Рішення адміністративного суду від 2014-01-16 00:00:00+02

Позивач [PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві, третя особа: Головне управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області про захист пенсійних прав. Обгрунтовуючи адміністративний позов, позивач посилається на те, що він проходив військову службу в органах державної безпеки України та був звільнений із служби у запас за станом здоров"я ( за підпунктом "а" пункту 61 та підпунктом "б" пункту 63 "Положення про проходження військової служби військовослужбовцями СБ України", затвердженого Указом Президента України від 27. 12. 2007 року № 1262/2007) на підставі наказу Голови СБ України від 07. 12. 2010 року № 1495-ос та з 25.12.2010 року виключений із списків особового складу наказом начальника Управління військової контррозвідки СБУ у Північному регіоні України ( де він закінчував проходження служби) від 21.12. 2010 року № 347-ос. На військовий облік як офіцер запасу направлений до Управління СБ Україхни у м. Києві. Виходячи з вислуги років 20 років 08 місяців та 18 днів він має право на військову пенсію в розмірі 50 % від суми останнього перед звільненням грошового забезпечення. Відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 02.10.2012 р. та додаткової постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 13.11. 2012 року відповідач повинен , починаючи з дати звільнення перерахувати йому пенсію з останнього грошового забезпечення за штатною посадою та виплатити заборгованість, однак рішення суду відповідачем не виконано, в зв'язку з чим він змушений звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у адміністративному позові. Представник відповідача Боровик С.В., яка діє за довіреністю № 1 від 03.01. 2014 року , у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, посилаючись на законність своїх дій. Представник третьої особи Ільїн Г.А., який діє на підставі довіреності № 51/14-42333 від 13. 05.2013 року ( а.с.47) проти заявлених позовних вимог не заперечував. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає необхідним позовні вимоги задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] був звільнений із служби у запас за станом здоров"я ( за підпунктом "а" пункту 61 та підпунктом "б" пункту 63 "Положення про проходження військової служби військовослужбовцями СБ України", затвердженого Указом Президента України від 27. 12. 2007 року № 1262/2007) на підставі наказу Голови СБ України від 07. 12. 2010 року № 1495-ос та з 25.12.2010 року виключений із списків особового складу наказом начальника Управління військової контррозвідки СБУ у Північному регіоні України ( де він закінчував проходження служби) від 21.12. 2010 року № 347-ос. Фінансовим відділом Управління Служби безпеки України у м. Києві здійснено обчислення та призначено пенсію за останні 24 календарних місяці перед звільненням та без урахування щомісячної надбавки (доплати), встановленої особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно з законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі, яку він отримував під час проходження служби. На звернення до Управління безпеки України у м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та пенсійного фонду України щодо перерахунку розміру пенсії [PERSON] отримав відмову. Не погодившись з такими діями та з метою поновлення порушених пенсійних прав [PERSON] звернувся з адміністративним позовом до суду в зв'язку з чим постановою Дарницького районного суду м. Києва від 25.05. 2011 року у позові [PERSON] було відмовлено. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду м. Києва від 02.10. 2012 року та додатковою постановоюКиївського апеляційного адміністративного суду м. Києва від 13.11. 2012 року , постанова Дарницького районного суду м. Києва від 25.05. 2011 року скасована, а позовні вимоги задоволено та визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, які полягали у визначенні розміру додаткових видів грошового забезпечення та премії з середньої суми за 24 останніх календарних місяці служби перед звільненням, а не з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою [PERSON] перед звільненням. Зобов'язано відповідача здійснити перерахунок раніше призначеної [PERSON] пенсії з моменту призначення 26 грудня 2010 року, виходячи з розміру грошового забезпечення [PERSON] за останньою штатною посадою перед звільненням, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим ( спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення ( надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством. (а.с.11-13). Додатковою постановою від 13.11. 2012 року зобов"язано відповідача виплатити [PERSON] недоплачену суму пенсії ( а.с.14-16). Отже, з рішення Київського апеляційного адміністративного суду, є зрозумілим, що здійснення перерахунку означає і те, що у подальшому відповідач повинен [PERSON] виплачувати перераховану пенсію у якості поточних платежів. Представник відповідача в своїх запереченнях посилається на те, що на виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду м. Києва від 02.10. 2012 року та додаткової постанови Київського апеляційного адміністративного суду м. Києва від 13.11. 2012 року , головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві [PERSON] здійснено перерахунок пенсії та нарахування коштів в порядку встановленому судовим рішенням за період з 26.12.2010 року по 22.07.2011 року в сумі 7 930 грн. 43 коп.. Для проведення виплати зазначених коштів оформлено доручення на одноразову виплату пенсії (допомоги) пенсіонеру. Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, заборгованість за чинним судовим рішенням відповідачем , [PERSON] не виплачена, а з липня 2011 року відповідач безпідставно припинив враховувати чинну постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 02.10. 2012 року, тобто зменшивши розмір пенсії [PERSON] З листа відповідача 10.10. 2013 року вих. № 24719/12 ( а.с. 17-18) та доданих роздруківок пенсії ( а.с. 19-22) вбачається, що свої дії відповідач обгрунтовує червневими 2011 року змінами до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік". Однак твердження відповідача, що цими змінами легалізується застосування до спірних правовідносин Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07. 1992 року № 393 щодо обчислення військових пенсій з грошового забезпечення за останні 24 місяці служби, судом не можуть бути покладені в основу рішення, оскільки спростовуються іншими доказами та діючим чинним законодавством. Так, інформаційним листом від 22.07. 2011 року № 1091/11/13-11 за підписом в.о. Голови Вищого адміністративного суду України Д.