Рішення адміністративного суду від 2014-02-21 00:00:00+02

22 січня 2014 року Державна фінансова інспекція у Волинській області (далі - ДФІ у Волинській області) звернулася в суд з адміністративним позовом до Іваничівської селищної ради про зобов'язання виконати п. 3, п. 4 та п. 5 вимоги від 30.08.2013 року № 03-080-14-14/5251. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до п. 1.2.6.2 Плану контрольно-ревізійної роботи працівниками ДФІ у Волинській області проведено ревізію бюджету та фінансово-господарської діяльності виконавчого комітету Іваничівської селищної ради за період з 01.01.2010 року по 01.07.2013 року, якою виявлено фінансові порушення, про що складено акт № 080-23/14 від 19.08.2013 року. На підставі цього акту перевірки ДФІ у Волинській області відповідачу надіслано лист-вимогу № 03-080-14-14/5251 від 30.08.2013 року «Про усунення порушень законодавства з питань дотримання фінансово-бюджетної дисципліни» в п. 3 якої вказано: стягнути з Іваничівського ВУЖКГ до бюджету селища частку орендної плати в сумі 34 282,67 грн., в т.ч. шляхом проведення претензійно-позовної роботи; в п. 4 вказано: забезпечити сплату до бюджету селища орендної плати за землю на загальну суму 93 506,63 грн. фізичними та юридичними особами, якими придбано будівлі, але не оформлено право користування земельними ділянками, в т.ч. шляхом проведення претензійно-позовної роботи, укласти договори оренди на землю з вказаними особами; в п. 5 вказано: забезпечити надходження орендної плати за землю від БПП фірми «Волинь» в сумі 22 248,05 грн., в т.ч. шляхом проведення претензійно-позовної роботи. Зважаючи на викладене з врахуванням часткового виконання вимог просить зобов'язати Іваничівську селищну раду виконати вимоги № 03-080-14-14/5251 від 30.08.2013 року «Про усунення порушень законодавства з питань дотримання фінансово-бюджетної дисципліни» п. 3 в частині стягнення з Іваничівського ВУЖКГ орендної плати на суму 28 568,89 грн.; п. 4 в частині забезпечення сплати орендної плати за землю на суму 88 780,69 грн., в тому числі шляхом проведення позовної роботи, укласти договори оренди з фізичними та юридичними особами (орендарями); п. 5 щодо забезпечення надходження орендної плати за землю від БПП фірми «Волинь» на суму 21 321,05 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги позовної заяви підтримав. Просив зобов'язати відповідача виконати законні вимоги п. 3, п. 4 та п. 5 викладені в листі ДФІ у Волинській області № 03-080-14-14/5251 від 30.08.2013 року «Про усунення порушень законодавства з питань дотримання фінансово-бюджетної дисципліни» з врахуванням частини виконаних вимог. Підтвердив, що при проведенні перевірки, складання акту та розрахунку збитків інспекцією бралась сума 18,70 грн. за 1 м.кв. нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яку вони усно отримали при перевірці від представників селищної ради, яка відрізняється від тої, що надана в судове засідання в листі Держземагенства. Представники відповідача в судовому засіданні позов визнали частково. Погодились з вимогами позову про виконання п. 3 та п. 5 вимоги ДФІ у Волинській області. Щодо п. 4 вказали, що при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а не 3 % як визначила інспекція по ряду об'єктів. Оренда землі сплачується у разі наявності договору оренди та державної реєстрації даного договору, в інших випадках нараховується земельний податок в розмірі 1%. Також вважають, що при проведенні перевірки грошова оцінка за 1 м.кв. невірно бралась інспекцією в розмірі 18,70 грн. на всі ділянки та без поділу, що по 6-ти ділянках плату за землю слід було справляти з 3% від нормативно-грошової оцінки, а по 2-х - 1% та як відповідно до листа Держземагенства поданого в судовому засіданні вона є різною, тому переконані, що інспекція невірно вирахувала суму збитків. При цьому подали свій уточнений розрахунок даних сум по п. 4 вимоги. