Рішення адміністративного суду від 2014-03-07 00:00:00+02

[PERSON] (далі-позивач) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до начальника відділу державної виконавчої служби Пирятинського районного управління юстиції Коверди О.Г. (далі-відповідач), в якому просить: 1) визнати дії відповідача неправомірними; 2) зобов'язати відповідача повернути гр. [PERSON] трактор колісний John Deer 8400, 1997 р. в. д. н. з. [NUMBER], двигун №[NUMBER], заводський №[NUMBER], що належить позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію машин серії [NUMBER], виданого Черкаською міською інспекцією ДержТехнагляду від 12.02.2007 для подальшого зберігання. Позивачем в обґрунтування позовних вимог зазначено, що начальником відділу ДВС Пирятинського РУЮ неправомірно було відкрито виконавче провадження по ухвалі Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.12.2012р. про забезпечення позову, оскільки в той період часу вже було відкрите аналогічне виконавче провадження з виконання вказаної ухвали в відділі ДВС Драбівського РУЮ. Позивач вважає, що відповідач в порушення Інструкції з організації примусового виконання рішень № 512/5 та ЗУ «Про виконавче провадження» порушив дані норми чинного законодавства України, в наслідок чого також порушив законні права та інтереси позивача. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та додаткових пояснення по справі. Відповідач щодо заявлених позовних вимог заперечував з підстав, викладених в письмових запереченнях, та просив розгляд справи провести без його участі. Вислухавши доводи, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд встановив. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси про забезпечення позову від 18.12.2012р. у справі № 2-2741/12 за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» до [PERSON], ПП «Агролідер-плюс» про звернення стягнення на предмет іпотеки, встановлено забезпечення позову шляхом передачі на відповідальне зберігання ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» наступного майна, що належить [PERSON]: - універсальний дисковий агрегат 3.1-20, 2007 р.в.; - універсальний дисковий агрегат 4.5-20, 2007 р.в.; - плуг навісний оборотний Vogel & Noot ПО 4, 2007 р.в.; - трактор колісний John Deer 8400, 1997 р.в. державний № [NUMBER], двигун № [NUMBER], заводський № [NUMBER], що належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію машини серія [NUMBER], виданого Черкаською міською інспекцією державного технічного нагляду від 12.02.2007 року; - комбайн зерновий New Holland TF 44, 2000 р.в., державний номер [NUMBER], двигун № [NUMBER], заводський № 24-02741, що належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію машин серія АБ № 491132, виданого міською інспекцією державного технічного нагляду від 05.03.2007р.; - комбайн бурякозбиральний Kleine SF 10, 1999 р.в. Дана ухвала вступила в законну силу 25.12.2012р. відповідно до відмітки на останній. Спеціальним законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку являється Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV). Відповідно до ст. 1 Закону № 606-XIV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Пунктами 1-2 ст. 2 Закону № 606-XIV зазначено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу" (далі - державні виконавці). Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом(ч. 1, 2 ст. 11 Закону № 606-XIV ). Державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону (ч.1 ст. 19 Закону № 606-XIV). З огляду на викладене 22.07.2013р. головним державним виконавцем відділу ДВС Драбівського РУЮ на підставі ухвали № 2-2741/12 від 18.12.2012р. відкрито виконавче провадження № 39001934 про забезпечення позову, шляхом передачі на відповідальне зберігання ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» відповідного майна (а.с. 16). Після чого, 17.09.2013р. виявлене майно, актом опису й арешту майна передано на відповідальне зберігання директору СТОВ «Агрофірма «Насіння» [PERSON], а саме: трактор колісний John Deer 8400, 1997 р.в. державний № [NUMBER], двигун № [NUMBER], заводський № [NUMBER] та комбайн зерновий New Holland TF 44, 2000 р.в., державний номер [NUMBER], двигун № [NUMBER], заводський № 24-02741.(а.с. 14-15). В подальшому, актом передачі майна від 25.11 2013р. державним виконавцем було проведено передачу виявленого майна на території СТОВ «Агрофірма «Насіння», а саме: комбайн зерновий New Holland TF 44, 2000 р.