Рішення адміністративного суду від 2014-02-12 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держземагенства у Донецькій області про визнання протиправною відмови Головного управління Держземагенства у Донецькій області від 29.07.2013 р. №01-60-3566/2989-02, щодо ненадання дозволу на розробку проекту землеустрою по відведенню земельних ділянок площею 2 га., у власність для особистого селянського господарства, що знаходяться на території Новокраснівської сільської ради Володарського району Донецької області та зобов'язання розглянути клопотання [PERSON] про видачу дозволу на розробку проекту землеустрою по відведенню земельних ділянок площею 2 га., у власність для особистого селянського господарства, що знаходяться на території Новокраснівської сільської ради Володарського району Донецької області. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в липні 2013 року вона направили клопотання відповідачу про надання дозволу на розробку проекту землеустрою по відведенню земельних ділянок площею 2 га., у власність для особистого селянського господарства, що знаходяться на території Новокраснівської сільської ради Володарського району Донецької області. Розпорядженням від 29.07.2013 року №01-60-3566/2989-02 йому було відмовлено відповідно до п. 7 ст. 118 Земельного Кодексу України. На думку позивача вказані дії порушують його права та інтереси, у зв'язку з чим він звернулася до суду (а.с. 3-4). Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволені повному обсязі, надав пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у письмових запереченнях, просив відмовити у задоволені позову з огляду на його необґрунтованість. Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії; 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; 9) з урахуванням права на особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку, що передбачено ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України. Як вбачається з поданої позовної заяви та доданих до неї матеріалів, позивачем фактично оскаржується рішення відповідача, яке прийнято останнім при виконанні ним владних повноважень, а саме - повноважень щодо надання в користування земельних ділянок із земель, що перебувають у державній власності. Тобто, даний спір виник з правовідносин, що виникли у зв'язку із здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій. Згідно зі статтею 13 Конституції України земля є об'єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Згідно зі ст. 3 Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року № 2768-III (далі - Земельний Кодекс України) земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Судом встановлено, що у липні 2013 року позивач звернулася до Головного управління Держземагенства у Донецькій області із проханням надати дозвіл на розробку проекту землеустрою по відведенню земельних ділянок площею 2 га., у власність для особистого селянського господарства, що знаходяться на території Новокраснівської сільської ради Володарського району Донецької області. 29 липня 2013 року №01-60-3566/2989-02 Головним управлінням Держземагенства у Донецькій області за результатами розгляду заяви позивача було відмовлено в надані дозволу на розробку проекту землеустрою по відведенню земельних ділянок площею 2 га., у власність для особистого селянського господарства, що знаходяться на території Новокраснівської сільської ради Володарського району Донецької області. В вказаній відмові позивачу роз'яснено що відповідно до ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, підставою відмови у наданні дозволу може бути невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку Крім того, у відмові відповідач зазначив, що згідно з ч. 1 ст. 58 Земельного кодексу України, якщо земельна ділянка знаходиться в межах прибережної захисної смуги, прибережна захисна смуга відноситься до складу земель водного фонду. Також зазначив, що ведення особистого селянського господарства у межа прибережної захисної смуги законодавством не передбачено (а.с.6). З матеріалів справи вбачається, що рішенням Новокраснівської сільської ради від 23.11.2010 року № VI/01-22, погоджена схема землеустрою і техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель (а.с. 14). Крім того, 16.12.2010 року Новокраснівською сільською радою прийнято рішення № 6/2-20 про затвердження схеми землеустрою і техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель Новокраснівської сільської ради. Відповідно до якої спірну земельну ділянку в перспективному використанні земель віднесено до земель садових товариств (а.с .13). Відповідно до ч. 1 ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу. Пунктом 12 Перехідних положень Земельного кодексу України передбачено, що до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці другому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради з урахуванням вимог абз. 3 цього пункту, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Державні органи приватизації здійснюють розпорядження (крім відчуження земель, на яких розташовані об'єкти, що не підлягають приватизації) землями, на яких розташовані державні, в тому числі казенні, підприємства, господарські товариства, у статутних капіталах яких державі належать частки (акції, паї), об'єкти незавершеного будівництва та законсервовані об'єкти, а також продаж земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації. До розмежування земель державної та комунальної власності Рада міністрів Автономної Республіки Крим на території Автономної Республіки Крим здійснює розпорядження землями за межами населених пунктів відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. Надання та зміна цільового призначення земель водного фонду, історико-культурного, лісогосподарського, оздоровчого, рекреаційного, природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах населених пунктів (крім земель, переданих у приватну власність та земель, зазначених в абз. 2 цього пункту) здійснюється за погодженням з Радою міністрів Автономної Республіки Крим. Відповідно до ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Згідно п. 1 Положення про Державне агентство земельних ресурсів України, затверджене указом Президента України № 445/2011 від 8 квітня 2011 року зі змінами та доповненнями (далі - Положення), Держземагентство України є центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів та топографо-геодезичної і картографічної діяльності, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері земельних відносин та топографо-геодезичної і картографічної діяльності. Держземагентство України відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, передає відповідно до закону безпосередньо або через визначені в установленому порядку територіальні органи земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або в користування для всіх потреб (п.п. 6-1 п. 4). Держземагентство України здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, а також через міськрайонні, міжміські, міжрайонні територіальні органи (п. 7 Положення). Відповідно до Положення про Управління (Відділ) Держземагентства у районі, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 258 від 10 травня 2012 року, відповідач є територіальним органом Державного агентства земельних ресурсів України та йому підпорядковане. Завданням Управління є реалізація повноважень Держземагентства України на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці та відповідно до покладених на нього завдань, серед іншого, у межах визначених законодавством, передача відповідно до закону безпосередньо або через визначені в установленому порядку територіальні органи земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або в користування для всіх потреб. Зазначене кореспондується із Положенням про Головне управління Держземагенства у Донецькій області (далі - Положення). Згідно вимог п. 4.28 Положення (зі змінами, затвердженими Наказом Держземагенства України від 1 березня 2013 року № 8) Головне управління передає відповідно до закону земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування для всіх потреб в межах області. Таким чином, відповідач по справі, Головне управління Держземагенства у Донецькій області, є суб'єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує повноваження територіального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів, в тому числі повноваження щодо надання в користування (оренду) земельних ділянок сільськогосподарського призначення та поновлення існуючих договорів оренди земельних ділянок. Відповідно до ч. 7 ст.118 Земельного кодексу України, підставою відмови у наданні дозволу може бути невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно - правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно - територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до плану схеми затвердженої рішенням Новокраснівської сільської ради від 23.11.2010 року № VI/01-22, спірна земельна ділянка відноситься до земель, які використовуються садовими товариствами, а тому відповідач не може надати позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки площею 2 га., у власність для особистого селянського господарства (а.с.12). Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та встановлених судом обставин, беручи до уваги приписи ч. ч. 1,2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що відповідачем доведена правомірність прийнятого рішення про відмову в ненадання дозволу на розробку проекту землеустрою по відведенню земельних ділянок площею 2 га., у власність для особистого селянського господарства, що знаходяться на території Новокраснівської сільської ради Володарського району Донецької області, позовні вимоги позивача про визнання відмови відповідача протиправною задоволенню не підлягають

Результат розгляду: denied