Рішення адміністративного суду від 2014-03-12 00:00:00+02

Державною фінансовою інспекцією України (далі - відповідач) проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України (далі - позивач) за період з 01.09.2010 по 31.03.2013, за результатами якої складено акт від 25.09.2013 № 06-21/74 (далі - акт ревізії). Актом ревізії встановлено, що за період з 01.09.2010 по 31.03.2013 позивачем здійснено реалізацію 139 одиниць транспортної техніки з переліку надлишкового військового майна, реалізація якого здійснюється позивачем відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку майна Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, яке може бути відчужено» від 11.07.2012 № 446-р. Для визначення ринкової вартості надлишкового військового майна, що підлягає реалізації, позивачем укладено два тристоронні договори: з ДСП «Укрспецторг» та ПП «Автоексперт» від 11.12.2012 № 59 на суму 49 900 грн; з ДСП «Укрспецторг» та ТОВ «Укрбізнес капітал» від 11.12.2012 № 60 на суму 20 520 грн. Умовами п. 4.1.1 зазначених договорів визначено, що оцінка здійснюється станом на 30.11.2012. За результатами оцінки позивачу було передано три звіти про оцінку майна: звіт про оцінку майна від 19.12.2012, виконаної ПП «Автоексперт», та звіти про оцінку майна від 13.12.2012 № А12/02 та № А12/03, виконаної ТОВ «Укрбізнес капітал». До звітів про оцінку майна додані рецензії. В акті ревізії зазначено, що акти приймання виконаних робіт та акти приймання-передачі звітів про оцінку сторонами не укладалися та не підписувалися, що є порушенням вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України та умов п. 3.2, 5.3 та 5.4 договорів від 11.12.2012 № 59 та № 60. Актом ревізії встановлено, що звіт про оцінку майна, виконаний ТОВ «Укрбізнес капітал» з порушенням вимог п. 4.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 (далі - Методика оцінки), а саме не визначено джерело інформації про вагу металів, які утворюються при розбиранні автомобілів ЗІЛ-131 та УРАЛ-375. Також в акті ревізії встановлено невідповідність цього звіту вимогам п. 4.4 Методики оцінки в частині відсутності у звіті інформації, необхідної для проведення оцінки або без зазначення джерела такої інформації. Відповідно до акту ревізії в порушення вимог п. 4.4 Методики оцінки у звіті про оцінку майна від 19.12.2012, виконаному ПП «Автоексперт», відсутні відомості про місцезнаходження суб'єкта оціночної діяльності, інформація щодо дати надходження матеріалів для оцінки та дати підписання звіту та висновку про вартість майна, інформація щодо часу і місця проведення огляду транспортних засобів оцінювачем, інформація щодо показників одометрів транспортних засобів. Також оцінювачем ПП «Автоексперт» під час оцінки майна не враховано його вартість у вигляді металобрухту, що суперечить розділу 6 звіту про оцінку майна від 19.12.2012, де зазначено, що під час оцінки витратний підхід не буде застосовуватися, однак вартість, яка буде розрахована іншим підходом, повинна бути не меншою за вартість металобрухту. Актом ревізії встановлено, що для реалізації надлишкового військового майна позивачем та ДСП «Укрспецторг» укладено договори комісії про відчуження та реалізацію майна на внутрішньому ринку від 18.12.2012 № 63 та від 20.12.2012 № 64. В п. 1.3 зазначених договорів визначено, що за результатами визначення покупця комісіонер (ДСП «Укрспецторг») подає комітенту (позивачу) звіт про проведення конкурсів або аукціонів, який стає невід'ємною частиною договорів. Після отримання коштів від покупця комісіонером здійснюється перерахування коштів на поточний рахунок комітента за винятком утриманої суми комісійної винагороди, витрат на проведення оцінки майна та суми ПДВ, яку комісіонер перераховує до Державного бюджету України самостійно. Відповідно до звітів про реалізацію військового майна за період грудень 2012 - березень 2013 комісіонером реалізовано військового майна у тому числі 80 автомобілів ЗІЛ-131 на загальну суму 902 350 грн, та 17 автомобілів УРАЛ-375 на загальну суму 201 860 грн. Як зазначено в акті ревізії для визначення цін на металобрухт, що діяли у період проведення оцінки відповідачем на адресу ДП «Укрпромзовнішекспертиза» направлено запит. Згідно з листом ДП «Укрпромзовнішекспертиза» від 21.08.2013 № 3716 у листопаді 2012 року на металобрухт діяли середні ціни вищі, ніж наведені у звітах про оцінку майна. В акті ревізії зазначено також, що Службою безпеки України на адресу відповідача надано копії звітів про оцінку майна від 13.12.2012 № А12/02 та № А12/03, витребувані у оцінювача ТОВ «Укрбізнес капітал», додатками до яких є довідки про наявність металобрухту в автомобілях, затверджені начальником ДП «Оборонавтосервіс» та начальником