Рішення адміністративного суду від 2014-01-24 00:00:00+02

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 24 січня 2014 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано 29 січня 2014 року. До Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою [PERSON] до Чопської митниці Міндоходів, якою просить: 1. Визнати протиправним та скасувати наказ Чопської митниці Міндоходів від 29 жовтня 2013 року № 376-к "Про звільнення [PERSON]"; 2. Поновити [PERSON] з 30 жовтня 2013 року на займаній до звільнення посаді інспектора сектору митного оформлення № 5 (Павлове) відділу митного оформлення № 2 митного поста "Чоп залізничний" Чопської митниці; 3. Зобов'язати Чопську митницю Міндоходів нарахувати та виплатити [PERSON] визначену судом суму заробітної плати за весь час вимушеного прогулу, з 30 жовтня 2013 року по дату постановлення судового рішення, із утриманням із цієї суми обов'язкових податків та зборів до Державного бюджету України; 4. Допустити негайне виконання судового рішення в частині поновлення [PERSON] на роботі та виплаті заробітної плати за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказує наступне. Наказом Чопської митниці Міндоходів від 29 жовтня 2013 року № 376-к "Про звільнення [PERSON]" у зв'язку із реорганізацією, скороченням чисельності та штату працівників [PERSON] - інспектора сектору митного оформлення № 5 (Павлове) відділу митного оформлення № 2 митного поста "Чоп-залізничний" Чопської митниці звільнено відповідно до статті 40 пункту 1 КЗпП України. Позивач вказує на те, що оскаржуваний ним наказ про звільнення прийнятий відповідачем з порушенням статті 36 частини 3 та статті 40 частини 1 пункту 1 та частини 2 КЗпП України. Зокрема, позивач вказав на те, що відповідач як правонаступник Чопської митниці Держмитслужби, не вжив необхідних дій щодо продовження трудового договору шляхом переведення позивача з припиненої Чопської митниці Держмитслужби. Позивач вказує, що відповідач не запропонував йому ні однієї з вакантних посад, що були наявні під час його звільнення, відповідно до поданих звітів до Ужгородського центру зайнятості форми № 3-ПН. Відповідачем подані письмові заперечення проти позову, відповідно до яких останній повністю заперечує вимоги позивача та просить суд відмовити позивачеві в задоволенні адміністративного позову. Зокрема відповідач вказав на правомірність прийнятого наказу, а відтак самого звільнення позивача на підставі статті 40 пункту 1 КЗпП України. Зокрема відповідач вказав на те, що неможливість подальшого працевлаштування позивача зумовлена відсутністю підходящих вакансій, а також необхідністю дотримання трудових прав інших працівників митниці. При проведенні реорганізації адміністрацією враховувалась інформація щодо продуктивності праці працівників та їх кваліфікація. Про наступне вивільнення позивача адміністрація його персонально попередила не пізніше ніж за два місяці. Повний розрахунок, відповідно до статті 116 КЗпП України з ним провела та видала трудову книжку. Таким чином, як вказує відповідач, при видачі наказу, що оскаржується позивачем, протиправності дій зі сторони відповідача не має. У зв'язку з цим просить суд відмовити позивачеві у задоволенні позовної заяви. Під час судового розгляду даної справи позивач повністю підтримав позовні вимоги з мотивів, що наведені в адміністративному позові, а також у додаткових поясненнях. Додатково пояснив що в період з 17 червня 2013 року по 27 вересня 2013 року був тимчасово непрацездатним. Під час судового розгляду даної справи представник відповідача позовні вимоги повністю заперечив з мотивів, що наведені в письмових запереченнях. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та їх слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на виконання постанови Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 січня 2012 року у справі № 2а-4405/10/0770, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02 серпня 2012 року, наказом Державної митної служби України від 04 березня 2013 року № 347-к "По особовому складу митних органів" - наказ Державної митної служби України від 29 жовтня 2010 року № 2069-к "По особовому складу" скасовано. [PERSON] поновлено на посаді інспектора сектору митного оформлення № 5 (Павлове) відділу митного оформлення № 2 митного поста "Чоп-залізничний" Чопської митниці з 01 листопада 2010 року (а.с. 13). Відповідно до наказу Чопської митниці від 14 червня 2013 року за № 381-к "Про особовий склад", [PERSON] вважається поновленим на посаді інспектора сектору митного оформлення № 5 (Павлове) відділу митного оформлення № 2 митного поста "Чоп-залізничний" Чопської митниці з 01 листопада 2010 року, що приступив до роботи (а.с. 14). Відповідно до Указу Президента України від 24 грудня 2012 року за № 726/2012 "Про деякі заходи з оптимізації системи центральних органів виконавчої влади", шляхом реорганізації Державної митної служби України та Державної податкової служби України утворено Міністерство доходів і зборів України, поклавши на це Міністерство, що утворюється, функцію з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року за № 229 "Про утворення територіальних органів Міністерства доходів і зборів": Утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства доходів і зборів згідно з додатком 1; реорганізовано шляхом приєднання до відповідних територіальних органів Міністерства доходів і зборів територіальні органи Державної податкової служби та Державної митної служби згідно з додатком 2; визначено, що територіальні органи Міністерства доходів і зборів є правонаступниками територіальних органів Державної податкової служби та Державної митної служби, що реорганізуються згідно з пунктом 2 цієї постанови. 14 червня 2013 року позивача було попереджено про наступне вивільнення, про що свідчить підпис позивача (а.