Рішення адміністративного суду від 2014-02-06 00:00:00+02

[PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання незаконними дій державного реєстратора прав на нерухоме майно Березуцького Євгена Юрійовича щодо відмови у проведенні державної реєстрації права власності на квартиру, визнання протиправним та скасування рішення Державної реєстраційної служби України про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 7095385 від 23.10.2013 року. Також просить зобов'язати Реєстраційну службу Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області провести державну реєстрацію права власності на квартиру. Зазначає, що відповідачі протиправно відмовили їй у реалізації суб'єктивного права на тій підставі, що подані стосовно об'єкта реєстрації документи не відповідають встановленим вимогам та не дають змогу встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. В судовому засіданні представник позивача позов підтримує. Відповідачі належним чином повідомлені про розгляд справи, однак в судове засідання представників не направили. Від реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області та державного реєстратора надійшли клопотання про розгляд справи без їх участі. Державний реєстратор Березуцький Є.Ю. подав письмові заперечення проти позову. Посилається на те, що під час вирішення питання про державну реєстрацію речового права була встановлена відсутність документа, обов'язковість якого передбачена вимогами законодавства, а саме документа, що засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта. Зважаючи на це, вважає прийняте рішення законним та просить у позові відмовити. Заслухавши думку представника позивача, колегія суддів ухвалила вважати можливим проводити розгляд справи за відсутності представників відповідачів. Дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, суд виходить з наступного. Обставини справи. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 12.09.2013 року, яке набрало законної сили, за позивачем - [PERSON] визнане право власності на прибудову до квартири [ADDRESS]. Площа прибудови складає 87,5 кв. м. З метою оформлення права власності на об'єкт нерухомості (квартиру) позивач звернулась до Реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області. Останньою вказане клопотання скероване до Реєстраційної служби України. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Березуцького Євгена Юрійовича від 23.10.2013 року № 7095385 у проведенні реєстрації права власності на квартиру відмовлено. Відмовляючи у реєстрації, відповідач посилався на те, що для реєстрації права власності на самочинно побудований об'єкт нерухомого майна подається документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта. Зроблений висновок про те, що подані заявником документи не відповідають вимогам та не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Під час прийняття рішення державний реєстратор керувався статтею 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", пунктами 16 та 23 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року № 703. Позивач не погодилась з прийнятим рішенням та оскаржила його до суду. Підстави набуття позивачем права власності. Нормативно-правове регулювання державної реєстрації речового права. Судом встановлено, що правовстановлюючим документом стосовно прибудови, здійсненої позивачем, є рішення Хмельницького міськрайонного суду від 12.09.2013 року. Як випливає зі змісту вказаного рішення суду, під час проведення перебудови житлового приміщення (квартири), яке належить позивачу, нею зведено споруду, яка відповідає таким поняттям, як "житлові приміщення", "лоджія" та потребує отримання відповідних дозвільних документів, передбачених вимогами ряду Законів України. Зазначається також, що при здійсненні прибудови житлового приміщення позивачем не були отримані усі необхідні дозвільні документи. В силу вимог ч. 1 статті 72 КАС України суд бере до уваги встановлені рішенням Хмельницького міськрайонного суду обставини. Згідно з частинами 1, 3 статті 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Враховуючи зміст рішення Хмельницького міськрайнонного суду, суд приходить до висновку, що здійснена позивачем прибудова до квартири має ознаки самочинного будівництва. Крім того, як встановлено судом та випливає зі змісту вищезазначеного рішення суду, внаслідок здійсненої позивачем переробки квартири, була створена нова річ - квартира, що складається з однієї кімнати житловою площею 180,2 кв.м. ( див. технічний паспорт). Пункт 1 частини 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачає, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Відповідно до п. 4 статті 24 цього Закону України у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Як визначено ч. 2 статті 5 вказаного Закону, якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об'єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об'єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку. Одночасно, згідно з п. 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 461, у разі коли на самочинно збудоване нерухоме майно визнане право власності за рішенням суду, воно приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком. Отже, право власності на квартиру з прибудовою, яка вважається новоствореною шляхом проведення самочинного будівництва річчю, може бути зареєстроване лише після прийняття її ( усієї квартири в цілому) в експлуатацію згідно з вказаним Порядком. Як встановлено пунктом 26 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06. 2011 року № 703 (далі - Порядок № 703) , для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком. Пункт 46 Порядку № 703 передбачає, що для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно у зв'язку з набуттям права власності на новозбудовані чи реконструйовані об'єкти нерухомого майна заявник, крім документів, що зазначені у пунктах 28, 29 і 31 цього Порядку, подає органові державної реєстрації прав: документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку (крім випадків реконструкції квартири, житлового або нежитлового приміщення); витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (у разі, коли в документі, що посвідчує речове право на земельну ділянку, відсутні відомості про її кадастровий номер); документ, що зазначений у пункті 27 цього Порядку та підтверджує право власності на об'єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці (у разі проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно у зв'язку з набуттям права власності на реконструйований об'єкт нерухомого майна); документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта; документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси. Як встановлено державним реєстратором під час розгляду заяви позивача, документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта ( квартири з прибудовою в цілому), поданий не був. Вказана обставина представником позивача в судовому засіданні не заперечувалась. Суд критично оцінює посилання представника позивача на наявність акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію будинку [ADDRESS]. Оскільки після прийняття у 2008 році будинку в експлуатацію об'єкт нерухомості, належний позивачу, зазнав суттєвих змін, які обумовили необхідність встановлення речового права в судовому порядку, саме по собі існування вказаного акту не звільняє позивача від обов'язку дотримання вимог вищезазначених постанов Кабінету Міністрів України. Також суд не погоджується з доводами позивача стосовно того, що державний реєстратор за вищевказаних умов був зобов'язаний зупинити розгляд заяви. Відповідно до абз. 3 п. 10 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, документи, необхідні для проведення державної реєстрації, що подані з порушенням вимог, установлених законом, цим Порядком та іншими нормативно-правовими актами, є підставою для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію або відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, а не для відмови в прийнятті заяви про державну реєстрацію. Таким чином, встановивши невідповідність поданих для реєстрації документів вимогам, встановленим актами законодавства, державний реєстратор має право як зупинити розгляд заяви про державну реєстрацію, так і відмовити в державній реєстрації прав та їх обтяжень. Дослідивши усі обставини прийняття оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що під час його прийняття посадовою особою Державної реєстраційної служби України не були вчинені будь-які дії незаконного або протиправного характеру. Державний реєстратор всебічно дослідив подані для реєстрації документи, та встановивши їх неповноту, прийняв законне та обґрунтоване рішення про відмову у державній реєстрації речового права. Тому, позовні вимоги в частині визнання незаконними дій, визнання протиправним та скасування рішення задоволенню не підлягають. Стосовно вимоги про зобов'язання провести державну реєстрацію, суд виходить з того, що позивач не позбавлений права повторно звернутись до реєстраційного органу, надавши усі передбачені вимогами законодавства документи. Оскільки під час судового розгляду справи встановлені обставини, які стали підставою для прийняття правомірного рішення про відмову у державній реєстрації речового права, підстави зобов'язати відповідача здійснити державну реєстрацію права власності за таких умов відсутні. Згідно зі ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Враховуючи викладене, суд не має підстав для задоволення позову.

Результат розгляду: denied