Фінансово-економічного управління Міністерства оборони України. При цьому, вага металів за марками автомобілів, зазначена у вказаних довідках, є вищою за вагу, зазначену у звітах про оцінку майна Держспецзв'язку. Положення про порядок відчуження та реалізації військового майна Збройних Сил, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2000 № 1919, реалізацію військового майна Держспецзв'язку, а саме 69 автомобілів ЗІЛ-131 та 17 автомобілів УРАЛ-375 за період з грудня 2012 року по березень 2013 року здійснено за вартістю, що є нижчою від вартості зазначених автомобілів у вигляді металобрухту. Вказане порушення призвело до недоотримання коштів за спеціальним фондом державного бюджету на суму 91 486,03 грн. Також актом ревізії встановлено, що в порушення вимог ч. 4 ст. 48, п. 20 ч. 1 ст. 116 Бюджетного кодексу України, пп. 3, 5, 20-22 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 № 228, позивачем в 2010 році здійснено незаплановані видатки на виплату компенсації за одяг, взуття, обмундирування працівникам інших відокремлених підрозділів Держспецзв'язку, які мають статус юридичних осіб, за рахунок коштів загального фонду кошторису на утримання позивача, що призвело до матеріальної шкоди (збитків) позивачу на суму 22 771,15 грн. Позивачем були подані зауваження та заперечення до акту ревізії, які згідно висновку на зауваження та заперечення до акту ревізії не були прийняті відповідачем. На підставі зазначених висновків акту ревізії відповідачем надіслано позивачу вимоги від 11.11.2013 № 06-14/1539 про усунення вищезазначених порушень, серед яких позивачем оскаржуються наступні з них: (епізод 1) в установленому законодавством порядку відшкодувати за рахунок осіб, що допустили порушення, шкоду, що заподіяна внаслідок реалізації військового майна Держспецзв'язку за вартістю, нижчою від вартості майна у вигляді металобрухту; (епізод 2) в установленому законодавством порядку відшкодувати за рахунок осіб, що допустили порушення, шкоду, заподіяну внаслідок виплати компенсації за одяг, взуття, обмундирування працівникам інших відокремлених підрозділів Держспецзв'язку З метою встановлення осіб, якими допущено порушення законодавства, про які йдеться в акті ревізії, позивачем проведено службове розслідування та складено відповідний акт службового розслідування від 13.12.2013, згідно висновків якого: порушення, викладені в акті ревізії в частині реалізації надлишкового майна та компенсації за не отримане речове майно є необґрунтованими; вимоги відповідача від 11.11.2013 № 06-14/153 є безпідставними; встановити осіб, якими допущено порушення законодавства, що відображені в акті ревізії згідно пунктів 2, 3 вимоги відповідача не є можливим. Суд з правомірністю висновків акту ревізії та пунктами 2 і 3 оскаржуваної вимоги не погоджується, з огляду на таке. 1. Згідно з п. 9 Положення про порядок відчуження та реалізації військового майна Збройних Сил, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2000 № 1919, вартість рухомого військового майна, зокрема списаного, у разі реалізації його на внутрішньому ринку визначається на підставі звіту про проведення оцінки майна, складеного відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", і не може бути нижчою, ніж вартість металів, у тому числі дорогоцінних, та дорогоцінного каміння, що в ньому міститься. Отже, при реалізації майна на внутрішньому ринку вартість надлишкового майна не повинна бути нижчою за вартість металобрухту. Вказане також підтверджується висновком експертного дослідження Українського бюро лінгвістичних експертиз НАН України від 06.06.2013 № 056/112. В акті ревізії для розрахунку шкоди (збитків) державі відповідачем використана ціна 1 тонни металобрухту виду 500 у розмірі 1850 - 1890 грн, виду 501 у розмірі 1800 - 1840 грн, алюмінію у розмірі 10950 - 12480 грн, латуні у розмірі 27000 - 30000 грн. Відповідач використовував вказані ціни тому, що позивач реалізовував майно у вигляді готових виробів. Однак, при реалізації майна у вигляді металобрухту у листопаді - грудні 2012 року ціна 1 тонни металобрухту виду 500 становила 1650 - 1690 грн, виду 501 - 1600 - 1640 грн, виду 509 - 1290 - 1330 грн, алюмінію - 7330 - 8100 грн, латуні - 16880 - 18800 грн. Це підтверджується довідками, які надавало ДП «Укрпромзовнішекспертиза» для ДСП «Укрспецторг» та для корпорації «Укрінмаш». При цьому, як вбачається із матеріалів справи корпорація «Укрінмаш» реалізовує металобрухт, утворений в Держспецзв'язку, а ДСП «Укрспецторг» реалізовує надлишкове військове майно Держспецзв'язку. Тобто обидва підприємства мають договірні відносини із позивачем. Крім того, вартість металобрухту, утвореного у Держспецзв'язку, визначається за діючими