Рішення адміністративного суду від 2014-01-30 00:00:00+02

У січні 2010 року [PERSON] звернувся в суд з позовом, у якому просив визнати протиправними дії Шевченківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради та стягнути з відповідача на його користь недоплачену разову грошову допомогу до 5 травня за 2004-2009 роки у розмірі 9772,25 гривень з урахуванням коефіцієнтів інфляції. Позовні вимоги мотивував тим, що у 2004-2009 роках йому як учаснику бойових дій виплачено щорічну разову грошову допомогу до 5 травня у розмірі меншому, ніж це визначено частиною 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII (далі - Закон № 3551-XII). Постановою Шевченківського районного суду міста Львова від 18 лютого 2010 року в задоволенні позову відмовлено. Постановою апеляційного суду Львівської області від 7 червня 2011 року постанову Шевченківського районного суду міста Львова від 18 лютого 2010 року скасовано, прийнято нову постанову, якою позов [PERSON] задоволено частково. Визнано неправомірними дії Шевченківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради та зобов'язано відповідача нарахувати і виплатити позивачеві разову щорічну грошову допомогу до 5 травня за 2009 рік відповідно до статті 13 Закону № 3551-XII в розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, з врахуванням статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та виплачених сум. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Не погоджуючись із постановою апеляційного суду Львівської області від 7 червня 2011 року, відповідач подав до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказане рішення суду апеляційної інстанції та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог за 2009 рік. Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги. Оскільки рішення суду апеляційної інстанції оскаржується відповідачем у частині задоволення позову, в іншій частині рішення сторонами не оскаржується, колегія суддів перевіряє законність та обґрунтованість рішення апеляційного суду лише в цій частині. Частиною 1 статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина 3 статті 22 Конституції України). Згідно зі статтею 4 Закону № 3551-XII ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни. Відповідно до частини 3 статті 2 зазначеного Закону нормативні акти органів державної влади і органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними. За перевіркою матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] є ветераном війни - учасником бойових дій і має відповідний статус, визначений Законом № 3551-XII. Позивачеві разова грошова допомога до 5 травня за 2009 рік була виплачена у розмірі 340 гривень згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується в 2009 році відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» від 18 березня 2009 року № 211. У 2009 році правовідносини щодо виплати позивачеві грошової допомоги за 2009 рік, а також розмір цієї виплати регулювалися Законом № 3551-XII. Частиною 5 статті 12 Закону № 3551-XII було передбачено, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Натомість Кабінет Міністрів України у постанові «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується в 2009 році відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» від 18 березня 2009 року № 211 установив, що у 2009 році виплата разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань», зокрема, учасникам бойових дій, здійснюється у розмірі 340 гривень (пункт 1 постанови № 211), тобто у розмірі меншому, ніж це було передбачено частиною 5 статті 12 Закону № 3551-XII. Водночас редакція частини 5 статті 12 Закону № 3551-XII, якою розмір грошової допомоги визначено у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, на час виникнення спірних відносин була чинною та іншими законодавчими актами, в тому числі Законом України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» від 26 грудня 2008 року № 835-VI, не призупинялась і зміни до неї не вносились. При цьому виходячи зі змісту закріплених у статті 46 Конституції України соціальних гарантій розмір мінімальної пенсії за віком в розумінні статті 12 Закону № 3551-XII, як база для розрахунку допомоги, в будь-якому разі не може бути меншим, ніж розмір прожиткового мінімуму, встановленого законом. За таких обставин колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що правовідносини щодо виплати грошової допомоги ветеранам війни у 2009 році регулюються положеннями Закону № 3551-XII і відповідач неправомірно виплатив позивачеві грошову допомогу до 5 травня за 2009 рік у розмірі 340 гривень, встановленого підзаконним нормативним актом - постановою Кабінету Міністрів України «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується в 2009 році відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» від 18 березня 2009 року № 211, який суперечить Закону № 3551-XII. Однак апеляційний суд помилково у резолютивній частині постанови від 7 червня 2011 року послався на те, що позивач має право на щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2009 рік відповідно до статті 13 Закону № 3551-XII, оскільки останній як учасник бойових дій має право на зазначену допомогу відповідно до статті 12 вказаного Закону. Відповідно до статті 225 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право змінити судове рішення, якщо у справі немає необхідності досліджувати нові докази або встановлювати обставини, а судове рішення, яке змінюється, є помилковим тільки в частині.

Результат розгляду: partial