Рішення адміністративного суду від 2014-02-18 00:00:00+02

Позивач, ЗАТ «Гірмаш», звернувся до суду з позовом до ДПІ в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень-рішень від 04.07.2013 р. № 0002831540 та від 04.07.2013 р. № 0002841540. На обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що оскаржувані рішення від 04.07.2013 року № 0002831540, яким визначена сума грошового зобов'язання по орендній платі з юридичних осіб в розмірі 69 789,33 грн. за основним платежем та 34 894,67 грн. за штрафними санкціями, та від 04.07.2013 року № 0002841540, яким визначена штрафна санкція в розмірі 1 020 грн., є необґрунтованими, винесеними з порушенням податкового законодавства, оскільки відповідно до ч.2 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» розмір, форма і строки знесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди, а згідно з п.288.1. ст.288 ПКУ підставою для нарахування орендної плати є договір оренди такої земельної ділянки. На протязі періоду з 05.02.2002 року по 30.04.2013 року не було внесено ніяких змін до Договорів оренди земельної ділянки від 05.02.02, за яким сума орендної плати на термін дії складає 21 002,40 грн., та від 05.02.02, за яким сума орендної плати складає 506 118,60 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, наведених в заяві про зміну підстав позову (а.с.38-41). Відповідач, ДПІ в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області, проти задоволення позову заперечував. Мотиви незгоди зводяться до того, що вказані рішення прийняті за результатами перевірки позивача (акт від 10.06.13 №1514/15-4/30540229), якою встановлено факт неподання позивачем податкової звітності з орендної плати за землю, а також не сплата позивачем орендної плати за землі, що перебувають в оренді у позивача на підставі договорів від 05.02.02 р., за якими орендна плата за користування земельною ділянкою сплачується у грошовій формі в розмірі земельного податку, вноситься на розрахунковий рахунок Держказначейства за місцем податкового звіту щомісячно (до 15 числа наступного місяця) і на майбутній період вноситься на термін не більше одного календарного року. В судовому засіданні представник відповідача просив відмовити в задоволені позову з підстав, наведених в запереченнях (а.с.33-35) та письмових поясненнях щодо розрахунку сум грошових зобов'язань за спірними рішеннями (а.с.84). Вивчивши доводи позову та заперечень, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд при винесені рішення виходить з наступних підстав та мотивів. Як підтверджено матеріалами справи, відповідачем відносно позивача проведена документальна невиїзна перевірка з питання достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати орендної плати за землю, результати якої оформлені актом від 10.06.13 №1514/15-4/30540229 (а.с.8-13). За висновками вказаного акту перевіркою встановлено порушення позивачем пп.286.2 ст.286 Податкового кодексу України, а саме заниження розміру податкового зобов'язання по орендній платі за землю за серпень - грудень 2012р. в розмірі 38 771,85 грн. та січень - квітень 2013р. в розмірі 31 017,48 грн., всього - 69 789,33 грн., а також не подання позивачем податкової декларації з плати за землю (орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2013 рік, гранічний строк подання якого 20.02.13. З посиланням на згаданий акт перевірки відповідачем прийняті спірні рішення від 04.07.2013 р. № 0002831540, яким позивачу нараховані суми грошового зобов'язання по орендній платі з юридичних осіб в розмірі 69 789,33 грн. за основним платежем та 34 894,67 грн. за штрафними санкціями, та від 04.07.2013 р. № 0002841540 - за штрафною санкцією в розмірі 1 020 грн. (а.с.14-15). За результатами адміністративного оскарження позивачем вказаних рішень, рішенням Головного Управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 20.09.13 №2629/10/04-36-10-04-09 (а.с.17-20) та рішенням Міністерства доходів і зборів України від 18.10.13 № 13536/6/99-99-10-01-15 (а.с.21-24) такі податкові повідомлення-рішення були залишені без змін, скарги позивача без задоволення. Як вбачається зі змісту акту перевірки, з посиланням на який прийняті оскаржувані рішення, та письмових пояснень відповідача, в основу розрахунку грошових зобов'язань з орендної плати за замелю покладені: - за земельну ділянку по вул. Прапорна, 6.1 загальною площею 1,0769 га: базова вартість одного квадратного метра землі у м. Дніпропетровську у 2010-201Зрр - 297,68, зональний коефіцієнт згідно Даних ДЗК про нормативну грошову оцінку земельних ділянок для розрахунку тати за землю від 28.05.2008р. № 3900 - 2,61, сукупний локальний коефіцієнт згідно Даних ДЗК від 28.05.2008р. № 39 - 0,89, коефіцієнт функціонального використання згідно Даних ДЗК від 28.05.2008р. № 3900 - 1,2, в результаті помноження яких отримана