Рішення адміністративного суду від 2014-03-17 00:00:00+02

Сихівський відділ соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відкриття та здійснення виконавчого провадження (ВП №20517147), скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 28.07.2010 року, постанову про накладення штрафу від 09.08.2010 року, та зобов'язати останнього скерувати виконавчий лист за належністю у ППВР ВДВС ГУ юстиції у Львівській області. Постановою Сихівського районного суду міста Львова від 18 листопада 2010 року у задоволенні позовних вимог відмовлено. Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Сихівський відділ соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що судом неповно з'ясовано обставин, що мають значення для справи, а постанова винесена з порушенням норм матеріального права. В апеляційній скарзі зазначає, що боржником у виконавчих провадженнях (ВП №20517147, ВП №20518192. ВП №20179725, ВП №20627732) є структурний підрозділ Львівської міської ради (Сихівський відділ соціального захисту). Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» боржником у виконавчому провадженні є фізична або юридична особа, яка зобов'язана за рішенням вчинити певні дії (передати майно, виконати інші обов'язки, передбачені рішенням) або утриматися від їх вчинення. Як вбачається із судових рішень, виконавчих листів та постанов державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, боржником у даних виконавчих провадженнях є Сихівський відділ соціального захисту. Відповідно до п.3.4. Положення про управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 27.10.2006р. №1219, Сихівський відділ соціального захисту є структурним підрозділом управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради. При цьому, відповідно до п.1.1. зазначеного Положення, управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради є структурним підрозділом департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради. Департамент гуманітарної політики Львівської міської ради є виконавчим органом Львівської міської ради (п. 1.1 Положення про департамент гуманітарної політики Львівської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету від 27.10.2006р. №1214). Вказані рішення є загальнодоступними та відповідно до ст. 144 Конституції України та ст.. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», обов'язковими до виконання на всій території м. Львова. Крім цього, відповідно до ч.3 ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» представницькі органи місцевого самоврядування (в т.ч. міські ради), сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами. Відповідно до ст.11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виконавчими органами міських рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Згідно зі ст.7 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб. Згідно ч.1 ст.24 цього Закону державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та пред'явлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення. Відповідно до ч.2 ст.20-1 зазначеного Закону виконання рішень, за якими боржниками є міські ради, покладається на підрозділ примусового виконання рішень відділів державної виконавчої служби обласних управлінь юстиції. Державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або підвідомчістю виконання рішення (п.4 ч. 1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження»). Однак, всупереч ч.2 ст.20-1 та ч.1 ст.24, п.4 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем Сихівського ВДВС Львівського міського управління юстиції винесені постанови про відкриття виконавчих проваджень, боржником в якій зазначено структурний підрозділ Львівської міської ради. Згідно з п.10 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби є підставою для закінчення виконавчого провадження. Незважаючи на вказані вимоги Законів, відповідачем неправомірно відкриті виконавчі провадження та не вчинено жодних дій для скерування виконавчих документів за належністю - у підрозділ примусового виконання рішень ВДВС Головного управління юстиції у Львівській області. Твердження відповідача, з якими погодився суд першої інстанції, про те. що Сихівський відділ соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, є не лише структурним підрозділом Львівської міської ради, але й самостійною юридичною особою, яка наділена цивільною дієздатністю та правоздатністю, на думку апелянта, не можуть бути взяті за основу визнання правомірності дій органу державної виконавчої служби. оскільки згідно ч.2 ст.20-1 Закону України «Про виконавче провадження» обов'язок по виконанню рішень, за якими боржниками є міські ради, покладений на підрозділи примусового виконання рішень відділів державної виконавчої служби обласних управлінь юстиції. На підставі вище викладеного просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги. Особи, що беруть участь у справі, в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступало, а тому колегія суддів, у відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів. Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи т а доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних міркувань. Судом першої інстанції встановлено, що 04.08.2010 р. державним виконавцем Сихівського ВДВС ЛМУЮ відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа 2а-285 виданого Сихівським районним судом м.