Рішення адміністративного суду від 2014-01-16 00:00:00+02

[PERSON] (далі - [PERSON], позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовною заявою до Кабінету Міністрів України (далі - відповідач), в якій просить: - встановити відсутність компетенції (повноважень) на встановлення відповідачем в абзаці третьому підпункту 1 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 13 березня 2013 року №149 «Деякі питання виплати у 2013 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» розмір разової грошової допомоги до 5 травня у 2013 році для інвалідів війни ІІ групи в сумі 2110гривень, замість встановленого частиною п'ятою статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» розміру (далі - позовна вимога №1); - визнати незаконним абзац третій підпункту 1 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 13 березня 2013 року №149 «Деякі питання виплати у 2013 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» та таким, що не відповідає нормативно-правовим актам вищої юридичної сили, а саме: статтям 2, 13 (ч.5) Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; статті 53 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 1 Першого протоколу до Конвенції (далі - позовна вимога №2); - визнати незаконним абзац третій підпункту 1 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 13 березня 2013 року №149 «Деякі питання виплати у 2013 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» та постанову в цілому, як таку, що прийнята з порушенням процедури її прийняття, передбаченої Регламентом Кабінету Міністрів України, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 18 липня 2007 року №950 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09 листопада 2011 року №1156) (далі - позовна вимога №3). Вказані вимоги обґрунтовано тим, що позивач є інвалідом 2 групи та має право на встановлені законом відповідні пільги. У той же час, Постанова Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати у 2013 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» від 13 березня 2013 року №149 зменшує встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» розміри соціальних виплат, всупереч Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ряду рішень Конституційного Суду України, Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», оскільки зміст і обсяг існуючих прав і свобод при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений. Крім того, позивач зазначає, що під час прийняття вказаного спірного нормативно-правового акту не було проведено консультацій з громадськістю у формі публічного громадського обговорення та не здійснено погодження з керівниками юридичних служб Державної служби з питань інвалідів та ветеранів війни, Міністерства соціальної політики України, а також відсутня експертиза Міністерства юстиції України на відповідність проекту оскаржуваної Постанови міжнародним актам. У судовому засіданні представник [PERSON], який брав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, наполягав на задоволенні позову у повному обсязі. Кабінет Міністрів України заперечує стосовно задоволення позову у повному обсязі. У судовому засіданні представник відповідача вказував на те, що оскаржуваний нормативно-правовий акт прийнятий відповідно до вимог Регламенту Кабінету Міністрів України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 18 липня 2007 року №950. Зауважував на тому, що згідно з пунктом 4 Розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» у 2013 році норми статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», статей 61, 62, 63 та 64 Закону України «Про жертви нацистських переслідувань» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік. Конституційність пункту 4 Розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» встановлена Конституційним Судом України у рішенні №20-рп/2011 від 26 грудня 2011 року. Міністерство соціальної політики України, залучене ухвалою суду від 30 жовтня 2013 року до участі у справі як третя особа (далі - Мінсоцполітики, третя особа), з вимогами позову [PERSON] не погоджується. У письмових поясненнях від 13 листопада 2013 року №1284/0/14-13/014 третьою особою вказано на те, що відповідач регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. Водночас, Мінсоцполітики як головний розпорядник коштів,

Результат розгляду: denied