с. 23). Вказаним вище попередженням зафіксовано, що вакантні посади відсутні, а відтак позивачеві такі не пропонувалися. 17 червня 2013 року відповідачем до Ужгородського районного центру зайнятості був поданий звіт про заплановане вивільнення працівників станом на 17 червня 2013 року форми № 4-ПН (а.с.а.с. 24, 25). Відповідно до вказаного звіту, запланованою датою звільнення [PERSON] визначено 17 серпня 2013 року. Відповідно до листків непрацездатності серії АГБ за №№ 222373 та 213675, які надані під час судового розгляду представником відповідача, [PERSON] в період з 17 червня 2013 року по 27 вересня 2013 року був тимчасово непрацездатний (а.с.а.с. 110, 111). Відповідачем 03 вересня 2013 року та 01 жовтня 2012 року до відповідного центру зайнятості була подана звітність форми № 3-ПН (інформація про попит на робочу силу (вакансії). Відповідно до вказаної звітності станом на 03 вересня 2013 року та 01 жовтня 2012 року у Чопської митниці Міндоходів були наявні вакансії. Відповідно до наказу Чопської митниці Міндоходів від 29 жовтня 2013 року за № 376-к "Про звільнення [PERSON]", звільнено [PERSON], інспектора сектору митного оформлення № 5 (Павлове) відділу митного оформлення № 2 митного поста "Чоп-залізничний" Чопської митниці, із займаної посади 29 жовтня 2013 року, у зв'язку з реорганізацією, скороченням чисельності та штату працівників, відповідно до статті 40 пункту 1 КЗпП України (а.с. 27). Відповідно до статті 40 частини 1 пункту 1 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Відповідно до статті 40 частини 2 КЗпП України, звільнення з підстав, зазначених у пункті 1 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Тобто звільненню працівника з підстав, що передбачені статтею 40 частиною 1 пунктом 1 КЗпП України передує обов'язкове переведення працівника на іншу роботу. При цьому необхідним елементом такого переведення є, зокрема, наявність відповідної вакантної посади та згоди на переведення працівника. Відповідно до статті 492 частини 2 КЗпП України, одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Водночас власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівника із зазначенням його професії, спеціальності, кваліфікації та розміру оплати праці. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено представником відповідача, на день звільнення позивача із займаної посади були наявні вакантні посади, зокрема: 1. Старшого інспектора-кінолога відділу кінологічного забезпечення Управління боротьби з контрабандою та митними порушеннями; 2. Завідувача юридичного сектору; 3. 2 посади головного спеціаліста - юрисконсульта юридичного сектору; 4 Начальника управління митної вартості, класифікації товарів та заходів регулювання ЗЕД; 5. Заступника начальника управління митної вартості, класифікації товарів та заходів регулювання ЗЕД; 6. Головного інспектора відділу контролю за правильністю визначення митної вартості управління митної вартості, класифікації товарів та заходів регулювання ЗЕД; 7. Інспектора відділу контролю за переміщенням товарів; 8. Старшого інспектора відділу провадження у справах про порушення митних правил управління боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями; 9 начальника митного поста "Тиса". Відповідно до біографічної довідки [PERSON], що надана представником відповідача, останній в митних органах працював із серпня 1992 року. Займав різноманітні посади, в тому числі: начальника відділу; начальника митного поста; старшого інспектора (а.с. 79). В судовому засіданні представник відповідача пояснив суду, що позивач відповідно до своїх кваліфікаційних якостей міг би займати будь-яку з вищевказаних вакантних посад. Позивачеві вакантні посади не пропонувалися через те, що на ці посади були кандидатури, які були виведені поза штат. Таким чином відповідачем при звільненні позивача з підстав, що передбачені статтею 40 частиною 1 пунктом 1 КЗпП України допущені порушення, результатом яких порушено процедуру звільнення саме з цієї підстави. Отже наказ Чопської митниці Міндоходів від 29 жовтня 2013 року № 376-к "Про звільнення [PERSON]" підлягає визнанню протиправним та скасуванню, а відтак позивача необхідно поновити на посаді, що займав до звільнення. Відповідно до статті 235 частини 2 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 21 серпня 2012 року за № 9050/0/14-12/13 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2013 рік" норма тривалості робочого часу при 40-годинному робочому тижні: за жовтень 2013 року складає 184 години; за листопад 2013 року складає 168 годин та за грудень 2013 року складає 175 годин. Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 21 серпня 2012 року за № 9884/0/14-13/13 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2014 рік" норма тривалості робочого часу при 40-годинному робочому тижні: за січень 2014 року складає 167 години. Відповідно до довідки про середню заробітну плату від 15 листопада 2013 року за № 05/28-1-350 (а.с. 62), середньомісячна заробітна плата позивача становить 2844,15 грн.. Середній заробіток за час вимушеного прогулу становить: за жовтень 2013 року - 247,32 (2844,15/184х16) грн.. за листопад 2013 року - 2844,15 (2844,15/168х168); за грудень 2013 року - 2844,15 (2844,15/175х175) та за січень 2014 року - 2162,92 (2844,15/167х127). Таким чином середні заробіток позивача за час вимушеного прогулу становить 8098,15 (247,32+2844,15+2844,15+2162,92) грн.. Відповідно до статті 256 частини 1 пунктів 2 та 3 КАС України негайно виконуються постанови суду, зокрема про: присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць, а також поновлення на посаді у відносинах публічної служби. Підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 94 КАС України відсутні. Враховуючи вищенаведене та

Результат розгляду: granted