Рішення адміністративного суду від 2014-02-05 00:00:00+02

Позивач 17.12.2013 р. звернувся до суду з адміністративним позовом до управління пенсійного фонду України в м. Тернівка Дніпропетровської області про визнання бездіяльності противоправною та зобов'язання вчинити певні дії. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона [PERSON], [INFO], має право на призначення пенсії за віком після досягнення 56 років 6 місяців, але за станом здоров`я була звільнена з посади головного спеціаліста відділу призначення пенсій УПФУ в. Тернівка згідно п. 2 ст. 40 КЗпПУ, у зв'язку з чим достроково за дев'ять місяців до досягнення пенсійного віку 19.09.2013 р. вийшла на пенсію державного службовця. Позивач має стаж державної служби - 21 рік 8 місяців. 11.11.2013 р. та 05.12.2013 року вона звернулась до відповідача з заявою про нарахування та виплату їй грошової допомоги в розмірі десяти місячних посадових окладів, однак отримала відмову. Вважає, що дії відповідача є противоправними, а рішення незаконним, як таке, що не базується на нормах права та стверджує, що відповідач зобов'язаний виплатити їй як державному службовцю грошову допомогу в розмірі десяти місячних посадових окладів. Просить суд визнати рішення відповідача противоправним та зобов'язати відповідача виплатити їй як державному службовцю грошову допомогу в розмірі десяти місячних посадових окладів, а також стягнути судовий збір. Відповідач надав суду заперечення на позов, в яких він просить суд відмовити в задоволенні адміністративного позову, вважає позовні вимоги безпідставними та не обґрунтованими посилаючись на наступне. Відповідно до абз. 13 ст. 37 ЗУ «Про державну службу» грошова допомога у розмірі 10 посадових окладів виплачується державному службовцю за умов виходу на пенсію з посади державного службовця. Позивач в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій позов підтримує повністю, просить розглянути справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій позов не визнає повністю, просить розглянути справу за його відсутності. У відповідності до ч.3 ст. 122 КАС України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження. Суд дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], на підставі її заяви з 19.09.2013 року була призначена достроково пенсія за віком як державному службовцю відповідно до ЗУ «Про державну службу», що підтверджується копією паспорта, розпорядженням про призначення пенсії та копією пенсійного посвідчення. Як вбачається з матеріалів справи, позивач з 02.01.1992 р. по 18.09.2013 р. працювала державним службовцем та 18.09.2013 року була звільнена з посади головного спеціаліста відділу з призначення пенсій УПФУ в м. Тернівка в Дніпропетровській області, за станом здоров`я відповідно до п.2 ст. 40 КЗпПУ, має стаж державної служби - 21 рік 8 місяців, що підтверджується копією трудової книжки, копією наказу №74-0С від 18.09.2013 р. та довідкою УПФУ в м. Тернівка №3599/04/06 від 13.12.2013 р. Так, 11.11.2013 р. та 05.12.2013 р. позивач звернулася з заявою про нарахування та виплату грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів, на що 18.11.2013 року за вих. №3351/08/06 та 12.12.2013 р. за вих. №Г-33/05-12 УПФУ в м. Тернівка надало позивачу відповіді, з яких вбачається, що оскільки відповідно до абз. 13 ст. 37 ЗУ «Про державну службу» грошова допомога у розмірі 10 посадових окладів виплачується державному службовцю за умов виходу на пенсію з посади державного службовця тому підстав для виплати грошової допомоги не має. Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами права на державну службу регулює Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3724-ХІІ. Пенсійне забезпечення державних службовців регулюється статтею 37 Закону України «Про державну службу». Так, за змістом статті 37 Закону України «Про державну службу» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) державним службовцям у разі виходу на пенсію при наявності стажу державної служби не менше 10 років виплачується грошова допомога в розмірі 10 місячних посадових окладів. Частиною першою статті 21 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» встановлено, що особам передпенсійного віку, трудовий договір з якими було розірвано з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, зокрема, в зв'язку виявленою невідповідністю працівника займаній посаді за станом здоров'я, гарантується право на достроковий вихід на пенсію за півтора року до встановленого законодавством строку, якщо вони мають страховий стаж для чоловіків - 25 років, для жінок - 20 років, а для осіб, які мають право на пенсію на пільгових умовах, - стаж роботи, який дає право на цей вид пенсії. Відповідно пункту 2 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов'язків вимагає доступу до державної таємниці. В преамбулі Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» зазначено, що він гарантує ветеранам праці та громадянам похилого віку рівні з іншими громадянами можливості в економічній, соціальній, політичній сферах, сприятливі умови для повноцінного способу життя, а також у зв'язку з тим, що зазначений закон не встановлює обмежень для громадян похилого віку в залежності від посад, які вони займали до виходу на пенсію,колегія суддів зазначає,що використання особою такої додаткової соціальної гарантії з боку держави, як достроковий вихід на пенсію за певних умов не може бути підставою для позбавлення її соціальних гарантій, установлених іншими нормативними документами. Зокрема, право на встановлення статтею 37 Закону України «Про державну службу» грошову допомогу в розмірі 10 місячних посадових окладів, у разі виходу на пенсію. Також, норми статті 37 вказаного Закону не передбачають виключень або обмежень щодо виплати грошової допомоги у разі звільнення особи за статтею 40 Кодексу Законів про Працю України. Конституційний Суд України у справі за конституційним зверненням громадянки України щодо офіційного тлумачення положення частини тринадцятої статті 37 Закону України «Про державну службу» в системному зв'язку з положеннями пункту 2 частини першої, частини другої статті 40 Кодексу законів про працю України, статті 21 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» вирішив, що положення частини тринадцятої статті 37 Закону України «Про державну службу» з наступними змінами в системному зв'язку з положеннями пункту 2 частини першої, частини другої статті 40 Кодексу законів про працю України, статті 21 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» необхідно розуміти так, що у разі дострокового виходу на пенсію державного службовця з посади в органах державної влади відповідно до чинного законодавства державний службовець за наявності стажу державної служби не менше 10 років і страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», має право на отримання грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів, яке не пов'язане з досягненням пенсійного віку, визначеного в частині першій статті 37 Закону України «Про державну службу». На підставі чого, бездіяльність відповідача щодо не виплати грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів є противоправною, а тому відповідач повинен здійснити нарахування та виплату позивачу грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів. Відповідно до ч. ст. 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення. Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. З урахуванням наведеного, вимог ч. 2 ст. 11 КАС України, з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково та визнати противоправною бездіяльність відповідача щодо не виплати позивачу грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів та зобов'язати відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів. Відповідно до ст. 94 КАС України суд також вважає за необхідне стягнути з Державного бюджету України на користь позивача понесені по справі судові витрати у розмірі 68 грн. 82 коп. Враховуючи вищевикладене,

Результат розгляду: partial