Рішення адміністративного суду від 2014-01-16 00:00:00+02

Позивач звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить, з урахуванням уточнень позовних вимог /а.с.32-36/: 1) визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у реєстрації права власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 3520810100:50:087:0025; 2) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 16.10.13 №6859680; 3) зобов'язати відповідача вчинити дії щодо реєстрації права власності на земельну ділянку, надану позивачу рішенням Бобринецької міської ради Кіровоградської області від 25.03.2013 р. №1200, для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0, 4236 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 3520810100:50:087:0025. В обґрунтування позову позивачем зазначено, що ним 09.10.2013 року подано заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) до реєстраційної служби Бобринецького районного управління юстиції Кіровоградської області щодо земельної ділянки наданої [PERSON] рішенням тридцять п'ятої сесії Бобринецької міської ради Кіровоградської області шостого скликання "Про передачу безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства гр.[PERSON]" від 25.03.2013р. №1200 для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,4236 га розташовану за адресою [ADDRESS] кадастровий номер 3520810100:50:087:0025 Рішенням від 16.10.2013р. №6859680, яке позивач вважає незаконним, державний реєстратор прав на нерухоме майно Демецька Т.М. відмовила [PERSON] у державній реєстрації права власності на вищеназвану земельну ділянку з підстав не відповідності вимогам заявлених прав документам, а саме: в рішенні тридцять п'ятої сесії Бобринецької міської ради Кіровоградської області шостого скликання "Про передачу безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства гр.[PERSON]" від 25.03.2013р. №1200 не зазначений кадастровий номер. Позивач вважає, що відповідач, відповідно Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, повинен був вчинити дії щодо зупинення розгляду заяви позивача про державну реєстрацію, надати рекомендації щодо усунення обставин, що були підставою для їх прийняття, і лише після вчинення цих дій приймати рішення по суті заяви. Відповідачем же, у порушення вимог зазначеного порядку, такі дії вчинені не були. Позивач також зазначив, що у оскаржуваному рішенні відповідача відсутній вичерпний перелік обставин, які стали передумовою для їх застосування. Крім того, відповідач звернув увагу на те, що ідентифікаційний номер земельній ділянці присвоєний 26.04.2013року і тому він не зазначений в рішенні Бобринецької міської ради від 25.03.2013р. №1200. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов повністю та просив його задовольнити. Відповідач проти заявленого позову заперечує, посилаючись на те, що ним правомірно прийнято оскаржуване рішення від 16.10.2013р. №6859680 яке позивач вважає незаконним, державний реєстратор прав на нерухоме майно Демецька Т.М. з підстав не відповідності вимогам заявлених прав документам оскільки в рішенні тридцять п'ятої сесії Бобринецької міської ради Кіровоградської області шостого скликання "Про передачу безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства гр.[PERSON]" від 25.03.2013р. №1200 не зазначений кадастровий номер земельної ділянки. Відповідач обґрунтовує правомірність дій при прийнятті оскаржуваного рішення нормами ст.2,4,15,19,24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі Закон 1952-IV), зокрема, відповідно названої ст.24 Закону 1952-IV у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5-1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 5-2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5-3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 5-4) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 5-5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 5-6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; 6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав. За наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень. Також відповідач пояснив, що ним під час розгляду заяви про державну реєстрацію застосовувались нормативно-правові акти: Постанова Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 р. № 703 «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно»; наказ Міністерства юстиції України від 14.12.2012року №1844/5 "Про затвердження Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна". Відповідач пояснив, що при розгляді заяви позивача та доданих до неї документів було встановлено, що в рішенні Бобринецької міської ради № 1200 від 25 березня 2013 року «Про передачу безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства гр. [PERSON]» не зазначений кадастровий номер. Відповідно ж до п.5 ст.16 Закону України «Про державний земельний кадастр» кадастрові номери земельних ділянок зазначаються у рішеннях органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування про передачу цих ділянок у власність чи користування, зміну їх цільового призначення, визначення їх грошової оцінки, про затвердження документації із землеустрою та оцінки земель щодо конкретних земельних ділянок. Відповідач наголосив на тому, що єдиною підставою для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є подання документів не в повному обсязі, передбачену нормативно-правовими актами та пояснив, що Закон розрізняє такі стадії реєстраційної діяльності, як розгляд заяв про державну реєстрацію та державна реєстрація прав, оскільки в останньому випадку мова йде про стадію, на якій прийнято рішення щодо державної реєстрації прав (позитивне рішення). Підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви є не неправильність або невідповідність поданих документів вимогам чинного законодавства України, а їх неповнота, тобто відсутність будь-якого документа з переліку тих, які необхідно подати. Натомість неправильність або невідповідність поданих документів є підставою для відмови у проведенні державної реєстрації прав та їх обтяжень. Тому, згідно п.2 ст.15 Закону 1952-IV були встановлені підстави для відмови в проведені державної реєстрації, підстави для зупинення розгляду заяв відсутні та відповідно до п. 4 ст. 24 названого Закону державним реєстратором прийнято рішення про відмову позивачу в реєстрації прав та їх обтяжень. Відповідач у судовому засіданні свої заперечення підтримала та просила суд відмовити в задоволенні позову. Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно й повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Оскаржуване рішення відповідача від 16.10.2013р. №6859680 прийнято Державним реєстратором прав на нерухоме майно реєстраційної служби Бобринецького районного управління юстиції Кіровоградської області Демецькою Тетяною Миколаївною, яка є начальником названої реєстраційної служби, що підтверджується посвідченням КР №432, виданим 27.09.2013 року Головним управлінням юстиції Кіровоградської області 27.09.2013 року (а.с.94). Реєстраційна служба Головного управління юстиції Кіровоградської області діє відповідно Положення про Реєстраційну службу Головного управління юстиції Кіровоградської області, затвердженого наказом Головного управління юстиції у Кіровоградській області 10.11.2011 року №524/04 (а.с. 74-78). Реєстраційна служба Бобринецького районного управління юстиції Кіровоградської області підпорядковується Реєстраційній службі Головного управління юстиції Кіровоградської області та діє відповідно Положення про Реєстраційну службу Бобринецького районного управління юстиції Кіровоградської області, основним завданням якої є, зокрема, забезпечення реалізації державної політики, зокрема, у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме (а.с.79-85). Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна. Нерухоме майно, за цим законом визначається як - земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення. Відповідно до ч.7 ст.3 Закону України №1952-IV державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться за місцем розташування об'єкта нерухомого майна в межах території, на якій діє відповідний орган державної реєстрації права власності та інших речових прав. Ч.1 ст.2 Закону України №1952-IV встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Пунктом 2 ч. 1 ст. 4 Закону України №1952-IV передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема право оренди земельної ділянки. За змістом ч. 1 ст. 6, ст. 8 Закону України №1952-IV, органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку (далі - органи державної реєстрації прав) входять до системи органів державної реєстрації прав та уповноважені проводити державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляти у їх реєстрації. Частиною 4 ст. 9 Закону України №1952-IV передбачено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації. Відповідно до статті 26 цього Закону записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. П.1 ч. 2 ст. 9 Закону України №1952-IV зазначено, що Державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також; відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Ч.5ст.3 вищеназваного Закону України №1952-IV визначено, що державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв. Судом встановлено, що 09.10.2013 року до реєстраційної служби Бобринецького районного управління юстиції Кіровоградської області звернувся представник [PERSON] із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо земельної ділянки наданої [PERSON] рішенням тридцять п'ятої сесії Бобринецької міської ради Кіровоградської області шостого скликання "Про передачу безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства гр.[PERSON]" від 25.03.2013р. №1200 для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,4236 га розташовану за адресою [ADDRESS] кадастровий номер 3520810100:50:087:0025. Названу заяву зареєстровано за №330023, та оформлено картку прийому заяви №6595669 (а.с.95,96). До заяви №330023 додані наступні документи: 1)Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, серія та номер: НВ-3500165292013, виданий Відділом Держземагентства у Бобринецькому районі; 2)Рішення виконавчого комітету Бобринецької міської ради від 25.03.2013р. №1200; 3) Довіреність від 09.10.2013 року №2783 (а.с.96). Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-3500165292013, виданий Відділом Держземагентства у Бобринецькому районі, сформований 26.04.2013 року на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] присвоєний кадастровий номер 3520810100:50:087:0025 (а.с.9-13). Рішенням тридцять п'ятої сесії Бобринецької міської ради Кіровоградської області шостого скликання "Про передачу безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства гр. [PERSON]" від 25.03.2013р. №1200 на підставі розробленого "Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства за адресою: [ADDRESS]" - передано у власність [PERSON] земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,4236 га розташовану за адресою: [ADDRESS] (а.с.8, 36-71). Частинами 1-4 ст.15 Закону України №1952-IV передбачено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження. Орган державної реєстрації прав, державні реєстратори зобов'язані надати до відома заявників інформацію про необхідний перелік документів для здійснення державної реєстрації прав. Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. У випадках, передбачених законодавством України, державна реєстрація прав проводиться після технічної інвентаризації об'єкта нерухомого майна, права стосовно якого підлягають державній реєстрації. Державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Ч.13 ст.15 Закону України №1952-IV передбачено, що порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також порядок надання інформації з Державного реєстру прав встановлює Кабінет Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011року №703 "Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно" (п.