Рішення адміністративного суду від 2014-03-03 00:00:00+02

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом до відповідачів про скасування рішення від 19.03.1993 №180 виконавчого комітету Бабушкінської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська в частині надання приміщень квартири [ADDRESS] в користування гр. [PERSON] та скасуванню свідоцтва про право власності на житло від 19.01.1995 р. Виконкому Дніпропетровської міської Ради народних депутатів в частині реєстрації права власності на приміщення площею 23,6 кв.м. квартири [ADDRESS] В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що рішення виконавчого комітету Бабушкінської районної Ради народних депутатів м.Дніпропетровська від 19.03.1993 року № 180, яким було вирішено: звільнити напівпідвальне приміщення ветхого будинку [ADDRESS] площею 19.8 кв.м., разобладнати і дозволити використовувати під підсобне приміщення гр. [PERSON], яка мешкає в [ADDRESS] цього будинку не відповідає вимогам ч.2 ст. [NUMBER], 8 Житлового кодексу України, оскільки вирішення питання про змінену статусу житлової кімнати у нежитлове (підсобне) приміщення відноситься до компетенції виконавчого комітету обласної, міської ради народних депутатів. Так, зазначила, що статтею 8 Житлового кодексу України передбачено у виняткових випадках переведення жилих будинків і жилих приміщень у нежилі може здійснюватися за рішенням органів, зазначених у частині другій статті [NUMBER] цього Кодексу, тобто виключно за рішенням виконавчого комітету обласної, міської (міста республіканського підпорядкування) Ради народних депутатів, а не за рішенням виконавчого комітету Бабушкінської районної Ради народних депутатів. На підставі зазначеного рішення виконкому видано свідоцтво про право власності на житло від 19.01.1995 р. Виконкомом міської Ради народних депутатів посвідчено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної власності [PERSON] та [PERSON], загальна площа якої складає 57,4 кв.м. До зазначеної площі входять і спірні приміщення квартири [ADDRESS] площею 23,6 кв.м. Згідно технічного висновку за результатами обстеження квартири [ADDRESS] спірні приміщення [NUMBER] та [NUMBER] знаходяться в [ADDRESS] яка розташована на першому надземному поверсі та належать до житлових приміщень [ADDRESS] Крім того, спірним рішенням вирішено надати лише у користування напівпідвальне приміщення, площею 19,8 кв.м., [PERSON], а не у власність. У зв'язку з чим, вважає, що спірне рішення та свідоцтво видані без достатньо правової підстави, є незаконними та підлягають скасуванню в частині приєднання приміщень №1, №2, [NUMBER], [NUMBER] квартири [ADDRESS] до квартири [ADDRESS] цього будинку. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради в якості відповідача 1, явку у судове засідання свого представника не забезпечив, однак просив суд розглянути справу без його участі за наявності тих доказів, які є в матеріалах справи. Представник виконавчого комітету Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради заперечував проти задоволення позову з тих підстав, що спірне рішення прийнято з дотриманням норм чинного законодавства, проте заперечень у письмовому вигляді та будь-яких доказів до суду не надав. Третя особа 1 - [PERSON] та її представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, посилаючись на безпідставність позовних вимог та неналежність їх розгляду в порядку адміністративного судочинства. Третя особа 2 - [PERSON] будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Представник третьої особи 3 - [PERSON] проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши всі наявні докази, що містяться в матеріалах справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, рішенням виконавчого комітету Бабушкінської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська від 19.03.1993 року № 180 було вирішено звільнити напівпідвальне приміщення вітхого будинку [ADDRESS] площею 19.8 кв.м. розобладнати і дозволити використовувати під підсобне приміщення гр. [PERSON], яка мешкає в [ADDRESS] цього будинку. На підставі зазначеного рішення Виконкомом міської Ради народних депутатів видано свідоцтво про право власності на житло від 19.01.1995 р., яким посвідчено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної власності [PERSON] та [PERSON], загальна площа, якої складає 57,4 кв.м. До зазначеної площі, входить приміщення [NUMBER] та [NUMBER] квартири [ADDRESS] площею 23,6 кв.м. Частиною 2 ст. [NUMBER] Житлового кодексу України передбачено, що непридатні для проживання жилі приміщення переобладнуються для використання в інших цілях за рішенням виконавчого комітету обласної, міської (міста республіканського підпорядкування) Ради народних депутатів. Статтею 8 Житлового кодексу України передбачено, що переведення придатних для проживання жилих будинків і жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду в нежилі, як правило, не допускається. У виняткових випадках переведення жилих будинків і жилих приміщень у нежилі може здійснюватися за рішенням органів, зазначених у частині другій статті [NUMBER] цього Кодексу тобто, виключно за рішенням виконавчого комітету обласної, міської (міста республіканського підпорядкування) Ради народних депутатів. Статтею 135 Конституції Українcької Радянської Соціалістичної Республіки в редакції від 20 квітня 1978 року (яка діяла на момент прийняття спірного рішення від 19.03.1993 року № 180) передбачено, що Виконавчі комітети місцевих Рад народних депутатів приймають рішення і видають розпорядження в межах повноважень, наданих їм законодавством Української РСР. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з технічного висновку за результатами обслідування квартири [ADDRESS] встановлено, що приміщення [NUMBER] та [NUMBER], тобто ті приміщення на які зареєстровано право власності на підставі спірного свідоцтва про право власності, належать до житлових приміщень квартири [ADDRESS] яка в свою чергу, знаходиться не в підвальному поверсі, а на першому поверсі [ADDRESS], про що свідчить технічний паспорт квартири [ADDRESS] [PERSON], що розташована на третьому поверсі цього ж будинку. Одночасно, судом встановлено, а матеріалами справи підтверджено, що згідно з технічним висновком за результатами обстеження квартири [ADDRESS] виявлено, що під квартирою [ADDRESS] зокрема під приміщеннями [NUMBER] та [NUMBER], у підвальному поверсі цього ж будинку знаходиться приміщення, яке відноситься до нежитлових-підсобних приміщень, тобто те приміщення про яке зазначено в рішенні виконавчого комітету Бабушкінської районної Ради народних депутатів м.Дніпропетровська від 19.03.1993 року № 180. Таким чином, враховуючи докази, які наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що житлові приміщення [NUMBER] та [NUMBER] квартири [ADDRESS] першого поверху, [ADDRESS] були помилково приєднані, як нежитлові-підсобні приміщення до квартири [ADDRESS], третього поверху, [ADDRESS], у зв'язку з чим Виконкомом міської Ради народних депутатів було незаконно здійснено реєстрацію права власності щодо приміщень [NUMBER] та [NUMBER] квартири [ADDRESS] та видано свідоцтво про право власності від 19.01.1995 р. на квартиру № 5 до загальної площі, якої входять приміщення [NUMBER] та [NUMBER] [ADDRESS] Крім того, матеріалами справи підтверджено, що рішенням від 19.03.1993 № 180 виконавчого комітету Бабушкінської районної Ради народних депутатів м.Дніпропетровська вирішено було надати [PERSON] лише у користування напівпідвальне приміщення, площею 19,8 кв.м. вітхого [ADDRESS] квартири [ADDRESS] проте, як свідчать матеріали справи, [PERSON] на підставі спірного рішення було здійснено приватизацію та в подальшому видано їй незаконне свідоцтво про право власності в частині реєстрації приміщень [NUMBER] та [NUMBER] квартири [ADDRESS] першого поверху, [ADDRESS] шляхом приєднання їх до квартири [ADDRESS], третього поверху, цього ж будинку. Статтею 135 Конституції Українcької Радянської Соціалістичної Республіки в редакції від 20 квітня 1978 року (яка діяла на момент прийняття спірного рішення від 19.03.1993 року № 180) передбачено, що Виконавчі комітети місцевих Рад народних депутатів приймають рішення і видають розпорядження в межах повноважень, наданих їм законодавством Української РСР. Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідно до ч. 3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Згідно вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Відповідно ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суд, оцінивши докази у справі у їх сукупності, приходить до висновку, що відповідачами не доведено правомірності видання свідоцтво про право власності на приміщення [NUMBER] та [NUMBER] квартири [ADDRESS] першого поверху, [ADDRESS] мешканцям квартири [ADDRESS], третього поверху, цього ж будинку, які є третіми особа1,2 по справі. Розглядаючи клопотання позивача про поновлення пропущеного процесуального строку звернення до суду з даним позовом, суд вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки про існування спірного рішення та свідоцтва позивач дізналась беручі участь в якості відповідача в цивільній справі №200/1607/13ц за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи [PERSON], виконком Бабушкінської районної в м.Дніпропетровську ради про витребування майна з чужого незаконного володіння, провадження в якій відкрито 06.02.2013 року. При цьому, в якості доказів до позовної заяви [PERSON] додано оспорювані копії рішення виконкому №180 від 19.03.1993 року та свідоцтво про право власності. За таких обставин, враховуючи, що даний адміністративний позов подано 03.04.2013 року, при цьому строк оскарження рішення органу місцевого самоврядування визначений в шість місяців, суд вважає заяву позивача мотивованою, з огляду на встановлене порушення її права, як мешканки квартири [ADDRESS], допоміжні приміщення якої за [NUMBER],[NUMBER] передані у власність іншої особи - [PERSON] без законних підстав. Разом з тим, не підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] про скасування рішення виконавчого комітету Бабушкінської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровсьвід 19.03.1993 року №180 в частині надання приміщень квартири [ADDRESS] в користування гр. [PERSON], оскільки ч.1 ст.6 КАС України право позивача оспорюваним рішенням не порушується. На підставі викладеного та

Результат розгляду: partial