Рішення адміністративного суду від 2014-04-03 00:00:00+03

11.11.2010 року позивач [PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив про поновлення пропущеного строку для звернення до суду, визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання здійснити перерахунок, нарахування та виплату недоплаченого щомісячного підвищення до пенсії як «дитині війни» за період з 11.11.2009 р. по 10.05.2010 р. Ухвалою судді Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 29.11.2010 року позов в частині стягнення невиплаченої суми за період 2008-2009 роки та по 10.05.2010 року залишений без розгляду, у зв'язку з пропуском строку звернення до суду. Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2013 року ухвала Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 29.11.2010 року скасована в частині залишення без розгляду позовних вимог за період з 11.11.2009 року по 10.05.2010 року. При цьому, колегія суддів Харківського апеляційного адміністаривного суду вважала необхідним застосувати до спірних правовідносин ч. 2 ст. 99 КАС України, яка діяла до 30.07.2010 року, виходячи з принципу юридичної визначеності та на підставі рішення Європейського суду з прав людини від 28.03.2006 року по справі «Мельник проти України» (заява № 23436/03), та вважала, що за період з 11.12.2009 року по 10.05.2010 року позивачем не пропущено строк звернення до суду з цим позовом. Ухвалою судді Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 07.03.2014 р. відкрито скорочене провадження в адміністративній справі за позовом [PERSON] до Управління Пенсійного фонду України в Куп'янському районі Харківської області про поновлення пропущеного строку для звернення до суду, визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання здійснити перерахунок, нарахування та виплату недоплаченого щомісячного підвищення до пенсії як «дитині війни» за період з 11.11.2009 року по 10.05.2010 року. У позові позивач просив суд розглянути справу у його відсутность. Від відповідача надійшли заперечення проти даного адміністративного позову, в яких просить в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що виплата підвищення пенсії «Дітям війни» проводиться відповідно до чинного законодавства та позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду з даним позовом. Позовні вимоги підтверджуються копіями: паспорта позивача; пенсійного посвідчення і довідкою Управління ПФУ в Куп'янському районі Харківської області про те, що позивач перебуває на обліку, отримує пенсію та має статус «Дитини війни» згідно Закону України «Про соціальний захист дітей війни". Відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (в редакції від 18 листопада 2004 року) дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Однак, управлінням Пенсійного Фонду України у Куп'янському районі Харківської області таке підвищення виплачувалось позивачу в 2009 р. в розмірі 10%. Відповідно до вимог підпункту 2 пункту 41 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» ч. 1 ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» викладено в такій редакції: «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни», тобто 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) положення пункту 41 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» визнано неконституційним. Згідно з ч.2 ст.152 Конституції України, відповідно до якої Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнанні неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Рішення Конституційного Суду України мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей, що визнані неконституційними. В 2009 році будь-які зміни до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" не вносились, дія вказаної статті в цей період не зупинялась. При прийнятті постанови суддя керувався: ч.2 ст. 19, ст. 152 Конституції України; ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни"; рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 за №10-рп/2008 року; ст. ст.10, 28, 81 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"; ст.2, ч.2 ст.5, ч. 2 ст. 11, ч. 1 ст.94, 99 КАС України. Виходячи із системною аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суддя дійшов висновку, що викладені в позові доводи позивача є обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню. Відсутність бюджетного фінансування передбаченого Законом України "Про соціальний захист дітей війни" підвищення до пенсії не може бути причиною невиконання покладених на Управління Пенсійного фонду України зобов'язань, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань. (Ухвала Вищого адміністративного суду України від 03.02.2010 р.).

Результат розгляду: granted