Рішення адміністративного суду від 2014-02-11 00:00:00+02

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась [PERSON] з позовом до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що контролюючим органом було здійснено перевірку вимог податкового, валютного та іншого законодавства фізичної особи-підприємця [PERSON], за результатами якої складено акт №1911/17/[NUMBER] від 29.05.2013 р. згідно якого встановлено порушення п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, яке затверджене постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637, а саме фізичною особою-підприємцем не оприбутковано готівкові кошти в загальній сумі 17869, 70 грн. в книгах обліку розрахункових операцій. На підставі акту перевірки №1911/17/[NUMBER] від 29.05.2013р. Вінницькою об'єднаною державною податковою інспекцією було прийнято податкове повідомлення-рішення від 18.06.2013 р. №0003072203 згідно якого до позивача застосовано штрафні санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки в сумі 89 348, 50 грн., яке позивач вважає протиправним, в зв'язку з чим звернувся до суду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву (вх. №2725 від 10.02.14 р.) про розгляд справи без його участі та просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти адміністративного позову. Пояснив суду, що встановлені перевіркою порушення діючого законодавства в дійсності мали місце. Таким чином, відповідач, приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення, діяв згідно із нормами чинного законодавства, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. А тому, на його думку, в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані письмові докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю, зважаючи на таке. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована Тиврівською районною державною адміністрацією Вінницької області 31 грудня 1999 року. На податковому обліку в контролюючому органі перебуває з 31 грудня 1999 року. Згідно з реєстраційними даними видами господарської діяльності суб'єкта підприємницької діяльності видами діяльності [PERSON] є: 52.26.0 - роздрібна торгівля тютюновими виробами; 52.25.0 - роздрібна торгівля алкогольними та іншими напоями; 52.11.0 - роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах з перевагою продовольчого асортименту. Відповідно до наказу Вінницької ОДПІ №357/17 від 31.01.2013 р., наказу на перенесення терміну проведення планової виїзної перевірки №474/17 від 12.02.2013 р., направлення від 11.02.2013 р. №408/17, від 11.02.2013 р. № 404/17 та №1413/17 від 13.05.2013 р. виданих Вінницькою ОДПІ та плану-графіку проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання на 1 квартал 2013 рік головним державним податковим ревізором-інспектором відділу податкового контролю фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб Вінницької ОДПІ Вінницької області Державної податкової служби Притулою Світланою Олександрівною, старшим державним податковим ревізором-інспектором, інспектором податкової служби 1 рангу, відділу податкового контролю фізичних управління оподаткування фізичних осіб Вінницької ОДПІ Круком Ігорем Миколайовичем та головним державним податковим ревізором-інспектором, радником податкової служби 3 рангу відділу моніторингу грошових операцій управління податкового аудиту ДПС у Вінницькій області Яхно Романом Віталійовичем проведено планову виїзну документальну перевірку фінансово-господарської діяльності з питань дотримання платником податків [PERSON] вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011р. по 31.12.2012р. відповідно до затвердженого плану перевірки. За результатами перевірки складено акт №1911/17/[NUMBER] від 29.05.2013р. В акті перевірки зазначено, зокрема, порушення п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, яке затверджене постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637, а саме фізичною особою-підприємцем не оприбутковано готівкові кошти в загальній сумі 17869, 70 грн. в книгах обліку розрахункових операцій. Податковим органом на підставі акту перевірки прийняте податкове повідомлення-рішення №0003072203 від 18.06.2013р. яким застосовано штрафні санкції передбачені Указом Президента України "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" від 12.06.1995 № 436/95. Так, як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] не