договорами з корпорацією «Укрінмаш», додатками до яких є цінові довідки, видані ДП «Укрпромзовнішекспертиза». А тому суд не приймає до уваги твердження відповідача про безпідставність використання позивачем довідок про вартість металобрухту, виданих ДП «Укрпромзовнішекспертиза» для корпорації «Укрінмаш». Судом встановлена однаковість цін на металобрухт, визначених довідками видами ДП «Укрпромзовнішекспертиза» як для ДСП «Укрспецторг» (від 18.06.2013 № 2615), так і для корпорації «Укрінмаш» (від 17.12.2012 № 5237). Натомість ціни на металобрухт, визначені у листі ДП «Укрпромзовнішекспертиза» від 21.08.2013 № 3716, надісланому на адресу відповідача, значно перевищують ціни, визначені цим же підприємством за аналогічний період у довідках від 17.12.2012 № 5237 та від 18.06.2013 № 2615. Суд погоджується із позицією позивача та третьої особи ДСП «Укрспецторг» про те, що відповідач не врахував той факт, що реалізоване надлишкове майно позивача є військовим і у разі його реалізації як металобрухту потребуватиме розбирання, різання, сортування, очищення для приведення до вимог ДСТУ, що вимагає додаткових витрат. Суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що позивач ввів в оману суб'єкта оціночної діяльності ТОВ «Укрбізнес капітал», передавши останньому довідку про вартість металобрухту від 24.09.2012 № 4043, оскільки вказаний факт відповідачем документально не підтверджено і спростовано позивачем з посиланням на облікові дані реєстрації вихідної кореспонденції. Крім того, судом встановлено, що позивач в повній мірі виконав свої договірні зобов'язання у відносинах із суб'єктами оціночної діяльності ТОВ «Укрбізнес капітал» та ПП «Автоексперт». А саме, відповідно до пунктів 2.1 договорів про оцінку майна від 11.12.2012 № 59 та № 60 позивач надав оцінювачам акти технічного стану майна та забезпечив допуск до місць зберігання (дислокації) об'єктів оцінки. При цьому, суд погоджується із позицією позивача про те, що надання будь-яких інших матеріалів оцінювачам позивачем виходить за межі договірних відносин між ними і є втручанням у здійснення оцінювачем професійної діяльності, оскільки відповідно до пункту 52 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1440 від 10.09.2003, оцінювач самостійно здійснює пошук інших інформаційних джерел (за винятком документів, надання яких повинен забезпечити замовник оцінки згідно з договором), їх аналіз та виклад обґрунтованих висновків. Суд враховує той факт, що позивач не є суб'єктом оціночної діяльності, а також те, що всі звіти про оцінку майна пройшли рецензування, за результатами чого отримали позитивні висновки. При цьому суд встановив, що відповідач як суб'єкт владних повноважень не вжив жодних заходів по відношенню до суб'єктів оціночної діяльності ТОВ «Укрбізнес капітал» та ПП «Автоексперт» для притягнення їх до відповідальності за допущені під час оцінки технічні помилки, що встановлені актом ревізії. У ході ревізії відповідач для розрахунку завданої державі шкоди (збитків) використовував вагові дані по кількості металу в автомобілях Міністерства оборони України, отримані від Служби безпеки України. Однак, відповідач не довів суду правомірність використання ним таких даних, оскільки у ході ревізії не перевірив їх шляхом фактичного зважування автомобілів Держспецзв'язку, аналогічних тим, що були реалізовані. Представниками відповідача в судовому засіданні було підтверджено, що на відміну від використаних позивачем звітів щодо ваги та комплектності конкретних автомобілів, відповідачем використовувалася загальна інформація щодо ваги автомобілів певного типу. У зв'язку із цим, суд погоджується із позицією позивача про те, що вагові дані по автомобілях Міністерства оборони України не можуть бути використані для розрахунку ваги реалізованої техніки Держспецзв'язку. Оскільки, дані Міністерства оборони України не враховують технічний стан та комплектацію майна Держспецзв'язку, його моделі та модифікації. Крім того, відповідач не врахував, що позивач передавав на реалізацію автошасі ЗІЛ-131 та УРАЛ-375 (без кузовів), а не автомобілі цих марок у повній їхній комплектації, вагу яких визначено Міністерством оборони України. Позивач керується вагою металобрухту в реалізованій техніці, що визначена у звітах про оцінку мана, виконаних ТОВ «Укрбізнес капітал» на підставі базових показників, з урахуванням дійсного стану та комплектності майна на час його оцінки шляхом проведення його ідентифікації. ТОВ «Укрбізнес Капітал» у звітах про оцінку майна Держспецзв'язку визначив кількість металобрухту, що міститься в автошасі ЗІЛ-131 (4660,8 кг) та автошасі УРАЛ-375 (4536 кг). Крім того, позивачем було проведено комісійне зважування металобрухту, що міститься