п.92,93) передбачено, що під час розгляду заяви про державну реєстрацію, відповідно до якої державну реєстрацію прав у Державному реєстрі прав заявлено вперше, державний реєстратор використовує дані Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна для цілей справляння державного мита та/або перенесення записів про обтяження речових прав на нерухоме майно під час проведення державної реєстрації права власності або іншого речового права на таке майно. Державний реєстратор встановлює наявність (відсутність) записів про:1) державну реєстрацію права власності або іншого речового права на нерухоме майно у Реєстрі прав власності на нерухоме майно;2) обтяження нерухомого майна іпотекою в Державному реєстрі іпотек;3) обтяження речових прав на нерухоме майно в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна;4) обтяження податковою заставою речових прав на нерухоме майно у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, порядок доступу до якого встановлює Мін'юст. Наказ Міністерства юстиції України від 14.12.2012року №1844/5 "Про затвердження Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна", зареєстрований в Міністерстві юстиції України 18.12.2012 року за №2102/22414, визначає процедуру використання та перенесення державним реєстратором прав на нерухоме майно записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек, Державного реєстру обтяжень рухомого майна до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно. П.п. 3-5 Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого вищеназваним наказом Міністерства юстиції України від 14.12.2012року №1844/5 встановлені наступні норми. Відомості Реєстрів використовуються державним реєстратором для встановлення наявності (відсутності) записів про обтяження речових прав на нерухоме майно, у тому числі обтяжень податковою заставою, під час проведення державної реєстрації прав з метою їх перенесення до Державного реєстру прав та під час розгляду заяв про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, заяв/запитів на отримання інформації з Державного реєстру прав. Відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно використовуються державним реєстратором для встановлення наявності (відсутності) записів про державну реєстрацію права власності або іншого речового права на нерухоме майно під час проведення державної реєстрації прав та під час розгляду заяв про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, заяв /запитів на отримання інформації з Державного реєстру прав. Пошук записів про державну реєстрацію права власності або іншого речового права на нерухоме майно у Реєстрі прав власності на нерухоме майно здійснюється за такими ідентифікаторами: за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна в Реєстрі прав власності на нерухоме майно; за місцезнаходженням об'єкта нерухомого майна; за суб'єктом речового права на об'єкт нерухомого майна:для фізичної особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства) - прізвище, ім'я та (за наявності) по батькові, податковий номер (крім громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податку (ідентифікаційного номера), офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України);для юридичної особи (резидента та нерезидента) - найменування юридичної особи та податковий номер. Відомості, отримані державним реєстратором під час проведення державної реєстрації прав за результатом пошуку у Реєстрах та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, оформляються у паперовому вигляді, підписуються державним реєстратором, засвідчуються в установленому законодавством порядку печаткою та долучаються до відповідної облікової або реєстраційної справи. П.16 "Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень", затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011року № 703 «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно передбачено, що за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію та документів, необхідних для її проведення, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або рішення про відмову в такій реєстрації. Державним реєстратором реєстраційної служби Бобринецького районного управління юстиції Кіровоградської області розглянуто заяву позивача №330023 та додані до неї документи та встановлено, що у рішенні виконавчого комітету Бобринецької міської ради від 25.03.2013р. №1200 "Про передачу безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства гр. [PERSON]" не зазначений кадастровий номер земельної ділянки. Пунктами 1-5 ст.16 Закону України "Про Державний земельний кадастр" передбачено, що земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Система кадастрової нумерації земельних ділянок є єдиною на всій території України. Структура кадастрових номерів земельної ділянки визначається Кабінетом Міністрів України. Кадастрові номери земельних ділянок зазначаються у рішеннях органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування про передачу цих ділянок у власність чи користування, зміну їх цільового призначення, визначення їх грошової оцінки, про затвердження документації із землеустрою та оцінки земель щодо конкретних земельних ділянок. Як встановлено у судовому засіданні з матеріалів справи та пояснень відповідача, ним, зокрема, на підставі вищеназваної норми Закону України "Про Державний земельний кадастр" у зв'язку з відсутністю присвоєного кадастрового номеру земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], було прийнято рішення від 16.10.2013року №6859680 "Про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень" (а.