оприбутковано готівкові кошти в сумі 1800, 10 грн. в книзі обліку розрахункових операцій №0221000349р/12 (зареєстрованої у ВОДПІ 27.12.2011 р.) за період з 24.01.2012 р. по 28.03.2012 р. на підставі даних фіскальних звітних чеків (Z-звітів) з №2246 по №2281, а саме: не здійснено записи про загальну суму розрахунків із Z-звітів в розділі 2 КОРО у відповідній графі «сума розрахунків загальна». Також позивачем не оприбутковано готівкові кошти в сумі 16069, 60 грн. в книзі обліку розрахункових операцій за період з 28.04.2011р. по 23.05.2011р. на підставі даних фіскальних звітних чеків (Z-звітів) з №0362 по №0387, а саме: не здійснено записи про загальну суму розрахунків із Z- звітів в розділі 2 КОРО у відповідній графі «сума розрахунків загальна». До перевірки надано книгу обліку розрахункових операцій №0221000472р/2 (зареєстрованої в ВОДПІ 24.05.2011 р.), в якій здійснено записи про загальну суму розрахунків по РРО за період з 28.04.2011 р. по 23.05.2011 р. на підставі даних фіскальних звітних чеків (Z-звітів) з №0362 по №0387, які знаходяться в зазначеній КОРО. Підпунктом 20.1.29 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України передбачено, що податковий орган має право здійснювати контроль за додержанням норм законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків) та порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, з наступною передачею матеріалів про виявлені порушення органам, які видали ці документи, наявністю торгових патентів. Порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями), а також окремі питання організації банками роботи з готівкою визначені Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, яке затверджене постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637 (далі - Положення №637). У відповідності до п.7.15 Положення № 637 про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно та в повній сумі оприбутковуватися. Порядок оприбуткування готівки в касах, у тому числі і під час розрахунків із застосуванням РРО (РК), визначено в пункті 2.6 цього Положення. Відповідно до п.2.2 Положення № 637 Підприємства (підприємці) здійснюють розрахунки готівкою між собою і з фізичними особами (громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, які не здійснюють підприємницької діяльності) через касу як за рахунок готівкової виручки, так і за рахунок коштів, одержаних із банків. Зазначені розрахунки проводяться також шляхом переказу готівки для сплати відповідних платежів. Підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку. Пунктом 2.6 Положення № 637 про ведення касових операцій у національній валюті в Україні уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК). Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах. Що стосується неоприбуткування готівкових коштів в книзі обліку розрахункових операцій №0221000472р/2 (зареєстрованої в ВОДПІ 24.05.2011 р.), в якій здійснено записи про загальну суму розрахунків по РРО за період з 28.04.2011 р. по 23.05.2011 р. на підставі даних фіскальних звітних чеків (Z-звітів) з №0362 по №0387, які знаходяться в зазначеній КОРО, суд звертає увагу на таке. Відповідно до п.1.2 Положення № 637 книга обліку розрахункових операцій (далі - КОРО) - прошнурована і належним чином зареєстрована в органах державної податкової служби України книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг). Таким чином в зазначеній КОРО здійснено записи про загальну суму розрахунків по РРО за період з 28.04.2011 р. по 23.05.2011 р. на підставі даних фіскальних звітних чеків (Z-звітів) з №0362 по №0387, в той час як вона була зареєстрована 24.05.2011 р. Згідно п. 2.1 Порядку реєстрації та ведення книг обліку розрахункових операцій і розрахункових книжок, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України 01.12.2000 р. № 614 (далі - Порядок № 614) (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) реєстрація книг обліку розрахункових операцій (далі - книга ОРО) здійснюється в органі ДПС за місцезнаходженням (місцем проживання) СГ, а якщо СГ обслуговується в інспекції по роботі з великими платниками податків - за місцем податкового обліку. У разі використання книги ОРО на території іншої адміністративно-територіальної одиниці її необхідно до початку використання взяти на облік в органі ДПС за місцем провадження