Рішення адміністративного суду від 2014-01-13 00:00:00+02

Позивач, [PERSON], звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідачів, Апеляційного суду Харківської області, Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області, в якому, з урахуванням уточнень, просить суд: - визнати незаконною відмову Апеляційного суду Харківської області в доступі до публічної інформації згідно запиту [PERSON], надісланого на адресу відповідача електронною поштою 27.09.2013 року та зобов'язати Апеляційний суд Харківської області, код 02894131, адреса: 61001, м. Харків, площа Руднєва, 36, надати позивачу - [PERSON] в повному обсязі статистичні дані про розгляд судових справ у судах міста Харкова щодо обвинувачення осіб, які знаходяться під вартою понад 2,5 роки, а саме: станом на 01.07.2013 року дані про кількість кримінальних справ, які знаходились в провадженні судів міста Харкова (не закінчені провадженням) загалом, а також в розрізі конкретних районних судів міста, щодо осіб, обвинувачених у скоєнні особливо тяжких злочинів (ч. 5 ст.12 КК України), до яких було обрано запобіжний захід тримання під вартою і які на вказану дату знаходились під вартою понад 2,5 роки, та дані про те, чи змінились і як саме відповідні цифри станом на 01.10.2013 року; - визнати незаконною відмову Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області в доступі до публічної інформації згідно запиту [PERSON], надісланого на адресу відповідача електронною поштою 15.09.2013 року та зобов'язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Харківській області, код 26281249, адреса: 61050, м. Харків, майдан Руднєва, 36, надати позивачу - [PERSON] в повному обсязі статистичні дані про розгляд судових справ у судах міста Харкова щодо обвинувачення осіб, які знаходяться під вартою понад 2,5 роки, а саме: станом на 01.07.2013 року дані про кількість кримінальних справ, які знаходились в провадженні судів міста Харкова (не закінчені провадженням) загалом, а також в розрізі конкретних районних судів міста, щодо осіб, обвинувачених у скоєнні особливо тяжких злочинів (ч. 5 ст.12 КК України), до яких було обрано запобіжний захід тримання під вартою і які на вказану дату знаходились під вартою понад 2,5 роки, та дані про те, чи змінились і як саме відповідні цифри станом на 01.10.2013 року. В обґрунтування заявленого позову [PERSON] зазначив, що органи владних повноважень категорично відмовили в доступі до статистичної інформації щодо судової діяльності, хоча обидва державні органи володіють відповідною інформацію, а відмовляють в доступі до неї з підстав, не передбачених Законом України «Про інформацію». Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві. Представник відповідача, Апеляційного суду Харківської області, в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача. Представник другого відповідача, Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області, в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову, заслухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В усних поясненнях в судовому засіданні позивач вказав на те, що фактично оскаржує відмову першого відповідача, яка відображена в листі Апеляційного суду Харківської області від 07.10.2013р. №01-02015/116/13, та другого відповідача, яка відображена в листі від 17.09.2013р. №07-04/м-23/22, саме це і є предметом даного позову. Відповідно ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Отже, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і не виходить за їх межі. Судом встановлено, що позивач звернувся до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області із запитом про отримання публічної інформації щодо статистичних даних щодо розгляду справ у судах м. Харкова стосовно осіб, які тримаються під вартою, судове провадження щодо яких триває понад 2,5 роки. Листом від 17.09.2013р. №07-04/м-23/22 Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Харківській області надало відповідь, в якій вказано, що таку інформацію надати неможливо, в зв'язку з тим, що відсутні такі дані в територіальному управлінні та те, що вказана інформація стосується процесуальних дій суду, а другий відповідач не наділений повноваженнями втручатись в процесуальні дії суддів. Крім того, позивачем зроблений такий же по суті запит і до Апеляційного суду Харківської області, який надійшов до відповідача 30.09.2013р. Апеляційний суд Харківської області листом від 07.10.2013р. №01-02015/116/13 надав відповідь на інформаційний запит позивача, в якій зазначив, що відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» та наказу Голови апеляційного суду Харківської області від 09.11.2012р. №03-02/89-ос «Про затвердження переліку відомостей, що становлять службову інформацію, та які можуть міститися в документах з організації діяльності апеляційного суду Харківської області» запитувана інформація відноситься до переліку відомостей, що становлять службову інформацію. Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Конституційний принцип участі громадян в управлінні державними та громадськими справами знаходить свою реалізацію і в такій важливій формі, як звернення громадян. Конституція України гарантує громадянам право направляти як індивідуальні, так і колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади чи органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб. Частиною другою статті 34 Конституції України встановлено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес, визначає Закон України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 №2939-VI. Відповідно до статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом. Згідно з приписами статті 3 цього ж Закону право на доступ до публічної інформації гарантується: 1) обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; 2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; 3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; 4) доступом до засідань колегіальних суб'єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; 5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; 6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації. Відповідно до ст.6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація. Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні. Інформація з обмеженим доступом має надаватися розпорядником інформації, якщо він правомірно оприлюднив її раніше. Інформація з обмеженим доступом має надаватися розпорядником інформації, якщо немає законних підстав для обмеження у доступі до такої інформації, які існували раніше. Приписами ст.13 Закону України "Про доступ до публічної інформації", зокрема п.1 ч.1 визначено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: 1) суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання. Отже, суд зазначає, що фактично, публічною інформацією суду є та інформація, яка отримана, створена та/або якою володіє суд під час реалізації ним передбачених чинним законодавством функцій та обов'язків, окрім здійснення правосуддя. Згідно з Типовим переліком відомостей, що становлять службову інформацію та які можуть міститися в документах з організації діяльності місцевих та апеляційних судів, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 23.10.2012 №138, до таких відомостей, зокрема, відносяться, відомості, що можуть міститися у документах суду, а саме, стосовно питань організації ведення роботи з аналізу судової статистики, вивчення та узагальнення судової практики, що передає публічному обговоренню та/або прийняттю рішень, а також інші відомості, що становлять службову інформацію і можуть міститися в інших документах з організації діяльності суду, перелік яких визначається наказом голови суду. Суд вважає, що затребувана позивачем інформація фактично є статистичною інформацією, а отже є службовою інформацією, про що своєчасно у визначений законом строк повідомлено позивача у відповідях на запити. Частиною другою ст.2 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що цей Закон не поширюється на відносини щодо отримання інформації суб'єктами владних повноважень при здійсненні ними своїх функцій, а також на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом. Крім того, рішенням №43 від 23.09.2011 Рада суддів України підтверджено, що застосування Закону України «Про доступ до публічної інформації», а саме отримання інформації по відправленню правосуддя здійснюється виключно відповідно до процесуальних законів, Законів України «Про судоустрій і статус суддів» та «Про доступ до судових рішень», і не є предметом регулювання Законом України «Про доступ до публічної інформації». Розгляд суддями цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не відносяться до владних управлінських функцій, внаслідок чого суди не є розпорядниками інформації при здійснені судочинства в розумінні п.1 ч.1 ст.13 Закону України «Про доступ до публічної інформації». В ст. 18 Закону України «Про інформацію» вказано, що статистична інформація - документована інформація, що дає кількісну характеристику масових явищ та процесів, які відбуваються в економічній, соціальній, культурній та інших сферах життя суспільства. Офіційна державна статистична інформація підлягає систематичному оприлюдненню. Держава гарантує суб'єктам інформаційних відносин відкритий доступ до офіційної державної статистичної інформації, за винятком інформації, доступ до якої обмежений згідно із законом. Правовий режим державної статистичної інформації визначається Законом України "Про державну статистику", іншими законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно ст. 21 вказаного Закону Інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація. Порядок віднесення інформації до таємної або службової, а також порядок доступу до неї регулюються законами. До інформації з обмеженим доступом не можуть бути віднесені такі відомості: 1) про стан довкілля, якість харчових продуктів і предметів побуту; 2) про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні ситуації, що сталися або можуть статися і загрожують безпеці людей; 3) про стан здоров'я населення, його життєвий рівень, включаючи харчування, одяг, житло, медичне обслуговування та соціальне забезпечення, а також про соціально-демографічні показники, стан правопорядку, освіти і культури населення; 4) про факти порушення прав і свобод людини і громадянина; 5) про незаконні дії органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб; 6) інші відомості, доступ до яких не може бути обмежено відповідно до законів та міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що запитувана інформація є статистичною, яка підлягає оприлюдненню, а до інформації з обмеженим доступом не можуть бути віднесені відомості про факти порушення прав і свобод людини і громадянина. Перевищення розумних строків розгляду судових справ, щодо осіб які тримаються під вартою, є саме такими відомостями, адже свідчать про системне порушення судами вимог ст.ст. 5 та 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. В даному випадку суд зазначає, що до функцій та повноважень відповідачів по справі, як суб'єктів владних повноважень, не відносяться повноваження стосовно визначення фактів порушення прав і свобод людини і громадянина. В позовній заяві та в усних поясненнях позивач ніяких більше доказів та пояснень з посиланням на конкретні норми законодавства щодо предмету позову не навів. Отже, суд вважає позовні вимоги недоведеними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України у разі ухвалення судового рішення на користь сторони, яка є суб'єктом владних повноважень, сплачений судовий збір позивачу не повертається. На підставі викладеного та

Результат розгляду: denied