Рішення адміністративного суду від 2014-03-12 00:00:00+02

08.12.2010 р. позивач звернулась в суд із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді Кіровоградської області про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії та додаткової пенсії по втраті годувальника. Просить визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді щодо нарахування їй пенсії по втраті годувальника, смерть якого пов'язана з виконанням військового обов'язку по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, в менших розмірах, ніж 50 % від розміру пенсії, визначеної ст. ст. 50, 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для потерпілих 1-ї категорії - інвалідів 2-ї групи внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи з 22.05.2008 р. Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді провести перерахунок та забезпечити виплату пенсії по інвалідності у відповідності за ст.ст. 52 та 53 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тобто у розмірі 50 % від пенсії, встановленої Законом інваліду 2-ї групи - постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії (вісім мінімальних пенсій за віком - основна пенсія), з врахуванням розмірів мінімальної пенсії за віком, визначених відповідно до ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 22.05.2008 р. безстроково з вирахуванням раніше проведених виплат. На обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що вона є вдовою учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням робіт із ліквідації наслідків аварії, її чоловіка було визнано інвалідом першої групи. На час смерті чоловіка їй було 60 років, вона була непрацездатною та знаходилась на його утриманні. Згідно із вищевказаним Законом їй була призначена пенсія, в зв'язку з втратою годувальника в розмірі 50% пенсії померлого чоловіка, який за життя отримував пенсію нараховану відповідно до ст. 54 Закону "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". 16.11.2010 року вона звернулась із заявою до відповідача щодо перерахунку призначеної пенсії, так як вважала, що нарахування проводиться з порушенням її прав, однак отримала відповідь 03.12.2010 року, в якій їй було повідомлено, що пенсія нараховується відповідно діючого законодавства, та законних підстав для її перерахунку не має. Ухвалою Кіровського районного суду м.Кіровограда від 27.01.2011 р. позовна заява за період з 22.05.2008 р. по 07.06.2010 р. залишена без розгляду (а.с. 26-27). Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Представник відповідача Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді в судовому засіданні заперечив проти позову. Надав заперечення, в яких просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки виплата зазначених позивачем пенсій провадиться за бюджетною програмою "Пенсійне забезпечення осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесених до категорії 1" з бюджету Пенсійного Фонду України на відповідний рік за рахунок коштів державного бюджету, що виділяються згідно із законами України на відповідний рік. Управління не отримувало коштів в необхідних розмірах з державного бюджету. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Позивач перебуває на обліку у відповідача з 03.02.2006 року та одержує пенсію у разі втрати годувальника в розмірі фактичних збитків, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" померлого інваліда першої групи, щодо якого встановлений причинний зв'язок інвалідності Чорнобильською катастрофою. Розмір такої пенсії обчислений у відповідності до постанов Кабінету Міністрів України. Позивач звернулась 16.11.2010 року до відповідача із заявою про нарахування пенсії у розмірах, встановлених ст.52 , 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", але в перерахунку пенсій 03.12.2010 року їй було відмовлено. Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров» я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" Відповідно до чинної на час правовідносин ст.52 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, віднесеним до членів сім'ї померлого годувальника, призначається щомісячна компенсація в разі втрати годувальника на кожного непрацездатного члена сім'ї, який був на його утриманні, в розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком незалежно від пенсії, передбаченої законодавством України. Позивач має право на призначення та виплату додаткової пенсії у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком незалежно від пенсії, передбаченої законодавством України. Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення даного спору, крім того це право гарантується Конституцією України (ч.2ст.46 Конституції України). Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі , в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Згідно з положеннями ч.4 ст.9 КАС України, у разі невідповідності нормативно - правового акта Конституції України, Закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд приходить до висновку, що при визначенні розміру додаткової пенсії позивачеві застосуванню підлягають ст.52 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанови Кабінету Міністрів України, на які послався відповідач, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав. Також суд не приймає до уваги посилання відповідача у запереченні на ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", якою передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок не порушуючи положень цього Закону. За змістом положень ч.2 та 3 ст.22 Конституції України конституційні права гарантуються, а держава повинна утримуватися від прийняття будь-яких актів, які призводили б до скасування чи звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Відповідно до ст. 52 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" вбачається, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком. Згідно чинного законодавства розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. З огляду на викладене, суд не приймає до уваги положень ч.3 ст.28 Закону України" Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", відповідно до якої мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст. 52 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Крім того, органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань, які встановлені ст.46 Конституції України та ст.52 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ",щодо визначення розміру та виплати пенсій. Згідно з ч.3 ст.67 зазначеного Закону, яка набрала чинності 31.10.2006 р., у разі збільшення визначеного законом розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність , підвищується розмір пенсії визначений відповідно до ст.52 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1,2,3,4 розмір щомісячної компенсації сім» ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму і цей перерахунок проводиться з дня встановлення цього мінімуму. Відповідно до ч.1 ст.28 закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового прожиткового мінімуму. Оскільки пенсія позивача має визначатись виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то у разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачем повинен проводитись, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком. Враховуючи наведене вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з 08.06.2010 року до змін в законодавстві або зміни соціального статусу особи.

Результат розгляду: partial