Рішення адміністративного суду від 2014-03-12 00:00:00+02

Черкаський міський центр зайнятості (далі-позивач) звернувся у Черкаський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] (далі-відповідач) кошти, виплачені як допомога з безробіття у період з 01.07.2012 до 19.02.2013, в сумі 4823грн. 58коп. на користь позивача. Позовні вимоги мотивовані тим, що перебуваючи на обліку як безробітний відповідач отримав дохід від третьої особи за цивільно-правовим договором, у зв'язку з чим не мав права на виплату йому допомоги з безробіття у період з 01.07.2012 до 19.02.2013 в сумі 4823грн. 58коп. Тому ці кошти підлягають стягненню з відповідача. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач проти позову заперечував з тих підстав, що жодних трудових договорів з третіми особами у період перебування на обліку, як безробітний, не укладав, доходу в цей період - не отримував. Тому просив відмовити у задоволенні позову. Третя особа явку свого представника у судове засідання не забезпечила, заперечень на позов не надала, хоча повідомлена про час та місце судового розгляду справи в установленому законом порядку. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З письмових доказів у справі суд встановив, що на підставі заяви відповідачу з 26.03.2012 був наданий статус безробітного та призначено допомогу з безробіття. Відповідно до наказу позивача від 18.03.2013 серії НТ №130318 відповідача з 19.03.2013 знято з обліку як безробітного у зв'язку з невідвідуванням ним центру зайнятості протягом 30 робочих днів без поважних причин. При проведенні звірки Черкаського міського центру зайнятості з органом Пенсійного фонду було виявлено отримання відповідачем доходу від ТОВ «Астеліт» у період перебування в статусі безробітного. У зв'язку з цим позивач провів перевірку достовірності даних безробітних, якою виявлено, що перебуваючи на обліку як безробітний, відповідач не повідомив центр зайнятості про укладення ним договору цивільно-правового характеру з ТОВ «Астеліт» від 01.07.2012 та отримання доходу від останнього у 1 кварталі 2013 року в сумі 960,00грн. За наслідками перевірки складено акт від 10.12.2013 №1142. На підставі акту позивач видав наказ від 30.12.2013 №1240 про повернення відповідачем коштів, виплачених як допомога з безробіття за період з 01.07.2012 до 20.12.2012, в сумі 4823грн. 58коп. Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходив з наступного. Статтею 1 Закону України від 02.03.2000 №1533-ІІІ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (далі - Закон №1533-ІІІ) визначено, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття - система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (далі-Фонд). Відповідно до п.п.25 п.4 Положення про Державну службу зайнятості України, затвердженого указом Президента України від 16 січня 2013 року №19/2013, Державна служба зайнятості України виконує функції виконавчої дирекції Фонду, забезпечує організацію діяльності правління Фонду. Ч.1 ст.22 Закону №1533-ІІІ передбачено, що право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування. Ст. 31 Закону №1533-III містить вичерпний перелік обставин, за яких виплати з безробіття мають бути припинені. Зокрема, виплата допомоги з безробіття припиняється у разі приховання відомостей про працевлаштування на тимчасову роботу або здійснення іншої діяльності за винагороду за період одержання допомоги з безробіття. П.п.1 п.5.5 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20.11.2000 №307, встановлено, що виплата допомоги з безробіття припиняється у разі працевлаштування безробітного, зайняття підприємницькою діяльністю або іншою діяльністю, пов'язаною з одержанням доходу безпосередньо від цієї діяльності, виконання робіт за цивільно-правовими угодами. Суд встановив, що 01.07.2012 позивач уклав договір цивільно-правового характеру з ТОВ «Астеліт» (а.с.9-12). Умовами вказаного договору передбачено надання відповідачем маркетингових послуг за винагороду. Крім того, згідно з даними податкового звіту ТОВ «Астеліт» форми 1-ДФ за 1 квартал 2013 року відповідач отримав від останнього дохід за вказаний період в розмірі 960,00грн. Тому спростованими є посилання відповідача на ту обставину, що за час його перебування у статусі безробітного, доходів від третіх осіб ним отримано не було. Ч.1 ст.4 Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 №5067-VI передбачено, що до зайнятого населення належать, зокрема, особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно та які мають доходи від такої зайнятості. Отже не можуть бути безробітними особи, що отримують дохід за договором на умовах, визначених законодавством. Таким чином, за період з 01.07.2012 до 19.03.2013 відповідач безпідставно отримував допомогу з безробіття, яка склала 4823грн. 58коп., що підтверджується довідкою розрахунком отриманих коштів у вигляді допомоги з безробіття (а.с.14), оскільки належав до категорії зайнятих осіб. Відповідно до ч.2 ст.36 Закону №1533-III застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно з ч.3 ст.36 Закону №1533-III сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Абз.5 ч.1 ст.34 Закону №1533-III встановлено право Фонду стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним. Згідно з ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тому, з урахуванням наведених обставин суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню відповідно до чинного законодавства та у межах заявлених вимог в сумі 4823,58грн. Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат позивача - суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) відповідно до ст.94 КАС України стягненню з відповідача не підлягають.

Результат розгляду: granted