в автошасі ЗІЛ-131 та УРАЛ-375. На підставі наведеного у письмових поясненнях позивача розрахунку проведене комісійне зважування підтверджує незаконність пункту 2 вимоги відповідача, оскільки вартість реалізованого майна перевищує вартість металів, що в ньому містяться. Судом також встановлено, що відносини між позивачем, комісіонером (ДСП «Укрспецторг») та суб'єктами оціночної діяльності (ТОВ «Укрбізнес капітал» та ПП «Автоексперт») мають договірний характер, між ними відсутні відносин підпорядкованості, підконтрольності та підзвітності, окрім контролю за станом взаєморозрахунків позивача та ДСП «Укрспецторг». У зв'язку із чим суд не враховує позицію відповідача про те, що позивач не вжив вичерпних заходів з контролю за діями суб'єктів оціночної діяльності та комісіонера. 2. Щодо іншого порушення, встановленого актом ревізії, суд відзначає наступне. Відповідно до п. 3 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 № 228, установа складає індивідуальні кошториси, плани асигнувань загального фонду бюджету, плани спеціального фонду за кожною бюджетною програмою. Згідно з п. 20 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 № 228, під час визначення обсягів видатків бюджету та/або надання кредитів з бюджету розпорядників нижчого рівня головні розпорядники повинні враховувати об'єктивну потребу в коштах кожної установи, виходячи з її основних виробничих показників і контингентів, які встановлюються для установ (кількість класів, учнів у школах, ліжок у лікарнях, дітей у дошкільних закладах тощо), обсягу виконуваної роботи, штатної чисельності, необхідності погашення дебіторської і кредиторської заборгованості та реалізації окремих програм і намічених заходів щодо скорочення витрат у плановому періоді. Відповідно до п. 32 постанови Кабінету Міністрів України «Про речове забезпечення осіб рядового і начальницького складу Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації у мирний час» від 08.12.2006 № 1702, грошова компенсація за неотримане речове майно особистого користування виплачується особам рядового і начальницького складу Держспецзв'язку, які мають вислугу у Держспецзв'язку не менше як три роки та виявили бажання отримати таку компенсацію. Судом встановлено, що у 2010 році виплата компенсації за неотримане речове майно особистого користування особовому складу позивача, Центру урядового зв'язку, Департаменту забезпечення, Медичному управлінню, Управлінню охорони, а також Державному науково-дослідному інституту спеціального зв'язку та захисту інформації здійснювалася централізовано Фінансово-економічним департаментом позивача. Вказані виплати проводилися в межах кошторисних призначень за КПКВК 6641010 «Забезпечення функціонування державної системи спеціального зв'язку та захисту інформації України» КЕКВ 1131. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2010 рік» позивача визначено головним розпорядником коштів по КПКВК 6641010 «Забезпечення функціонування державної системи спеціального зв'язку та захисту інформації України». Відповідно до ст. 5 Закону України «Про Державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України», загальну структуру Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України складають спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади з питань організації спеціального зв'язку та захисту інформації і підпорядковані йому регіональні органи та територіальні підрозділи. Із наданих суду копій статутних та установчих документів, а також витягів з ЄДРПОУ вбачається, що Центр урядового зв'язку, Департамент забезпечення, Медичне управління, Управління охорони, Державний науково-дослідний інститут спеціального зв'язку та захисту інформації входять до структури Держспецзв'язку, підпорядковані, підконтрольні та підзвітні позивачу. У зв'язку із цим, суд вважає, що особовий склад перелічених підрозділів Держспецзв'язку мав право отримувати компенсації за неотримане речове майно за рахунок коштів виділених позивачу як головному розпоряднику бюджетних коштів по КПКВК 6641010. Суд доходить висновків, що дії позивача при компенсації за неотримане речове майно відповідали затвердженим фінансовим кошторисам, планам, установчим та статутним документам. За підсумком викладеного, пункти 2 та 3 вимоги відповідача є таким, що не ґрунтується на вимогах закону, а тому підлягають скасуванню. Колегія суддів доходить висновку, що відповідачем не доведено правомірності свого рішення, зокрема, обставини його прийняття з урахуванням всіх обставин справи та дослідження всіх необхідних доказів. Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). З огляду на викладене судові витрати підлягають відшкодуванню позивачу.

Результат розгляду: granted