грошова оцінка земельної ділянки у рік в розмірі 8 935 869,01 грн., відповідно розмір земельного податку дорівнює 89 358,69 грн. (8 935 869,01 х 1% (ставка земельного податку), а середньомісячна сума - 7446,56 грн. (89 358,69 : 12 (місяців); - за земельну ділянку по вул. Прапорна, 6.1 загальною площею 0,0426 га: базова вартість одного квадратного метра землі у м. Дніпропетровську у 2010-201Зрр. - 297,68, зональний коефіцієнт згідно Даних ДЗК про нормативну грошову оцінку земельних ділянок для розрахунку плати за землю від 28.05.2008р. № 3900 - 2,61, сукупний локальний коефіцієнт згідно Даних ДЗК від 28.05.2008р. № 3900 - 0,93, коефіцієнт функціонального використання згідно Даних ДЗК від 28.05.2008р. № 3900 - 1,2, в результаті помноження яких отримана грошова оцінка земельної ділянки у рік в розмірі 369 371,99 грн., відповідно розмір земельного податку за рік дорівнює 3693,72 грн. (369 371,99 х 1% (ставка земельного податку), а середньомісячна сума 307,81 грн. (3693,72 : 12 (місяців). Враховуючи, що податковим повідомленням-рішенням від 04.09.12 №0002381503 до позивача на підставі абз.1 п.120.1 ст.120 ПКУ була застосована штрафна санкція в розмірі 170 грн., спірним рішенням від 04.07.13 №0002841540 до позивача застосована штрафна санкція на підставі ч.2 п.120.1 ст.120 ПКУ в розмірі 1 020 грн. Перевіряючи юридичну та факту обґрунтованість вказаних висновків та винесених на підставі таких висновків спірних актів індивідуальною дії, на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, проаналізувавши положення законодавчих актів, якими врегульовані спірні правовідносини, суд зауважує на наступному. Матеріалами справи підтверджено, сторонами визнано, що позивач на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 20.12.2001р. № 3195 «Про надання земельних ділянок за адресою: вул. Прапорна, 1 в оренду Закритому акціонерному товариству „Гірмаш" (код ЄДРПОУ 30540229) по фактичному розміщенню адміністративно-виробничих будівель та споруд" отримав в оренду такі земельні ділянки: по вул. Прапорна, 6.1 загальною площею 1,0769 га. - Договір оренди від 07.02.2002р., строк дії до 20.12.2016р., зареєстрований у Державному реєстрі під № 1655 від 07.02.2002р., відповідно до п.3.1. якого сума орендної плати за користування земельною ділянкою на термін дії договору складає 506 118,60 грн., (а.с.45-48); по вул. Прапорна, 6.1 загальною площею 0,0426 га. - Договір оренди від 07.02.2002р., строк дії до 20.12.2016р., зареєстрований у Державному реєстрі під № 1656 від 07.02.2002р. (а.с.50-53), відповідно до п.3.1. якого сума орендної плати за користування земельною ділянкою на термін дії договору складає 21 002,40 грн. Представник позивача не заперечує факт несплати ним орендної плати за вказані земельні ділянки в розмірі, встановленим зазначеними Договорами оренди, а також факт неподання податкової декларації з плати за землю (орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2013 рік, гранічний строк подання якої 20.02.13. Розв'язуючи спір, суд зазначає, що відповідно до Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі ст.21 вказаного закону орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою; розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України. Наведені законодавчі приписи узгоджуються з положеннями ст.288 Податкового кодексу України, за якими підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (п.288.1); розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (п.288.4); розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою розмірів визначених пп.288.5.1 п.288.5 ст.288 ПКУ та не може перевищувати розміри, визначені 288.5.2. п.288.5 ст.288 ПКУ. Аналіз наведених положень дозволяє дійти виноску, що при сплаті суми орендної плати за користування земельною ділянкою орендар має керуватися розміром орендної плати, визначеним у договорі оренди. Визначаючи в п.288.5 ст.288 ПК України граничні розміри орендної плати, законодавець все ж таки ж вказує на обов'язковість встановлення розміру у договорі оренди. Отже розмір орендної плати за землю, що підлягає сплаті, має дорівнювати розміру, встановленому в договорі оренди, а не в будь-якому іншому документі, в тому числі в рішенні контролюючого органу. Суд відмічає, що договір оренди землі має цивільно-правовий характер, а тому йому притаманні такі ознаки, як свобода договору, обов'язковість його виконання сторонами тощо. Відповідно до ст.654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає зі звичаїв ділового обороту. Згідно з нормами цивільного законодавства ініціативою вносити зміни до договорів оренди землі наділена одна зі сторін цих договорів, якою у справі, що розглядається, є позивач (п.7.4.2 Договорів - а.