Рішення адміністративного суду від 2014-01-29 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом до старшого державного інспектора відділу ДАІ Нижньосірогозького РВ УМВС України в Херсонської області Коваленка Олега Володимировича (далі - інспектор ДАІ) про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, посилаючись на те, що інспектором ДАІ відносно нього винесена постанова в справі про адміністративне правопорушення за те, що він 03 січня 2014 року, о 10 год. 35 хв., по вулиці Енгельса, в смт. Іванівка керуючи автомобілем ВАЗ 111730, державний номер [NUMBER] у населеному пункті, позначеному дорожнім знаком 5.45, рухався зі швидкістю 83 км/год., чим перевищив швидкість на 23 км/год. та порушив п. 12.4. Правил дорожнього руху України (далі-Правила), швидкість вимірювалась приладом Беркут № 0601175. Інспектор ДАІ притягнув його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП і застосував адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. Постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав. 03 січня 2014 року він рухався на автомобілі ВАЗ 111730 зі своєю сім'єю на відпочинок до с. Воскресенка, Іванівського району, близько 10 год. 35 хв. на виїзді із смт. Іванівка був зупининений інспектором ДАІ, який повідомив про перевищення встановленої швидкості руху транспортним засобом. Інспектор ДАІ показав йому вимірювальний прилад «Беркут» з відповідною позначкою 83 км/год. Він пояснив інспектору ДАІ, що рухався зі швидкістю 60 км/год., вимоги Правил не порушував. На табло вимірювального приладу «Беркут» була позначка 83 км/год., однак визначити чи дійсно дані виміри належать його автомобілю, чи дійсно він рухався з такою швидкістю, а не автомобіль який рухався попереду нього, не можливо, так як інших доказів інспектор ДАІ йому не надав. Також в протоколі серії АВ 2 № 111784 від 03.01.2014 року не зазначений сертифікат відповідності приладу «Беркут» № 08010151, яким було здійснене вимірювання швидкості та атестат відповідності комлексної системи захисту інформації (КСЗІ) в базі Держспецзв'язку, що є обов'язковим, чи експертного висновку або Сертифіката відповідності у сфері захисту інформації станом на 03 січня 2014 року, що дає можливість довільної зміни отриманих за допомогою пристрою відомостей, їх коригування, знищення, несанкціонованого доповнення, втручання в роботу вимірювального приладу «Беркут»; відсутній рапорт працівника ВДАІ, який саме, здійснював вимірювання швидкості. Крім того, в протоколі не зазначено, в якому режимі проводилося вимірювання швидкості та технічних даних приладу. В протоколі та постанові не наведено даних про допуск даного засобу вимірювальної техніки до застосування в Україні, повірку, сертифікат відповідності, похибки при вимірюваннях, як цього вимагають ст.ст. 10-15 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», що робить вимірювання незаконним. До постанови в справі про адміністративне правопорушення додано лише копію протоколу, будь-яких інших доказів, відео, фото, постанова не містить. Будь-яких інших доказів, які б спростовували його свідчення та підтверджували правомірність винесення постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, інспектором ДАІ не надано. Вважає, що винесена постанова та притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконною, оскільки він діяв в межах вимог Правил і в його діях відсутній склад адмінітсративного правопорушення. Просить суд визнати незаконною та скасувати постанову про застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн., провадження в справі закрити, стягнути з відповідача на його користь сплачений судовий збір. В судове засідання [PERSON] не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи в його відсутність. Доповнив адміністартивний позов тим, що в ньому міститься опечатка в 6 абзаці 2 аркушу, а саме: не вірно зазначено номер вимірювального приладу «Беркут», замість № «0601175 зазначено № «0801151». Таким чином, в протоколі серії АВ 2 № 111784 від 03 січня 2014 року не зазначено наявність сертифікату відповідності приладу «Беркут» № 0601175. Просить суд звернути увагу на те, що оскаржувана ним постанова не відповідає формі, що визначена Інструкцією з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху», затвердженої Наказом