Рішення адміністративного суду від 2014-02-25 00:00:00+02

Підприємство «Самід» (далі - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Севастополя з позовом до Інспекції з питань захисту прав споживачів у м. Севастополі (далі - відповідач), про: визнання протиправними дій з винесення 27.12.2013 на підставі Акта перевірки дотримання вимог законодавства про захист прав споживачів від 20.12.2013 стрип-бару «Сердцеєдки» підприємства «Самід», розташованого за адресою: вулиця Леніна, 55, місто Севастополь, Постанови про накладення фінансових санкцій, передбачених статтею 20 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров'я населення»; скасування Постанови про накладення фінансових санкцій, передбачених статтею 20 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров'я населення», прийняту 27.12.2013 на підставі Акта перевірки дотримання вимог законодавства про захист прав споживачів від 20.12.2013 стрип-бару «Сердцеєдки» підприємства «Самід», розташованого за адресою: вулиця Леніна, 55, місто Севастополь, Інспекцією з питань захисту прав споживачів у м. Севастополі і підписану начальником вказаної Інспекції Чумаковим Д.С. Позовні вимоги мотивовані таким: при проведенні 20.12.2013 перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів в стрип-барі «Сердцеедки» Підприємства «Самід», розташованому по вул. Леніна 5 у м. Севастополі, посадовими особами відповідача були грубо порушені вимоги законності, а факти, викладені в Акті перевірки від 20.12.2013, значно перекручені; перед входом в приміщення бару поряд з дверима розміщено спеціально обладнане місце для паління, де розміщена наглядна інформація, що складається з графічного знаку та тексту: «Місце для куріння». Куріння шкодить Вашому здоров'ю»; всередині приміщення бару - одразу після вхідної двері та біля барної стійки розміщена наглядна інформація про те, що приміщення бару є місцем, у якому паління заборонено, а місцем для паління є майданчик з зовнішньої сторони бару; все це не могло залишитися без уваги посадових осіб відповідача; проігнорувавши вимоги частин 11 та 12 статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» щодо проведення перевірок у присутності керівника або його заступника, іншої уповноваженої особи суб'єкта господарювання, посадові особи відповідача пройшли до залу бару, зайняли місце за столиком та зробили замовлення алкогольного напою та їжі; у приміщенні бару ніхто не палив; посадова особа відповідача прийняла рішення закурити у приміщенні бару й на зауваження зі сторони працівників бару вимагав з'явлення представника адміністрації бару; посадові особи відповідача представилися виконавчому директору бару [PERSON], пред'явили направлення на перевірку від 19.12.2013 та склали Акт перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів від 20.12.2013; до розділу 1 акта був внесений запис про нібито виявлений факт паління тютюнових виробів, а також про наявність кальяну у меню; до розділу ІІ акту, пункти 2-4 були внесені недостовірні відомості стосовно часу пред'явлення посвідчень та копії направлення на перевірку; до розділу ІІ акта відомості в порушення встановленого порядку заповнення акту були внесені не уповноваженою особою суб'єкта господарювання, а самими перевіряючими; поводом для складення акту перевірки стало правопорушення, вчинене самім перевіряючим; проведення перевірки здійснювалося у спосіб, передбачений статтею 8 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», а саме, - проведення оперативних та контрольних закупок, що виходило за повноваження Інспекції; пропозиція послуг з куріння кальяну сама по собі не є порушенням законності, якщо виконання такої послуги не порушує вимог закону. Ухвалами суду від 27.01.2014 за вказаним позовом відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні 11.02.2014 представник позивача надав доповнення до адміністративного позову, у якому виклав додаткові доводи на обґрунтування позовних вимог /а.с.45-46/. Представник позивача надав суду заперечення на позов, у якому із заявленими вимогами не погодився, зокрема, зазначив: 26.11.2013 за вх.