Рішення адміністративного суду від 2014-02-12 00:00:00+02

У квітні 2011 року фізична особа-підприємець [PERSON] (далі - ФОП) звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила скасувати податкові повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова (далі - ДПІ) від 21.08.2010 року № 0000971721/0, від 08.11.2010 року № 0000971721/1, від 31.01.2011 року № 0000971721/2 про визначення податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 124954,50 грн., з яких 83303,00 грн. за основним платежем та 41651,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями; від 21.08.2010 року № 0000961721/0, від 08.11.2010 року № 0000961721/1, від 31.01.2011 року № 0000961721/2 про визначення податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб у розмірі 53294,48 грн. Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2011 року у справі № 2а-4731/11/1370 позов задоволено повністю. У поданій апеляційній скарзі ДПІ просила зазначене судове рішення скасувати і ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог ФОП. Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що ДПІ проведено планову виїзну перевірку позивача, за результатами якої складено акт № 4330/17-2/[NUMBER] від 11.08.2010 року, який став підставою прийняття оспорюваних податкових повідомлень-рішень. Під час перевірки встановлено, що ФОП укладено договір від 01.04.2008 року № КБ-0000051 щодо купівлі промтоварів у ТОВ «Компанія «Квадробуд» на загальну суму 500000 грн. Позивачем надано до перевірки податкову накладну на придбання промтоварів, хімічних та миючих засобів від 03.04.2008 року № 403000004 на суму ПДВ 83108,32 грн., отриману від ТОВ «Компанія «Квадробуд», із вказанням номенклатури поставки «промтовари, хімічні та миючі засобів», яку було віднесено до складу податкового кредиту та включена в реєстр отриманих податкових накладних квітня 2008 року. При цьому відповідно до наданих до перевірки документів відсутній факт відвантаження, отримання, оприбуткування, зберігання, списання та використання у підприємницькій діяльності або залишку зазначених товарно-матеріальних цінностей (далі - ТМЦ) у 2008 році. Згідно з наданими до перевірки банківськими, касовими документами та поясненнями ФОП від 03.08.2010 року за позивачем станом на 31.03.2010 року рахується кредиторська заборгованість по розрахунках з постачальником ТОВ «Компанія «Квадробуд» в сумі 498649,91 грн. Відповідно до наданих ФОП до перевірки первинних документів - актів виконаних робіт за 2008 рік в кількості 18 шт. позивачем протягом 2008 року надавались послуги по хімічній чистці поверхонь, видаленню плям, миттю вікон, покриттю поверхонь захисними матеріалами, кристалізації поверхонь на загальну суму 483371,33 грн. без зазначення в них використання власних хімічних або миючих засобів. З огляду на викладене, на переконання апелянта, факт отримання ФОП у квітні 2008 року промтоварів, хімічних та миючих засобів, згідно накладної від 03.04.2008 року № РН- 4030011, податкової накладної від 03.04.08 № 4030000004 не міг слугувати підставою для включення даної податкової накладної до складу податкового кредиту у декларації за квітень 2008 року. Окрім того, перевіркою установлено, що позивачем у декларації по ПДВ за вересень 2007 року помилково визначена різниця між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту з ПДВ поточного звітного податкового періоду в декларації по ПДВ за вересень 2007 року з врахуванням залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (р.26) декларації за серпень 2007 року - позитивне значення (р.18.1) в розмірі 195 грн. Щодо визначення ОДПІ податкового зобов'язання ФОП з податку з доходів фізичних осіб, апелянт зазначає що позивачка занизила суму чистого доходу, що підлягає оподаткуванню, на 414602,72 грн., а тому їй правомірно донараховано податок з доходів фізичних в сумі 62190,41 грн. = (414602,72 х 15%). Представник ДПІ у ході апеляційного розгляду підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі, просив її задовольнити та відмовити у задоволенні позову ФОП. Позивачка на виклик апеляційного суду не прибула, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта у їх сукупності, апеляційний суд приходить до переконання, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких мотивів. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем не доведено, що позивачем здійснювалась інша діяльність, ніж передбачена кодом 74.70 Національного Класифікатору України, а, отже відсутні підстави щодо включення вартості робіт по прибиранню приміщень до об'єкту оподаткування за ставкою 15 %. Факт виконання умов договору від 01.04.2008 року між ФОП та ТОВ «Компанія «Квадробуд» № КБ-0000051 про купівлю-продаж промтоварів в кількості та в асортименті згідно з товарних накладних підтверджується наявними у матеріалах справи видатковою накладною від 03.08.2008 року № РН-4030011 та податковою накладною від 03.04.2008 року на суму 498649,91 грн. Тому у ДПІ відсутність підстави вважати неправомірним включення позивачем до складу податкового кредиту суми ПДВ в ціні товару, що був придбаний у ТОВ «Компанія «Квадробуд». Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, не відповідають фактичним обставинам справи і нормам матеріального права з огляду на таке. Як безспірно встановлено судом першої інстанції ДПІ проведено планову виїзну перевірку ФОП, за результатами якої складено акт № 4330/17-2/[NUMBER] від 11.08.2010 року, який став підставою прийняття податкових повідомлень-рішень від 21.08.2010 року № 0000961721/0 та № 0000971721/0, що у подальшому були залишені без змін при оскарженні у адміністративному порядку. Даючи правову оцінку визначенню ФОП податковим органом оспорюваними податковими повідомленнями-рішеннями від 21.08.2010 року № 0000971721/0, від 08.11.2010 року № 0000971721/1, від 31.01.2011 року № 0000971721/2 податкового зобов'язання з ПДВ у розмірі 124954,50 грн., апеляційний суд виходить із такого. Перевіркою встановлено, що ФОП укладено договір від 01.04.2008 року № КБ-0000051 про купівлю промтоварів у ТОВ «Компанія «Квадробуд» на загальну суму 500000 грн. При цьому у підтвердження реальності вказаної господарської операції позивачем до перевірки надано видаткову накладну від 03.08.2008 року № РН-4030011 на суму 498649,91 грн. та податкову накладну від 03.04.2008 року на суму 498649,91 грн. На переконання апеляційного суду, суть даного публічно-правового спору у цій частині зводиться до відсутності, на думку податкового органу, у позивача документів, необхідних для підтвердження реального характеру господарських операції з ТОВ «Компанія «Квадробуд». Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами та вимоги до таких документів передбачено приписами п.1.2 ст. 1, п.2.1, 2.4, 2.15, 2.16 ст. 2 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за № 168/704, ст. 2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 3.2 ст. 3, ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». За правилами пп. 7.4.1. п. 7.4. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою цим же Законом, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку. Приписами пп. 7.4.4. п. 7.4. ст. 7 цього ж Закону встановлено, що якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту. Окрім того, згідно з пп. 7.4.5. п. 7.4. ст. 7 вказаного Закону, не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями. На думку апеляційного суду, надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом. Про необґрунтованість податкової вигоди можуть також свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема про наявність таких обставин: неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв'язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням податкової вигоди, якщо для такого виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку; відсутність первинних документів обліку. Таким чином, докази, на які послався позивач на обґрунтування своєї позиції, є обов'язковими, але не вичерпними, оскільки предмет доказування у справі, що розглядається, становлять обставини, що підтверджують або спростовують реальність здійснення самої господарської операції (поставки товару, надання послуг), а відтак і обґрунтованість визначення податкового кредиту позивача. Зокрема, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо. Відтак обставинами, які підлягають перевірці у зв'язку із наведеним, є фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення або виробництва, приміщень для зберігання товарів тощо, якщо такі умови необхідні для здійснення певної операції; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності. З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає, що подання позивачем зазначених первинних документів щодо господарської операції з ТОВ «Компанія «Квадробуд», що була предметом перевірки ДПІ, саме по собі не створює правових підстав для висновку про протиправність оспорюваного податкового повідомлення-рішення. Так, позивачем не було подано первинних документів у підтвердження реальності здійснення господарських операцій з ТОВ «Компанія «Квадробуд», а саме документів щодо відвантаження, отримання, оприбуткування, зберігання, списання та використання у підприємницькій діяльності або залишку зазначених ТМЦ у 2008 році. Окрім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що