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та підлягають до часткового задоволення, з наступних підстав. При цьому судом враховано наступне. Частина 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та Законами України. Отже, даний спір є публічно-правовим на який поширюється юрисдикція Волинського окружного адміністративного суду. Указом Президента України від 23.04.2011 року №499/2011 «Про Положення про Державну фінансову інспекцію України» затверджено Положення про Державну фінансову інспекцію України, яка являється правонаступником Головного контрольно-ревізійного управління України. Статус ДФІ, її функції та правові основи діяльності визначені Законом України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26 січня 1993 року №2939-XII (далі -Закон № 2939-XII). Статтею 2 Закону України № 2939-XII визначено, що головним завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів. Відповідно до частини 3 Положення про Державну фінансову інспекцію України основними завданнями Держфінінспекції України є реалізація державної політики у сфері державного фінансового контролю, а також внесення пропозицій щодо її формування. Згідно з пунктами 1, 7 та 10 статті 10 Закону України № 2939-XII органу державного фінансового контролю надається право: перевіряти в ході державного фінансового контролю грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, документи щодо проведення процедур державних закупівель, проводити перевірки фактичної наявності цінностей; пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів. Згідно з Положенням про державні фінансові інспекції у районах, містах та міжрайонні, об'єднані в районах та містах фінансові інспекції, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №1236 від 03.10.2011 року основним завданням підрозділу є реалізація повноважень Інспекції на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці. В силу завдань та функцій Державної фінансової інспекції, її регіональних управлінь, визначених Конституцією України, Законом України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», Положення про Державну фінансову інспекцію України, органи Державної фінансової інспекції України мають право проводити ревізії у підконтрольних установах. Судом встановлено, що відповідно до п. 1.2.6.2 Плану контрольно-ревізійної роботи працівниками ДФІ у Волинській області проведено ревізію бюджету та фінансово-господарської діяльності виконавчого комітету Іваничівської селищної ради за період з 01.01.2010 року по 01.07.2013 року, якою виявлено фінансові порушення, про що складено акт № 080-23/14 від 19.08.2013 року. З метою усунення виявлених порушень ДФІ у Волинській області направлено на адресу Іваничівської селищної ради лист-вимогу від 30.08.2013 року № 03-080-14-14/5251 про усунення ряду порушень, які частково були виконані, тому просять зобов'язати відповідача виконати вимоги, а саме п. 3 якої вказано: стягнути з Іваничівського ВУЖКГ до бюджету селища частку орендної плати в сумі 28 568,89 грн., в т.ч. шляхом проведення претензійно-позовної роботи; в п. 4 вказано: забезпечити сплату до бюджету селища орендної плати за землю на загальну суму 88 780,69 грн. фізичними та юридичними особами, якими придбано будівлі, але не оформлено право користування земельними ділянками, в т.ч. шляхом проведення претензійно-позовної роботи, укласти договори оренди на землю з вказаними особами; в п. 5 вказано: забезпечити надходження орендної плати за землю від БПП фірми «Волинь» в сумі 21 321,05 грн., в т.ч. шляхом проведення претензійно-позовної роботи. Щодо зобов'язання Іваничівської селищної ради виконати п. 3 та п. 5 вимоги, які були визнані відповідачем суд зазначає наступне. Пунктом 3 листа-вимоги зафіксовані порушення, зокрема, проведеною в ході ревізії зустрічною звіркою у Іваничівському виробничому управлінні житлово-комунального господарства (далі - ВУЖКГ) встановлено, що в порушення п. 14 ст. 69 Бюджетного Кодексу України від 08.07.2010 № 2456-УІ, п.2 ст. 41 Закону України «Про місцеве самоврядування в Ураїні» № 280/97-ВР від 21.05.1997, п.4 ст.7 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» № 2269-ХІІ від 10.04.1992, Положення про оренду майна, що належить до комунальної власності територіальної громади смт. Іваничі, Методику розрахунку та порядок використання плати за оренду майна затвердженого Рішенням селищної ради від 08.09.2010 № 27, ВУЖКГ не перерахуванні селищній раді 30 відсотків коштів, отриманих від надання в оренду майна, що належить до комунальної власності територіальної громади смт. Іваничі. Рішенням селищної ради від 04.01.2013 № 18/2 