Рішення адміністративного суду від 2014-03-19 00:00:00+02

У березні 2011 року Державна податкова інспекція у Малиновському районі м. Одеси (далі ДПІ у Малиновському районі м. Одеси) звернулась до суду з позовом до акціонерного товариства «Машинобудівне виробниче об'єднання «Оріон» (далі АТ «МБВО «Оріон») про стягнення суми податкового боргу у розмірі 865853 грн. 29 коп.. В обґрунтування позову зазначалось, що згідно облікових карток АТ «МБВО «Оріон» станом на лютий 2011 року має узгоджену суму податкового зобов'язання зі сплати податку на додану вартість у розмірі 404680 грн. 53 коп., комунального податку - 1276 грн. 84 коп., земельного податку - 459895 грн. 92 коп., а всього заборгованість підприємства складає 865853 грн. 29 коп.. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2011 року позовні вимоги ДПІ у Малиновському районі м. Одеси задоволено. Стягнуто з АТ «МБВО «Оріон» в дохід держави до Головного управління Державного казначейства України у Одеській області податкову заборгованість з комунального податку у розмірі 1276 грн. 84 коп., заборгованість по податку на додану вартість у розмірі 404680 грн. 53 коп., заборгованість по земельному податку у розмірі 459895 грн. 92 коп.. Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, представник АТ «МБВО «Оріон» в апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, і, крім того, порушено норми матеріального та процесуального права. Так, суд прийшов до помилкового висновку щодо узгодженості суми податкового зобов'язання, оскільки сума боргу, визначена податковим органом, ґрунтується на деклараціях та розрахунках, поданих від імені підприємства неповноважними особами. Судом також не прийнято до уваги положення податкового законодавства щодо стягнення податкової заборгованості в межах строку позовної давності. У зв'язку з викладеним в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції з винесенням нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог. Заслухавши суддю-доповідача, виступи представників відповідача в підтримку апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність її часткового задоволення. Судом встановлено, що АТ «МБВО «Оріон» знаходиться на обліку в ДПІ у Малиновському районі м. Одеси та є платником податку на додану вартість, податку на землю та комунального податку. За розрахунком ДПІ у Малиновському районі м. Одеси заборгованість підприємства по вказаним податкам станом на лютий 2011 року складає 865853 грн. 29 коп., з яких з податку на додану вартість - у розмірі 404680 грн. 53 коп., комунального податку - 1276 грн. 84 коп., земельного податку - 459895 грн. 92 коп.. Позивачем були надіслані на адресу відповідача податкові вимоги, але у строки, встановлені чинним законодавством, заборгованість АТ «МБВО «Оріон» не погашена, що обумовило звернення податкового органу до суду з відповідним позовом. Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено заборгованість відповідача із сплати земельного податку у розмірі 459895 грн. 92 коп., заборгованість із сплати комунального податку у розмірі 1276 грн. 84 коп. та заборгованість із сплати податку на додану вартість у розмірі 404680 грн. 53 коп.. Проте, з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ДПІ у Малиновському районі м. Одеси у повному обсязі погодитись не можна. Так, відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» (чинного на час виникнення спірних правовідносин) державні податкові інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонні та об'єднані спеціалізовані державні податкові інспекції виконують такі функції - подають до судів позови до підприємств, установ, організацій та громадян про стягнення заборгованості перед бюджетом і державними цільовими фондами за рахунок їх майна. Згідно п. п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання. Підпунктом 14.1.156 Кодексу встановлено, що податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк). Відповідно до пунктів 2 та 3 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про систему оподаткування», що діяла на час виникнення боргу, платники податків і зборів (обов'язкових платежів) зобов'язані подавати до державних податкових органів та інших державних органів відповідно до законів декларації, бухгалтерську звітність та інші документи та відомості, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів (обов'язкових платежів) та сплачувати належні суми податків і зборів (обов'язкових платежів) у встановлені законами терміни. На підставі п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», чинного на час виникнення боргу, податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації. Зазначене податкове зобов'язання не може бути оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку. Підпунктом 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 Закону передбачено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової декларації. Згідно п. п. 16.1.1 п. 16.1 ст. 16 Закону після закінчення встановлених строків погашення узгодженого податкового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня. Судом встановлено, що АТ «МБВО «Оріон» на адресу ДПІ у Малиновському районі м. Одеси були подані податкові декларації з податку на додану вартість за період з січня 2009 року по грудень 2010 року, згідно з якими відповідач самостійно визначив суму податкового зобов'язання із зазначеного податку, але у строки, встановлені чинним законодавством, їх не сплатив. За розрахунком ДПІ у Малиновському районі м. Одеси станом на лютий 2011 року заборгованість АТ «МБВО «Оріон» зі сплати податку на додану вартість складає 404680 грн. 53 коп.. Разом з цим, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції стороною відповідача заявлено клопотання про призначення судово-економічної експертизи, оскільки в матеріалах справи наявні суттєві розбіжності між розміром заявлених податковим органом позовних вимог та загальним розміром податкових зобов'язань за даними податкових розрахунків (декларацій), на які посилається позивач (т. 1 а. с. 195-197). Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2012 року клопотання АТ «МБВО «Оріон» задоволено. Призначено судово-економічну експертизу, проведення якої доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз. За результатами проведеної судово-економічної експертизи до суду апеляційної інстанції направлено висновок від 29 листопада 2013 року № 3346/3347, в якому підтверджено заборгованість підприємства з податку на додану вартість станом на 01 лютого 2011 року в розмірі 50274 грн., в тому числі: за жовтень 2010 року - 17118 грн.; за листопад 2010 року - 17069 грн.; за грудень 2010 року - 16087 грн. (т. 6 а. с. 135 зворот). При цьому висновком експертизи не підтверджено заборгованість АТ «МБВО «Оріон» по вказаному податку у розмірі 354614 грн., в тому числі: - за період з 01 липня 2007 року по 01 січня 2009 року у розмірі 114369 грн. у зв'язку з відсутністю податкових декларацій з ПДВ за вказаний період та платіжних банківських документів з переліком платежів, що здійснювались АТ «МБВО «Оріон» за вказаний період, які підтверджують перерахування до бюджету заборгованості з ПДВ; - за період з 01 січня 2009 року по 01 вересня 2010 року у розмірі 240245 грн. у зв'язку з відсутністю узгодженого сторонами акту звірки взаєморозрахунків з ПДВ, завіреного належним чином, первинних бухгалтерських документів, які підтверджують податкові зобов'язання за вказаний період, податкових накладних та регістрів бухгалтерського обліку, що підтверджують заборгованість (т. 6 а. с. 136). У зв'язку з викладеним, апеляційний суд приходить до висновку, що позовні вимоги ДПІ у Малиновському районі м. Одеси в частині стягнення з АТ «МБВО «Оріон» податкової заборгованості з податку на додану вартість підлягають частковому задоволенню в розмірі 50274 грн., підтвердженому висновком судово-економічної експертизи від 29 листопада 2013 року № 3346/3347. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про систему оподаткування» (чинного на час виникнення спірних правовідносин) плата за землю (земельний податок, а також орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності) належить до загальнодержавних податків і зборів (обов'язкових платежів). Згідно ст. 5 Закону України «Про плату за землю» (чинного на час виникнення спірних правовідносин) об'єктом плати за землю є земельна ділянка, а також земельна частка (пай), яка перебуває у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди. Суб'єктом плати за землю (платником) є власник земельної ділянки, земельної частки (паю) і землекористувач, у тому числі орендар. Частиною 1 статті 15 названого Закону визначено, що власники землі та землекористувачі сплачують земельний податок, а також орендну плату за земельні ділянки державної та комунальної власності з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У відповідності до ч. 1 ст. 14 Закону платники земельного податку, а також орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності (крім громадян) самостійно обчислюють суму земельного податку та орендної плати щороку за станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою центральним податковим органом, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. Судом встановлено, що відповідач подавав до ДПІ у Малиновському районі м. Одеси податкові розрахунки по земельному податку за 2008-2009 роки, згідно яких самостійно визначив собі суму податкового зобов'язання за вказаний період. За розрахунком ДПІ у Малиновському районі м. Одеси станом на лютий 2011 року заборгованість АТ «МБВО «Оріон» зі сплати земельного податку складає 459895 грн. 92 коп.. Проте, в адміністративному позові податковим органом розшифрована сума недоїмки по земельному податку складає 399541 грн. 62 коп., з якої 185662 грн. 53 коп. - сума недоїмки за 2008 рік, а 213879 грн. 09 коп. - сума недоїмки за 2009 рік. За результатами проведеної судово-економічної експертизи не підтверджено заборгованість АТ «МБВО «Оріон» по вказаному податку у розмірі 399541 грн. 62 коп., у зв'язку з відсутністю у відповідача об'єкта оподаткування, що у відповідності до ст. 5 Закону України «Про плату за землю» виключає можливість віднесення АТ «МБВО «Оріон» до суб'єктів плати за землю (т. 6 а. с. 136, зворот - 137). При цьому апеляційний суд також враховує, що факт відсутності у відповідача земельних ділянок, на які нараховується земельний податок, встановлено постановою Одеського окружного адміністративного суду від 28 травня 2013 року у справі № 1570/5654/2012 за позовом податкового органу до ПАТ «МБВО «Оріон» про стягнення коштів, яка набрала законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. За таких обставин, позовні вимоги ДПІ у Малиновському районі м. Одеси в частині стягнення з АТ «МБВО «Оріон» податкової заборгованості із земельного податку в розмірі 459895 грн. 92 коп. є необґрунтованими, що виключає можливість їх задоволення. Відповідно ст. 15 Закону України «Про систему оподаткування» (чинного на час виникнення спірних правовідносин) комунальний податок належить до місцевих податків, є обов'язковим для встановлення сільськими, селищними та міськими радами за наявності об'єктів оподаткування або умов, з якими пов'язане запровадження цього податку. За розрахунком ДПІ у Малиновському районі м. Одеси станом на лютий 2011 року заборгованість АТ «МБВО «Оріон» зі сплати комунального податку складає 1276 грн. 84 коп.. Проте, висновком судово-економічної експертизи не підтверджено заборгованість АТ «МБВО «Оріон» по вказаному податку, оскільки в матеріалах справи відсутні регістри бухгалтерського обліку по журналу-ордеру, відомості по рахунку 6114 «Місцеві податки» за період 2008-2010 роки, дані яких підтверджують наявність вказаної заборгованості, а також платіжні документи, які підтверджують перерахування грошових коштів з розрахункових рахунків відповідача в оплату комунального податку, нарахованого підприємством (т. 6 а. с. 136, зворот). Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Із врахуванням викладеного, а також недоведеністю податковим органом наявності у АТ «МБВО «Оріон» податкового боргу у розмірі 815579 грн. 29 коп., суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ДПІ у Малиновському районі м. Одеси в частині стягнення з відповідача зазначеної суми заборгованості. Оскільки висновки суду першої інстанції частково не відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи в частині заявлених позовних вимог, постановлене судове рішення на підставі п. 3 ч. 1 ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з винесенням нової постанови про часткове задоволення вимог позивача.

Результат розгляду: partial