МВС № 77 від 26 лютого 2009 року, а саме додатку № 2 до даної Інструкції. В даний наказ були внесені зміни Наказом МВС № 422 від 14 травня 2012 року, який набрав чинності 27 червня 2012 року щодо нової форми (бланку) постанови, а інспектор ДАІ всупереч вимогам данного наказу склав відносно нього постанову за формою (бланком), що не застосовується з 27 червня 2012 року та свідчить про формальний підхід інспектром ДАІ до своїх обов'язків, порушення ним процесуальних норм при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Розпорядженням МВС України від 21 травня 2009 року № 466 «Про організацію роботи підрозділів ДАІ з профілактики МВС України» рекомендовано виключити випадки документування порушень встановленого швидкісного режиму руху транспортних засобів у зонах дії дорожніх знаків, що обмежують максимальну швидкість руху транспортних засобів, на в'їздах у населені пункти на відстані меншій ніж 1000 метрів від його початку. Він був зупинений відповідачем на виїзді із смт. Іванівка, неподалік від знаку «Іванівка». Наказом МВС України № 33 від 01.03.2010 року затверджений Перелік технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху. В п.1 даного Наказу зазначено, що технічним засобом для визначення швидкості руху є вимірювач швидкості радіолокаційний «Беркут», який не має функцій фото- та відеозапису. 03 січня 2014 року безліч транспортних засобів рухалося на виїзд з смт. Іванівка, а тому вважає, що на табло вимірювача швидксті «Беркут» була відображена не його швидкість, в зв'язку з чим вважає неналежним доказом показання приладу «Беркут». Відповідач Коваленко О.В. в судовому засіданні позов не визнав повністю і пояснив, що вимірювач швидкості руху транспортних засобів «БЕРКУТ» застосовується в підрозділах Державтоінспекції для вимірювання швидкості руху транспортних засобів та який не має функції фото- та відеозапису. На вимірювач швидкості руху транспортних засобів «БЕРКУТ» № 0601175 (далі - вимірювач швидкості руху) 20 вересня 2013 року видане свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки за № 527, яке є чинне до 20 вересня 2014 року. На підставі результатів повірки засіб вимірювальної техніки визнано придатним до застосуваня, погрішність становить + 2 км/год. 03 січня 2014 року він застосував вимірювач швидкості руху під час виконання своїх службових обов'язків на виїзді із смт. Іванівка, Херсонської області, знаходячись на узбіччі перехрестя доріг в межах населеного пункту. Вимірювач швидкості руху працював в стаціонарному режимі - він тримав його в руці. При цьому була врахована погрішність і робочий засіб вимірювальної техніки був виставлений на 83 км/год. і не фіксував швидкість нижчу від 83 км/год. Він знаходився на лівій стороні дороги, а зустрічний транспортний потік рухався по правій стороні дороги. Вимірювач швидкості руху був виставлений та направлений на зустрічний потік транспортних засобів, які виїжджали із населеного пункту. Він направив вимірювач швидкості руху на транспортний засіб, яким керував позивач, зафіксував перевищення водієм швидкості руху, зупинив транспортний засіб. На місці зупинки транспортного засобу, на прохання водія, він показав зафіксовану вимірювачем швидкості руху швидкість транспортного засобу та час (поточний та фіксований), свідоцтво про повірку транспортного засобу та номер вимірювача швидкості руху. Транспортний засіб був зупинений ним відразу ж після фіксації вимірювачем швидкості руху перевищення швидкості, через одну хвилину, в цей проміжок часу інших транспортних засобів на дорозі не було. Відповідач продемонстрував в суді принцип роботи вимірювача швидкості руху «БЕРКУТ» № 0601175 та надав свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. З'ясуавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 03 січня 2014 року інспектор ДАІ склав протокол про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за те, що він, о 10 год. 35 хв., по вулиці Енгельса, в смт. Іванівка керуючи автомобілем ВАЗ 111730, державний номер [NUMBER] у населеному пункті, позначеному дорожнім знаком 5.45., рухався зі швидкістю 83 км/год., чим перевищив швидкість на 23 км/год. та порушив п. 12.4. Правил, відповідальність за що, передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, швидкість вимірювалась приладом Беркут № 0601175 (а.