Рішення адміністративного суду від 2014-02-13 00:00:00+02

Заступник прокурора м. Керч звернувся до суду із позовом до Керченської міської ради про визнання рішення незаконним та скасування його. Вимоги мотивовані тим, що 30 січня 2013 року Керченською міською радою прийнято рішення про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,1000 га за адресою [ADDRESS]. Прокуратурою м. Керч 13 лютого 2013 року винесена постанова про проведення перевірки у порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів у Керченській міській раді. За результатами перевірки 10 квітня 2013 року прокуратурою м. Керч внесено подання про скасування рішення Керченської міської ради від 30 січня 2013 року, втім, 29 травня 2013 року Керченською міською радою прийнято рішення, яким відхилено подання прокурора м. Керч. Позивач вважає, що рішення Керченської міської ради про передачу земельної ділянки у власність не відповідає діючому законодавству, оскільки на час прийняття рішення законодавство не було дотримане, вважає рішення таким, що підлягає скасуванню. Прокурор вважає, що в порушення вимог чинного законодавства Керченською міською радою безпідставно, без оформлення права власності на земельну ділянку за територіальною громадою в особі Керченської міської ради, прийняте рішення про передачу у власність земельної ділянки [PERSON], у зв'язку з чим просить визнати дії Керченської міської ради щодо відхилення протесту прокуратури м. Керч незаконними. Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити, вважає, що оскаржуване рішення прийнято з перевищенням повноважень, з порушенням норм закону, який діяв на час прийняття рішення, подання відхилено незаконно. Представник відповідача позов не визнав, надав суду письмові заперечення по справі, які доучені до матеріалів справи. (а.с.36) Третя особа до залу судового засідання не з'явилася, про день, час та місце слухання справи сповіщена належним чином. Причини неявки суду не повідомила. Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожному гарантується право захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань, у спосіб не заборонений законом. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Отже, як суб'єкт владних повноважень відповідач повинен діяти з використанням повноваження з метою, із якою це повноваження надано; обґрунтовано; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія). Як зазначив Пленум ВАСУ у п.1 Постанови від «О6» березня 2008 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ» під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам. Суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті З КАС). Судом встановлено, що 30 січня 2013 року прийнято рішення 30 сесії 6 скликання Керченської міської ради «Про передачу у власність земельної ділянки [PERSON]». Прокуратурою м. Керч 13 лютого 2013 року винесена постанова про проведення перевірки у порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів Керченською міською радою. З пояснень прокурора м. Керч заступника директора Департаменту з регулювання земельних відносин Добровольського В.П., вбачається, що на момент прийняття рішення Керченською міською радою державна реєстрація на земельні ділянки не проводилася. За результатами перевірки 10 квітня 2013 року прокуратурою м. Керч внесено подання про скасування рішення на 30 сесії 6 скликання Керченської міської ради від 30 січня 2013 року. За результатами розгляду подання рішенням 35 сесії 6 скликання Керченської міської ради 29 травня 2013 року прийнято рішення, яким подання прокурора м. Керч відхилено. Суд вважає дії Керченської міської ради щодо відхилення протесту прокуратури незаконними. Рішення 30 сесії 6 скликання Керченської міської ради від 30 січня 2013 року про передачу у власність та в оренду земельних ділянок підлягає скасуванню, оскільки було прийнято з порушення норм Закону, який діяв на час прийняття спірного рішення. Приймаючи рішення про розпорядження земельною ділянкою Керченською міською радою не враховано, що 01 січня 2013 року Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності пункт 12 розділу Х Земельного кодексу України в частині розпорядження сільськими, селищними, міськими радами землями в межах населених пунктів, а за межами населених пунктів - органами виконавчої влади було виключено. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоуправління, відповідно до ст.ст.12,17 Земельного кодексу України, розпоряджуються земельними ділянками, які перебувають у комунальній або державної власності. Землями комунальної власності вважаються земельні ділянки визначені у п.3 Перехідних положень Закону. Державна реєстрація право територіальної громади на земельні ділянки комунальної власності здійснюються на підставі заяви та витягу з державного земельного кадастру про відповідну земельну ділянку. Відповідно до п.9 перехідних положень Закону, право власності на земельні ділянки комунальної власності реалізується після державної реєстрації права власності на відповідну земельну ділянку. Згідно до ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Доводи прокурора про те, що Керченською міською радою безпідставно, без оформлення права власності на земельну ділянку за територіальною громадою в особі Керченської міської ради, було прийняте рішення про передачу у власність земельної ділянки є вірними. Суд вважає, що доводи відповідача про те, що проекти, які затверджені на 30 сесії Керченської міської ради 6 скликання від 30 січня 2013 року, були підготовлені та опубліковані у засобах масової інформації у грудні 2012 року та зауважень і пропозиції з початку публікації та до прийняття рішення не надходило не можуть бути підставою в підтвердження правомірності прийняття спірного рішення відповідачем. Відповідач просив суд звернути увагу на Закон України № 233- VII від 14 травня 2013 року, "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення порядку державної реєстрації речових прав на земельні ділянки державної і комунальної власності у зв'язку з їх розмежуванням" внесено зміни до Закону України № 1952-VІ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухомість майно та їх обтяжень" в частині доповнення статей 4-1, а саме рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування приймаються без здійснення державної реєстрації права держави, або територіальної громади на такі земельні ділянки, крім випадків коли право власності або комунальній власності вже зареєстровано у Державному реєстрі майнових прав на нерухоме майно. Однак рішення відповідачем було прийнято 30 січня 2013 року, зміни у Закон були внесені 14 травня 2013 року та набрали чинності 16 червня 2013 року. Доводи представника відповідача, викладені ним у запереченні на позов, про те, що станом на сьогодні права землекористувача на земельну ділянку знаходиться на остаточної стадії оформлення ні підтверджені та правового значення для вирішення спору не мають. Таким чином суд вважає, що позов заступника прокурора м. Керчі обґрунтований та підлягає задоволенню.

Результат розгляду: granted