Рішення адміністративного суду від 2014-03-31 00:00:00+03

17.08.2011 року позивач звернувся з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська про визнання дій протиправними, зобов'язання провести перерахунок пенсії. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він є пенсіонером за віком з 31.03.1999 року та перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська. Крім того, позивач є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС у 1986 році другої категорії. Загальний трудовий стаж позивача станом на 31.03.1999 року становить 31 рік та дає позивачу право на отримання державної пенсії у розмірі 66 % заробітку, що обчислюється із заробітку за повний трудовий стаж у розмірі 55 % та шляхом збільшення пенсії на 1 % заробітку за кожен рік роботи понад встановлений стаж 20 років у розмірі 11 %. Пенсія позивача на момент її призначення становила 66 % заробітку в зонах радіоактивного забруднення, зменшувалась до 36 % заробітку в зонах радіоактивного забруднення. Тому 17.11.2003 року позивач подав заяву про перерахування пенсії відповідно до вимог Законів України «Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Закону України «Про пенсійне забезпечення». Вибір позивача на одержання пенсії за умовами, нормами і порядком пенсійного забезпечення громадян, що постраждали від Чорнобильської катастрофи, право на отримання державної пенсії у розмірі 72 % заробітку за повний календарний місяць роботи в зонах радіоактивного забруднення в червні - липні 1986 року, право на одержання додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком визначений діючим законодавством. Зміни розміру пенсії з 31.03.1999 року пов'язані зі зростанням величини середньої зарплати в Україні за даними спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади в галузі статистики та збільшенням розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Позивач просив суд визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в перерахунку та виплаті позивачу щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до ч. 1 ст. 51, ч. 3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із 30 % розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої законом на час виплат у період з 31.03.1999 року; визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в перерахунку та виплаті позивачу щомісячної пенсії із збільшенням на 1 % його заробітку за кожен рік стажу його роботи понад встановлений стаж для призначення пенсії: з 31.03.1999 року - 66 % заробітку, з 01.01.2004 року - 70 % заробітку, з 01.01.2007 року - 72 % заробітку відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов'язати відповідача провести позивачу перерахунок та виплату щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до ч. 1 ст. 51, ч. 3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу щомісячну пенсію із збільшенням на 1 % його заробітку за кожен рік стажу його роботи понад встановлений стаж для призначення пенсії: з 31.03.1999 року - 66 % заробітку, з 01.01.2004 року - 70 % заробітку, з 01.01.2007 року - 72 % заробітку відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням індексації пенсії і підвищення пенсії у разі зростання середньої зарплати в Україні відповідно до ч. 2 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов'язати відповідача привести заробіток позивача для нарахування та виплати пенсії позивачу відповідно до ст. 57 Закону України «Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за повний календарний місяць роботи на територіях радіоактивного забруднення за червень-липень в розмірі 1138,50 руб. (0,06334 грн.) з перерахунком з 01.01.2004 року - 1949,12 грн. та з 01.01.2008 року - 5907,55 грн. відповідно до вимог Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік»; зобов'язати відповідача по всім виплатам пенсії за минулий час з 31.03.1999 року провести з нарахуванням компенсації втрати частини доходів відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. ст. 2, 3, 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати». Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.01.2014 року позовні вимоги [PERSON] до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська в частині оспорюваного ним розрахункового періоду з 31.03.1999 року по 16.02.2011 року залишено без розгляду у зв'язку із тим, що суд не знайшов підстав для поновлення пропущеного строку, встановленого ч. 2 ст. 99 КАС України. Позивач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. До суду надійшло клопотання представника Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська з проханням розглядати справу без її участі в порядку письмового провадження. Суд, з'ясувавши обставини по справі, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] має статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ІІ категорії. З 31.03.1999 року [PERSON] призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст. ст. 49, 51, 56, 57, 67 Закону України «Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Згідно ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. На підставі ч. 1 ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 2, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається в розмірі 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Відповідно до ч. 3 ст. 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення» мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі мінімального споживчого бюджету. В умовах кризового стану економіки та спаду виробництва мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі не нижче межі малозабезпеченості. На підставі ч. 5 ст. 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення» максимальний розмір пенсії не може перевищувати трьох, а для працівників, зайнятих на роботах, передбачених пунктом «а» статті 13 і статтею 14 цього Закону, - чотирьох мінімальних пенсій за віком. Згідно з роз'ясненням Міністерства юстиції України № 16309-0-33-08/21 від 21.01.2009 року, мінімальний розмір пенсії за віком, який визначається відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом (за наявності у чоловіків - 25 років, а у жінок - 20 років страхового стажу) у випадку підвищення пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуватись не може, оскільки застосовується виключно для призначення розмірів пенсій, призначених згідно з Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (ч. 3 ст. 28 цього Закону). Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» мінімальний розмір пенсії за віком має визначатись виключно Законами України. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку щодо правомірності дій Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська щодо призначення та виплати пенсії [PERSON] За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] На підставі викладеного та

Результат розгляду: denied