внесено зміни до Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду майна територіальної власності селища громади, а саме: до селищного бюджету спрямовувати 5 відсотків від орендної плати. Однак, кошти до бюджету ВУЖКГ не перераховувались, внаслідок чого селищним бюджетом недоотримано доходів в 2010 році - 7960,84 гри., 2011 році - 8436,64 грн., 2012 році - 15405,10 грн., І півріччі 2013 року - 2480,09 грн. за кодом доходів 22080402 «Надходження від орендної плати за користування цілісним майновим комплексом та іншим майном, що перебуває в комунальній власності». Суд вважає, що внаслідок допущеного порушення з врахуванням часткового виконання пункту 3 вимоги селищному бюджету завдано матеріальної шкоди (збитків) на суму 28 568,89 грн. Пунктом 5 листа-вимоги зафіксовані порушення, зокрема, в ході ревізії проведено перевірку щодо дотримання вимог Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 № 161-Х1, Закону України «Про плату за землю», Податкового Кодексу України при укладанні договорів оренди, якою встановлено, що у всіх укладених договорах орендна ставка визначена в розмірі від 3 до 12 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Умовами укладених договорів передбачено, що розмір орендної плати переглядається один раз в рік у разі зміни розміру земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством. В ході ревізії селищною радою не надано договір оренди землі з МБПП фірма «Волинь» від 01.10.2007 року, державною фінансовою інспекцією у Волинській області надіслано запит від 12.08.2013 року № 03-080-14-14/4884 та отримано відповідь від МБППФ «Волинь». Встановлено, що селищною радою не внесено зміни до договору оренди землі від 01.10.2007 року № б/н земельної ділянки несільськогосподарського призначення, яка знаходиться за адресою смт. Іваничі, вул. Залізнична, 45 загальною площею 0,80 га. орендарем, якої є МБПП фірма «Волинь». Відповідно до даного МБПП фірма «Волинь» протягом 2010 року - 1-півріччя 2013 року вносила плату в розмірі 1 відсотка від нормативно грошової оцінки земель, що становить 3999,24 грн. в рік. В порушення статті 21 Закону України "Про оренду землі" від 06.10.98р. №161 в редакції розділу II Закону України від 28.12.2007р. №107 "Про державний бюджет на 2008р.", з врахуванням Закону від 03.06.2008р. № 309 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів" не збільшено розмір орендної плати до 3-х відсотків від грошової оцінки землі. Таким чином селищним бюджетом недоотримано від здачі в оренду земельної ділянки у 2010 році - 7209,40 грн., 2011 році - 7475,69 грн., 2012 році - 5403,48 гри., 1 півріччя 2013 року - 2159,48 грн., всього на загальну суму 22 248,05 грн. Внаслідок допущеного порушення з врахуванням часткового виконання пункту 5 вимоги селищному бюджету завдано матеріальної шкоди (збитків) на суму 21 321,05 грн. З врахуванням викладеного суд приходить до висновку, що ДФІ у Волинській області правомірно з врахуванням часткового виконання сформовано п. 5 на суму 21 321,05 грн. вимоги від 30.08.2013 року Щодо зобов'язання Іваничівської селищної ради виконати п. 4 вимоги суд зазначає наступне. Ревізією встановлено, що селищний бюджет несе значні втрати в зв'язку з ненадходженням плати за землю в разі, якщо будівлю придбано фізичною або юридичною особою, але ці особи не оформляють право користування земельними ділянками, тобто користуються ними безоплатно, чим порушено ст. 206 ЗК України. Іваничівською селищною радою прийняті рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ПП «Ремонт Сервіс»; ТзОВ «Полель»; ПАТ «Іваничівське РТП»; [PERSON]; [PERSON]; [PERSON]; [PERSON], [PERSON] та [PERSON]; [PERSON] та [PERSON] проте вони не оформляють право користування земельними ділянками, тому Іваничівською селищною радою допущено безоплатне користування землею вищевказаними юридичними та фізичними особами, чим порушено ст. 206 Земельного кодексу України, що призвело до недоотримання селищним бюджетом коштів в сумі 88 780,69 грн. Однак суд не погоджується з висновком ДФІ у Волинській області викладеному в п. 4 вимоги в частині забезпечення сплати орендної плати за землю саме на суму 88 780,69 грн., виходячи з наступного. Згідно ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. З п. 288.1 п. 