Рішення адміністративного суду від 2014-02-10 00:00:00+02

товариство з обмеженою відповідальністю "Магік" звернулося до суду з позовом до Міністерства екології природних ресурсів України (далі - Мінприроди України), в якому з урахуванням уточнень до позовної заяви від 17.12.2013р. та доповнень від 04.02.2014р. просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо розгляду заяви вих. №137 від 15.07.2013 р. позивача про отримання дозволу на розміщення відходів на 2014 р.; зобов'язати відповідача здійснити дії щодо розгляду вказаної заяви та видачі дозволу на розміщення відходів на 2014рік; зобов'язати відповідача подати звіт про виконання судового рішення у справі у десятиденний строк з дати винесення рішення у справі; Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач 15.07.2013р. звернувся до відповідача з листом про погодження проекту ліміту на утримання і розміщення відходів та з проханням видати дозвіл на розміщення відходів на 2014рік. Проте, станом на час подання позовної заяви жодної відповіді від відповідача до позивача так і не надходило. Позивач вважає, що відсутність дозволу на розміщення відходів перешкоджає його господарській діяльності. Тому, просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача та зобов'язати його надати відповідь на заяву вих. № 137 від 15.07.2013 р. позивача про отримання дозволу на розміщення відходів на 2014 р. Відповідач подав до суду заперечення на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Свої заперечення мотивує тим, що твердження позивача про ненадходження відповіді Мінприроди України на заяву №137 від 15.07.2013р. не відповідає дійсності, оскільки відповідач листом від 29.07.2013р. сповістив позивача про результати розгляду заяви від 15.07.2013р., виявлені недоліки в поданих документах, а також запропонував в 10-денний термін виправити їх. Тому, вважає позовні вимоги ТзОВ «Магік» необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, наведених у позовній заяві та доповненнях до неї. Додатково зазначили, що лист-відповідь Мінприроди України від 29.07.2013р. відправлений позивачу лише 04.12.2013р., що підтверджується відбитком штемпеля на конверті. Тому, вважають, що відповідач порушив строки розгляду заяви позивача №137 від 15.07.2013р. Просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце його проведення. Проте, подав до суду клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника відповідача. Заслухавши пояснення представників позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Позивач - ТзОВ «Магік» зареєстроване як юридична особа виконавчим комітетом Львівської міської ради 31.01.2012р., що підтверджується довідкою АА №567795 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій Україні, код ЄДРПОУ - 23265899, що зареєстроване за адресою: м.Львів, вул.Нечуя-Левицького, 13/6. 15.07.2013р. позивач звернувся до відповідача з листом про погодження проекту ліміту на утримання і розміщення відходів та з проханням видати дозвіл на розміщення відходів на 2014рік. У відповідь Мінприроди України направило на адресу позивача лист від 29.07.2013р. за №3734, в якому повідомило, що заява ТзОВ «Магік» розглянута та в ній виявлено такі недоліки: у проекті ліміту обсяги утилізації та розміщення відходів не відповідають лімітам на утворення та розміщення; копії договорів (контрактів) на передачу відходів іншим власникам містять інформацію, що не відповідає ліміту (проекту ліміту) в частині мети передачі відходів; згідно з наданими копіями договорів небезпечні відходи передаються іншим власникам, які не мають відповідної ліцензії Мінприроди. Позивачу запропоновано у 10-денний строк виправити зазначені недоліки та повторно направити пакет документів відповідачу. Згідно з поштовим штемпелем на конверті вказана відповідь Мінприроди фактично направлена на адресу позивача 04.12.2013р. Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо розгляду заяви №137 від 15.07.2013р. та просить суд зобов'язати Мінприроди України здійснити дії щодо розгляду вказаної заяви та видачі дозволу на розміщення відходів на 2014рік. При вирішенні спору по суті суд виходив з такого. Згідно з ч.2 ст.55 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» розміщення відходів дозволяється лише за наявності спеціального дозволу на визначених місцевими радами територіях у межах установлених лімітів з додержанням санітарних і екологічних норм способом, що забезпечує можливість їх подальшого використання як вторинної сировини і безпеку для навколишнього природного середовища та здоров'я людей. Порядок розроблення, затвердження і перегляду лімітів на утворення та розміщення відходів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.1998р. №1218 (далі - Порядок) визначає правила розроблення, затвердження і перегляду лімітів на утворення і розміщення відходів, у т.