№С-434/02 на адресу Інспекції надійшло звернення від гр. [PERSON] про порушення позивачем вимог Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров'я населення» в частині недотримання обмежень щодо куріння тютюнових виробів в приміщеннях закладів громадського харчування та здійснення реалізації неякісних продтоварів; Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 13 Закону України «Про заходи щодо попередження,та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров'я населення» забороняється куріння тютюнових виробів, а також електронних сигарет і кальянів у приміщеннях закладів ресторанного господарства; відповідно до ч. 1 ст.6, 4.1,2,6 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» підставами для здійснення позапланових заходів є звернення фізичних та юридичних осіб про порушення суб'єктом господарювання вимог законодавства. Позаплановий захід у цьому разі здійснюється тільки за наявності згоди центрального органу виконавчої влади на його проведення; з метою дотримання вимог вищевказаного Закону, 06.12.2013 Держспоживінспекцією України надано Згоду №01/7/11679-2013 на проведення позапланової перевірки Підприємства «САМІД»; на підставі даної Згоди 19.12.2013 Інспекцією виданий наказ №245 на проведення позапланової перевірки позивача та направлення від 19.12.2013 року №000484; 20.12.2013 Інспекцією здійснено позапланову перевірку позивача на предмет дотримання законодавства про захист прав споживачів та складений акт перевірки №000380; при проведенні перевірки встановлено порушення ст. 13 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров'я населення», а саме, куріння тютюнових виробів; інші обставини, викладені в заяві споживача, в частині реалізації неякісних продовольчих товарів, не знайшли свого підтвердження; на теперішній час єдиним нормативно-правовим актом, який регулює здійснення контрольних заходів є Порядок проведення контрольної перевірки правильності розрахунку із споживачами за надані послуги і реалізовані товари, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.1994 року №215 (далі - Порядок №215); згідно із п.п.2,4,5,11 Порядку №215 контрольна перевірка проводиться службовою особою Держспоживінспекції та її територіальних органів (далі - службова особа), яка має відповідне посвідчення, в присутності особи, що здійснює продаж товарів (виконує роботу, надає послуги), та, при можливості, представника суб'єкта господарювання, що перевіряється, і оформлюється актом контрольної перевірки; контрольна перевірка проводиться з метою встановлення відповідності отриманої продавцем (виконавцем) плати за реалізований споживачеві товар (замовлену, надану послугу) справжній його вартості, як правило, шляхом негласної контрольної закупівлі товару (замовлення, одержання послуги); при цьому службовою особою перевіряється фактична кількість, міра, маса, об'єм, якісні показники, ціна і вартість цього товару (послуги), правильність підрахунку і остаточного розрахунку за реалізований товар (замовлену, надану послугу); оголошення про контрольну перевірку провадиться службовою особою відразу після передачі (оформлення, надання) продавцем (виконавцем) товару (послуги), проведення грошового розрахунку та видачі розрахункового документу встановленої форми, що засвідчує факт продажу товару (замовлення, надання послуги); контрольною перевіркою встановлюється фактична (чиста) кількість, міра, маса, об'єм товарів, закуплених для контролю; таким чином, посадові особи Інспекції діяли згідно із вимогами нормативно-правих актів, регулюючих порядок проведення контрольних перевірок; матеріалами справи, фотознімками, зробленими перевіряючими під час проведення контрольних заходів підтверджується, що в приміщенні стріп-бару «Серцеїдки» допущено куріння тютюнових виробів в порушення вищевказаного Закону; 07.03.2012 наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №340 (далі - Наказ №310) затверджено форму направлення на проведення перевірки для використання Держспоживінспекцією України та її територіальними органами; як вбачається із порівняльного аналізу форми направлення, затвердженої Наказом №310, та форми, яка використовувалася Інспекцією при проведенні перевірки позивача, то вони є ідентичними; крім того, із форми направлення на проведення перевірки, затвердженої Наказом №310, вбачається що дана форма не передбачає відображення такої інформації як питання, які мають бути досліджені при проведенні перевірки, а лише вказуються підстави на проведення перевірки /а.с.97-99/. 25.02.2014 представник позивача надав суду письмовий документ «Виступ у преніях», у якому висловив свою думку щодо встановлених під час судового розгляду обставин справи /а.