Рішення адміністративного суду від 2014-02-11 00:00:00+02

До Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Черлис» до управління Укртрансінспекції у Черкаській області про скасування припису від 28 жовтня 2013 року № 017879. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідач своїми діями порушив вимоги Закону України «Про автомобільний транспорт» та виніс оскаржуваний припис. Позивач в судовому засіданні адміністративний позов підтримав в повному обсязі та зазначив, що наказ Мінтрансзв'язку України від 07.06.2010 року № 340 «Про затвердження Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів» не має відношення до встановленого порушення, оскільки тахографи встановлюються на транспортних засобах, які здійснюють міжнародні автомобільні перевезення, до яких транспортний засіб позивача не відноситься. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував повністю з підстав, викладених у запереченнях на адміністративний позов та зазначив, що відповідно до підпункту 1.3 пункту 1 Положення про робочий час і відпочинок водіїв колісних транспортних засобів, затверджених наказом Міністерства транспорту і зв'язку України від 07.06.2010 року № 340 - його вимоги поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи вантажів колісними транспортними засобами. Заслухавши представника позивача та відповідача, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд встановив. За результатами здійснення 14 жовтня 2013 року державними інспекторами відділу державного контролю управління Укртрансінспекції у Черкаській області з питань перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт, виявлено, що ТОВ «Черлис», експлуатуючи транспортний засіб ГАЗ-52 державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] здійснювало перевезення небезпечного вантажу, в якому відсутній діючий та повірений тахограф, чим порушено вимоги наказу Міністерства транспорту і зв'язку України від 07.06.2010 року № 340 «Про затвердження Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів», про що складено акт від 14 жовтня 2013 року № 078357. За результатами розгляду порушення допущеного ТОВ «Черлис», начальником управління Укртрансінспекції у Черкаській області у відповідності до закону України «Про автомобільний транспорт» винесено припис від 14 жовтня 2013 року № 017879 щодо усунення порушення законодавства про автомобільний транспорт. Позивач, не погоджуючись з даним приписом, звернувся до відповідача зі скаргою від 31 жовтня 2013 року за вихідним номером 459. Управління Укртрансінспекції у Черкаській області листом від 11.11.2013 року № 334/4/15-13 залишило скаргу позивача без задоволення. Позивач вважаючи, що відповідачем протиправно винесено оскаржуваний припис, звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду за захистом своїх прав та інтересів. Вирішуючи заявлений позов, суд виходить з наступного. Відповідно до п. 15 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті № 1567 від 08.11.2006 року, під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів. Статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: - для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; - для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством. Статтею 49 Закону № 2244 передбачено, що водій транспортного засобу зобов'язаний мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень. Відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), Кодексу законів про працю України та Законів України «Про автомобільний транспорт», «Про дорожній рух» - наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 7 червня 2010 року № 340 - розроблено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів. Вказана Положення встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку. Вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (далі - ТЗ) (п. 1.3 Положення № 340). Пунктом 6.1 Положення № 340 визначено, що автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. У свою чергу, відповідно до вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - ЄУТР), Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, а також Законів України «Про автомобільний транспорт», «Про дорожній рух» розроблено наказ Міністерства транспорту та зв'язку України від 24 червня 2010 року № 385 «Про затвердження Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному». Дана Інструкція № 385 визначає порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів. Ця Інструкція поширюється на суб'єктів господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі) (п. 1.3, 1.4 Інструкції № 385). Таким чином, суд зазначає, що на автомобільні транспортні засоби (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення вантажів повинні обладнані контрольними пристроями (тахографами). Посилання позивача на ту обставину, що вказані Положення № 340 та Інструкція № 385 поширюються лише на транспортні засоби, які призначаються для міжнародних перевезень (абз. 10 Закону 2344-ІІІ) є необґрунтованим, оскільки при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом. Таким чином, припис від 28 жовтня 2013 року № 017879 відповідає вимогам закону, і при його прийнятті відповідач діяв лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно п. 2. ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Інших доказів сторони суду не назвали та не надали.

Результат розгляду: denied