ч. небезпечних на території України. Відповідно до п.1 Порядку розгляд заяв, проектів лімітів на утворення та розміщення небезпечних відходів, погодження таких проектів лімітів, видачу дозволів на розміщення небезпечних відходів здійснює Мінприроди відповідно до цього Порядку. Згідно з п.12 Порядку власники відходів, які здійснюють лише їх розміщення, до 1 квітня, а власники відходів, які утворюють та розміщують їх на своїй території, до 1 червня поточного року подають Мінприроди України та відповідним дозвільним центрам заяви про одержання дозволу на розміщення відходів у наступному році. З матеріалів справи вбачається, що позивач 15.07.2013р., тобто з порушенням строку, встановленого п.12 Порядку, звернувся до Мінприроди України із заявою про надання дозволу на розміщення відходів на 2014р. Пунктом 13 Порядку передбачено, що Мінприроди України, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські держадміністрації розглядають заяви і до 1 липня видають дозволи на розміщення відходів (додаток 1 цього Порядку) або надсилають власникам відходів повідомлення з викладенням причин відмови у видачі дозволів, встановлюючи термін повторного подання необхідних документів. Суд встановив, що відповідач розглянув заяву позивача про надання дозволу на розміщення відходів на 2014р., що підтверджується листом відповіддю від 29.07.2013р. №3734, в якому ТзОВ «Магік» відмовлено у наданні дозволу та запропоновано усунути недоліки поданої заяви. На виконання ухвали суду про витребування доказів від 12.12.2013р. Мінприроди України повідомило, що направило відповідь №3734 на адресу позивача 29.07.2013р. внутрішнім поштовим відправленням, яке, відповідно до п.2 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009р., приймається для пересилання без видачі розрахункового документа та доставляється/вручається без розписки. Тому, у відповідача відсутні докази направлення зазначеного листа на адресу ТзОВ «Магік». Як вбачається з відбитку поштового штемпеля на конверті, лист Мінприроди України №3734 відправлений на адресу позивача 04.12.2013р. Факт отримання відповіді Мінприроди на заяву від 15.07.2013р. вих. №137 позивачем визнається. З огляду на наведене, суд вважає безпідставними вимоги позивача про зобов'язання відповідача здійснити дії щодо розгляду заяви ТзОВ «Магік» вих.№137 від 15.07.2013р., адже така заява відповідачем розглянута, відповідь, складена за результатами розгляду, отримана позивачем, що ним не заперечується. З приводу вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності Мінприроди України щодо розгляду заяви вих. № 137 від 15.07.2013 р. позивача про отримання дозволу на розміщення відходів на 2014 р. суд зазначає таке. Відповідач обґрунтовує протиправність бездіяльності відповідача тим, що відповідь на заяву позивача датована 29.07.2013р., проте фактично відправлена згідно з поштовим штемпелем на конверті 04.12.2013р. Суд зазначає, що чинним законодавством не встановлений строк розгляду заяви про отримання дозволу на розміщення відходів. Як вбачається з аналізу п.12 та п.13 Порядку, заяви про одержання дозволу на розміщення відходів у наступному році подаються до Мінприроди України до 1 червня, а розглядаються до 1 липня. Суд не погоджується з доводами позивача, що з наведеного нормативного положення випливає обов'язок Мінприроди України розглядати заяву про отримання дозволу на розміщення відходів впродовж місяця, оскільки Порядком визначено граничний термін подання та розгляду заяви, а не строк її розгляду. Суд не бере до уваги доводи позивача про необхідність обчислювати строк розгляду заяви про отримання дозволу на розміщення відходів з урахуванням положень Закону України «Про доступ до публічної інформації», оскільки вказана інформація не є публічною, а тому норми Закону України «Про доступ до публічної інформації» не поширюються на спірні правовідносини. З огляду на наведене, суд не вбачає підстав для визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо розгляду заяви позивача від 15.07.2013р. №137. Щодо позовних вимог зобов'язати відповідача видати дозвіл на розміщення відходів на 2014рік, то такі задоволенню не підлягають, оскільки позивачем ця вимога обґрунтовувалась лише бездіяльністю відповідача по розгляду заяви без наведення будь-яких інших фактичних обставин, які б давали суду процесуальну можливість надавати правову оцінку підставності видачі дозволу або відмови в такому. Крім цього, позивачем в обґрунтування цієї вимоги не надано жодних доказів того, що на момент подачі заяви №137 від 15.07.2013р. існували підстави для видачі дозволу на розміщення відходів на 2014рік. Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Положення ст. 9 КАС України передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Щодо вимог позивача про зобов'язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення у 10-денний строк з дати його винесення суд зазначає таке. Відповідно до ч.1 ст.267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Зважаючи на те, що суд не ухвалював рішення про зобов'язання відповідача вчинити певні дії на користь позивача, то відсутні підстави для розгляду клопотання позивача про зобов'язання подати звіт про виконання судового рішення. Відповідно до ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Результат розгляду: denied