Рішення адміністративного суду від 2014-01-21 00:00:00+02

28 жовтня 2011 року фізична особа-підприємець [PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції (ДПІ) у Горохівському районі Волинської області за №0003111702 від 7 вересня 2011 року, яким визначено грошове зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб в розмірі 116346,25грн.( 93077 грн. основного платежу та 23269,25 грн. штрафних (фінансових) санкцій). Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2011 року позов задоволено в повному обсязі. Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ДПІ у Горохівському районі Волинської області подала апеляційну скаргу, оскільки вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, які мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення спору. В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на доводи податкового органу про те, що підставою для нарахування податкового зобов'язання по сплаті податку з доходів фізичних осіб стали висновки податкової інспекції щодо закупівлі пиловника дуба та пиловника хвойного у фізичних осіб, які не є суб'єктами підприємницької діяльності, за готівку, без утримання та подальшого перерахування до бюджету податку з доходів фізичних осіб. За таких обставин податковий орган вважає правомірним оскаржене податкове повідомлення-рішення, а тому просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Представник податкового органу в судове засідання апеляційного суду не з'явився, що не є перешкодою для розгляду справи у його відсутності на підставі вимог ч. 4 ст. 196 КАС України. Позивач та його представник заперечили вимоги апеляційної скарги та просять залишити скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга належить до задоволення частково з таких підстав. З матеріалів справи колегія суддів вбачає, що за наслідками позапланової виїзної документальної перевірки фінансово-господарської діяльності з питань дотримання суб'єктом підприємницької діяльності [PERSON] вимог податкового та іншого законодавства по господарських операціях з ТзОВ ,,Цунамі" за період з 28.03.2008 року по 31.12.2010 року ДПІ у Горохівському районі Волинської області прийняла податкове повідомлення-рішення за №0003111702 від 7 вересня 2011 року, яким визначила позивачу грошове зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб в розмірі 116346,25грн. ( 93077 грн. основного платежу та 23269,25 грн. штрафних (фінансових) санкцій). Перевірка була призначена та проведена на підставі постанови слідчого СВ ПМ ДПА у Волинській області від 01.08.2011 року ,,Про призначення позапланової документальної перевірки" фінансово-господарської діяльності по кримінальній справі, порушеної прокуратурою м. Луцька щодо посадових осіб ТзОВ ,,Цунамі". Висновки податкового органу базуються на тому що на порушення підпункту 3.1.1 пункту 3.1 статті 3, підпункту 8.1.1 пункту 8.1 статті 8, підпункту «а» пункту 19.2 статті 19 Закону України ,,Про податок з доходів фізичних осіб" податковий агент - підприємець [PERSON] у відповідності до вимог пункту 7.1 статті 7 зазначеного Закону не утримав та не перерахував до бюджету податок з доходів фізичних осіб за період 2008-2010 років. Задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи оскаржене податкове повідомлення-рішення, суд першої інстанції виходив з того, що податковий орган протиправно донарахував позивачу податок з доходів фізичних осіб із суми валового доходу підприємця за період з другого кварталу 2008 року по 2010 рік, оскільки Законом передбачено нарахування податку з доходів фізичних осіб із суми доходу, виплаченого на користь платника податку, а не з суми валового доходу податкового агента. Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач надав видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, специфікації-накладні на відпуск лісоматеріалів необроблених, які підтверджують факт придбання позивачем дуба пилового у юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. За таких обставин позивач не мав обов'язку утримувати та сплачувати податок з доходів фізичних осіб. Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх передчасними. Так, пунктом 1.15 статті 1 Закону України від 22.05.2003 року №889-ІУ „Про податок з доходів фізичних осіб" (чинного на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що податковий агент - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ) або фізична особа чи представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від їх організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати цей податок до бюджету від імені та за рахунок платника податку, вести податковий облік та подавати податкову звітність податковим органам відповідно до закону, а також нести відповідальність за порушення норм цього Закону. Податковим агентом, зокрема, є фізична особа, що є суб'єктом підприємницької діяльності чи здійснює незалежну професійну діяльність, яка використовує найману працю інших фізичних осіб, щодо виплати заробітної плати (інших виплат та винагород) таким іншим фізичним особам. Згідно з підпунктом 8.1.1 пункту 8.1 статті 8 Закону України ,,Про податок з доходів фізичних осіб" податковий агент, нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника податку, утримує податок від суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену у відповідних пунктах статті 7 цього Закону (15 відсотків від об'єкта оподаткування). Під час перевірки посадові особи ДПІ встановили, що в квітні-червні 2008 року ТзОВ ,,Цунамі" отримало від підприємця [PERSON] дуб кругляк (І, ІІ, III сортів) в кількості 249,81 м.