Рішення адміністративного суду від 2014-02-24 00:00:00+02

Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельне управління-1 Прилуки" (далі - ТОВ "Будівельне управління-1 Прилуки") звернулось до суду з адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції в якому просить скасувати постанову заступника начальника відділу державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області Чайки В.П. від 03 лютого 2014 року в частині накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельне управління-1 Прилуки", які містяться на розрахункових рахунках в ПАТ "УПБ" (МФО 300205) та ПАТ "Промінвестбанк" (МФО 300012). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постановою заступника начальника відділу державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області Чайки В.П. від 03 лютого 2014 року при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження № 31807196 від 07 березня 2012 року на ТОВ «БУ-1 Прилуки» було накладено арешт на кошти підприємства в межах суми боргу 1346066,36 грн, які знаходяться на всіх рахунках, відкритих в банківських установах. Рахунки, які відкриті в ПАТ «УПБ» (МФО 300205) та ПАТ «Промінвестбанк» (МФО 300012), використовуються підприємством для виплати заробітної плати робітникам підприємства та для розрахунків із бюджетом. Подальший арешт зазначених рахунків призведе до нарахування пені та недоїмки, як до місцевого бюджету так і до Державного бюджету України. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні вирішення позовних вимог залишив на розсуд суду. Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції перебуває зведене виконавче провадження № 31807196 від 07.03.2012 року про стягнення з ТОВ "Будівельне управління-1 Прилуки" на користь юридичних осіб та держави заборгованості на суму 1346066,36 грн. Постановою заступника начальника відділу державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області Чайки В.П. від 03 лютого 2014 року накладено арешт на кошти боржника у межах суми стягнення - 1346066,36 грн (а.с. 7-8). Закон України "Про виконавче провадження" (далі - Закон) визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку. Відповідно до частини першої статті 1 Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення). Частиною 1 статті 6 Закону передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Згідно з частиною першою та другою статті 11 Закону, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Статтею 32 Закону передбачено, що заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням. Згідно з приписами статті 52 Закону, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів. Частиною 4 статті 52 Закону передбачено, що на кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні убанках чи інших фінансових установах, накладається арешт. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту. Статтею 57 Закону встановлено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем серед іншого, шляхом винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах. Згідно зі статтею 60 Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Як вбачається з постанови про арешт коштів боржника від 03.02.2014 року арешт накладено, в тому числі, і на рахунки в ПАТ "УПБ" (МФО 300205) та ПАТ "Промінвестбанк" (МФО 300012) (а.с. 7-8). В судовому засіданні встановлено, що кошти, які знаходяться на рахунках в ПАТ "УПБ" (МФО 300205) та ПАТ "Промінвестбанк" (МФО 300012) використовуються підприємством для виплати заробітної плати робітникам підприємства та для розрахунків із бюджетом (з місцевим бюджетом по податку з доходів фізичних осіб, управлінням Пенсійним фондом України в м. Прилуки, з Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві, Центром занятості України в м. Прилуки). Відповідно до частини другої статті 21 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" cтрахувальник-роботодавець відкриває окремий поточний рахунок для зарахування страхових коштів у банках у порядку, встановленому Національним банком України. Страхові кошти, зараховані на окремий поточний рахунок у банку або на окремий рахунок у відповідному органі Державного казначейства України, можуть бути використані страхувальником виключно на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам. Страхові кошти, зараховані на окремий рахунок, не можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів, на стягнення на підставі виконавчих та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до закону. В силу статті 7 Бюджетного кодексу України, бюджетна система України ґрунтується, зокрема, на принципі цільового використання бюджетних коштів - бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями та бюджетними асигнуваннями. Таким чином, грошові кошти, які надходять на рахунках в ПАТ "УПБ" (МФО 300205) та ПАТ "Промінвестбанк" (МФО 300012), мають використовуватися за цільовим призначенням, та на дані рахунки не може бути звернуто стягнення органами державної виконавчої служби і накладено арешт. Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельне управління-1 Прилуки" до Відділу державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції є законними та обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні підстави для звернення постанови до негайного виконання.

Результат розгляду: partial