Рішення адміністративного суду від 2014-01-24 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення , посилаючись на те, що 27.10.2013 року старшим сержантом ІДПС ВДПС Державтоінспекції Павлоградського району Стьопіним М.А. було складено протокол серії АБ2 № 838674, та винесено постанову серії АА2№908556 від 27.10.2013 року , згідно якої його було незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 грн. Вважав, що вказана постанова в справі про адміністративне правопорушення винесена незаконно, упереджено, з грубим порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП, що призвело до незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення. Вказував, що в протоколі зазначено, що 27.01.2013 року о 22 год. 25 хв. він керував автомобілем Рено д.н. [NUMBER] в м. Павлоград по вул.. Дніпровська, 172а в зоні дії знаку 3.29, чим порушив ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 22 КУпАП. Вказував, що з зазначеним протоколом не погоджується з наступних підстав: - відповідачем не було надано доказів перевищення мною швидкості, матеріалів фото фіксації до протоколу надано не було, про що зазначено в протоколі; - дорожній знак 3.29 встановлено на відстані 1 км, тому швидкість яка зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення належить автомобілю іншого учасника дорожнього руху який міг рухатись як в попутному так і в зворотному напряму; - інспектор не було надано йому змоги повністю вказати всі обставини, пояснення та заперечення щодо даного факту; - постанову в справі про адміністративне правопорушення АА2№908556 від 27.10.2013 року винесено до моменту складання протоколу серія АБ2 № 838674 від 27.10.2013 року так як вона являється додатком до вище зазначеного протоколу, відповідно на момент складання протоколу вже була винесена та ним не підписувалась ( було розглянуто справу про притягнення до адміністративної відповідальності). Позивач просив визнати недійсною та скасувати постанову серії АА2№908556 від 27.10.2013 року про адміністративне правопорушення. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився , проте скерував до суду свої заперечення проти позову, мотивуючи їх тим, що винесена ним постанова по справі про адміністративне правопорушення відносно позивача є правомірною, а її зміст не суперечить нормам законодавства. Пояснив, що в судове засідання не може з»явитися в зв»язку з службовою зайнятістю. Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що в позові необхідно відмовити, виходячи із наступного: Згідно ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. З протоколу по справі про адміністративне правопорушення АБ2 № 838674 від 27.10.2013 року вбачається, що [PERSON] керував автомобілем Рено д.н. [NUMBER] в м. Павлоград по вул.. Дніпровська, 172 а в зоні дії знаку 3.29 (обмеження швидкості 40 км/год) рухався зі швидкістю 67 км/год, чим перевищив швидкість на 37 км/год. та порушив вимоги п. 12.10 ПДР України ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП. На підставі даних фактів, старшим сержантом ІДПС ВДПС Державтоінспекції Павлоградського району Стьопіним М.А. було винесено постанову серії АА2№908556 від 27.10.2013 року, якою було притягнуто позивача за вчинене адміністративне правопорушення до відповідальності у вигляді штрафу в сумі 300 грн. Разом з тим, в наданому суду запереченні, знаходить підтвердження факт порушення [PERSON] вимог п. 12.10-2б Привил дорожнього руху, однак позивач не надав суду доказів на його спростування. За вказаних обставин, суд прийшов до висновку про допустимість належних та достатніх доказів для констатування факту порушення позивачем вимог п. 12.10-2б Правил дорожнього руху. України, відповідно, і вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Тому суд не вбачає в діях старшого сержанта ІДПС ВДПС Державтоінспекції Павлоградського району Стьопіна М.А. при фіксації правопорушення, допущеного водієм [PERSON] та винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення, порушень вимог діючого законодавства. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст.122 ч.1, 247 ч.1, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

Результат розгляду: denied