с.110-114/. У судовому засіданні 25.02.2014 представник позивача заявлені вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні 25.02.2014 проти позову заперечував, просив у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до пункту 3 Положення про Інспекції з питань захисту прав споживачів в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 09.11.2011 р. №206, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.11.2011 р. за №1337/20075 (далі - Положення №206), завданням інспекції є реалізація повноважень Держспоживінспекції України на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці. Відповідно до підпункту 4.1 пункту 4 Положення №206 інспекції відповідно до покладених на них завдань здійснюють державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів (крім Держспоживінспекції в Автономній Республіці Крим), рекламу в цій сфері та державний ринковий нагляд. Отже, зазначений спір за суб'єктним складом сторін та змістом позовних вимог є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. З матеріалів справи вбачається, що 26.11.2013 до Інспекції з питань захисту прав споживачів у м. Севастополі надійшла заява (вх. №С-434/02) [PERSON], у якій викладено прохання наведення порядку у розважальному закладі - стрип-барі «Сердцеедки» по вул. Леніна, 55. Зокрема, у заяві йдеться про куріння відвідувачів у приміщенні закладу, погану якість їжі та алкогольного напою (горілки) /а.с.50/. Згідно з пунктом 9 частини другої статті 13 Закону України «Про заходи щодо попередження, та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров'я населення» забороняється куріння тютюнових виробів, а також електронних сигарет і кальянів у приміщеннях закладів ресторанного господарства. Відповідно до абзацу п'ятого частини першої статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» підставою для здійснення позапланових заходів є звернення фізичних та юридичних осіб про порушення суб'єктом господарювання вимог законодавства. Позаплановий захід у цьому разі здійснюється тільки за наявності згоди центрального органу виконавчої влади на його проведення. 16.12.2013 до Інспекції з питань захисту прав споживачів у м. Севастополі надійшла згода (вх. №1948/02-19) від 06.12.2013 №01-7-11679-2013 Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів на проведення позапланових заходів зі здійснення державного контролю Держспоживінспекцією у м. Севастополі - позапланової перевірки Підприємства «Самід», стрип-бар «Сердцеедки» по вул. Леніна, 55, м. Севастополь /а.с.60/. За правилом частини першої статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ, який має містити найменування суб'єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки. На підставі наказу оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу, яке підписується керівником або заступником керівника органу державного нагляду (контролю) (із зазначенням прізвища, ім'я та по батькові) і засвідчується печаткою (частина друга статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»). Інспекцією з питань захисту прав споживачів у м. Севастополі 19.12.2013 видано наказ №245 «Про проведення позапланових заходів» на підставі Згоди Держспоживінспекції №01-7-11679-2013 від 06.12.2013 /а.с.62/. 19.12.2013 Інспекцією з питань захисту прав споживачів у м. Севастополі видано направлення №000484 на право проведення перевірки Підприємства «Самід», стрип-бару «Сердцеедки» /а.с.59/. 20.12.2013 працівниками Інспекції з питань захисту прав споживачів у м. Севастополі відповідно до статей 5, 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», статей 5. 26 Закону України «Про захист прав споживачів» та на підставі вказаних вище документів, проведено перевірку дотримання законодавства про захист прав споживачів Підприємством «Самід» у господарській одиниці - стріп-барі «Сердцеедки», розташованому по вул. Леніна, 55, у м. Севастополі. Перевірку проведено у присутності виконавчого директора [PERSON]. Перевіркою зафіксований факт куріння тютюнових виробів та наявність кальяну у меню, що є порушенням вимог статті 13 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров'я населення». За результатами перевірки складено Акт №000380 від 20.12.2013 перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів, який підписаний виконавчим директором [PERSON] без зауважень/а.с.51-58/. На підставі акта перевірки №000380 від 20.12.2013 та відповідно до статті 20 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров'я населення» відповідачем стосовно позивача прийнято постанову № 1 від 27.12.2013 про застосування фінансових санкцій в розмірі 10 000,00 грн. /а.