в., державний номер [NUMBER], двигун № [NUMBER], заводський № 24-02741 представнику ПАТ «Банк «Фінанси та кредит». Відповідно до п. 4.2.3 Інструкції з організації примусового виконання рішень від 02.04.2012р. № 512/5 зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за N 489/20802 (далі - Інструкція) якщо опис і арешт майна здійснюються на виконання рішення про забезпечення позову, державний виконавець передає арештоване майно на зберігання боржнику або його представнику. Іншій особі майно на зберігання може бути передано лише у випадку відсутності боржника чи його відмови від прийняття майна на зберігання, а також у випадку, якщо судовим рішенням визначено іншу особу, якій необхідно передати майно на зберігання. Пунктом 1.5 Інструкції передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження державний виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами. Пунктом 4.2.8 Інструкції, встановлено, що факт передачі майна може засвідчуватися актом державного виконавця або актом приймання-передавання майна. У зв'язку з чим, 25.11.2013р. державним виконавцем відділу ДВС Драбівського РУЮ винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу, у зв'язку з передачею частини майна зазначеному у виконавчому документі - комбайн зерновий New Holland TF 44, 2000 р.в., державний номер [NUMBER], двигун № [NUMBER], заводський № 24-02741 та не виявленням, іншого майна на території Драбівського району. Окрім того, відповідно до заяви від 19.11.2013р. представника ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» державним виконавцем відділу ДВС Пирятинського РУЮ 21.11.2013р. було відкрито виконавче провадження № 40871808 по виконанню тієї ж ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси № 2-2741/12 від 18.12.2012р. про забезпечення позову. 21.11.2013р. актом опису й арешту майна трактор колісний John Deer 8400, 1997 р.в. державний № [NUMBER], двигун № [NUMBER], заводський № [NUMBER] передано на відповідальне зберігання представнику ПАТ «Банк «Фінанси та кредит». Того ж числа 21.11.2013р. відповідачем винесена постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження № 40871808, яка обґрунтована тим, що: до відділу ДВС Пирятинського РУЮ 21.11.2013р. надано постанову про відкриття виконавчого провадження від 22.07.2013р. відділу ДВС Драбівського РУЮ та акт опису й арешту майна від 17.09.2013р., яким на відповідальне зберігання трактор колісний John Deer 8400, 1997 р.в. державний № [NUMBER], двигун № [NUMBER], заводський № [NUMBER], передано гр. [PERSON] Враховуючи вищевикладене, слід вважати, що виконавчі дії до одного й того ж предмету вчинено двічі, які суперечать одна одній в часі. Отже, документи, надані внаслідок вчинення виконавчих дій щодо опису й арешту майна, вважати недійсними, а майно, передане на відповідальне зберігання, повернути. В подальшому дана постанова була скасована. Після чого, 27.11.2013р. відповідачем виявлене майно, а саме: трактор колісний John Deer 8400, 1997 р.в. державний № [NUMBER], двигун № [NUMBER], заводський № [NUMBER], відповідно до акту про передачу стягувану предметів, зазначених у виконавчому документі, передано на відповідальне зберігання ПАТ «Банк «Фінанси та кредит». 27.01.2013р. відповідачем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з передачею даного трактора на відповідальне зберігання стягувачу відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону № 606-XIV. Суд звертає увагу, що виконавче провадження в відділі ДВС Пирятинського РУЮ відкрите по одній і тій же ухвалі про забезпечення позову що і у відділі ДВС Драбівського РУЮ. Окрім того, виконання ухвали здійснювалось різними відділами ДВС в один проміжок часу, тобто рішення виконувалось щодо одного й того ж предмету двічі. Відповідно до пункту 3.8.4 Інструкції державний виконавець повинен перевірити наявність або відсутність іншого виконавчого провадження чи зведеного виконавчого провадження щодо одного й того самого боржника державний виконавець перевіряє за даними Єдиного реєстру при відкритті виконавчого провадження. Виходячи з аналізу даної норми, суд вбачає неправомірні дії ДВС Пирятинського РУЮ, щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Також, суд зазначає, що вчинені дії державного виконавця відділу ДВС Пирятинського РУЮ під час винесення акту опису й арешту майна були неправомірні з огляду на наступне. Відповідно до ч 2 ст. 57 Закону № 606-XIV арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Частиною 4 ст. 57 Закону № 606-XIV копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.