Рішення адміністративного суду від 2014-01-14 00:00:00+02

В вересні 2013 року [PERSON] (Позивач) звернулась до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду в м. Хмельницькому про перерахунок пенсії. Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 листопада 2013 року позов задоволено. Не погодившись з прийнятою постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області та ухвалити нове рішення. Позивач в судовому засіданні заперечила проти доводів апеляційної скарги у зв'язку з чим просила залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін. Представник відповідача в судовому засіданні підтримала вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного. Так, судом першої інстанції встановлено, що Позивач з перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду в м. Хмельницькому та одержує пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу». В зв'язку з цим позивач звернулась до відповідача з заявою про перерахунок пенсії відповідно до довідок про заробітну плату судді від 25.05.2012 року з 17.08.2012 року. Проте відповідач відмовив у даному перерахунку. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що на момент звернення Позивача до управління Пенсійного фонду в м. Хмельницькому з заявою про перерахунок йому пенсії відповідно Закону України «Про державну службу» вона мала усі необхідні правові підстави на задоволення його заяви та перерахунок пенсії відповідно ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» з 17.08.2012 року на підставі довідки про заробітну плату. Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного. Частиною 4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів», що втратив чинність згідно із Законом України «Про судоустрій та статус суддів» від 7 липня 2010 року N 2453-VI, визначалось, що судді, який вийшов у відставку, при наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах, передбачених ст. 37 Закону України «Про державну службу». Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. Відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії. Згідно зі ст. 129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України "Про Конституційний Суд України" та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці. Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно. Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" від 31.05.2000 року N865 встановлено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 року N 432-IV "Про внесення змін до Закону України "Про державну службу" заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України "Про державну службу", визначається пенсіонерам на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок. Таким чином пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України N 865 визначає порядок і умови перерахунку пенсій державних службовців у разі підвищення заробітної плати працюючим державним службовцям, але не суддям. Питання здійснення перерахунку пенсії суддям врегульоване Законом України "Про судоустрій і статус суддів". Гарантії незалежності суддів закріплені, зокрема, у ч. 4 ст. 47 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою незалежність судді забезпечується окремим порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності судів, установленим законом, належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді. Проте, колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду вважає за необхідне вказати на те, що суд першої інстанції, дійшовши обґрунтованого висновку про законність вимог позивача та вірно визначивши дату початку періоду їх задоволення, не вказав точного моменту закінчення його перебігу, дати, до якої право позивача підлягає захисту. Одночасно колегія суддів звертає увагу на те, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого Законами пенсійного віку. Таким чином, пенсія є періодичним платежем, виплата якої, за загальним правилом, не обмежена у часі. Отже, вирішуючи питання про зобов'язання нарахувати та виплатити позивачу пенсії, не має підстав обмежувати відповідача за здійснення її нарахування і виплати, певним часовим проміжком. Разом з тим, судове рішення має бути наслідком чинного правового регулювання. Воно не може обмежувати волю законодавчого органу в майбутньому змінювати правове регулювання суспільних відносин. Тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що правильним способом захисту порушеного права позивача, який відповідає вимогам чинного законодавства, є зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу підвищення до пенсії по день припинення такого права. Відповідно до частини 1 статті 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду суд апеляційної інстанції має право, зокрема, змінити постанову суду. За частиною 1 статті 201 КАС України, підставами для зміни постанови суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції - змінити в частині строку здійснення виплат.

Результат розгляду: partial