с.6); при складанні протоколу [PERSON] пояснив, що рухався з допустимою швидкістю в зв'язку з чим з протоколом не згоден (а.с.6); 03 січня 2014 року інспектор ДАІ виніс постанову в справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за порушення п. 12.4. Правил дорожнього руху, а саме за те, що він, о 10 год. 35 хв., по вулиці Енгельса, в смт. Іванівка, керуючи автомобілем ВАЗ 111730, державний номер [NUMBER] у населеному пункті, позначеному дорожнім знаком 5.45., рухався зі швидкістю 83 км/год., чим перевищив швидкість на 23 км/год., відповідальність за що, передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, та застосував адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 255 грн. (а.с.7); відповідно до свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки № 527 від 20 вересня 2013 року, вимірювач швидкості руху трансопортних засобів «БЕРКУТ» № 0601175 на підставі результатів повірки придатним до застосування в строк до 20 вересня 2014 року, діапазон вимірювнь від 20 до 250 км/год., похибка скаладає + 2 км/год. (а.с.30). Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Частиною 1 статті 122 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину. Згідно п. 12.4. Правил у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год. Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Стаття 69 КАС України передбачає , що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Суд вважає, що в судовому засіданні підтвердився факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме: перевищення ним встановленого обмеження швидкості руху транспортного засобу більш як на двадцять кілометрів на годину за обставин, вказаних в протоколі про адміністративне правопорушення, постанова в справі про адміністративне правопорушення є правомірною. Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що вимірювач швидкості руху зафіксував швидкість руху іншого автомобіля, так як вони спростовуються поясненнями відповідача, із яких видно, що вимірювач швидкості руху був направлений на автомобіль позивача та зафіксував перевищення водієм швидкості руху більш як на двадцять кілометрів на годину. Час, який пройшов з моменту фіксації і до зупинки транспортного засобу становить не більше однієї хвилини, що виключає рух інших транспортних засобів. Також, судом не приймаються до уваги посилання позивача на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено сертифікат вимірювача швидкості руху, так як вони спростовуються: протоколом про адміністративне правопорушення, в якому вказано, що швидкість вимірювалась приладом «Беркут» № 0601175; поясненнями відповідача відповідно до яких, свідоцтво про повірку вимірювача швидкості руху, на вимогу водія, було надано після зупинки транспортного засобу; копією свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки відповідно до якого, вимірювач швидкості руху пройшов повірку 20 вересня 2013 року, визнаний придатним для застосування, похибка становить + 2 км/год., свідоцтво чинне до 20 вересня 2014 року. За таких обставин застосування вимірювача швидкості руху не суперечить вимогам ст. 11 Закону України 15 червня 2004 року, № 1765-IV «Про внесення змін до Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» відповідно до якого засоби вимірювальної техніки можуть застосовуватися, якщо вони відповідають вимогам щодо точності, встановленим для цих засобів, у певних умовах їх експлуатації; засоби вимірювальної техніки, на які поширюється державний метрологічний нагляд, дозволяється застосовувати лише за умови, якщо вони пройшли повірку. Суд вважає, що посилання в протоколі про адміністративне правопорушення на відповідність вимірювача швидкості вимогам щодо точності, проходження його повірки законом не встановлено, а тому не є обов'язковим і пред'являється на вимогу. Посилання позивача на неправильне застосування відповідачем ст. 14-1 КУпАП при винесенні постанови в справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованими, так як ст. 14-1 КУпАП застосовується у разі, якщо вимірювач швидкості руху працював в автоматичному режимі. Як установлено в судовому засіданні вимірювач швидкості руху працював в стаціонарному режимі (працівник ДАІ тримаючи засіб вимірювальної техніки в руці навів його на