Рішення адміністративного суду від 2014-02-10 00:00:00+02

До Березанського районного суду Київської області звернувся позивач з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Березанської міської ради Київської області про визнання дій протиправними, зобов`язання відповідача провести перерахунок разової грошової допомоги до 05 травня за 2012 рік. Постановою Березанського районного суду Київської області від 24 жовтня 2012 року позов задоволено. Відповідач, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі. Справа розглянута у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, позивач є учасником бойових дій, і має право на пільги, встановлені законодавством України для зазначеної категорії осіб. Як вбачається з матеріалів справи, щорічна грошовова допомога до 5 травня, виплачена позивачу у 2012 році в розмірі 675,00 грн, тобто меншому, ніж передбачено ст. 12 Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Не погоджуючись з зазначеним перерахунком, позивач звернувся з позовом до суду. Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення невірно застосував норми матеріального та процесуального права, що мають значення для вирішення справи та дійшов невірного висновку, з яким суд апеляційної інстанції не погоджується, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасникам бойових дій виплачується щорічна разова державна грошова допомога до дня 5 травня в розмірі- п`ять мінімальних пенсій за віком. Проте, відповідно до ч. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2012 рік» у 2012 році норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., N 45, ст. 425 із наступними змінами), застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік. Рішенням Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25 січня 2012 року дано тлумачення, що нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України під час вирішення справ про соціальний захист підлягають застосуванню тоді, коли вони видані у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Виходячи з положень Закону України «Про державний бюджет України на 2012 рік», Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 1381 від 28 грудня 2011 року «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення», п. 5 якої передбачені розміри виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань», відповідно до якої, позивачу була здійснена виплата грошової допомоги до 5 травня за 2012 рік. З огляду на зазначене, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанцій, що вказана грошова допомога виплачена позивачу в розмірі та порядку, що не відповідають встановленим чинними нормативно-правовими актами України. Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення невірно застосував норми матеріального та процесуального права, що мають значення для вирішення справи та дійшов невірного висновку, з яким суд апеляційної інстанції не погоджується. Доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції, викладені у постанові від 24 жовтня 2012 року, та є підставою для її скасування. За таких обставин, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції - скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Результат розгляду: partial