Рішення адміністративного суду від 2014-02-25 00:00:00+02

Позивач 04.02.2014 року звернувся із адміністративним позовом до Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Торезі про стягнення заборгованості щодо відшкодування пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, по яких не виплачуються страхові виплати з різних причин, а також допомога на поховання на суму 60 224,48 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивачем були надані акти звірки у Відділення ВДФ ССНВ в м. Торезі за період з 01.10.2013р. по 31.12.2013р. на загальну суму 60 224,48 грн. пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, а також допомога по похованню. А акт звірення включені суми виплачених пенсій з 01.10.2013р. по 31.12.2013р. всього 60 224,48 грн., з них: відсутній причинний зв'язок - 2 406,05 грн.; відсутня справа - 1 597,09 грн.; не було 55 років - 51 091,08 грн.; поховання - 1 209,48 грн.; утриманець не був визнаний інвалідом з дитинства - 0 грн. Сума сплачених пенсій підтверджена розрахунком сплачених пенсій, копіями документів пенсійних справ, актами звірок. Просив суд стягнути заборгованість щодо відшкодування виплат пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, по яких не виплачуються страхові виплати з різних причин, а також допомога на поховання на суму 60 224,48 грн. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог. Крім того надав суду письмові заперечення, в яких зазначив, що на підставі ст. 33 Закону України «Про загальнообов'язкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» позивачем зазначено, що у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні потерпілого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання. Такими непрацездатними особами є діти, які не досягли 16 років, діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти, діти, які є учнями, студентами денної форми навчання - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років, жінки, які досягли 55 років, і чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони не працюють, інваліди - члени сім'ї потерпілого на час інвалідності та інші. Страхові виплати в зв'язку з втратою страхувальника призначаються в разі встановлення причинного зв'язку смерті потерпілого з трудовим каліцтвом або професійним захворюванням, яке він отримав при житті. Причинний зв'язок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом має підтверджуватися висновком відповідних медичних органів. Зазначає, що допомога на поховання не пов'язана із страховими випадками, а тому не повинна відшкодовуватися Фондом соціального страхування. Таким чином, у відділення Фонду немає правових підстав для визнання вимог позивача. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача та дослідивши матеріали справи суд встановив наступне. Управлінням Пенсійного фонду України в м. Торезі Донецької області було направлено до відповідача акти щомісячних звірок особових справ пенсіонерів, які мають право на отримання пенсії у зв'язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням за період з 01.10.2013р. по 31.12.2013р. (а.с.7, 11, 16). Зазначені акти звірок відділенням Фонду підписані у меншій сумі. Відповідачем не прийнято до відшкодування витрати на суму 60 224,48 грн., з яких: 59 015,00 грн. - основний розмір пенсії (по втраті годувальника) та 1209,48 грн. - не враховані суми витрат на виплату допомоги на поховання. Суми розбіжностей відображені в таблицях розбіжностей до інформації про відшкодування Фондом витрат, пов'язаних з виплатою пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (а.с.10, 15, 20). Вирішуючи справу по суті, до спірних правовідносин суд застосовує нижченаведені правові норми. Пенсійне забезпечення громадян України відповідно до статті 10 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» здійснюється органами Пенсійного фонду України, при цьому стаття 81 вказаного Закону передбачає, що призначення та виплата пенсій, в тому числі пенсій по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання, здійснюється органами Пенсійного фонду України. З набранням чинності Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (надалі - Закон № 1105), обов'язок щодо відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті при настанні страхового випадку, зокрема, виплати йому або особам, які перебувають на його утриманні пенсій по інвалідності у зв'язку із втратою годувальника, покладено на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань (підпункти "г", "д"пункту 1 статті 21 Закону). Відповідно до пункту 5 статті 24 Закону № 1105, якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат. Згідно з частиною 2 статті 7 Закону України від 22 лютого 2001 року № 2272-III «Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (далі - Закон № 2272-III) Фонд соціального страхування від нещасних випадків сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли відповідні підприємства передали в установленому порядку Фонду документи, що підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати та соціальні послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку. Потерпілі, документи яких не передані до Фонду, продовжують отримувати належні виплати та соціальні послуги від свого роботодавця, Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування України. На виконання Закону № 1105 правлінням Пенсійного фонду України та правлінням Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України прийнята спільна постанова від 4 березня 2003 року № 5-4/4, якою затверджений «Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання» (надалі - Порядок). Пунктом 5 Порядку визначено, що органи Пенсійного фонду щомісяця, до 10 числа місяця, наступного за звітним, на підставі списку осіб, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, та списку померлих осіб і осіб, знятих з обліку з інших причин, які отримували пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, проводять з відділеннями виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в районах та містах обласного значення звірку витрат за особовими справами потерпілих, складають акт щомісячної звірки витрат за особовими справами потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, у якому визначають загальну суму витрат, що підлягає відшкодуванню, та