Львова 20.07.2010р. про зобов'язання Сихівського відділу соціального захисту Управління Соціального захисту департаменту гуманітарної політики ЛМР провести перерахунок та виплату щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік. 28.07.2010р. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа 2а-50 виданого Сихівським районним судом м.Львова 27.07.2010р. про зобов'язання Сихівського відділу соціального захисту Управління Соціального захисту департаменту гуманітарної політики ЛМР нарахувати та виплатити недоплачені суми разової щорічної допомоги на оздоровлення за 2004-2007 рр в розмірі 3607 грн. 12.07.2010 року державним виконавцем Сихівського ВДВС ЛМУЮ відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа 2а-285 виданого Сихівським районним судом м.Львова 03.06.2010р. про зобов'язання Сихівського відділу соціального захисту Управління Соціального захисту департаменту гуманітарної політики ЛМР провести перерахунок та виплату щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної заробітної плати визначеного на день виплати допомоги. 28.07.2010р. державним виконавцем Сихівського ВДВС ЛМУЮ відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа 2а-274 виданого Сихівським районним судом мЛьвова 22.06.2010 р. про зобов'язання Сихівського відділу соціального захисту Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики ЛМР провести перерахунок допомоги по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку за період з 09.07.2007р. по 31.12.2007р., з врахуванням, що розмір такої становить прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Вказані постанови були прийняті державним виконавцем на підставі заяв стягувачів, у зв'язку з тим, що позивачем не було вжито заходів щодо добровільного та повного виконання рішень суду. Суд першої інстанції правильно зазначив, що відповідно до ст.20 Закону України «Про виконавче провадження», якщо боржник є юридичною особою, виконавчі дії проводяться державним виконавцем за місцезнаходженням постійно діючого органу боржника. Оскільки Сихівський відділ соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики знаходиться на території Сихівського району мЛьвова, то суд вірно вважав, що державним виконавцем Сихівського ВДВС ЛМУЮ підставно відкрито виконавче провадження, а твердження позивача про те, що даний виконавчий документ пред'явлений до виконання до органу державної виконавчої служби за неналежним місцем виконання не заслуговують на увагу бо боржником за виконавчими документами було визначено не Львівську міську раду, а Сихівський відділ соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, який згідно Положення про управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради та його структури є не лише структурним підрозділом Львівської міської ради, але й самостійною юридичною особою, яка наділена цивільною дієздатністю і правоздатністю. Крім тог судом правильно враховано, що відповідно до ст.76 Закону України «Про виконавче провадження» після відкриття виконавчого провадження по виконавчому документу, який зобов'язує боржника вчинити певні дії, державний виконавець відповідно до статті 24 цього Закону визначає йому строк добровільного виконання рішення. У разі невиконання без поважних причин цих вимог державний виконавець застосовує до боржника штрафні санкції чи інші заходи, передбачені законодавством, і призначає новий строк виконання. Оскільки при відкритті виконавчих проваджень за виконавчими документами №2а-285, №2а-50, №2а-285, №2а-274 державним виконавцем надано боржнику строк для їх добровільного виконання до 11.08.2010р., 04.08.2010р., 19.07.2010р. та 04.08.2010р. відповідно, а боржником добровільно у встановлені строки рішення не були виконані, то суд обгрунтовано вважав, що відповідачем правомірно винесено постанови ВП №20627732, ВП №20518192, ВП №20179725, ВП №20517147 про накладення штрафу на начальника Сихівського відділу соціального захисту Управління Соціального захисту департаменту гуманітарної політики ЛМР, як на керівника юридичної особи - боржника, відповідно до ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки доказів в підтвердження невиконання рішень суду з поважних причин позивачем суду не представлено, а тому підстави для скасування спірних постанов відсутні. Однак постановляючи рішення, суд першої інстанції не звернув увагу на ту обставину, що згідно ч.1 ст. 21 КАС України позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов'язані між собою. Якщо справа щодо однієї з вимог підсудна окружному адміністративному суду, а щодо іншої вимоги(вимог) - місцевому загальному суду як адміністративному суду, таку справу розглядає окружний адміністративний суд. Оскільки вимога про скасування постанови державного виконавця про накладення штрафу підсудна окружному адміністративному суду, то відповідно справа повинна була розглядатись окружним адміністративним судом, а не місцевим судом. З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає, що постанову суду першої інстанції слід скасувати, бо така прийнята з порушенням норм процесуального права, а у задоволенні позовних вимог відмовити.

Результат розгляду: partial