонної державної фінансової інспекції № 65-17/1589 від 15 листопада 2013 року у частині відшкодування Державному бюджету України переплати пенсій 28-и пенсіонерам у розмірі 9534, 33 грн.; стягнення з [PERSON] коштів Пенсійного фонду України у сумі 50629, 60 грн. за період з 01 червня 2010 року по 01 вересня 2013 року на утримання підопічного - недієздатної особи [PERSON]; стягнення з [PERSON] та [PERSON] 56662, 84 грн. за період з 01 червня 2006 року по 01 вересня 2013 року на утримання підопічної - недієздатної особи [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що висновки проведеної ревізії, на підставі яких виставлено оспорювану вимогу, не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки взаєморозрахунки з Державним бюджетом на рівні Управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області не проводяться, всі розрахунки по коштам Державного бюджету України, передбаченим на фінансування пенсійних програм, здійснюються на рівні центрального апарату Пенсійного фонду України, Міністерства соціальної політики України, Державної казначейської служби України і Міністерства фінансів України. Також не підлягають стягненню виплачені пенсії недієздатних [PERSON] і [PERSON] у зв'язку з тим, що Положенням про Пенсійний фонд України не передбачено здійснення контролю за використанням коштів отримувачами пенсій. Крім того, в Управління відсутні відомості про те, що замість [PERSON] пенсію отримувала інша особа. Представник позивача у ході розгляду справи позовні вимоги підтримав повністю і просив їх задовольнити. Представники відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнали і просили у їх задоволенні відмовити. Пояснили, що оспорювана вимога скасуванню не підлягає, так як прийнята на підставі обґрунтованих висновків ревізії, у ході якої виявлено, що позивачем не перераховано до Державного бюджету України суми надходжень та стягнутих переплат пенсій, переплачених в минулих бюджетних періодах 28-и пенсіонерам, на суму 9534, 33 грн., працівники УПФУ в Овруцькому районі на момент проведення ревізії вважали [PERSON] опікуном над недієздатною [PERSON], продовжуючи нараховувати та виплачувати пенсію на недієздатну [PERSON], що суперечить чинному законодавству, а також виплатили [PERSON] пенсії за її підопічного [PERSON], яку вона використала на власні потреби. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що під час проведеної Овруцькою міжрайонною державною фінансовою інспекцією ревізії використання бюджетних коштів, передбачених Пенсійному фонду України на дотації на виплату пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за різними пенсійними програмами, та покриття дефіциту коштів Пенсійного фонду України для виплати пенсій в Управлінні Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області за період з 01 січня 2011 року по 31 серпня 2013 року виявлено ряд порушень. За результатами перевірки складено акт № 65-09/031 від 11 жовтня 2013 року. Про усунення виявлених ревізією в Управлінні Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності і фінансів Овруцькою міжрайонною державною фінансовою інспекцією позивачеві виставлено вимогу № 65-17/1589 від 15 листопада 2013 року, зокрема у пункті 3 якої зазначено: - відшкодувати (перерахувати) до Державного бюджету України переплати пенсій, що зайво тримані та повернуті (стягнуті) пенсіонерами у сумі 9534, 33 грн. В іншому випадку стягнути з осіб, винних у неперерахуванні коштів, шкоду в порядку та розмірі, встановленому статтями 130-136 Кодексу законів про працю України; - стягнути 56662, 84 грн. зайво виплачених коштів Пенсійним фондом України з осіб [PERSON] та [PERSON], які їх отримали безпідставно за недієздатну особу [PERSON], яка пенсію фактично не отримала, та стягнути з [PERSON] кошти Пенсійного фонду України у сумі 50629, 60 грн., які нею не використані на утримання підопічного - недієздатну особу [PERSON] У разі не стягнення - відшкодувати за рахунок винних осіб шкоду у порядку та розмірі, встановленому статтями 130-136 Кодексу законів про працю України. Щодо переплати пенсій 28-и пенсіонерам у сумі 9534, 33 грн. Як зазначено в акті перевірки, ревізією дотримання законодавства при поверненні переплат пенсій пенсіонерами на реєстраційний рахунок управління та шляхом утримання переплат пенсій відповідно до наданих заяв пенсіонерів в розмірі 20 % встановлено, що в порушення пункту 1 статті 3 Бюджетного кодексу України, роз'яснення Державного казначейства України від 09 березня 2006 року № 3.4-22/498, якими визначено, що відновлення касових видатків можливе лише в межах одного бюджетного року, управлінням протягом 2011-2012 років та січня-серпня 2013 року не перераховано до Державного бюджету суми надходжень та стягнутих переплат пенсій, переплачених в минулих бюджетних періодах 28-и пенсіонерам на суму 9534, 33 грн. Відповідне порушення допущено начальником управління Лісовським А.Ф., яким приймались рішення про повернення переодержаної пенсії та головним бухгалтером управління Невмержицькою Г.