с. 47, 52). З приводу посилань відповідача на п.3.2. вказаних Договорів оренди земельної ділянки, відповідно до якого орендна плата за користування земельною ділянкою сплачується у грошовій формі в розмірі земельного податку, вноситься на розрахунковий рахунок Держказначейства за місцем податкового звіту щомісячно (до 15 числа наступного місяця) і на майбутній період вноситься на термін не більше одного календарного року, суд зазначає, що, враховуючи вищенаведені законодавчі приписи, зміна розміру земельного податку або порядку його визначення є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати шляхом внесення відповідних змін до таких Договорів оренди землі його учасниками, проте не може бути самостійною підставою для зміни розміру орендної плати, в тому числі для визначення контролюючим органом, який не є стороною договору, такого розміру, відмінного від розміру орендної плати, визначеному в договорі. Ініціативою вносити зміни до договору оренди земельної ділянки, збільшувати розмір орендної плати за землю, визначений в такому договору, навіть виходячи з розміру земельного податку, орган державної податкової служби чинним законодавством не наділений. Суд відмічає, що відповідно до правової позиції Верховного Суду України з приводу впливу законодавчих змін відносно розміру земельного податку на розмір орендної плати за договором оренди земельної ділянки державної (комунальної) форми власності, котра викладена в постанові від 11.06.2013р. (справа за позовом ЗАТ «Кримвтормет» до ДП1 у Балаклавському районі м. Севастополя про скасування податкового повідомлення - рішення), перевага надається договірному аспекту відносин. Так, на думку Верховного Суду України, законодавча зміна розміру земельного податку не тягне автоматичного збільшення розміру орендної плати до моменту внесення змін у договір, та, відповідно, донарахування ДПІ суми податкового зобов'язання з орендної плати із застосуванням штрафних санкцій за податковими повідомленнями-рішеннями. Враховуючи приписи ч.1 ст.244-2 КАС України, відповідно до яких прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України, суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України, викладені в зазначеному судовому рішенні висновки Верховного Суду України мають бути обов'язково взяті до уваги при розв'язанні даного спору по суті. Також суд відмічає, що на реалізацію своїх функцій із здійснення контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків, зборів, платежів орган державної податкової служби наділений правом контролювати належність виконання договору та відповідність його умов чинному законодавству України, зокрема стежити, щоб такі умови не суперечили інтересам суспільства, для чого відповідно до абз.2 п.288.1. ст.288 ПКУ органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни. Враховуючи, що сума грошового зобов'язання за спірним податковим повідомленням - рішенням від 04.07.13 №0002831540, визначена відповідачем не у зв'язку з несплатою позивачем сум орендної плати, визначених в Договорах оренди земельної ділянки в п.3.1., а виходячи з розміру земельного податку, суд доходить до висновку, що таке донарахування відповідачем сум грошового зобов'язання з орендної плати із застосуванням штрафних санкцій за вказаним податковим повідомленням-рішенням є незаконним. Відтак, позовні вимоги в частині визнання протиправним податкового повідомлення - рішення від 04.07.13 №0002831540 підлягають задоволенню, а рішення - скасуванню. Стосовно податкового повідомлення-рішення від 04.07.2013 р. № 0002841540, яким позивачу на підставі ч.2 п.120.1 ст.120 ПКУ визначена сума грошового зобов'язання зі сплати штрафних санкцій в розмірі 1 020 грн. суд зазначає таке. За змістом ч.2 п.120.1 ст.120 ПКУ неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), вчинене платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання. Позивачем визнається факт неподання податкової декларації з плати за землю (орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2013 рік, гранічний строк подання якої 20.02.13. Матеріалами справи підтверджено, що за неподання податкової декларації з плати за землю (орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2012 рік, гранічний строк подання якої 20.02.12, до позивача було застосовано штраф в розмірі 170 грн. на підставі ч.1 п.120.1 ст.120 ПКУ (податкове повідомлення-рішення від 04.09.12 №0002381503, акт перевірки від 09.08.12 №1782/15-4/30540229 (а.с.86-87). Отже, враховуючи наявність складу правопорушення, за яке ч.2 п.120.1 ст.120 ПКУ передбачена відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі 1020 грн., спірне податкове повідомлення-рішення від 04.07.2013 р. № 0002841540 є таким, що узгоджується з вимогами закону. За викладених обставин позовні вимоги в означені частині задоволенню не підлягають. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.94 КАС України.

Результат розгляду: partial