288.2 ст. 288 ПК України встановлено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Пунктом 287.6 статті ПК України встановлено, що при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Згідно з п. 287.1 ст. 287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. З п. 274.1 ст. 274 ПК України вбачається, що ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки. Порядок оподаткування землі в Україні, починаючи з 01.01.2011 року, визначається розділом ХІІІ «Плата за землю» Податкового кодексу України. Питання орендної плати за землю врегульовані статтею 288 Податкового кодексу України. Відповідно до норм Податкового кодексу України, який визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, річна сума платежу, що підлягає перерахуванню до бюджету суб'єктами господарювання, які орендують земельні ділянки державної і комунальної власності, визначається відповідно до умов договору, але з урахуванням вимог підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України, тобто, не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється розділом XIII Кодексу; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється розділом XIII Кодексу. Таким чином, річна сума платежу орендної плати за землю, згідно з п. 288.5 ст. 288 ПКУ, не може бути меншою розміру, визначеного підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України, а саме - трикратного розміру земельного податку. З системного аналізу вищенаведених правових норм вбачається, що відносини оподаткування не можуть лише регулюватися на засадах угоди між учасниками та не передбачають укладання договорів стосовно виконання податкового обов'язку; дані відносини регулюються виключно засобами владних приписів з боку держави і не можуть допускати засоби диспозитивності; хоча розмір орендної плати за землю є умовою договору оренди, разом з тим орендна плата є формою податку на землю, справляння плати за землю є сферою регулювання податкового законодавства; до сплати обов'язкових платежів віднесено і плату за землю, яка не може залежати від умов договору. Аналогічна позиція викладена і в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 12.12.2012 року в справі № К/9991/58966/12. Ревізією встановлено, що селищною радою прийняті рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду наступних земельних ділянок: 1) ПП «Ремонт Сервіс» (рішення сесії від 20.05.2010 № 25/31) за адресою смт. Іваничі, вул. Луцька, 3 для обслуговування будівлі станції лінійно-монтажної дільниці. В ході ревізії комісійно здійснено обстеження даної земельної ділянки та встановлено, що ПП «Ремонт Сервіс» користується земельною ділянкою, так як на ній розміщена будівля станції лінійно-монтажної дільниці, власником якої є дане підприємство. Згідно контрольних обмірів площа земельної ділянки складає 0,3 га. За розрахунком фінансової інспекції використання земельної ділянки ІIП «Ремонт Сервіс» з порушенням ст. 206 Земельного кодексу України, призвело до недоотримання селищним бюджетом за період з 20.05.2010 по 01.07.2013 доходів на 5 243,92 грн., що становить суму збитку на відповідну суму, за розрахунками селищної ради 5 047,16 грн. 2) ТзОВ «Полель» (рішення сесії від 26.02.2010 № 23/47) за адресою смт. Іваничі, вул. 8-Березня, 8г для обслуговування квасильно-засолочного цеху. В ході комісійного обстеження даної земельної ділянки та встановлено, що ТзОВ «Полель» користується земельною ділянкою, так як на ній розміщена будівля квасильно-засолочного цеху, власником якої є дане підприємство. Згідно контрольних обмірів площа земельної ділянки складає 0,2 га. Використання земельної ділянки ТзОВ «Полель» з порушенням ст. 206 Земельного кодексу України, призвело до недоотримання селищним бюджетом за період з 26.02.2010 по 01.07.2013 доходів на 3 755,76 грн., що становить суму збитку на відповідну суму, за розрахунками селищної ради 5 194,70 грн. 3) ПАТ «Іваничівське РТП» (рішення сесії від 10.08.2007 № 7/30) за адресою смт. Іваничі, вул. Луцька, 3 для обслуговування, експлуатації господарських, адміністративних споруді приміщень. В ході комісійного обстеження даної земельної ділянки встановлено, що ІІАТ «Іваничівське РТП» користується земельною ділянкою, так як на ній розміщене приміщення, власником якого є дане