( ч. 5 ст. 57 Закону № 606-XIV). Частиною 6 ст. 57 Закону № 606-XIV порушення заборони державного виконавця розпоряджатися або користуватися майном, на яке накладено арешт, тягне за собою передбачену законом відповідальність зберігача майна. Відповідно до ст. 59 Закону № 606-XIV майно, на яке накладено арешт, за винятком майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам (далі - зберігач), призначеним державним виконавцем, під розписку в акті опису. Копія акта опису майна видається боржнику, стягувачу, а в разі якщо обов'язок зберігання майна покладено на іншу особу, - також зберігачу. Порушення заборони державного виконавця розпоряджатися або користуватися майном, на яке накладено арешт, тягне за собою передбачену законом відповідальність зберігача майна. Згідно з ст. 61 Закону № 606-XIV у разі присудження стягувачу предметів, зазначених у виконавчому документі, державний виконавець вилучає ці предмети у боржника і передає їх стягувачу, про що складає акт передачі. У разі знищення предмета, що має бути переданий стягувачу в натурі, державний виконавець складає акт про неможливість виконання рішення, що є підставою для закінчення виконавчого провадження. Як вбачається з акту опису й арешту майна ДВС Драбівського РУЮ від 17.09.2013р. на описане майно: трактор колісний John Deer 8400, 1997 р.в. державний № [NUMBER], двигун № [NUMBER], заводський № [NUMBER]; комбайн зерновий New Holland TF 44, 2000 р.в., державний номер [NUMBER], двигун № [NUMBER], заводський № 24-02741 накладено заборону користування, використання, експлуатування, відчуження, дарування, передаровування, знищення та передано на відповідальне зберігання [PERSON] Після чого комбайн зерновий New Holland TF 44, 2000 р.в., державний номер [NUMBER], двигун № [NUMBER], заводський № 24-02741 відповідно до акту передачі від 25.11.2013р. ДВС Драбівського РУЮ передано на відповідальне зберігання ПАТ «Банк «Фінанси та кредит». Проте, суд зазначає, що з трактора колісного John Deer 8400, 1997 р.в. арешт не знімався та із відповідального зберігання [PERSON] не вилучався. Отже, повторно застосовувати арешт та передавати на відповідальне зберігання без попереднього вилучення даних предметів у попереднього зберігача, державний виконавець не мав жодного права. Що вбачається з приписів пункту 4.2.6 Інструкції у разі необхідності після передачі майна на зберігання за постановою державного виконавця таке майно може бути передано на зберігання іншому зберігачу. У постанові зазначаються причина передачі майна іншому зберігачу, прізвище, ім'я та по батькові зберігача, який здійснював зберігання майна, та прізвище, ім'я та по батькові нового зберігача. Постанова підписується державним виконавцем. У постанові робиться попередження новому зберігачеві майна про кримінальну та іншу відповідальність, встановлену законодавством, за його розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт. Копія постанови вручається новому зберігачу, до якої додається копія акта опису та арешту майна. Проте в порушення даної процедури державний виконавець не виніс вказаної постанови. Виходячи з вищевикладеного, проаналізувавши законодавство, суд дійшов висновку, що державним виконавцем ДВС Пирятинського РУЮ взагалі неправомірно було відкрито виконавче провадження, оскільки останній фактично двічі вчинив виконавчі дії до одного предмету, хоча був обізнаний з відкритим аналогічним провадженням. З приводу позовної вимоги щодо зобов'язання відповідача повернути гр. [PERSON] для подальшого зберігання, суд зазначає, що дана вимога не підлягає до задоволення оскільки відсутні процесуальні засоби здійснити таке повернення. Також суд не може не зазначити, що відповідно до ухвали Соснівського районного суду про забезпечення позову, що належним зберігачем являється саме ПАТ «Банк «Фінанси та кредит». Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 КАС України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та безсторонньо, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення. Виходячи з аналізу норм та оцінюючи докази у справі в їх сукупності, суд вважає, що у зв'язку з перебуванням аналогічного провадження в Драбівському ВДВС РУЮ на виконанні, і про що було відомо відповідачу (що зазначено в постанові про відмові у відкритті вп), суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з статтею 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають до часткового задоволення.

Результат розгляду: partial