Рішення адміністративного суду від 2014-02-08 00:00:00+02

До суду звернувся [PERSON] з позовом до Державної інспекції сільського господарства в Одеській області, в якому позивач з урахуванням ухвали про залишення частини позовних вимог без розгляду просить визнати протиправним та скасувати Наказ Державної інспекції сільського господарства в Одеській області №340-ОС від 04.11.2013 року про звільнення [PERSON]; поновити [PERSON] на посаді начальника відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства управління контролю за використанням та охороною земель Державної інспекції сільського господарства в Одеській області з 05 листопада 2013 року; зобов'язати Державну сільськогосподарську інспекцію в Одеській області виключити запис із трудової книжки [PERSON] про звільнення з посади начальника відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства управління контролю за використанням та охороною земель Державної інспекції сільського господарства в Одеській області з 04 листопада 2013 року у зв'язку із систематичним невиконанням посадових обов'язків та неодноразовим застосуванням заходів дисциплінарного стягнення, згідно п. 3 ст. 40 КЗпП України; стягнути з Державної сільськогосподарської інспекції в Одеській області на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 04 листопада 2013 року позивача було звільнено з посади начальника відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства управління контролю за використанням та охороною земель Державної інспекції сільського господарства в Одеській області згідно Наказу Державної інспекції сільського господарства в Одеській області № 340-ОС від 04 листопада 2013 року у зв'язку з систематичним невиконанням посадових обов'язків та неодноразовим застосуванням заходів дисциплінарного стягнення, згідно п. 3 ст. 40 КЗпП України. Проте згідно вимог ч. 3, ст. 40 КЗпП України забороняється звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності. Відповідачем було звільнено позивача згідно п. 3. ст. 40 КЗпП України 04 листопада 2013 року, коли позивач перебував у стані тимчасової непрацездатності, що підтверджується листком непрацездатності серії АГЕ № 436062, виданим з 04 листопада 2013 року по 08 листопада 2013 року, з рекомендацією стати до роботи з 09 листопада 2013 року. В зв'язку з чим позивач вважає, що даний наказ винесений з порушенням КЗпП України та підлягає скасуванню. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, а саме в частині першої, третьої та четвертої позовних вимог, щодо частини другої позовних вимог заперечував оскільки позивач має діючі дисциплінарні стягнення винесенні наказами Державної сільськогосподарської інспекції в Одеській області від 18.03.2013 р. № 17/1-К, від 30.08.2013 р. № 50-К, від 26.09.2013 р. № 57-К, від 22.10.2013 року №60-К. Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши обставини справи, дослідивши наявні у справі докази, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що Наказом Державної сільськогосподарської інспекції в Одеській області №71-ос від 15.03.2013р. позивач переведений з посади заступника начальника управління - начальника відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства управління контролю за використанням та охороною земель Державної інспекції сільського господарства в Одеській області на посаду начальника відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства управління контролю за використанням та охороною земель. 10 квітня 2007 року позивач прийняв присягу державного службовця та на час звільнення з посади мав 11 ранг державного службовця. Наказом начальника Державної інспекції сільського господарства в Одеській області №340-ос від 04.11.2013р. [PERSON] звільнений з займаної посади у зв'язку з систематичним не виконанням посадових обов'язків та неодноразовим застосуванням заходів дисциплінарного стягнення згідно п.3 ст. 40 КЗпП України. Підставою для видання вказаного наказу слугувало видання наказів Державної інспекції сільського господарства в Одеській області: №17/1-к від 18.03.2013р., №50-к від 30.08.2013р., №57-к від 30.08.2013р., №60-к від 22.10.2013р., подання прокуратури Одеської області від 12.09.2013р. №07/1/2-406вих13, службова записка від 31.10.2013р., доповідна начальника відділу кадрового забезпечення Наливанної Т.В.. від 01.11.2013р. та службова записка начальника Юридичного відділу Лобанова Р.М. від 01.11.2013р. Судом встановлено, що наказами №17/1-к від 18.03.2013р., №50-к від 30.08.2013р., №57-к від 30.08.2013р., №60-к від 22.10.2013р. позивачу оголошена догана за неналежне виконання посадових обов'язків. Судом встановлено, що позивач у день видання наказу був непрацездатним та звернувся за отриманням медичної допомоги до медичного закладу, про що свідчить листок непрацездатності серія АГЕ №436062 (а.с.15) та як вбачається з листків непрацездатності (а.