підприємницької діяльності, крім книг ОРО, зареєстрованих на реєстратор розрахункових операцій або на транспортний засіб чи об'єкт виїзної торгівлі. Реєстрація та взяття на облік здійснюються безоплатно, реєстрація - не пізніше двох робочих днів з моменту подання, а взяття на облік - у день подання СГ необхідних документів. Також в ході судового розгляду не було встановлено, що КОРО №0221000472р/2 була зареєстрована з порушенням терміну передбаченого Порядком № 614 на що посилалась позивач. Що стосується не оприбуткування готівкових коштів в сумі 1800, 10 грн. в книзі обліку розрахункових операцій №0221000349р/12 (зареєстрованої у ВОДПІ 27.12.2011 р.) за період з 24.01.2012 р. по 28.03.2012 р. на підставі даних фіскальних звітних чеків (Z-звітів) з №2246 по №2281, то суд вважає за необхідне зазначити наступне. Так, позивач вказує, що вказана КОРО до перевірки не надавалась, оскільки була викрадена, на підтвердження чого було надано довідку СВ Тиврівського РВ УМВС України у Вінницькій області від 11.02.2013 р. №509 згідно якої бухгалтерські документи [PERSON], а саме податкова звітність з первинними бухгалтерськими документами за 2011 та 2012 роки було викрадено (а.с. 66).Разом з тим згідно вказаної довідки не можна достовірно встановити, що була викрадена саме КОРО №0221000349р/12. В той же час в судовому засіданні представником відповідача було надано переліки документів наданих до перевірки, підписаний [PERSON], згідно якого було надано, зокрема, КОРО за 2011-2012 р.р. по торговій точці за адресою вул. Леніна, 38, смт. Тиврів, Вінницька обл., за якою зареєстровано також РРО з фіскальним номером 0221000349. Згідно п. 2.2 Порядку № 614 книга ОРО реєструється на кожний реєстратор розрахункових операцій (далі - РРО) або, якщо згідно з чинним законодавством розрахунки можуть проводитися без застосування РРО, - на окрему господарську одиницю, депо підприємства електротранспорту, а при наданні послуг пасажирським автомобільним транспортом - на кожного кондуктора або, за рішенням СГ, на кожний транспортний засіб. Форма книги ОРО на РРО наведена в додатку 2, форма книги ОРО на господарську одиницю наведена в додатку 3, книги ОРО на представництво агента (для сфери розповсюдження державних лотерей) - у додатку 4. Також суд зауважує, що законодавством під «оприбуткуванням готівки» у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО розуміється своєчасне (у день одержання готівкових коштів) здійснення обліку таких коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО, то не здійснення відповідних записів у книзі обліку розрахункових операцій згідно із Z-звітом у день одержання готівкових коштів у порядку, встановленому законодавством, не може вважатися «оприбуткуванням готівки». Така позиція неодноразово викладалась Верховним Судом України, зокрема у постановах від 26.02.2013 у справі № 21-436а12, від 26.02.2013 у справі № 21-45а13, від 02.04.2013 у справі № 21-439а13, від 15.10.2013 у справі № 21-247а13. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України є обов'язковими для всіх судів України, які, своєю чергою, зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішеннями Верховного Суду України. Так, Верховний Суд України вказав, що у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО та відображення на їх підставі готівки у КОРО. Невиконання будь-якої з цих дій є порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке встановлена відповідальність абзацом третім пункту 1 Указу Президента України № 436/95. Враховуючи наведене суд погоджується з доводами податкового органу про порушення суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою [PERSON] порушенням п.2.6 Постанови Правління Національного банку України «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» від 15.12.2004р за № 637, у зв'язку з чим відповідачем правомірно застосовано спірні суми штрафних (фінансових) санкцій та винесено спірне податкове повідомлення-рішення. Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. З урахуванням викладеного, суд приходить висновків про відмову в задоволенні позовних вимог. Згідно ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги. З урахуванням положень вище вказаного Закону, на користь Державного бюджету підлягають стягненню з позивача 1608,27 грн. судового збору.

Результат розгляду: granted