с.19) П.23 "Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень", затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011року № 703 «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно передбачено, що державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені у Законі України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". П.4 ч.1 ст.24 Закону України №1952-IV , зокрема, передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. У оскаржуваному рішенні відповідача від 16.10.2013року №6859680 державним реєстратором встановлено, що подані документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Проте суд не може погодитися з позицією державного реєстратора, що подані документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Так, державному реєстратору разом з заявою позивача №330023 був поданий витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-3500165292013, виданий Відділом Держземагентства у Бобринецькому районі, сформований 26.04.2013 року, у якому зазначена адреса земельної ділянки: [ADDRESS]; площа земельної ділянки 0,4236 та присвоєний кадастровий номер 3520810100:50:087:0025. Також із заявою позивача №330023 було подано Рішення виконавчого комітету Бобринецької міської ради від 25.03.2013р. №1200 "Про передачу безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства гр. [PERSON]" у якому зазначена адреса земельної ділянки: [ADDRESS]; площа земельної ділянки 0,4236. Тобто, дослідивши названі документи, суд не вбачає підстав для неможливості встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства (п.1 ч. 2 ст. 9 Закону України №1952-IV), оскільки у обох наданих документах зазначена одна і та ж земельна ділянка. Більш того, державний реєстратор, при винесенні оскаржуваного рішення, не взяв до уваги той факт, що на час прийняття Рішення виконавчого комітету Бобринецької міської ради від 25.03.2013р. №1200, земельній ділянці взагалі не був присвоєний кадастровий номер, тобто у об'єктивній реальності він взагалі не існував (він був присвоєний лише 26.04.2013 року). Зазначене підтверджується матеріалами справи (а.с.8,9) та поясненнями представника Бобринецької міської ради, що земельна ділянка сформована з присвоєнням кадастрового номеру пізніше прийнятого рішення (а.с.114-117). І, відповідно, у виконавчого комітету Бобринецької міської ради станом на 25.03.2013року об'єктивно не було можливості застосувати норму, встановлену пунктом 5 ст.16 Закону України "Про Державний земельний кадастр", якою передбачено, що кадастрові номери земельних ділянок зазначаються у рішеннях органів державної влади, органів місцевого самоврядування, оскільки не була реалізована норма, встановлена пунктом 1 ст.16 Закону України "Про Державний земельний кадастр", якою передбачено, що земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. І, відповідно, у позивача, станом на 25.03.2013року - час прийняття Рішення виконавчого комітету Бобринецької міської ради від 25.03.2013р. №1200 "Про передачу безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства гр. [PERSON]" - об'єктивно не було можливості отримати рішення із зазначенням кадастрового номеру земельної ділянки. Тобто, державний реєстратор зазначивши у оскаржуваному рішенні п.5 ст.16 Закону України "Про Державний земельний кадастр", не звернув уваги на п.1 ст.16 цього ж Закону, без реалізації якого неможливо застосувати п.5 цього Закону. Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Враховуючи викладене, суд вважає, що державний реєстратор при прийнятті рішення від 16.10.2013року №6859680 "Про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень" діяв без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення та без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, що привело до порушення прав, свобод та інтересів позивача, оскільки позивач надав до державного органу всі документи, отримані у встановленому законом порядку, для здійснення державної реєстрації прав та їх обтяжень. І тому, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги, у яких позивач просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у реєстрації права власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 3520810100:50:087:0025 та визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 16.10.13 №6859680 - підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідача вчинити дії щодо реєстрації права власності на земельну ділянку, надану позивачу рішенням Бобринецької міської ради Кіровоградської області від 25.03.2013 р. №1200, для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0, 4236 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 3520810100:50:087:0025 - суд зазначає наступне. Повноваження відповідача щодо прийняття рішення щодо державної реєстрації прав та їх обтяжень, за своєю правовою природою є дискреційним. Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. У Постанові Вищого адміністративного суду України від 21 жовтня 2010 року №П-278/10 зазначено, що з огляду на положення Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади. Отже, адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в частині зобов'язання зобов'язання відповідача вчинити дії щодо реєстрації права власності на земельну ділянку, надану позивачу рішенням Бобринецької міської ради Кіровоградської області від 25.03.2013 р. №1200, для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0, 4236 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 3520810100:50:087:0025, презюмують втручання суду в дискреційну діяльність суб'єкта владних повноважень, що є підставою для відмови у задоволенні відповідних позовних вимог. Частиною другою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України допускається вихід суду за межі позовних вимог в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Для повного захисту права позивача на суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов'язати зобов'язати Державного реєстратора повторно розглянути заяву позивача про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняту 09.10.2013 15:57:43 за реєстраційним номером 3300259. За змістом частини третьої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог. Позивачем документально підтверджена сплата судового збору за вимоги немайнового характеру у сумі 68,82 грн. (а.с.2), а тому, пропорційно до задоволених позовних вимог, позивачеві присуджуються 45,88 грн .

Результат розгляду: partial