Ліпського адміністративним судам надані роз"яснення. Зокрема, у даному листі ( абзац 6) зазначено, що станом на момент набрання чинності вищезгаданими змінами до Закону України "Про державний бюджет України на 2011 рік" - Кабінетом Міністрів України не встановлено нового порядку та розміру виплат окремим категоріям громадян. Тому, до набрання чинності нормативно-правового акта Кабінету Міністрів України, прийнятого на виконання вимог пункту 4 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік", застосуванню підлягають положення статей 14, 22, 37 та часатини третьої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб». Таким чином, Вищий адміністративний суд України не вважає Постанову Кабінету Міністрів України від 17.07. 1992 року № 393 тим порядком, про який йдеться у вищезгаданих змінах до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік". На виконання вищезазначених нових приписів Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" Кабміном видано Постанову від 06.07. 2011 року № 745 "Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету". Однак у ній ніяким чином не обмежено застосування до спірних правовідносин чинної редакції частини 3 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб». Аналогічна правова позиція висловлена і в інформаційному листі Голів ВАСУ та ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.09. 2011 року № 1080/0/4-11; № 1400/1/6/13-11. Зокрема, у цьому листі зазначено, що: - На виконання вимог Закону України від 14.06. 2011 року № 3491-V1 " Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" 06.07. 2011 р. Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 745 " Про встановлення деяких виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету", яка набрала чинності 23.07. 2011 року. - З огляду на викладене, до набрання чинності зазначеною постановою Кабінету Міністрів України, тобто до 23.07. 2011 року, застосуванню підлягають положення .... частини третьої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб». - З 23.07. 2011 року правомірність дій суб"єктів владних повноважень у зазначених категоріях справ необхідно перевіряти на відповідність вимогам Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" та постанови Кабінету Міністрів України від 06.07. 2011 року № 745. - На виконання вищезазначених нових приписів Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" Кабміном видано постанову від 06.07. 2011 року № 745 " Про встановлення деяких виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету". Однак у ній ніяким чином не обмежено застосування до спірних правовідносин чинної редакції частини третьої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб». Таким чином, в аспекті правової позиції Голів двох Вищих спеціалзованих судів України, висловленої у вищезгаданому інформаційному листі, з 23.07. 2011 року застосуванню підлягає частина третьої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб», оскільки Постановою КМУ від 06.07. 2011 року № 745 її застосування не обмежується. До того ж, у жодному нормативно- правовому акті ( у тому числі й у Законах України про Державний бюджет на 2011, 2012, 2013 роки) не йдеться про те, що органи Пенсійного фонду України мають право зменшувати розміри раніше призначених пенсій. Також слід зазначити, що ні жодний окремий нормативно-правовий акт не може змінювати порядок обчислення військових пенсій, оскільки статтею 1-1 Закону України " Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визначено, що зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону ( "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб") та Закону України " Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування". Відповідно до ч.3 ст. 1-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" нормативно- правові акти органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги військовослужбовців та членів їх сімей, є недійсними. З метою забезпечення правильного та однакового застосування судами законодавства Пленум Верховного Суду України своєю Постановою від 13.06. 2007 року № 8 " Про незалежність судової влади" роз"яснив в п. 19, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод". Згідно з вимогами ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов"язковість яких надана Верховною Радою України; застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України. У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов"язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Разом з тим, на день розгляду 02.10. 2012 року , апеляційної скарги позивача Київським апеляційним адміністративним судом та скасування постанови Дарницького районного суду м. Києва від 25 травня 2011 року, червневі 2011 року зміни до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" вже існували, однак обидва суди жодним чином не обмежили період перерахунку пенсії позивачу, а навпаки , зазначили, що стаття 1-1 Закону України " Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" забороняє змінювати іншими нормативно-правовими актами порядок обчислення військових пенсій. Відповідно до ч. 3 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» в редакції Закону України від 04 квітня 2006 року встановлено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення за останньою штатно посадою перед звільненням, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством. Законом України від 28 грудня 2007 року «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» у статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» в частині третій слова «за останньою штатною посадою перед звільненням» виключено та доповнено словами «та у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України». Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року зміну ч. 3 статті 43 зазначеного Закону визнано неконституційною. Згідно з п.п. 5, 6, 7 зазначеного Рішення Конституційного Суду України положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положеньЗакону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», визнаних неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. Тобто, дія ч. 3 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» в редакції Закону від 28 грудня 2007 року втратила чинність з дня ухвалення рішення Конституційним Судом України, тобто з 22 травня 2008 року, а тому на час звільнення позивача з військової служби підлягали застосуванню норми статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» в редакції Закону від 04 квітня 2006 року. Відповідно до ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Результат розгляду: granted