Рішення адміністративного суду від 2014-01-22 00:00:00+02

[PERSON] звернулась з вимогами до Качинської селищної Ради Нахімовського району м. Севастополя, просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Качинської селищної Ради Нахімовського району м. Севастополя від 30.07.2013р. № 869, прийняте на 26-й сесії 6-го скликання щодо відмови у задоволенні клопотання позивача про надання безоплатно у власність земельної ділянки без погодження позивача, орієнтовною площею 0,10 га для індивідуального дачного будівництва у межах Качинської селищної ради поблизу с. Орлівка. Зобов'язати відповідача винести на засідання найближчої сесії Качинської селищної ради та розглянути подане позивачем клопотання про виділення та передачу у власність земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва у межах Качинської селищної ради поблизу с. Орлівка орієнтовною площею 0,10 га без погодження позивача у порядку і строки, встановлені чинним законодавством України та надати мотивовану відповідь за результатами розгляду даного клопотання. Здійснити судовий контроль за виконанням рішення суб'єктом владних повноважень шляхом зобов'язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення, вирішити питання щодо встановлення строку для подання відповідачем до суду звіту про виконання судового рішення у строк 1 місяць з дня набрання судовим рішенням законної сили. Стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 700 грн та судовий збір. Вимоги мотивовані тим, що у оскаржуваному рішення відповідач не навів жодної підстави, передбаченої ст. 118 ЗК України для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, не зважаючи на те, що позивачем до клопотання було надано всі необхідні для прийняття рішення документи. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала клопотання про розгляд справи без її участі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просив у їх задоволенні відмовити. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Відповідно ч.ч.6,7 ст. 118 ЗК України в редакції, що діяла на час звернення позивача до Качинської селищної Ради Нахімовського району м. Севастополя, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] від імені [PERSON] за договором доручення № 121/05/13-зд від 23.05.2013р звернувся до Качинської селищної ради в порядку ст. 118 ЗК України з заявою про виділення та передачу у власність [PERSON] земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва у межах норм безоплатної приватизації орієнтовною площею 0,10 га в межах с. Орлівка Нахімовського району м. Севастополя. Рішенням Качинської селищної ради Нахімовського району м. Севастополя № 869 від 30.07.2013р. відмовлено громадянам, список яких додається до рішення, в наданні земельних ділянок для будівництва та обслуговування індивідуальних житлових будинків в с. Кача у зв'язку з тим, що до заяви не були додані матеріали, визначені ст. 118 ЗК України. Серед осіб, зазначених у додатку до вищезазначеного рішення, є заява позивача [PERSON] Таким чином вбачається, що у порушення ст. 118 Земельного кодексу України відповідач прийняв рішення про відмову у виділі земельної ділянки, коли можливість прийняття такого рішення на цьому етапі взагалі не передбачена чинним законодавством. Крім того, в рішенні взагалі відсутня будь-яка мотивація відмови з підстав, передбачених ч. 7 статті 118 Земельного кодексу України. Також з матеріалів справи вбачається, що позивач звернулась до відповідача з клопотанням про надання безоплатно у власність земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва у с. Орловка Нахімовського району м. Севастополя, однак рішення було прийнято стосовно надання земельної ділянки для будівництва та обслуговування індивідуальних житлових будинків в с. Кача, чим порушений порядок безоплатної приватизації земельних ділянок, передбачений ст. 118 ЗК України. Таким чином суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення є неправомірним, а тому підлягає скасуванню. Суд вважає недоцільним встановити судовий контроль за виконанням рішення, оскільки підстав вважати, що воно не буде виконано відповідачем не вбачається. Що стосується вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 700 грн, то суд вважає, що такі вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 87 КАС України одним з видів витрат, пов'язаних з розглядом справи, є витрати на правову допомогу. Згідно зі ст. 90 КАС України витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом. З аналізу зазначених норм вбачається, що правовою допомогою в адміністративному процесі визнається допомога правового характеру лише адвоката або у визначених законом випадках іншого фахівця у галузі права, які її надають на підставі договору. Крім того, судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу, повинні бути пов'язані тільки з розглядом конкретної адміністративної справи, що розглядається судом. В матеріалах справи немає документів, які свідчили б про те, що [PERSON], будучи директором ТОВ «ПРАВОЗАХИСНА ГРУПА «ВАРТА» та з яким позивачем було укладено договір про надання юридичних послуг є фахівцем у галузі права і за законом має право надавати таку допомогу. Крім того, позивачем не доведено розмір витрат на правову допомогу та їх сплату, оскільки надана позивачем ксерокопія квитанції до прибуткового касового ордеру від 08.08.2013р. належним та допустимим доказом не є. Тому у задоволенні вимог про відшкодування витрат на правову допомогу повинно бути відмовлено. На підставі ст.ст. 118 Земельного Кодексу України,

Результат розгляду: partial