підприємство. Згідно контрольних обмірів площа земельної ділянки складає 0,2 га. Використання земельної ділянки ПАТ «Іваничівське РТП» з порушенням ст. 206 Земельного кодексу України, призвело до недоотримання селищним бюджетом за період з 26.02.2010 по 01.07.2013 доходів на 3 927,94 грн. , за розрахунками селищної ради 3 630,55 грн. 4) Громадянки [PERSON] (рішення сесії від 11.01.2011 № 4/8) за адресою [ADDRESS] для обслуговування станції перекачки гною. В ході комісійного обстеження даної земельної ділянки встановлено, що громадянка користується земельною ділянкою, так як на ній розміщена станція перекачки гною. Згідно свідоцтва про право власності власником даної станції є [PERSON] Згідно контрольних обмірів площа земельної ділянки складає 0,01476 га. Використання земельної ділянки [PERSON]. з порушенням ст. 206 Земельного кодексу України, призвело до недоотримання селищним бюджетом за період з 11.01.2011 по 01.07.2013 доходів на 136,57 грн., що становить суму збитку на відповідну суму, за розрахунками селищної ради 113,70 грн. 5) Громадянки [PERSON] (рішення сесії від 26.07.2011 № 8/38) за адресою [ADDRESS] для обслуговування придбаних приміщень майнового комплексу. В ході комісійного обстеження даної земельної ділянки встановлено, що громадянка користується земельною ділянкою, так як на ній розміщені приміщення, що знаходяться у її власності. Згідно контрольних обмірів площа земельної ділянки складає 3,65 га. Використання земельної ділянки [PERSON] з порушенням ст. 206 Земельного кодексу України, призвело до недоотримання селищним бюджетом за період з 26.07.2011 по 01.07.2013 доходів на 39 503,88 грн., що становить суму збитку на відповідну суму, за розрахунками селищної ради 22 666,50 грн. 6) Громадянину [PERSON] (рішення сесії від 26.02.2010 № 23/135) за адресою [ADDRESS] для обслуговування придбаного кафе „Вітерець". В ході комісійного обстеження даної земельної ділянки встановлено, що громадянин користується земельною ділянкою, так як на ній розміщене кафе, що знаходяться у його власності. Згідно контрольних обмірів площа земельної ділянки складає 0,5 га. Використання земельної ділянки [PERSON] з порушенням ст. 206 Земельного кодексу України, призвело до недоотримання селищним бюджетом за період з 26.02.2010 по 01.07.2013 доходів на 3 044,33 грн., що становить суму збитку на відповідну суму, за розрахунками селищної ради 1 886 грн. Крім того селищною радою прийняті рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність шляхом купівлі-продажу наступних земельних ділянок: 1) Громадянам [PERSON], [PERSON], [PERSON] (рішення сесії від 12.12.2012 № 17/29) за адресою [ADDRESS] для обслуговування придбаного майнового комплексу хлібзаводу. В ході комісійного обстеження даної земельної ділянки встановлено, що громадяни користуються земельною ділянкою, так як вона надана у власність та на ній розміщений майновий комплекс хлібзаводу, що знаходяться у їх власності. Згідно контрольних обмірів площа земельної ділянки складає 0,5 га. Використання земельної ділянки [PERSON], [PERSON], [PERSON] з порушенням ст. 206 Земельного кодексу України, призвело до недоотримання селищним бюджетом за період з 12.12.2012 по 01.07.2013 доходів на 1 545,04 гри., що становить суму збитку на відповідну суму, за розрахунками селищної ради 1 026,34 грн. 2) Громадянам [PERSON], [PERSON] (рішення сесії від 18.12.2008 № 16/39) за адресою [ADDRESS] для обслуговування придбаних виробничих приміщень, під'їзних шляхів та інженерних мереж. В ході комісійного обстеження даної земельної ділянки встановлено, що громадяни користуються земельною ділянкою, так як вона надана у власність та на ній розміщене нерухоме майно, що знаходяться у їх власності. Згідно контрольних обмірів площа земельної ділянки складає 1,8508 га. Використання земельної ділянки [PERSON], [PERSON] з порушенням ст. 206 Земельного кодексу України, призвело до недоотримання селищним бюджетом за період з 01.01.2010 по 01.07.2013 доходів на 36 349,18 грн., що становить суму збитку на відповідну суму, за розрахунками селищної ради 12 119,94 грн. З оглянутих в судовому засіданні вказаних вище 8 рішень вбачається, що 6 ділянок Іваничівською селищною радою надані в оренду (ПП «Ремонт Сервіс»; ТзОВ «Полель»; ПАТ «Іваничівське РТП»; [PERSON]; [PERSON]; [PERSON]), тому ці орендарі повинні сплачувати 3% орендної плати від нормативно-грошової оцінки, а інші 2 ділянки надані у власність ([PERSON], [PERSON] та [PERSON]; [PERSON] та [PERSON].), тому ці власники повинні сплачувати 1% земельного податку, що й підтвердили представники відповідача в судовому засіданні. В судовому засіданні встановлено, що під час проведення перевірки працівниками ДФІ у Волинській області при нарахуванні суми збитків грошова оцінка вартості 1 кв.