Рішення адміністративного суду від 2014-02-28 00:00:00+02

25 січня 2014 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України в м. Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області до фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за 2010 рік в сумі 1712,80 грн. В обґрунтування позову зазначено, що внаслідок порушення вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV відповідач має заборгованість в сумі 1712,80 грн. Відповідач заперечень на позовну заяву не надав. Ухвалу про відкриття провадження у справі відповідачем отримано 15 лютого 2014 року. За таких підстав, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки судом вжито усіх заходів для повідомлення відповідача належним чином про розгляд судової справи у порядку скороченого провадження. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що фізична особа-підприємець [PERSON] зареєстрована в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області як платник страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, що обрав особливу систему оподаткування. Порядок сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування передбачено Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) та Інструкцією «Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України», затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року №21-1 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції 16 січня 2004 року за №64/8663 (далі - Інструкція №21-1), відповідно до яких на відповідача покладено обов'язки по нарахуванню, обчисленню і сплаті в установлені строки та в повному обсязі внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Статтею 14 Закону №1058-IV встановлено, що страхувальниками відповідно до цього Закону є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру. Законом України від 8 липня 2010 року №2461-VІ внесено зміни до законів України «Про державний бюджет України на 2010 рік» та «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», закон набрав чинності 17 липня 2010 року. Відповідно до підпункту 4 пункту 8 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV (із змінами та доповненнями, внесеними Законом України від 8 липня 2010 року №2461-VІ) фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок), та члени сімей зазначених осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, на період дії законодавчих актів з питань особливого способу оподаткування сплачують страхові внески в порядку, визначеному цим Законом. Сума страхового внеску встановлюється зазначеними особами самостійно для себе та членів їх сімей, які беруть участь у провадженні такими особами підприємницької діяльності та не перебувають з ними у трудових відносинах. При цьому, сума страхового внеску з урахуванням частини фіксованого або єдиного податку, що перерахована до Пенсійного фонду України, повинна становити не менше мінімального розміру страхового внеску за кожну особу та не більше розміру страхового внеску, обчисленого від максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, оподатковуваного доходу (прибутку), загального оподатковуваного доходу, з якої сплачуються страхові внески. Розмір мінімального страхового внеску визначається шляхом множення мінімального розміру заробітної плати, установленої законом на той час, за який здійснюється розрахунок сум страхових внесків. Враховуючи мінімальний розмір заробітної плати у 2010 році, встановлений статтею 53 Закону України «Про державний бюджет України на 2010 рік», мінімальний розмір страхових внесків становив: у липні-вересні 2010 року - 294,82 грн. (888 грн. х 33,2%), у жовтні-листопаді 2010 року - 301,12 грн. (907 грн. х 33,2%), у грудні 2010 року - 306,1 грн. (922 грн. х 33,2%). Страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше, ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Відповідно до пункту 5.3.4. Інструкції №21-1 страхові внески платниками, визначеними підпунктом 2.1.3 пункту 2.1 цієї Інструкції, які обрали особливий спосіб оподаткування, сплачуються ними за себе та членів своїх сімей, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, до 20 числа поточного місяця за попередній у фіксованому розмірі. При цьому, страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. Пунктом 8.1. Інструкції №21-1 визначено, що суми страхових внесків, своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені пунктами 5.1, 5.2, 5.3 цієї Інструкції, у тому числі обчислені органами Пенсійного фонду, уважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (недоїмкою) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій. Відповідачем 29 березня 2011 року за вх. №2794 подано до Управління Пенсійного фонду України в м. Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованих внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до органів Пенсійного фонду України за 2010 рік, згідно якого до сплати нараховано суму внесків 1852,80 грн., фактично сплачено внесків на суму 120,00 грн. Таким чином, несплачена сума заборгованості відповідача становить 1712,80 грн. Відповідно до пунктів 8.2, 8.3 Інструкції №21-1, органи Пенсійного фонду надсилають страхувальникам вимогу про сплату недоїмки, зокрема, якщо страхувальник має на кінець звітного базового періоду недоїмку зі сплати страхових внесків. Позивачем направлено на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням вимогу від 1 листопада 2013 року №Ф-172 про сплату боргу в сумі 1712,80 грн., яка повернута управлінню у зв'язку із неврученням. Стаття 18 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, визначає страхові внески як цільовий загальнообов'язковий платіж, який справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом. Страхові внески не включаються до складу податків, інших обов'язкових платежів, що складають систему оподаткування. На ці внески не поширюється податкове законодавство. З системного аналізу наведених норм права суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки доказів добровільного погашення заборгованості відповідачем не надано.

Результат розгляду: granted