с.16-19) хворів до 01.01.2014р. Про своє звільнення позивач дізнався після виходу з лікарняного в січні 2014р., та доказів вручення йому копії наказу про звільнення або трудової книжки з записом про звільнення раніше відповідач суду не надав. Судом встановлено, що після звільнення позивач трудову книжку не отримував, та вона знаходиться у відповідача до цього часу, та на іншу роботу не працевлаштовувався, та допомогу як безробітний не отримував. Згідно ст. 14 Закону України «Про державну службу» дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює. До службовців, крім дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством про працю України, можуть застосовуватися такі заходи дисциплінарного впливу: попередження про неповну службову відповідність; затримка до одного року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993р. державна служба припиняється серед іншого на загальних підставах передбачених Кодексом законів про працю України. Згідно ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації. Як встановлено судом позивач знаходився на лікарняному в період з 04.11.2013р. по 31.12.2013р. (а.с. 15-19), а тому наказ Державної сільськогосподарської інспекції в Одеській області №340-ос від 04.11.2013р., яким він був звільнений в період тимчасової непрацездатності є незаконним та підлягає скасуванню. Згідно ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Таким чином суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача щодо поновлення на посаді та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу підлягають задоволенню. Що стосується вимоги про зобов'язання відповідача виключити запис із трудової книжки про звільнення з посади згідно п. 3 ст. 40 КЗпП України, то вона не підлягає задоволенню з наступних підстав. Спільним Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року N 58 затверджена Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за N 110). До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім'я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення та інше. У п. 2.10 Інструкції визначено, що у разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: "Запис за N таким-то недійсний. Прийнятий за такою-то професією (посадою)" і у графі 4 повторюються дата і номер наказу (розпорядження) власника або уповноваженого ним органу, запис з якого неправильно внесений до трудової книжки. У такому ж порядку визнається недійсним запис про звільнення і переведення на іншу постійну роботу у разі незаконного звільнення або переведення, установленого органом, який розглядає трудові спори, і поновлення на попередній роботі або зміни формулювання причини звільнення. Наприклад, пишеться: "Запис за N таким-то є недійсним, поновлений на попередній роботі". При зміні формулювання причини звільнення пишеться: "Запис за N таким-то є недійсним, звільнений ..." і зазначається нове формулювання. У графі 4 в такому разі робиться посилання на наказ про поновлення на роботі або зміну формулювання причини звільнення. При наявності в трудовій книжці запису про звільнення або переведення на іншу роботу, надалі визнаної недійсною, на прохання працівника видається "Дублікат" трудової книжки без внесення до неї запису, визнаного недійсним. Виходячи із вищевикладеного підприємство після набрання чинності рішення суду щодо скасування наказу про звільнення без додаткового рішення суду вносить до трудової книжки відповідний запис про визнання запису про звільнення недійсним, а не як просить позивач виключити запис із трудової книжки, тобто в спосіб не передбачений нормативним актом, крім того суду не надано доказів того, що відповідач має намір не виконати Інструкцію, а тому в цій частині у задоволенні позову слід відмовити. Враховуючи, те що [PERSON] був звільнений наказом №340-ос від 04.11.2013р. з посади в період тимчасової непрацездатності, то наказ є протиправним та підлягає скасуванню, та для поновлення порушених прав відповідач повинен поновити позивача на займаній посаді та виплатити середню заробітну плату за час вимушеного прогулу. Під час оцінки оскаржуваних рішень суд враховує приписи ст..2 КАС України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють не лише чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а й обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та безсторонньо, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення. Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Згідно зі ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч.1 ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про: присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби. Враховуючи що, наказ Державної сільськогосподарської інспекції в Одеській області №340-ос від 04.11.2013р про звільнення позивача був винесений під час знаходження останнього на лікарняному, що суперечить вимогам КЗпП України, то наказ є протиправним та підлягає скасуванню, в зв'язку з чим суд доходить висновку що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Результат розгляду: partial