В., яка несе відповідальність за складання та надання звітності з надходжень та видатків коштів. Внаслідок допущеного порушення за 2011, 2012 роки та 9-ть місяців 2013 року внесено недостовірні дані у звітності ф. 2-А «Звіт про виплату пенсій та допомоги» та ф. 2 - ПФ (бюджет) «Звіт про виконання бюджету Пенсійного фонду України», яка щоквартально подається до Пенсійного фонду України, де і врегульовуються питання взаєморозрахунку з Державним бюджетом України, чим порушено пункт 1 статті 3, пункт 7 статті 8 та пункт 1 статті 11 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996 XIV, пункт 1.2 Порядку складання фінансової та бюджетної звітності розпорядниками та одержувачами бюджетних коштів, затвердженого наказом Державного казначейства від 05 січня 2011 року № 2, пункт 1.2 Порядку складання фінансової звітності розпорядниками та одержувачами бюджетних коштів, затвердженого наказом Державного казначейства України від 05 січня 2012 № 2, пункт 2.11 «Порядку складання розпорядниками та одержувачами бюджетних коштів», затверджений наказом Мінфіну України від 24 січня 2012 року № 44. Внаслідок допущеного порушення Державному бюджету України завдано матеріальної шкоди (збитків) на суму 9534, 33 грн. Суд погоджується з такими висновками відповідача з огляду на наступне. Відповідно до пункту 1.4 Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою Пенсійного фонду від 31 серпня 2009 року № 21-2, нормативно-правове регулювання бюджетного процесу в Пенсійному фонді здійснюється відповідно до Конституції України, Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік, Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 06 квітня 2011 року N 384, та інших нормативно-правових актів і цього Порядку. Відповідно до частини 1 статті 3 Бюджетного кодексу України, бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року. Неприйняття Верховною Радою України закону про Державний бюджет України до 1 січня відповідного року не є підставою для встановлення іншого бюджетного періоду. Згідно з роз'ясненнями Державного казначейства України, викладеними у листі від 09 березня 2006 року № 3.4-22/498-2143, відновлення касових видатків можливо лише в межах одного бюджетного періоду. Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства. Згідно з статтею 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів. Керівник підприємства зобов'язаний створити необхідні умови для правильного ведення бухгалтерського обліку, забезпечити неухильне виконання всіма підрозділами, службами та працівниками, причетними до бухгалтерського обліку, правомірних вимог бухгалтера щодо дотримання порядку оформлення та подання до обліку первинних документів. Головний бухгалтер або особа, на яку покладено ведення бухгалтерського обліку підприємства (далі - бухгалтер): забезпечує дотримання на підприємстві встановлених єдиних методологічних засад бухгалтерського обліку, складання і подання у встановлені строки фінансової звітності; організує контроль за відображенням на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій; бере участь в оформленні матеріалів, пов'язаних з нестачею та відшкодуванням втрат від нестачі, крадіжки і псування активів підприємства; забезпечує перевірку стану бухгалтерського обліку у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах підприємства. Відповідно до пункту 1.2 Порядку складання фінансової та бюджетної звітності розпорядниками та одержувачами бюджетних коштів, затвердженого Наказом Мінфіну від 24 січня 2012 року № 44 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), фінансова та бюджетна звітність повинна бути достовірною. Інформація, наведена у фінансовій та бюджетній звітності, є достовірною, якщо вона не містить помилок та перекручень. Згідно з пунктом 2.11 вказаного Порядку, одержувачами бюджетних коштів подається наступна звітність. Фінансова звітність - до органів Казначейства та розпорядників вищого рівня не подається. Бюджетна звітність складається та подається: а) місячна - до органів Казначейства за формами (додатки 9 - 11), визначеними абзацами четвертим-шостим пункту 2.2 цієї глави ("Звіт про надходження і використання інших надходжень спеціального фонду (позики міжнародних фінансових організацій)" (форма N 4-3д.1, N 4-3м.1) (додаток 9); "Звіт про заборгованість за бюджетними коштами" (форма N 7д, N 7м) (додаток 10); "Звіт про заборгованість за окремими програмами" (форма N 7д.1, N 7м.1) (додаток 11)); б) квартальна та річна - до органів Казначейства та розпорядників вищого рівня за формами, визначеними абзацами другим - шостим пункту 2.2 цієї глави ("Звіт про надходження та використання коштів загального фонду" (форма N 2д, N 2м) (додаток 4); "Звіт про надходження і використання інших надходжень спеціального фонду" (форма N 4-3д, N 4-3м) (додаток 7); "Звіт про надходження і використання інших надходжень спеціального фонду (позики міжнародних фінансових організацій)" (форма