Рішення адміністративного суду від 2014-01-21 00:00:00+02

[PERSON] в грудні 2013 року звернувся до суду з позовом до відповідача про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, мотивуючи свої вимоги тим, що 15 грудня 2013 року він на власному автомобілі ВАЗ 2115 рухався по дорозі Кіцмань-Чернівці та близько 9-30 був зупинений інспектором ДПС Трачук І.П., який звинуватив його в порушенні правил дорожнього руху, а саме порушення вимог дорожньої розмітки, що поділяє транспортні потоки протилежних напрямків. Вказував на те, що його пояснення з даного приводу інспектором не були взяті до уваги, а при розгляді справи не були з'ясовані і доведені обставини, які б свідчили що в його діях є ознаки проступку, за який законом передбачено адміністративна відповідальність. Посилається на те, що дана постанова інспектора є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, а тому за його заявою дані матеріали розглядались на за місцем його проживання. Зазначає, що оскільки ним не були порушені правила дорожнього руху, а його винуватість не доведена, то просить суд скасувати постанову винесену начальником ВДАІ Кіцманського РВ Алєксєєвим Р.А. про адміністративне правопорушення від 27.12.2013 року, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог так як вважав, що він відповідно до чинного законодавства розглянув даний адмінматеріал, а саме: дослідив матеріали справи в тому числі протокол інспектора Трачука І.П. від 15 грудня 2013 року про порушення позивачем п.1.1 ПДР, на підставі якого 27 грудня 2013 року була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення за вчинене правопорушення. Крім того вважав, що пред'явлений позов є безпідставним, оскільки інспектором на законних підставах складено протокол а ним винесена постанова про накладення адміністративного стягнення. Дослідивши письмові докази, заслухавши пояснення позивача та заперечення відповідача суд вважає, що в задоволенні заявленого адміністративного позову слід відмовити за наступними підставами. Судом встановлено, що 15 грудня 2013 року працівником ІДПС був складений протокол серії АБ 2 № 307901 та 27.12.2013 року винесена начальником ВДАІ Кіцманського РВ Алєксєєвим Р.А. постанова серії СЕ № 195867 в справі про адміністративне правопорушення, якою [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 та, а саме за те, що він 15.12.2013 року о 09 годині 30 хвилин керував автомобілем ВАЗ державний номер [NUMBER] на а/д М-19/ 478 км та порушив вимоги дорожньої розмітки 1.1. ПДР, що поділяє транспортні потоки протилежних напрямків. Згідно зі ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Статтею 258 КУпАП передбачено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається. Дія зазначеної статті не поширюється на правопорушення, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП. Згідно пункту 4.1 Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26.02.2009 року №77, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху працівник Державтоінспекції МВС відповідно до статті 255 КУпАП складає протокол про адміністративне правопорушення , копія якого під підпис вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює порушникові його права і обов'язки відповідно до статті 63 Конституції України та статті 268 КУпАП. З наведених норм вбачається обов'язок працівників Державтоінспекції фіксувати факти порушення Правил дорожнього руху шляхом складання протоколів про адміністративне правопорушення, встановлення інших фактичних даних про обставини їх вчинення. Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Перевіривши матеріали справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, суд приходить до висновку, що дії та рішення відповідача відповідають вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, а тому підстав для задоволення позову не вбачається. Посилання позивача на те, що постанова винесена за відсутності доказів, які підтверджують факт адміністративного правопорушення, суперечить дослідженим матеріалам справи, з яких вбачається, що факт адміністративного правопорушення зафіксовано в протоколі про адміністративне правопорушення , який згідно ст. 251 КУпАП є окремим доказом. Судом виявлена невідповідність обставин, викладених у позовній заяві дійсним обставинам справи. Як зазначено у ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач надав суду обґрунтовані пояснення щодо правомірності свого рішення, та що він як посадова особа відповідно до чинного законодавства виніс правомірне рішення та наклав на позивача адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 122 КУпАП. Натомість позивач не надав доказів на підтвердження своїх позовних вимог, а тому суд вважає, що в задоволенні даної позовної заяви слід відмовити.

Результат розгляду: denied