м. землі бралась як 18,70 грн. на підставі грошової оцінки яку їм повідомили усно представники селищної ради. Проте відповідачем в судове засідання надано довідку відділу Держземагенства в Іваничівському районі Волинської області від 13.02.2014 року №01-07/527 (а.с. 161), якою надана грошова оцінка вартості 1 кв.м. є різною по вказаних вище земельних ділянках. Виходячи з даних показників грошової оцінки по кожному об'єкту, представником відповідача було зроблено уточнюючий письмовий розрахунок сум недоотриманого податку на землю для двох об'єктів, що перебували у власності виходячи з 1% плати від грошової оцінки (а.с. 168-169) та для 6 об'єктів, які перебували у користуванні виходячи з 3% орендної плати (а.с. 170-171) та з врахуванням частини сплаченої суми 4 725,40 грн. (а.с. 162) на день розгляду становить 46 958,95 грн. (51 684,89-4 725,94). На думку суду саме дана сума підлягає внесенню до п. 4 вимоги ДФІ - щодо забезпечення сплати до бюджету селища плати за землю та орендної плати фізичними та юридичними особами, якими придбано будівлі, але не оформлено право користування земельними ділянками в т.ч. шляхом проведення претензійно-позовної роботи. Отже, Іваничівською селищною радою допущено безоплатне користування землею вищевказаними юридичними та фізичними особами, чим порушено ст. 206 Земельного кодексу України, що призвело до недоотримання селищним бюджетом коштів та з врахуванням часткового відшкодування в сумі 4 725,40 грн. становить 46 958,95 грн. З врахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовна вимога про зобов'язання Іваничівської селищної ради виконати п. 4 листа-вимоги в частині забезпечення сплати орендної плати за землю підлягає до часткового задоволення на суму 46 958,95 грн., в тому числі шляхом проведення позовної роботи, укласти договори оренди з фізичними та юридичними особами (орендарями). Відповідно до пункту 8 статті 10 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні», частини 4 пункту 4 Положення «Про державну фінансову інспекцію України», затвердженого Указом Президента України від 23.04.2011 р. № 499/2011, п.6.16 Положення «Про Державну фінансову інспекцію у Волинській області», затвердженого Головою Держфінінспекції України 07.12.2011 р. органам Держфінінспекції надано право у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти отримані з порушенням чинного законодавства. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 15 Закону № 2939-XII визначено, що службові особи державної контрольно-ревізійної служби є представниками органів державної виконавчої влади. Законні вимоги службових осіб державної контрольно-ревізійної служби є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що ревізуються. Відповідно до статті 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частиною 1 статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве юридичне значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин. Частиною 3 статті 159 КАС України встановлено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд приходить до висновку, що викладені в позовній заяві посилання позивача є обґрунтованими, а відтак судом встановлені підстави для часткового задоволення позову, тому слід зобов'язати відповідача виконати п. 3 щодо проведення претензійно-позовної роботи по стягненню з Іваничівського виробничого управління житлово-комунального господарства до бюджету селища частину орендної плати в сумі 28 568,89 грн.; п. 4 щодо проведення претензійно-позовної роботи та укладення договорів з фізичними та юридичними особами, якими придбано будівлі та споруди на суму 46 958,95 грн.; п. 5 щодо забезпечення надходження орендної плати за землю від БПП фірми «Волинь» в сумі 21 321,05 грн.

Результат розгляду: partial