до 15 числа місяця, наступного за звітним, подають його відповідно головним управлінням Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі і управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі. Відповідно до статті 21 Закону № 1105 та Порядку відповідач зобов'язаний у встановленому законом порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду заподіяну працівникові внаслідок ушкодження здоров'я, а саме суму пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, суму пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога на поховання сім'ї померлого, суми витрат Пенсійного фонду з виплати і доставки вказаних пенсій. Наведений перелік відшкодування шкоди при ушкодженні здоров'я являється вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає. Як свідчать матеріали справи, заявлена позивачем до стягнення сума складається таких різновидів: витрати на виплату та доставку пенсій у зв'язку з втратою годувальника та витрати на поховання. Вирішуючи питання щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрат з виплати пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, за спірний період, суд виходить з наступного. Згідно із ч. 16 ст. 34 Закону України № 1105-XIV виплата пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання провадиться потерпілому відповідно до законодавства про пенсійне забезпечення, крім випадків, передбачених пунктом 2 статті 8 та статтею 9 цього Закону. Частиною 3 статті 30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року, № 1058 ІV (далі - Закон № 1058 ІV) передбачено, що пенсія по інвалідності від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Частиною 1 ст. 36 Закону № 1058 ІV визначено, що пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Як вже було зазначено перелік соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків у разі настання страхового випадку визначений статтею 21 Закону № 1105-XIV. Згідно ст. 28 Закону № 1105-XIV страховими виплатами є грошові суми, які згідно із статтею 21 цього Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Зазначені грошові суми складаються із: 1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата); 2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім'ї та особам, які перебували на утриманні померлого); 3) страхової виплати пенсії по інвалідності потерпілому; 4) страхової виплати пенсії у зв'язку з втратою годувальника; 5) страхової виплати дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності; 6) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу. Відповідно до ст. 33 Закону № 1105-XIV у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсій згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини першої статті 21 цього Закону) мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті. Такими непрацездатними особами є: 1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років; 2) жінки, які досягли 55 років, і чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони не працюють; 3) інваліди - члени сім'ї потерпілого на час інвалідності; 4) неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобов'язаний виплачувати аліменти; 5) непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право. Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім'ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли 8-річного віку. Пенсія у разі смерті годувальника призначається і виплачується згідно із законодавством. Як свідчать матеріали справи, в Управлінні Пенсійного фонду України в місті Торезі знаходяться на обліку особи, які отримують пенсію у зв'язку з втратою годувальника [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Судом встановлено, що з аналогічними вимогами, проте за інші періоди, по пенсійним справам вказаних вище осіб, яким виплачено пенсії у зв'язку із втратою годувальника, позивач вже звертався до суду. Так, постановою Донецького окружного адміністративного суду від 26.06.2012 року по справі № 2а/0570/5417/2012, яка була залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 25.07.2012 р., позовні вимоги Управління Пенсійного фонду України в місті Торезі Донецької області задоволено частково та стягнуто з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Торезі Донецької області на користь Управління Пенсійного фонду України в місті Торезі Донецької області витрати по виплаті пенсії у зв'язку із втратою годувальника за період з 01.11.2011 року по 31.03.2012 року у розмірі 8566,49 грн. В решті позовних вимог - відмовлено. Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 серпня 2013 року по справі № 805/5696/13-а, якою було скасовано постанову Донецького окружного адміністративного суду від 21.05.2013 р., адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України в м. Торезі Донецької області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Торезі Донецької області про стягнення заборгованості задоволено частково та стягнуто з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Торезі Донецької області на користь Управління Пенсійного фонду України в м. Торезі Донецької області витрати по виплаті пенсії у зв'язку із втратою годувальника за період з 01.01.2013 р. по 31.03.2013 р. у розмірі 357 гривень 15 копійок. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Також, постановою Донецького окружного адміністративного суду від 20.09.2012 р. по справі № 2а/0570/9941/2012 позовні вимоги управління Пенсійного фонду України в місті Торезі Донецької області задоволено частково та стягнуто з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Торезі Донецької області на користь Управління Пенсійного фонду України в місті Торезі Донецької області витрати по виплаті пенсії у зв'язку із втратою годувальника за період з 01.04.2012 року по 30.06.2012 року у розмірі 2736,98 грн. В решті позовних вимог - відмовлено. Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 2012 року у справі № 2а/0570/9941/2012 апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Торезі Донецької області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 20 вересня 2012р. по справі № 2а/0570/9941/2012 - задоволено частково. Скасовано постанову Донецького окружного адміністративного суду від 20 вересня 2012 р. по справі № 2а/0570/9941/2012 в частині задоволення позовних вимог Управління Пенсійного фонду України в місті Торезі Донецької області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Торезі Донецької області про стягнення витрат по виплаті пенсії у зв'язку із втратою годувальника за період з 01.04.2012 року по 30.06.2012 року у розмірі 1793 грн. Відмовлено у задоволенні позовним вимог Управління Пенсійного фонду України в місті Торезі Донецької області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Торезі Донецької області про стягнення витрат по виплаті пенсії у зв'язку із втратою годувальника за період з 01.04.2012 року по 30.06.2012 року у розмірі 1793 грн. В іншій частині постанову Донецького окружного адміністративного суду від 20 вересня 2012 р. по справі № 2а/0570/9941/2012 залишено без змін. Судами першої та апеляційної інстанцій було встановлено, що зазначені вище особи, окрім [PERSON], не мають права на одержання щомісячних страхових виплат, а тому витрати на доставку та виплату їм пенсій у зв'язку із втратою годувальника Фондом соціального страхування від нещасних випадків не відшкодовуються. З урахуванням вимог частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно яких обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, дані обставини не підлягають доказуванню. Вирішуючи питання щодо позовних вимог про стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на поховання, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що позивачем у жовтні - грудні 2013 року було виплачено допомогу на поховання [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у загальній сумі 1 209,48 грн. Між тим, відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування відмовляється від прийняття до заліку вищезазначеної суми та подальшого її відшкодування з тих підстав, що вказані витрати відшкодовуються у разі смерті потерпілого, що настала за обставин, за яких настає страховий випадок державного соціального страхування від нещасного випадку на виробництві за умови наявності причинного зв'язку їх смерті з одержаним каліцтвом або іншим ушкодження здоров'я. Статтею 1 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 14 січня 1998 року № 16/98-ВР (далі - Основи) встановлено, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом. Відповідно до статті 4 Основ залежно від страхового випадку є такі види загальнообов'язкового державного соціального страхування: пенсійне страхування; страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням; медичне страхування; страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності; страхування на випадок безробіття; інші види страхування, передбачені законами України. Відносини, що виникають за зазначеними у частині першій цієї статті видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, регулюються окремими законами, прийнятими відповідно до цих Основ. Види соціальних послуг та матеріального забезпечення за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням визначені у статті 25 Основ. Усі види страхування, крім медичного, включають в себе допомогу на поховання. Так, зокрема, до пенсійного страхування входить допомога на поховання (крім поховання пенсіонерів, безробітних та осіб, які померли від нещасного випадку на виробництві); до страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання - допомога на поховання осіб, які померли внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. У разі настання страхового випадку Фонд у встановленому законом порядку повинен своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачувати відповідні кошти йому або особам, які перебували на його утриманні; організовувати поховання померлого, відшкодовувати вартість пов'язаних з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов (ст. 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»). Відповідно до ч. 8 ст. 34 цього Закону у разі смерті потерпілого від нещасного випадку або професійного захворювання витрати на його поховання несе Фонд згідно з порядком, визначеним Кабінетом Міністрів України. Так, пунктом 2 Порядку проведення витрат на поховання у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2001 року № 826, передбачено, що витрати на поховання провадяться у разі смерті потерпілого, що настала за обставин, за яких настає страховий випадок державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, перелік яких наведено Кабінетом Міністрів України. Організація поховання працівника, який загинув на виробництві або помер у лікарні під час лікування отриманої на виробництві травми, проводиться страхувальником (п. 5 Порядку). При цьому, згідно з абз. 2 ч. 9 ст. 34 Закону у разі смерті потерпілого, який одержував страхові виплати і не працював, розмір відшкодування шкоди особам, зазначеним у статті 33 цього Закону, визначається виходячи із суми щомісячних страхових виплат і пенсії, які одержував потерпілий на день його смерті, з відповідним коригуванням щомісячних страхових виплат згідно із статтею 29 цього Закону. Причинний зв'язок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я має підтверджуватися висновками відповідних медичних закладів. З аналізу наведених норм Закону та зазначеного вище Порядку слідує, що Фонд зобов'язаний відшкодовувати виплачені іншими страховиками суми допомоги на поховання лише тих осіб, які померли від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, тобто за умови наявності причинного зв'язку їх смерті з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, що підтверджується висновками спеціальних медичних закладів. Жодних доказів про те, що особи померли внаслідок нещасного випадку на виробництві або встановлено причинний зв'язок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання зі смертю, позивачем не надано. Таким чином, підстав для відшкодування допомоги на поховання відповідачем судом не вбачається. Сама правова можливість на відшкодування зазначеної допомоги не доводить право на її отримання та не звільняє від доведення обставин, прямо передбачених законом, зокрема надання медичного висновку. Враховуючи вищевикладене, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме: в частині стягнення сум відшкодування витрат з виплати та доставки пенсії по [PERSON] в розмірі 357,15 гривень. Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до норм ст. 94 КАС України.

Результат розгляду: partial