Рішення адміністративного суду від 2014-04-03 00:00:00+03

в серпні 2011 року позивач звернувся до Піщанського районного суду Вінницької області з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Піщанському районі Вінницької області про визнання незаконними дій відповідача щодо виплати позивачу щомісячного підвищення пенсії як дитині війни; зобов'язання відповідача провести перерахунок призначених виплат згідно зі ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", виходячи з розміру 30 % мінімальної пенсії за віком, розрахованої відповідно до норми ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і виплатити позивачу як дитині війни щомісячну державну соціальну допомогу за період шести місяців, які передують дню звернення до суду, та проводити нарахування і виплати по день припинення такого права. Постановою Піщанського районного суду Вінницької області від 23 вересня 2011 року позов задоволено: визнано бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу щомісячної доплати до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком з 22 лютого 2011 року по 22 серпня 2011 року протиправною; зобов'язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу щомісячну доплату до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 22 лютого 2011 року по 22 серпня 2011 року, з урахуванням фактично отриманих сум; зобов'язано відповідача нараховувати та виплачувати позивачу щомісячну доплату до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 23 серпня 2011 року до дня припинення права позивача на таку допомогу. Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити в задоволені позовних вимог позивачу. Згідно зі ст.ст.183-2, 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження. Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Позивач є особою, що належить до соціальної категорії громадян "діти війни" в розумінні статті 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", а відтак, на позивача повністю розповсюджуються всі пільги та соціальні гарантії, передбачені зазначеним вище Законом України. Згідно статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" особам, що належать до соціальної категорії громадян "діти війни", з 01.01.2006 року відповідач повинен був нараховувати та виплачувати щомісячне підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Розмір мінімальної пенсії за віком визначений статтею 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058, згідно якої мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність. На момент звернення позивача до суду, нарахування доплати до його пенсії в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком, відповідно до положень статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" відповідачем не здійснено, у зв'язку з чим він звернувся до суду за захистом своїх прав. Всупереч статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" позивачу щомісячне підвищення до пенсії виплачувалось відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530. З огляду на загальні засади пріоритетності законів над підзаконними актами, Закон України "Про соціальний захист дітей війни" має вищу юридичну силу в порівняні з постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530. Отже, відповідач неправомірно виплачував щомісячне підвищення до пенсії в меншому розмірі, ніж це передбачено статтею 6 зазначеного Закону. Виходячи з приписів частини 2 статті 152 Конституції України та дати ухвалення рішень Конституційним Судом України, колегія суддів погоджується з висновками суду, щодо наявності у відповідача обов'язку нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни". Однак, задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що 19 червня 2011 року набув чинності Закон України від 14.06.2011 №3491-VI "Про внесення змін до Закону України "Про державний бюджет України на 2011 рік", яким передбачено, зокрема, що у 2011 році положення статтей 39,50,51,52,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст. 6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи із наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік. На виконання вимог вищезазначеного Закону Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 06.06.2011 №745 "Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету", яка набрала чинності 23.07.2011 року Згідно з рішенням Конституційного Суду України №20-рп/2011 від 26 грудня 2011 року у справі за конституційним поданням щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 4 розділу VII "Прикінцеві положення" ЗУ "Про державний бюджет України на 2011 рік" положення Закону України від 14.06.2011 №3491-VI "Про внесення змін до Закону України "Про державний бюджет України на 2011 рік" визнані такими, що відповідають Конституції України (є конституційними). Таким чином, суд першої інстанції необґрунтовано задовольнив позовні вимоги про нарахування та виплату позивачу за період з 23 липня 2011 року по день припинення такого права щомісячну доплату до пенсії в розмірі, передбаченому ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", оскільки, починаючи з 23 липня 2011 року для проведення таких виплат встановлений інший порядок, визначений законодавством. У зв'язку з цим апеляційна скарга Управління Пенсійного фонду України в Піщанському районі Вінницької області підлягає частковому задоволенню, а постанова Піщанського районного суду Вінницької області скасуванню у вказаній частині. Разом з тим, враховуючи позовні вимоги позивача задовольнити її порушене право по день його припинення та норми законодавства України, чинного на момент існування спірних правовідносин, колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити. В силу п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову. Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Результат розгляду: partial