транспортний засіб позивача). Суд вважає, що необґрунтоване посилання відповідача на ст. 14-1 КУпАП в резолютивній частині постанови в справі про адміністративне правопорушення відносно позивача не впливає на обставини справи, притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення стягнення. Рішення Конституційного Суду України по справі N 1-34/2010 від 22 грудня 2010 року, на яке посилається позивач, також стосується застосування ст. 14-1 КУпАП - фіксації швидкості руху транспортних засобів спеціальними технічними засобами, які працюють в автоматичному режимі та мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису. Як установлено в судовому засіданні спеціальний технічний засіб, який застосовував відповідач, працював в автоматичному режимі та не мав функції фото- і кінозйомки, відеозапису. Посилання позивача на те, що до протоколу про адміністративне правопорушення не додані будь-які інші докази, суд до уваги не приймає, так як відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, … показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, … також іншими документами. Таким чином, вказаною нормою права передбачено, що показання технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, оцінюються як докази на рівні із показаннями технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису. Щодо повноважень відповідача нести службу на виїзді із смт. Іванівка, Херсонської області та відсутності у нього карти маршруту патрулювання суд не приймає до уваги, так як згідно п. 1 Положення про Державну автомобільну інспекцію Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 квітня 1997 року № 341 (далі - Положення) Державна автомобільна інспекція (Державтоінспекція) є головним органом, на який покладається забезпечення безпеки дорожнього руху в Україні, що входить до системи органів Міністерства внутрішніх справ України. До складу Державтоінспекції входять … відділи (відділення) Державтоінспекції з обслуговування адміністративних територій міст, районів, районів у містах, підрозділи дорожньо-патрульної служби… Таким чином, відділи (відділення) Державтоінспекції з обслуговування адміністративних територій районів та підрозділи дорожньо-патрульної служби є підрозділами Державтоінспекції. Пункт 9.6. Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27 березня 2009 N 111, на яку посилається позивач, стосується виключно діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції. Невідповідність форми протоколу про адміністративне правопорушення формі, яка міститься в додатку № 2 Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекціїї МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом МВС № 77 від 26 лютого 2009 року, не є предметом адміністративного позову. Що стосується рекомендацій, викладених в Розпорядженні МВС України від 21 травня 2009 року № 466 «Про організацію роботи підрозділів ДАІ з профілактики МВС України» (далі - Розпорядження), на які посилається позивач, то відповідно до 1.4. цього Розпорядження підрозділам Державтоінспекції з профілактики правопорушень із застосуванням засобів фото- і кінозйомки, відеозапису та підвищення ефективності нагляду за дорожнім рухом рекомендовано виключити випадки документування порушень встановленого швидкісного режиму руху транспортних засобів у зонах дії дорожніх знаків, що обмежують максимальну швидкість, на в'їздах у населені пункти на відстані меншій ніж 1000 метрів від його початку. Як видно із самої назви Розпорядження та рекомендацій, що містяться в ньому, вони стосуються застосування підрозділами Державтоінспекції, при встановленні порушень встановленого швидкісного режиму, спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису. В судовому засіданні встановлено, що відповідач застосовував спеціальний технічний засіб для вимірювання встановленого швидкісного режиму транспортного засобу позивача, який не мав функції фото- і кінозйомки, відеозапису. Крім того, позивач і відповідач знаходились на виїзді із населеного пункту і вимірювач швидкості руху, який застосовував відповідач, був направлений на зустрічний транспортний потік, який рухався на виїзд із населеного пункту. За таких обстави посилання позивача на Рекомендації є безпідставними. На підставі викладеного та

Результат розгляду: denied