с.67-68/. З наведеного вище випливає, що перевірку відповідачем проведено відповідно до наданих законодавством повноважень та за наявності документів, передбачених для її проведення. Доводи представника позивача про фактичну анонімність заяви [PERSON], у зв'язку з не зазначенням повних ім'я та по-батькові, відсутність у заяві конкретної інформації та неналежність такої заяви у якості підстави для проведення перевірки, судом сприймаються критично, оскільки: по-перше, доказів не існування фізичної особи - [PERSON], позивачем суду не надано, а само по собі не зазначення у заяві, на підстав якої проведено перевірку, повних імені та по-батькові особи, жодним чином не впливає на результати відповідної перевірки, до проведення якої посадові особи відповідача були допущені працівником позивача; по-друге, у заяві [PERSON], зазначено конкретні обставини, які на його думку є порушенням чинного законодавства України та зазначена господарська одиниця (розважальний заклад), у якій такі порушення вчинено, у зв'язку з чим належність заяви [PERSON] як підстави для проведення перевірки, за критерієм щодо інформативності, сумнівів не викликає. Крім того суд вважає, що відповідач не наділений повноваженнями щодо оцінки на власний розсуд вірогідності звернень фізичних осіб про порушення суб'єктом господарювання вимог законодавства та залишення таких звернень без реагування за власною ініціативою, навпаки, вжиття заходів реагування (проведення перевірки) за такими заявами є обов'язком відповідача. Абзацом 8 частини першої статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» передбачено, що під час проведення позапланового заходу з'ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов'язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення державного нагляду (контролю). Разом з тим, само по собі недодержання відповідачем окремих реквізитів встановленої форми направлення на перевірку, за умови допуску посадових осіб до проведення перевірки, не є підставою для скасування актів реагування, прийнятих за результатами відповідної перевірки. Тобто, не зазначення відповідачем у направленні на перевірку №000384 від 19.12.2013 переліку питань, з яких проводилася позапланова перевірка, не є достатньою підставою для задоволення позовних вимог. Крім того, порушення, виявлене перевіркою, співпадає з одним з двох порушень, про які йдеться у заяві [PERSON] Довід представника позивача щодо не зазначення у направленні на перевірку номеру наказу, на підставі якого видано направлення, не відповідає дійсності - реквізити наказу (дата та номер) у направленні зазначені, в той час як позивачем надана лише ксерокопія направлення, відповідність якої копії направлення не перевірку, отриманої позивачем при проведенні перевірки, встановити неможливо/а.с.59/. Постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.1994 р. №215 затверджений Порядок проведення контрольної перевірки правильності розрахунку із споживачами за надані послуги і реалізовані товари (далі - Порядок №215). За пунктом 2 Порядку №215 контрольна перевірка проводиться службовою особою Держспоживінспекції та її територіальних органів (далі - службова особа), яка має відповідне посвідчення, в присутності особи, що здійснює продаж товарів (виконує роботу, надає послуги)*, та, при можливості, представника суб'єкта господарювання, що перевіряється, і оформлюється актом контрольної перевірки. Отже, присутність під час проведення перевірки саме керівника суб'єкта господарювання не є обов'язковою. До того ж, як зазначено в акті перевірки та підтверджено показаннями свідка ([PERSON]), перевірку позивача проведено у присутності його уповноваженого представника. За абзацом першим пункту 4 Порядку №215 контрольна перевірка проводиться з метою встановлення відповідності отриманої продавцем (виконавцем) плати за реалізований споживачеві товар (замовлену, надану послугу) справжній його вартості, як правило, шляхом негласної контрольної закупівлі товару (замовлення, одержання послуги). При цьому службовою особою перевіряється фактична кількість, міра, маса, об'єм, якісні показники, ціна і вартість цього товару (послуги), правильність підрахунку і остаточного розрахунку за реалізований товар (замовлену, надану послугу). Оголошення про контрольну перевірку провадиться службовою особою відразу після передачі (оформлення, надання) продавцем (виконавцем) товару (послуги), проведення грошового розрахунку та видачі розрахункового документа встановленої форми, що засвідчує факт продажу товару (замовлення, надання послуги); якщо продавцем (виконавцем) не видано розрахункового документа встановленої форми, що засвідчує факт продажу товару (замовлення, надання послуги), оголошення про контрольну перевірку проводиться після передачі (оформлення, надання) продавцем (виконавцем) товару (послуги) та грошового розрахунку (пункт 5 Порядку №215). Таким чином, посадові особи позивача під час здійснення контрольної перевірки (замовлення) діяли у повній відповідності до вимог Порядку №215, а довід представника позивача щодо обов'язку посадових осіб відповідача повідомити уповноваженого представника позивача про свою присутність у приміщенні стрип-бару перед початком перевірки, не засновані на законі. Здійснення контрольної перевірки (замовлення) без відома представника перевіряємого суб'єкта господарювання обумовлено специфікою завдання перевірки (її предмету), досягнення якого унеможливлюється або ускладнюється за умови обізнаності представника суб'єкта господарювання. Допитані у судовому засіданні свідки - [PERSON] (посадова особа відповідача, що проводила перевірку), показав, що з метою проведення перевірки він з [PERSON] увійшли до приміщення стрип-бару, присіли за стіл, здійснили замовлення: 2 склянки ананасового соку, порцію маслин, порцію огірків, 200 грамів горілки «Немирофф», на загальну суму 210,00 грн. Вказане замовлення підтверджується рахунком офіціанта від 20.12.2013 /а.