Рішення адміністративного суду від 2014-02-17 00:00:00+02

Позивач [PERSON] звернулася до суду із адміністративним позовом до відповідача - адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що постановою №237 від 13.02.2013 року, складеною адміністративною комісією виконавчого комітету Маріупольської міської ради, її було притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700,00 грн. Вважає, що винесена постанова не відповідає вимогам, передбаченим діючим законодавством України з наступних підстав: 28.01.2013 року до неї в магазин «[INFO]», розташований за адресою: [ADDRESS], з'явилася інспекція виконкому ММР по благоустрою, з приводу не посипання піском тротуару біля магазину, Так як, режим роботи її магазину з 10-00 години ранку, то прийшовши на роботу, вона в 11-30 годині привезла пісок та посипала тротуар. ЇЇ співробітниця повідомила, що в її відсутності приходила інспекція виконкому ММР, яка склала відносно неї протокол і вона повинна під'їхати до виконкому ММР та розписатися. У виконкомі ММР вона пояснила, що у неї тротуар засипано сіллю з піском, але протокол вже був складений. На засідання комісії 13.02.2013 року о 13-30 годині вона присутня не була, оскільки спізнилася із-за сімейних обставин. Їй роз'яснили у виконкомі ММР, що по пошті вона отримає рішення комісії, та якщо вона з ним не згодна, то має право його оскаржити у 10-ти денний строк після отримання листа. Оскільки зазначений лист вона так і не отримала, то була позбавлена права оскаржити дану постанову в строк. Про штрафні санкції вона дізналася з листа від 13.11.2013 року. Просить суд поновити строк для оскарження постанови № 237 від 13.02.2013 року, зменшити розмір адміністративного стягнення у вигляді штрафу до мінімуму до розмірі 850,00 грн. за постановою №237 від 13.02.2013 року адміністративної комісії виконкому Маріупольської міської ради, скасувати виконавче провадження відносно неї, яке знаходиться у Приморському відділі державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явилася, але надала заяву згідно якої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, розгляд справи провести без її участі, вину за скоєння адміністративного правопорушення за ст.152 КУАП визнала. Представники відповідача адміністративної комісії виконкому Маріупольської міської ради Базаря О.І. та Соколова Л.Д., що діють на підставі довіреностей, до відкритого судового засідання не з'явилися, але надали заяву, згідно якої просять розглянути справу без їх участі. В письмових запереченнях, наданих до суду просять відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON], посилаючись на те що 29.01.2013 року спеціалістами інспекції з благоустрою м.Маріуполя було складено протокол № 000212 у відношенні [PERSON] ФОП власника приміщення магазину «[INFO]» по [ADDRESS], за порушення ст. 152 КУАП та п.п. 3 п. 14.11 Розділу 14 Правил благоустрою території м. Маріуполя, затверджених рішенням Маріупольської міської ради від 21.06.2011 № 6/8-616 зі змінами, що виявилося у відсутності своєчасного посипання піском тротуару, прилеглого до підприємства магазину «[INFO]» розташованого по [ADDRESS] під час ожеледиці, що також підтверджується підписом свідка. В протоколі від 29.01.2013 року № 000212, позивач фактично визнає свою вину, відповідно до її пояснень згідно яких вказано, що посипка буде проведена протягом часу. Також в матеріалах справи є фотокартка, на якій зафіксовано, що територія біля магазину «[INFO]» не посипана піском, а також не прибраний лід. На засідання комісії від 13.02.2013 року позивачка не з'явилась, про що свідчить відсутність відмітки про отримання постанови на засідання адміністративної комісії. Копія постанови № 237 була відправлена поштою, про що свідчить реєстр вихідної кореспонденції від 13.02.2013 №6. У зв'язку з тим, що [PERSON], на засідання комісії не з'явилась, справа розглядалась в її відсутність, однак про дату і час розгляду протоколу була повідомлена, про що свідчить підпис в протоколі від 29.01.2013 № 000212. Відповідно до постанови адміністративної комісії виконкому Маріупольської міської ради від 13.02.2013 № 237 [PERSON] була визнана винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 152 КУАП України, та накладено адміністративний штраф у вигляді 1700,00 грн. Вважають, що постанова адміністративної комісії виконкому міської ради від 13.02.2013 № 237 є цілком законною та обгрунтованою, підстав для її скасування не вбачається. Крім того, вважають, що позов був поданий з перевищенням десятиденного терміну, встановленого законодавством та звертають увагу суду на те, що позивач заявляє вимогу відносно Приморського ВДВС Маріупольського МУЮ, тобто стосовно особи, що не є стороною по справі. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав. Відповідно статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України місцевим загальним судам, як адміністративним судам, підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. У відповідності до вимог ст. 19 ч.2 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, що стосуються інтересів конкретної особи, розглядаються адміністративними судами за місцем проживання (перебування, знаходження) позивача. Згідно статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребує названі документи та матеріали. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справи на основі наявних доказів. У відповідності до вимог ст. 104 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративного суду мають право звертатися з адміністративним позовом особа, яка вважає що порушено її права, свободи або інтересну сфері публічно-правових відносин. Стаття 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно статті 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин, цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом, правомочним розглядати скаргу. З матеріалів справи, копія даної постанови була позивачці відправлена 13.02.2013 року, згідно реєстру вихідної кореспонденції (постанови) на засіданні АК виконкому Маріупольської міської ради № 6 від 13.02.2013 року. Згідно пояснень позивачки про існування постанови від 13.02.2013 року та про притягнення її до відповідальності вона дізналася 13.11.2013 року коли отримала за місцем своєї реєстрації копію листа від 06.11.2013 року Приморського ВДВС Маріупольського міського управління юстиції. Таким чином встановлений ст. 289 КУпАП десяти денний строк оскарження постанови пропущений позивачкою з поважної причини, оскільки про порушення своїх прав вона дізналася тільки коли отримала лист Приморського ВДВС ММУЮ, тому суд вважає необхідним поновити їй строк оскарження постанови. Судом встановлено, що у постанові № 237 від 13.02.2013 року Адміністративною комісією виконкому Маріупольської міської ради винесеної головою комісії Дзюба П.М., зазначено, що 28 січня 2013 року о 11 годині 00 хвилин виявлено, що підчас ожеледиці не здійснено посипання піском тротуару прилеглого до підприємства магазину «[INFO]», розташованого по [ADDRESS], що є порушенням ст..152 КУАП та п.п.3 п.14.11 Правил благоустрою території м.Маріуполя, затверджених рішенням Маріупольської міської ради від 21.06.2011 року №6/8-616, у зв'язку з чим її притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700,00 гривень. Відповідно до п. 14.11. Правил благоустрою території м. Маріуполя, затверджених рішенням Маріупольської міської ради від 21.06.2011 №6/8-616, зимове прибирання повинне забезпечувати нормальний рух пішоходів та транспорту і включати усунення слизькості. Під час ожеледиці необхідно посипати тротуари, переходи через вулиці, місця зупинок маршрутних транспортних засобів, спуски, підйоми речовинами, що виключають ковзання. Боротьба з ожеледицею на проїзній частині та тротуарах здійснюється шляхом посипання піском, піщано-солевою сумішшю або шлаком. При таненні снігу та льоду мокрий сніг, пісок та бруд вичищають. Згідно п. 14.14. Правил благоустрою території м.Маріуполя, затверджених рішенням Маріупольської міської ради від 21.06.2011 №6/8-616, балансоутримувачі або особи, які утримують відповідні території, зобов'язані: - мати власний необхідний для прибирання снігу і льоду ручний інвентар (лопати металеві або дерев'яні, мітли, льодоруби і т. п.); - мати достатній запас матеріалу для посипання (пісок, піщано-солеву суміш, шлак) для своєчасного проведення протиожеледних заходів; - прибирати сніг негайно, з початку снігопаду для запобігання накату. Таким чином, встановлено, що постанова № 237 від 13.02.2013 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності відповідає чинному законодавству. Згідно п.4 ч.1 ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги або подання прокурора на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. З врахуванням наведених обставин, суд приходить до висновку, що в діях [PERSON] вбачається склад адмінправопорушення, передбаченого ст.152 КУАП, проте, враховуючи обставини вчинення правопорушення, а також те, що тяжких наслідків від цього правопорушення не настало, враховуючи особу порушника, а саме що вона протягом року до адміністративної відповідальності не притягувавлася, вину визнала, суд вважає можливим змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, а саме зменшити розмір адміністративного стягнення у вигляді штрафу до мінімуму до розмірі 850,00 грн. Вимоги ж [PERSON] щодо скасування виконавчого провадження відносно неї, яке знаходиться у Приморському відділі державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції, є юридично неспроможними та такими, що задоволенню не підлягають.

Результат розгляду: partial