Рішення адміністративного суду від 2014-03-18 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до начальника відділу Держземагентства у Збаразькому районі Тернопільської області про визнання протиправними та незаконними дій відповідача щодо зменшення розміру земельної ділянки на 0,47 га на поданому [PERSON] викопіюванні з планово-картографічного матеріалу території Черниховецької сільради за межами населеного пункту місця розташування земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної форми власності орієнтовною площею до 1,91 га для ведення особистого селянського господарства гр. [PERSON] від 21.01.2014 та про зобов'язання відповідача в подальшому діяти в межах і спосіб, передбачений чинним законодавством. Ухвалою суду від 28.02.2014 проголошеною в судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача залучено Чернихівецьку сільську раду Збаразького району Тернопільської області. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з мотивів викладених в позовній заяві, зазначив що відповідач 30.01.2014 незаконно вніс графічну корекцію у подане позивачем викопіювання в результаті чого площа земельної ділянки зменшилась на 0,47 га, просив позов задовольнити та визнати такі дії відповідача протиправними. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, зазначив, що при розгляді заяви [PERSON] від 21.01.2014 про надання йому необхідних довідок, які є невідємними частинами для підготовки наказу Головного управління Держземагентства у Тернопільській області, при підготовці викопіювання з публічної кадастрової карти України, враховано лист виконавчого комітету Чернихівецької сільської ради від 29.10.2013, за рахунок чого було зменшено площу земельної ділянки на 0,47 га із загальної площі, яку хотів отримати у власність [PERSON] Просив в задоволенні позовних вимог відмовити. Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила, просила в задоволенні позову [PERSON] відмовити. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, представника третьої особи, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. 21 січня 2014 року [PERSON] звернувся до відділу Держземагентства у Збаразькому районі Тернопільської області із заявою про надання йому документів, а саме: - підтверджуючих документів або графічних матеріалів про те, чи не порушуватиме бажане місце розташування земельної ділянки вимог раціональної організації територій (шляхом створення черезсмужжя) та компактності землекористування (за межами населеного пункту Черниховецької сільради Збаразького району Тернопільської області в районі господарського двору); - документів або графічних матеріалів, що підтверджують відповідність місця розташування земельної ділянки схемі землеустрою і техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальної одиниці, проектам землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку; - довідки про наявність нормативної грошової оцінки земельної ділянки; - довідки по формі 6-зем. До заяви було додано викопіювання з планово-картографічного матеріалу території Чернихівецької сільської ради за межами населеного пункту із зазначенням обраного ним місця розташування земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної форми власності орієнтовною площею до 1,91 га для ведення особистого селянського господарства (а.с. 7). Вказані документи необхідні були позивачу для звернення до Головного управління Держземагентства у Тернопільській області із заявою про передачу йому у власність вказаної земельної ділянки. 24 січня 2014 року [PERSON] за вихідними номерами №30-02/113, №30-02/114, №30-02/115, №30-02/116 надано всі необхідні складові для підготовки наказу Головного управління Держземагентства у Тернопільській області. В тому числі [PERSON] було надано викопіювання з планово-картографічного матеріалу території Черниховецької сільської ради, місця розташування земельної ділянки орієнтовною площею 1,4400 га для ведення особистого селянського господарства, яке було погоджено та підписано начальником відділу Держземагентства у Збаразькому районі Кукуріним С.О. (а.с. 9). Вказане викопіювання було видано без погодження з Черниховецьким сільським головою на розсуд Головного управління Держземагентства у Тернопільській області. Не погодившись із зменшенням запланованої ділянки на 0,47 га на погодженому викопіюванні [PERSON] оскаржив такі дії відповідача до суду. Відповідно до ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Указом Президента України "Про Державне агентство земельних ресурсів України" №445/2011 від 08.04.2011 затверджено Положення про Державне агентство земельних ресурсів України, відповідно до п. 1 якого Державне агентство земельних ресурсів України (Держземагентство України) є центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів та топографо-геодезичної і картографічної діяльності, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері земельних відносин та топографо-геодезичної і картографічної діяльності. Статтею 118 Земельного кодексу України визначено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим (ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України). Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України). Наказом Державного агентства земельних ресурсів України "Про деякі питання реалізації повноважень з питань передачі земель сільськогосподарського призначення державної власності для всіх потреб" №72 від 28.02.2013 затверджено Методичні рекомендації щодо порядку реалізації головними управліннями Держземагентства в областях, містах Києві та Севастополі повноважень з передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування (на безконкурентних засадах) для всіх потреб (далі по тексту - Методичні рекомендації). Підпунктом 2.2.1 п. 2.2 Методичних рекомендацій передбачено, що після реєстрації клопотання відповідний територіальний орган зобов'язаний у строк, що не перевищує двадцяти днів, перевірити, зокрема: - наявність викопіювання з кадастрової карти (плану) або інших графічних матеріалів, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, та документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві, або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства); - відповідність бажаного місця розташування земельної ділянки схемі землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальної одиниці, проектам землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затвердженим у встановленому законом порядку; - чи не порушуватиме бажане місце розташування земельної ділянки вимог раціональної організації території (шляхом створення черезсмужжя) та компактності землекористування (у разі розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки). Згідно положень п. 2.3 Методичних рекомендацій для отримання додаткової інформації, необхідної для перевірки вимог, зазначених у пункті 2.2 цих Методичних рекомендацій, територіальні органи можуть звертатися до відповідних управлінь (відділів) Держземагентства у районах (містах), міжрайонних, міжміських, міськрайонних управлінь (відділах) Держземагентства. На виконання вказаних вище положень нормативних документів відповідачем при підготовці всіх необхідних документів для підготовки наказу Головного управління Держземагентства у Тернопільській області для [PERSON] було проведено перевірку поданого позивачем викопіювання бажаного місця розташування земельної ділянки на відповідність вимогам ст. 118 Земельного кодексу та п. 2.2 Методичних рекомендацій. Зокрема, як пояснив в судовому засіданні представник відповідача, при підготовці викопіювання з публічної кадастрової карти України, відділом Держземагентства у Збаразькому районі було враховано лист Чернихівецької сільської ради №05-200/02-7 від 29.10.2013 (а.с. 20). Так, судом встановлено, що 29.10.2013 року Чернихівецька сільська рада своїм листом відмовила відділу Держземагентства у Збаразькому районі в погодженні викопіювання з публічної кадастрової карти України щодо місця розташування земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства [PERSON] згідно його заяви від 22.10.2013 (а.с. 70). Зокрема у вказаному листі Чернихівецької сільської ради вказано, що частина земельної ділянки відноситься до земель сільськогосподарського призначення (землі запасу) - угіддя під господарськими будівлями і дворами. Вказана земельна ділянка за колгоспу використовувалась для стоянки сільськогосподарської техніки, повністю засипана щебенем та бетоном, а також були розміщені літні табори для утримання худоби, які були розпайовані. До листа було додано викопіювання коректури плану матеріалу з місця розміщення земельної ділянки (а.с. 67) на якому позначено місце розташування земельної ділянки під господарським двором. Зпівставивши подане [PERSON] викопіювання бажаного місця розташування земельної ділянки від 21.01.2014 із викопіюванням коректури плану матеріалу з місця розміщення земельної ділянки, доданому до листа Чернихівецької сільської ради від 29.10.2013, судом встановлено, що відділ Держземагентства у Збаразькому районі дійшов правильного висновку про часткове накладення бажаної земельної ділянки із місцем розташування господарського двору, у зв'язку з чим [PERSON] було погоджено місце розташування земельної ділянки у меншому розмірі. Частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 КАС України. Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За наведених обставин, суд дійшов висновку, що оскільки питання погодження викопіювання із публічної кадастрової карти України щодо бажаного місця розташування земельної ділянки належить до дискреційних повноважень центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів, яким зокрема є відділ Держземагентства у Збаразькому районі Тернопільської області, - відповідач при зменшенні бажаного позивачем розміру земельної ділянки відповідно до поданого ним 21.01.2014 викопіювання діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб визначені Конституцією та законами України та таке зменшення бажаного розміру земельної ділянки жодним чином не порушує прав та охоронюваних законом інтересів [PERSON], а отже у задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині визнання протиправними та незаконними дій начальника відділу Держземагентства у Збаразькому районі слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Статтею 6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Системний аналіз вказаних норм законодавства дозволяє суду зробити висновок про неможливість захисту прав і свобод особи на майбутнє, тобто з метою уникнення можливого порушення таких прав в майбутньому, в зв'язку з чим суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про зобов'язання відповідача в подальшому діяти в межах і спосіб, передбачений чинним законодавством, а отже і в цій частині позову слід відмовити. Статтею 118 КАС України передбачено, що якщо у задоволенні вимог позивачеві буде відмовлено, вжиті заходи забезпечення адміністративного позову зберігаються до набрання постановою суду законної сили. Проте суд може одночасно з прийняттям постанови або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення адміністративного позову або заміну одного способу забезпечення адміністративного позову іншим, у зв'язку з чим суд приходить до переконання про необхідність скасування заходів забезпечення адміністративного позову, які були вжиті ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду у даній адміністративній справі від 28 лютого 2014 року. Враховуючи наведені вище обставини, проаналізувавши наявні матеріали та подані сторонами докази, а також норми чинного законодавства суд прийшов до внутрішнього переконання про безпідставність, недоведеність та необґрунтованість позовних вимог [PERSON], а отже в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Результат розгляду: denied