с.65/. Чекаючи виконання замовлення, [PERSON] дістав сигарету та попросив бармена ([PERSON]) принести запальничку та попільницю. Після того, як бармен принесла вказані предмети, він, як пояснів [PERSON], демонстративно запалів, палів біля п'яті хвилин, при цьому ніхто йому палити не забороняв, зауважень щодо заборони паління не робив. Допаливши сигарету, він поклав недопалок в попільничку та сфотографував на камеру мобільного телефону, в підтвердження чого надав фотоматеріали /а.с.71-73/. Також свідок пояснів, що офіціант та інші працівники бару повинні були бачити факт паління, враховуючі відсутність інших відвідувачів у барі та місця розташування столику. Крім того при перевірці був встановлений факт наявності кальяну у меню бару. Аналогічні пояснення надала допитана в якості свідка посадова особа відповідача [PERSON], яка також приймала участь в проведенні перевірки. Зокрема, свідок зазначила, що попільниця та запальничка були надані [PERSON] офіціанткою саме для паління сигарети, яку він палів відкрито протягом певного часу, та ніяких зауважень при цьому ніхто з працівників підприємства йому не робив. Допитана у якості свідка офіціантка стрип-бару «Сердцеедки» [PERSON] підтвердила, що на прохання двох осіб (які у подальшому представилися перевіряючими) принесла їм запальничку та попільницю. При цьому, попільницю вона дала, так як з нею можливо вийти для куріння на вулицю, де біля входу в бар розташоване місце для куріння, а запальничку, на її думку, можливо було використовувати для запалення свічок. Крім того тиж самі попільнички використовуються в барі для складання сміття відвідувачами бару та мають відповідну наклейку. Також свідок пояснила, що перед тім, як посадити перевіряючих за стіл, вона попередила їх про заборону паління в приміщенні бару. Також свідок пояснила, що факт куріння одного з цих осіб у приміщенні бару вона не бачила, а бачила лише недопалок сигарети у попільниці, після того як особи представилися перевіряючими. Також [PERSON] підтвердила, що на час перевірки інші відвідувачі в барі були відсутні. Свідок підтвердила факт зазначення наявності кальяну в меню бару, але пояснила, що фактично надання послуг з його куріння не здійснюється. Бармен стрип-бару «Сердцеедки» [PERSON], допитана в якості свідка, пояснила що в день перевірки в бар увійшли два відвідувача, офіціантка провела з ними інструктаж по правилам обслуговування в барі, після чого останні зробили замовлення. Факт паління вона не бачила, так як не звертала на присутніх особливої уваги. Крім того на прохання офіціантки вона надала для вказаних відвідувачів блюдечко для сміття. Вказані блюдечки мають відповідні наклейки, зберігаються на барній стійці, також використовуються як попільниці, якщо клієнт бажає покурити біля входу до бару, де знаходиться місце для паління відвідувачами бару з відповідною табличкою. Адміністратор бара [PERSON] пояснила, що під час перевірки знаходилася у своєму кабінеті, про проведення перевірки вона дізналася від офіціантки [PERSON], акт підписала без зауважень, оскільки не розраховувала на застосування штрафних санкцій до підприємства у значному розмірі. При цьому, куріння в приміщенні бару заборонено, біля входу та барної стійки розміщені відповідні написи та графічні зображення, а куріння здійснюється відвідувачами біля входу в бар, де на двері розміщена табличка з відповідним написом та графічним знаком. Пояснення [PERSON], [PERSON] та [PERSON] суд сприймає критично з огляду на наступне. Пункт 9 частини другої статті 13 Закону України «Про заходи щодо попередження, та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров'я населення» містить заборону куріння тютюнових виробів, а також електронних сигарет і кальянів у приміщеннях закладів ресторанного господарства, що адресована невизначеному колу осіб, до обов'язків яких входить організація дотримання відповідних вимог законодавства у приміщеннях закладів ресторанного господарства. Тобто, безумовне дотримання вказаних вимог Закону України «Про заходи щодо попередження, та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров'я населення» покладено на адміністрацію відповідних суб'єктів господарювання. Стаття 20 Закону України «Про заходи щодо попередження, та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров'я населення» пов'язує застосування до суб'єкта господарювання штрафних санкцій з виявленими фактами порушень вимог цього закону. Як зазначалося вище, факт порушення, зафіксований в Акті перевірки №000380 від 20.12.2013, ніяких заперечень у виконавчого директора - [PERSON], не викликав. Крім того, листом від 24.12.2003 (вх. № 2059/02-21 від 30.12.2013 за підписом [PERSON] підприємство «Самід» повідомило відповідача, що недоліки, виявлені при проведенні перевірки від 20.12.2013, ліквідовано /а.