Рішення адміністративного суду від 2014-01-08 00:00:00+02

09 грудня 2013 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Луганська Головного управління Міндоходів у Луганській області до фізичної особи - підприємця [PERSON] про стягнення заборгованості з єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 377,78 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що фізична особа - підприємець [PERSON] зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності виконавчим комітетом Луганської міської ради 10.04.2000 № 23820170000010248 та перебуває на обліку в ДПІ у Жовтневому районі м. Луганська в якості платника податків з 10.04.2000 за №С-49. За відповідачем обліковується заборгованість перед бюджетом з єдиного податку у розмірі 377,78 грн., заборгованість утворилась, внаслідок несплати податкових зобов'язань по єдиному податку за період з липня по жовтень 2013 року. На підставі викладеного позивач просить стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] заборгованість перед бюджетом з єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 377,78 грн. Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2013 року відкрито провадження за вказаним адміністративним позовом та призначено до розгляду у скороченому провадженні. Одночасно запропоновано відповідачу у 10 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження надати на адресу Луганського окружного адміністративного суду заперечення проти позову та необхідні документи або письмову заяву про визнання позову. Відповідач заперечення суду не надав. Ухвала про відкриття скороченого провадження та пам'ятка про права та обов'язки направлена відповідачу на адресу: 91057, м. Луганськ, кв. Волкова, 7/95, повернулись до суду з відміткою пошти: "за закінченням терміну зберігання". Відповідно до положень ч. 11 ст. 35 КАС України, у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином. З огляду на вищезазначене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином для реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини є достатніми для розгляду справи в порядку скороченого провадження, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне. З матеріалів справи вбачається, що фізична особа-підприємець [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], зареєстрована виконавчим комітетом Луганської міської ради 10.04.2000 за № 2 382 017 0000 010248 (а.с. 10), перебуває на обліку в Державній податковій інспекції в Жовтневому районі м. Луганська Головного управління Міндоходів у Луганській області як платник єдиного податку з 10.04.2000 за № С-49, що підтверджується довідкою про взяття на облік платника податків (а.с.9). Відноситься до першої групи спрощеної системи оподаткування. Згідно заяви про застосування спрощеної системи оподаткування від 10.01.2012 [PERSON] відноситься до першої групи платників єдиного податку та здійснює господарську діяльність за кодом КВЕД 47.82 - роздрібна торгівля з лотків і на ринках текстильними виробами, одягом і взуттям, про що також зазначено у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (а.с.11). Судом встановлено, що за відповідачем обліковується заборгованість перед бюджетом з єдиного податку у розмірі 377,78 грн. за період з липня по жовтень 2013 року, що підтверджується довідкою та розрахунком (арк. справи 6, 14). Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Згідно п. 293.1 ст. 293 Податкового кодексу України ставки єдиного податку встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, та у відсотках до доходу. Відповідно до п. 293.2 ст. 293 Податкового кодексу України фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць: 1. для першої групи платників єдиного податку - у межах від 1 до 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати; 2. для другої групи платників єдиного податку - у межах від 2 до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати. Статтею 8 Закону України від 20.11.2012 р. №5515-VI «Про Державний бюджет на 2013 рік» розмір мінімальної заробітної плати на січень 2013 року встановлений у сумі 1147,00 грн. Таким чином, щомісячна фіксована ставка єдиного податку складає 114,70 грн. Відповідно до п.295.1. ст. 295 ПК України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року. Відповідно до п. 297.2 ст. 297 Податкового кодексу України нарахування, сплата та подання звітності з податків і зборів здійснюються платниками єдиного податку в порядку та розмірах, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.300.1 ст.300 Податкового кодексу України платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій. Органи державної податкової служби відповідно до п.п.20.1.18 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини. Відповідно до п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Підпунктами 87.1 та 87.2 статті 87 Податкового кодексу України визначено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, провадиться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги та здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини (підпункти 95.2 та 95.3 статті 95 Податкового кодексу України). Пунктом 59.1. ст. 59 Податкового кодексу встановлено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податковим органом направлено на адресу відповідача податкову вимогу форми «Ф» № 3672-17 від 06.09.2013, однак, конверт із зазначеною вимогою повернувся на адресу позивача у справі із позначкою пошти «за закінченням терміну зберігання» (а.с.16). Відповідно до п. 58.3. ст. 58 Податкового кодексу України податкова вимога вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення. У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкові вимоги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкову вимогу, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення. У зв'язку з викладеним, податкова вимога форми «Ф» № 3672-17 від 06.09.2013, вважається врученою відповідачу у справі. Вищезазначена вимога у встановленому законом порядку не оскаржувалася. Враховуючи те, що відповідач на час розгляду справи в добровільному порядку заборгованість перед бюджетом з єдиного податку з фізичних осіб у сумі 377,78 грн. не сплатив, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та такими, які слід задовольнити. Враховуючи вимоги ч.4 ст.94 КАС України, а також те, що позивач відповідно до п.18 ч.1 ст.5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений, судові витрати у цій справі не підлягають стягненню з відповідача, оскільки у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Результат розгляду: granted