N 4-3д.1, N 4-3м.1) (додаток 9); "Звіт про заборгованість за бюджетними коштами" (форма N 7д, N 7м) (додаток 10); "Звіт про заборгованість за окремими програмами" (форма N 7д.1, N 7м.1) (додаток 11)). Аналогічні норми містилися у Порядку складання фінансової та бюджетної звітності розпорядниками та одержувачами бюджетних коштів, затвердженому Наказом Державного казначейства України від 05 січня 2011 року № 2, який містив єдині вимоги до складання фінансової та бюджетної звітності розпорядниками та одержувачами бюджетних коштів і втратив чинність 27 лютого 2012 року. Тобто, Управління повинно перераховувати до загального фонду Державного бюджету надходження в поточному році суми переплат пенсій, виплачених за рахунок коштів Державного бюджету в минулих бюджетних роках. Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, Управлінням Пенсійного фонду України в Овруцькому районі у порушення наведених правових норм не було відображено в звітності в 2011, 2012 роках та за 9 місяців 2013 року ф. 2-А «Звіт про виплату пенсій та допомоги» та ф. 2 - ПФ (бюджет) «Звіт про виконання бюджету Пенсійного фонду України» суми надходження (стягнення) повернутих переплачених в минулих бюджетних періодах пенсій. Так, Управлінням протягом 2011-2012 років та січня-серпня 2013 року не перераховано до Державного бюджету надходження та стягнуті переплати пенсій, переплачені в минулих бюджетних періодах 28 пенсіонерам, у сумі 9534, 33 грн. Наведені обставини свідчать про те, що позивачем протягом 2011-2012 років та січня-серпня 2013 року у звітності подавалися недостовірні дані і не проведено взаєморозрахунки з Державним бюджетом України по повернутим переплатам пенсій у сумі 9534, 33 грн. За таких обставин, пункт 3 вимоги Овруцької міжрайонної державної фінансової інспекції № 65-17/1589 від 15 листопада 2013 року у частині відшкодування Державному бюджету України переплати пенсій 28-и пенсіонерам у розмірі 9534, 33 грн. є правомірним і скасуванню не підлягає. Щодо вимоги Овруцької міжрайонної державної фінансової інспекції про стягнення 56662,84 грн. зайво виплачених коштів Пенсійним фондом України з [PERSON] та [PERSON], які їх отримали безпідставно за недієздатну особу [PERSON], то суд дійшов наступних висновків. В акті ревізії зазначено, що в порушення пункту 14 статті 11 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058 від 09 липня 2003 року, статті 41 Цивільного Кодексу України від 16 січня 2003 року № 435 - IV, пенсійним фондом нараховувалась та виплачувалась пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання інваліду II групи, що постраждав внаслідок аварії на ЧАЕС, недієздатній особі [PERSON] за період з 01 червня 2006 року по 01 вересня 2013 року на загальну суму 56662, 84 грн. за рахунок коштів Пенсійного фонду України. Нараховану пенсію по інвалідності в сумі 56662, 84 грн. недієздатна гр. [PERSON] не отримувала. За вказаний період Центром поштового зв'язку № 2 Житомирської дирекції УДППЗ "Укрпошта" належну недієздатній [PERSON] пенсію було виплачено [PERSON] та [PERSON] на підставі довіреності [PERSON] - матері недієздатної [PERSON] за відсутності відмітки у відомості про поновлення заяви на виплату пенсій за довіреністю, чим порушено пункт 5.6 Інструкції про доставку та виплату пенсій № 464/156. Також, працівники УПФУ в Овруцькому районі на момент проведення ревізії вважали [PERSON] опікуном над недієздатною [PERSON], продовжуючи нараховувати та виплачувати пенсію на недієздатну [PERSON], що суперечить чинному законодавству. Вказане порушення і призвело до безпідставно отриманих коштів в сумі 56 662,84 грн. за рахунок коштів Пенсійного фонду України. Судом встановлено, що рішенням народного суду Овруцького району Житомирської області від 08 серпня 1975 року визнано недієздатною [PERSON]. Пенсію за недієздатну [PERSON] за період з 01 червня 2006 року по 01 вересня 2013 року на загальну суму 56662, 84 грн. за рахунок коштів Пенсійного фонду України отримали [PERSON] та [PERSON] на підставі довіреності [PERSON] - матір недієздатної [PERSON] У судовому засіданні представник позивача вважав правомірними дії УПФУ в Овруцькому районі щодо виплати [PERSON] та [PERSON] пенсії за недієздатну [PERSON], оскільки виплата їм зазначеною пенсії здійснювалася на підставі довіреності виданої опікуном недієздатної [PERSON] це її матір'ю [PERSON]. Суд вважає такі доводи представника позивача безпідставними з огляду на наступне. Відповідно до вимог статей 40, 41 Цивільного кодексу України, фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це та над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Згідно положень статті 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством. Пенсія може виплачуватися за довіреністю, порядок оформлення і строк дії якої визначаються законом. Виплата пенсії за довіреністю здійснюється протягом усього періоду дії довіреності за умови поновлення пенсіонером заяви про виплату пенсії за довіреністю через кожний рік дії такої довіреності. Пунктом 16 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 передбачено, що особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік). До заяви опікуна (піклувальника), крім іншого, додається також копія рішення органу опіки та піклування про призначення опікуна (піклувальника) або відповідне рішення суду. Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що отримання пенсії за недієздатну особу може здійснювати опікуном (піклувальником) на підставі відповідного рішення суду про визнання особи недієздатною та (або) рішення органу опіки та піклування про призначення опікуна (піклувальника). Отже, підставою для отримання пенсії за недієздатну [PERSON] має бути лише відповідне рішення органу опіки та піклування про призначення опікуном [PERSON]. Разом з тим, представником позивача правомірність отримання призначеної пенсії недієздатній [PERSON] громадянами [PERSON] та [PERSON] на підставі довіреності матері недієздатної особи - [PERSON], всупереч вимогам статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, не доведено, не надано ні копія рішення органу опіки та піклування про призначення опікуна, ні відповідне рішення суду, на підставі яких здійснювалася виплата пенсійних виплат зазначеним особам. Тобто, Управлінням Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області здійснювалася виплата пенсії за недієздатну [PERSON] за відсутності відповідних правовстановлюючих документів. З врахуванням наведеного, суд вважає, що кошти у сумі 56662, 84 грн., призначені для недієздатної [PERSON] у вигляді пенсії та отримані [PERSON] та [PERSON] були виплачені безпідставно, тому позов у цій частині задоволенню не підлягає. Щодо вимоги Овруцької міжрайонної державної фінансової інспекції про стягнення 50629,60 грн. зайво виплачених коштів Пенсійним фондом України з [PERSON], які нею не використані на утримання підопічного - недієздатну особу [PERSON], то суд дійшов наступних висновків. Актом ревізії встановлено, що за період з 01 червня 2010 року по 01 вересня 2013 року [PERSON] отримано пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання інваліду II групи, що постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС, за підопічного [PERSON] на загальну суму 50629, 60 грн. за рахунок коштів Пенсійного фонду України. Порушення допущено з вини опікуна [PERSON], яка, належну підопічному суму у вигляді пенсії, витратила не на його утримання, а на особисті потреби. Тобто, як вбачається із змісту вимоги та акту ревізії Овруцької міжрайонної державної фінансової інспекції Управлінням Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської неправомірно було виплачено опікуну [PERSON] пенсію за недієздатного [PERSON], яка витратили її не на утримання недієздатної особи. Суд вважає такі висновки контролюючого органу безпідставними з огляду на наступне. Як вже було зазначено вище, суд, на підставі аналізу норм Цивільного кодексу України, Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, дійшов висновку, що отримання пенсії за недієздатну особу може здійснювати опікуном (піклувальником) на підставі відповідного рішення суду про визнання особи недієздатною та (або) рішення органу опіки та піклування про призначення опікуна (піклувальника). Встановлено, що рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 11 травня 2010 року встановлено опіку на недієздатним [PERSON] та призначено опікуном [PERSON]. Отже, підставою для виплати [PERSON] пенсії за недієздатного [PERSON] слугувало відповідне судове рішення. Таким чином, суд вважає, що Управлінням Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області здійснювалася виплата пенсії [PERSON] за недієздатного [PERSON] правомірно на підставі відповідного рішення суду. Безпідставними є доводи представників відповідача про неправомірність виплати опікуну [PERSON] пенсії за недієздатного [PERSON], яка витратили її не на утримання недієздатної особи, оскільки згідно пункту 1.7 Правил опіки та піклування, затверджених Наказом Міністерства охорони здоров'я України, Мінпраці України, Міносвіти України, Державним комітетом України у справах сім'ї та молоді від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 із змінами і доповненнями, здійснення нагляду за діяльністю опікунів і піклувальників, а також повноваження щодо припинення опіки та піклування покладено на відповідні органи опіки і піклування до яких органи пенсійного фонду не належать. З таких обставин, суд дійшов висновку, що Управлінням Пенсійного фонду України в Овруцькому районі призначено і виплачено пенсію опікуну [PERSON] на підставі та у спосіб, визначених Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", тому вимога контролюючого органу щодо стягнення з [PERSON] коштів Пенсійного фонду України у сумі 50629, 60 грн. за період з 01 червня 2010 року по 01 вересня 2013 року на утримання підопічного - недієздатної особи [PERSON] є протиправною і підлягає скасуванню.

Результат розгляду: partial