с.70/, що свідчить про визнання позивачем фактів, викладених в Акті №000380 від 20.12.2013 перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів. При цьому наявність у барі табличок та графічних знаків, що забороняють куріння в приміщенні та визначають місце для куріння, не встановлювалося при проведенні перевірки та не мають значення для вирішення цього спору, тому що спірною постановою позивач притягнутий до відповідальності за встановлення факту куріння в закладі громадського харчування. З цих ж причин судом не досліджувалася відповідність вказаних місць вимогам частин четвертої, п'ятої, сьомої статті 13 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров'я населення». Свідками [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та представником позивача не заперечується факт надання відвідувачам бару попільниць. При цьому, розміщення на попільницях напису «Для сміття» не виключає використання їх для розміщення відходів від паління тютюнових виробів, зокрема, недопалків, враховуючи що інших предметів для використання при здійсненні паління в барі позивача немає, інших предметів для розміщенні сміття також не передбачено, а за формою та зовнішнім видом вказані предметі є саме попільницями. Також, свідками [PERSON] [PERSON] та [PERSON] та представником позивача не заперечується факт куріння перевіряючими в барі під час перевірки, але вони зазначають, що цього не бачили. В той же час, надання перевіряючим офіціанткою закладу одночасно попільниці та запальнички, спосіб здійснення куріння, який зазначили свідки [PERSON] та [PERSON] а також встановлення судом факту відсутності під час куріння в приміщенні торгівельного залу бару інших відвідувачів, окрім двох перевіряючих, свідчить про обізнаність працівників бару, зокрема, [PERSON] про факт куріння в забороненому місці - закладі ресторанного господарства. Сукупність встановлених судом обставин свідчить про наявність порушення вимог пункту 9 частини другої статті 13 Закону України «Про заходи щодо попередження, та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров'я населення» з боку Підприємства «Самід» у стрип-барі «Сердцеедки», зокрема, неналежну організацію дотримання таких вимог та сприяння працівників бару своїми діями у порушенні відвідувачами бару вказаних вимог закону. Згідно з абзацом одинадцятим частини другої статті 20 зазначеного Закону, за порушення норм цього Закону центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, застосовує фінансові санкції до суб'єктів господарювання за розміщення попільничок або куріння у приміщеннях закладів ресторанного господарства - від однієї тисячі гривень до десяти тисяч гривень. Суд вважає підтвердженим встановлення факту куріння тютюнових виробів (сигарети) під час проведення 20.12.2013 перевірки дотримання Інспекцією з питань захисту прав споживачів у м. Севастополі законодавства про захист прав споживачів Підприємством «Самід» у господарській одиниці - стрип-барі «Сердцеедки», розташованому по вул. Леніна, 55, у м. Севастополі. В той же час, факт включення в меню бару кальяну сам по собі не містить складу жодного правопорушення, встановленого ст. 20 Закону України «Про заходи щодо попередження, та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров'я населення», в той час як факт куріння кальяну в стрип-барі «Сердцеедки» посадовими особами відповідача не встановлений, а представниками позивача заперечується. З огляду на викладене позовні вимоги не обґрунтовані та задоволенню не підлягають. При вирішенні спору суд приймає рішення щодо розподілу судових витрат. За правилом частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати , пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Вказаних витрат судом під час розгляду справи не встановлено. У судовому засіданні 25.02.2014 оголошено вступну та резолютивну частини постанови, відповідно до вимог частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України постанову складено у повному обсязі 03.03.2014 (01-02.03.2014 - неробочі дні).

Результат розгляду: denied