Рішення адміністративного суду від 2014-03-18 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області по справі про адміністративне правопорушення № А2612/16 від 26.12.2013 р., якою Позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 96, ст.. 97, ч. 1 ст. 188-42 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100 грн., обґрунтовуючи його наступним. Позивач вважає, що зазначена постанова не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону. Розглянуто у її відсутність, без належного повідомлення, внаслідок чого вона була позбавлена можливості надавати свої заперечення, а відповідач не врахував наявність та ступінь її вини, її майновий стан, особу, дані котрі пом'якшують відповідальність та інші передбачені законом обставини. Крім того, позивач вважає, що факт адміністративного правопорушення відсутній, оскільки Декларація про готовність об'єкта до експлуатації була подана до відповідача на реєстрацію та станом на день прийняття оскаржуваної постанови рішення про відмову у реєстрації Декларації нею не отримано. Всупереч положенням ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення відповідачем була розглянута з перевищенням п'ятнадцятиденного строку. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідачів проти позовних вимог заперечував, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість, в задоволенні позову просив відмовити. Подав письмові заперечення до адміністративного позову, які долучені до матеріалів справи, в яких зазначив, що відсутність позивача під час розгляду матеріалів перевірки не є підставою для скасування оскаржуваних рішень, так як це в жодному разі не свідчить про протиправність проведеної перевірки. Заслухавши думку сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. 06.12.2012 за результатами позапланової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, на об'єкті будівництва за адресою: [ADDRESS] відповідачем складено акт, в якому встановлено, що у 2007 році без розробленої та затвердженої проектної документації та отримання документів дозвільного характеру на виконання будівельних робіт позивачем збудовано садовий будинок розмірами 9,1 х 7,81 + 3,0 х 7,81, баню розмірами 4,08 х 8,0 на спільній межі із сусідньою земельною ділянкою та огорожу. Садовий будинок на момент проведення перевірки експлуатується, чим порушено ст.. 5 Закону України «Про основи містобудування», ст.. 31, 34, 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». 07.12.2012 на підставі вказаного акту відповідачем винесено припис № 1859 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким від позивача вимагалось усунути вказані порушення до 31.12.2012. В подальшому, 03.12.2013 за результатами позапланової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, у присутності представника позивача, на підставі виявленого факту самочинного будівництва об'єкта будівництва: житлового будинку з господарськими спорудами [ADDRESS] відповідачем складено акт, в якому встановлено аналогічні обставини, що і в акті від 06.12.2012, а також встановлено, що вимоги припису від 07.12.2012 № 1595 щодо усунення порушень у сфері містобудівної діяльності в установленому законодавством порядку не виконано, порушення, вказані у приписі не усунуто, що є порушенням ст. 38, ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», пп. 3 п. 11 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №553 від 23.05.2011р. 03.12.2013 на підставі такого акту відповідачем винесено припис № С-0312/11 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким від позивача вимагалось усунути вказані порушення до 29.11.2014 відповідно до вимог чинного законодавства. Постановою заступника Начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області Неборського Є.А. по справі про адміністративне правопорушення № А2612/16 від 26.12.2013 р., позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 96, ст.. 97, ч. 1 ст. 188-42 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100 грн., Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до змісту ст. 5 Закону України «Про основи містобудування», у редакції чинній на момент здійснення самочинного будівництва, при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпечені, зокрема: розробка містобудівної документації, проектів конкретних об'єктів згідно з вихідними даними на проектування з дотриманням державних стандартів, норм і правил, регіональних і місцевих правил забудови; розміщення і будівництво об'єктів відповідно до затверджених у встановленому порядку містобудівної документації та проектів цих об'єктів. Статтею 18 Закону України «Про основи містобудування» встановлено, що реалізація містобудівної документації забезпечується шляхом впровадження її положень при плануванні відповідних територій, комплексній забудові та реконструкції населених пунктів, проектуванні та будівництві об'єктів житлово-цивільного і виробничого призначення, систем транспортного та інженерного забезпечення, впорядкуванні і благоустрої територій. Спорудження об'єктів містобудування незалежно від форм власності здійснюється з дозволу відповідних Рад народних депутатів. Це право Ради народних депутатів можуть делегувати відповідним виконавчим органам. Закінчені будівництвом об'єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За змістом ст. 25 Закону України «Про основи містобудування» особи, винні, зокрема, у: проектуванні об'єктів з порушенням затвердженої у встановленому порядку містобудівної документації; виконанні будівельних чи реставраційних робіт без дозволу та затвердженого у встановленому порядку проекту або з відхиленням від нього, - несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством. Законодавчими актами може бути встановлено відповідальність і за інші види порушень містобудівного законодавства. Як видно з матеріалів справи, будівельні роботи житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] виконані без затвердженої в установленому порядку проектної документації та без оформлення права на виконання будівельних робіт, що не заперечувалось позивачем. При цьому, доказів зворотного суду не надано. При цьому приписом від позивача вимагалось усунути вказані порушення відповідно до вимог чинного законодавства. Згідно з п. 1.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 19.03.2013 № 95 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.04.2013 за № 612/23144, цей Порядок встановлює процедуру та умови прийняття в експлуатацію збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт та механізм проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж: індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, збудованих у період з 05 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року; збудованих до 12 березня 2011 року: громадських будинків I і II категорій складності; будівель і споруд сільськогосподарського призначення I і II категорій складності. Доказів того, що зазначений житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] прийнято в експлуатацію відповідно до названого Порядку та/або в іншому передбаченому чинним законодавством України порядку, на момент розгляду справи, суду не надано. Таким чином, вказаний об'єкт є самочинним будівництвом, факт будівництва якого виявлено відповідачем під час проведення первинної перевірки за результатами якої складено акт. Частиною 1 ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням. При цьому, за змістом ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право, зокрема, складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; видавати обов'язкові для виконання приписи щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Зважаючи на викладене, а також приймаючи до уваги те, що заступник Начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області Неборський Є.А. прийняв оскаржувану постанову в межах повноважень та з дотриманням вимог чинного законодавства, у суду відсутні належні правові підстави для визнання її протиправною та скасування. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Доводи позивача про порушення відповідачем процедури розгляду матеріалів перевірки щодо вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності не є підставою для скасування оскаржуваної постанови, оскільки не свідчить про протиправність проведеної перевірки в цілому, висновків акта перевірки не спростовує, та не звільняє правопорушника від відповідальності за порушення вимог містобудівного законодавства. Таким чином позивач достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, суду не надав. Натомість відповідач довів суду відсутність протиправних дій зі свого боку. За таких обставин позовні вимоги визнаються судом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Результат розгляду: denied