к уб. на загальну суму 418680,31 грн.; в 2009 році - 318,09 м. куб. на суму 482965,72 грн., в 2010 році - 124,47 м. куб. на загальну суму 197323,00 грн.. Оскільки позивач не надав для перевірки документів, які підтверджували факт закупівлі дуба кругляка у юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які сплачують єдиний податок (актів закупівлі, накладні, копії на сплату єдиного податку. Копії свідоцтв про державну реєстрацію підприємницької діяльності) податковий орган визначив позивачу грошове зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб в розмірі 93077 грн. основного платежу та застосував 23269,25 грн. штрафних (фінансових) санкцій). Суд першої інстанції належним чином не дослідив обставини справи, не перевірив достовірність втрати позивачем документів за три роки, не піддав належному аналізу надані позивачем документи на придбання дуба на предмет їх достовірності. Також суд прийняв як беззаперечний доказ придбання позивачем дуба у фізичних осіб-підприємців та юридичних осіб видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, специфікації-накладні на відпуск лісоматеріалів необроблених. При цьому суд залишив поза увагою ті обставини, що вказані документи містять дані про відпуск дуба в кількості 39,89 м. куб в 2009 році та 38,2 м. куб в 2010 році, а відповідно до наданих ТзОВ ,,Цунамі" документів ФОП [PERSON] реалізував зазначеному товариству в 2009 році 318,09 м. куб. дуба та в 2010 році - 124,47 м. куб.. Також суд не дослідив порядку розрахунків позивача із поставщиками дуба. За таких обставин апеляційний суд визнає передчасними висновки суду першої інстанції щодо протиправності нарахування податковим органом грошового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб. Поряд з цим апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо визнання протиправним та скасування оскарженого податкового повідомлення-рішення з огляду на такі обставини. Пункт 86.9 статті 86 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлює особливості оформлення результатів податкових перевірок у разі, якщо такі перевірки призначені відповідно до кримінально-процесуального закону або закону про оперативно-розшукову діяльність. Відповідна підстава для проведення позапланових податкових перевірок передбачена підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України. Згідно з наведеним підпунктом, документальна позапланова виїзна перевірка здійснюється в разі, зокрема, якщо отримано постанову суду (ухвалу суду) про призначення перевірки або постанову органу дізнання, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону у кримінальних справах, що перебувають у їх провадженні. Норми п. 86.9 ст. 86, пп. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України не конкретизують коло осіб, щодо яких може бути призначено документальну позапланову перевірку за наявності відповідної постанови компетентної особи, винесеної в порядку кримінально-процесуального законодавства. Отже, пункт 86.9 статті 86 Податкового кодексу України регулює порядок оформлення результатів документальних позапланових перевірок щодо будь-яких осіб, якщо такі перевірки були проведені на підставі підпункту 78.1.11 пункту 78.11 статті 78 Податкового кодексу України, тобто, в межах кримінально-процесуального законодавства чи законодавства про оперативно-розшукову діяльність. Відтак, особливий порядок прийняття податкового повідомлення-рішення, передбачений пунктом 86.9 статті 86 Податкового кодексу України поширюється на всі випадки, коли проведення податкової перевірки було призначено відповідно до кримінально-процесуального закону або закону про оперативно-розшукову діяльність. При цьому, якщо грошове зобов'язання розраховується органом державної податкової служби за результатами перевірки, призначеної відповідно до кримінально-процесуального закону або закону про оперативно-розшукову діяльність, податкове повідомлення - рішення за результатами такої перевірки не приймається до дня набрання законної сили відповідним рішенням суду. Відповідно до пункту 58.4 статті 58 Податкового кодексу України у разі коли судом за результатами розгляду кримінальної справи про злочини, предметом якої є податки, збори, винесено обвинувальний вирок, що набрав законної сили, або винесено рішення про закриття кримінальної справи за нереабілітуючими підставами, відповідний контролюючий орган зобов'язаний визначити податкові зобов'язання платника податків за податками та зборами, несплата податкових зобов'язань за якими встановлена рішенням суду, та прийняти податкове повідомлення - рішення про нарахування платнику таких податкових зобов'язань і застосування стосовно нього штрафних (фінансових) санкцій у розмірах, визначених цим Кодексом. Складання та надсилання платнику податків податкового повідомлення-рішення за податковими зобов'язаннями платника податків за податками та зборами, несплата податкових зобов'язань за якими встановлена рішенням суду, забороняється до набрання законної сили рішенням суду у справі або винесення постанови про закриття такої кримінальної справи за нереабілітуючими підставами. Відтак, якщо результатами податкової перевірки будуть установлені факти порушення податкового законодавства і ці факти знайдуть відображення в обвинувальному вироку з кримінальної справи чи постанові про закриття кримінальної справи з нереабілітуючих обставин, може бути винесене відповідне податкове повідомлення-рішення. До набрання чинності обвинувальним вироком або до винесення постанови про закриття кримінальної справи за нереабілітуючими обставинами статус матеріалів перевірки та висновків органу державної податкової служби, проведеної з підстав, установлених пунктом 86.9 статті 86 Податкового кодексу України, визначається кримінально-процесуальним законом або законом про оперативно-розшукову діяльність. До такого моменту відповідні матеріали не можуть слугувати самостійною підставою для винесення податкових повідомлень-рішень. Оскільки перевірка була призначена відповідно до кримінально-процесуального закону, а податковий орган прийняв оскаржене податкове повідомлення-рішення до набрання чинності обвинувальним вироком або до винесення постанови про закриття кримінальної справи за нереабілітуючими обставинами, апеляційний суд визнає вірними висновки суду першої інстанції щодо скасування зазначеного податкового повідомлення-рішення. Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. В силу п.1 ч.1 ст. 201 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права. Оскільки суд першої інстанції прийняв правильне по суті рішення щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, однак допустився помилки в частині застосування норм матеріального права, колегія суддів визнає правильним змінити постанову суду першої інстанції в частині мотивів задоволення позовних вимог. Мотиви задоволення позовних вимог викладенні в мотивувальній частині цього рішення.

Результат розгляду: partial