згідно з наданими до перевірки банківськими та касовими документами за ФОП станом на 31.03.2010 року рахується кредиторська заборгованість по розрахунках з постачальником ТОВ «Компанія «Квадробуд» в сумі 498649,91 грн. Наведені обставини, на переконання апеляційного суду, свідчать про обґрунтованість сумнівів податкового органу щодо реальності господарської операції ФОП з ТОВ «Компанія «Квадробуд» на підставі договору від 01.04.2008 року № КБ-0000051. Окрім того, позивачем не спростовано висновки податкового органу щодо виявленої під час перевірки помилки ФОП при визначенні різниця між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту в декларації по ПДВ за вересень 2007 року у розмірі 195 грн., яка привела до завищення залишку від'ємного значення за вересень 2007 року на 195 грн., за жовтень 2007 року на 195 грн., за листопад 2007 року на 195 грн. та заниження податкового обов'язання, що підлягає сплаті до бюджету за результатом поточного звітного періоду декларації по ПДВ за грудень 2007 року на 195,00 грн. у порушення пп. 7.7.1, пп. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість». З огляду на викладене, на переконання апеляційного суду правових підстав для визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 21.08.2010 року № 0000971721/0, від 08.11.2010 року № 0000971721/1, від 31.01.2011 року № 0000971721/2 у суду першої інстанції не було. Щодо правомірності визначення ДПІ податковими повідомленнями-рішеннями від 21.08.2010 року № 0000961721/0, від 08.11.2010 року № 0000961721/1, від 31.01.2011 року № 0000961721/2 ФОП суму податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб апеляційний суд зазначає таке. Позивачка перебувала на спрощені системі оподаткування з 01.01.2008 року по 31.12.2008 року та відповідно до свідоцтва платника єдиного податку від 15.12.2007 року серії [NUMBER] за ставкою 130 грн. на місяць надавала послуги по прибиранню приміщень фізичним та юридичним особам. У ході перевірки було встановлено, що ФОП отримувала доходи від інших видів діяльності, що не були зазначені у свідоцтві про сплату єдиного податку, а саме послуги по хімічній чистці поверхонь, видаленню плям, покриттю поверхонь полімерними плівками. Сума доходів від інших видів діяльності, що не зазначені у свідоцтві про сплату єдиного податку у 2008 році, була включена до загальної суми валового доходу від підприємницької діяльності, які були відображені у звітах позивачки за 2008 рік. Відповідно до ухвали Львівської міської ради № 285 від 02.11.2006 року «Про затвердження розмірів ставок єдиного податку для суб'єктів малого підприємництва - фізичних осіб без створення юридичної особи» максимальний розмір ставки єдиного податку становив 200 грн. При цьому розмір ставки з послуг з прибирання приміщень становив 130 грн., з послуг прання, хімчистки та фарбування - 200 грн. Висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем не доведено факту здійснення ФОП діяльності відмінної від той, що передбачена кодом 74.70 Національного Класифікатору України, на переконання апеляційного суду, не відповідає фактичним обставинам справи. Згідно з ст. 2 Указу №727/98 від 03.07.1998 року «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності» доходи, отримані фізичною особою-платником єдиного податку від здійснення підприємницької діяльності, що обкладаються єдиним податком, не включаються до її сукупного оподаткованого доходу за підсумками звітного року. Відповідно до ст. 6 зазначеного Указу фізична особа - суб'єкт малого підприємництва не є платником податку з доходів фізичних осіб з доходів, одержуваних нею від здійснення підприємницької діяльності, які обкладаються єдиним податком. У відповідність до пп. 9.12.2 п. 9.12 ст. 9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» якщо фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності або фізична особа, яка сплачує ринковий збір, отримує інші доходи, ніж визначені у п. 9.12.1, то такі доходи оподатковуються за загальними правилами, встановленими цим Законом для платників податку, що не такими суб'єктами підприємницької діяльності. Якщо протягом календарного року платник єдиного податку одержує доходи, які не обкладаються єдиним податком, такі доходи оподатковуються на загальних підставах згідно із Законом України «Про податок на доходи з фізичних осіб». Згідно із ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів «Про прибутковий податок з громадян» оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими втратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. При цьому перевіркою встановлено надання ФОП послуг з хімічної чистки поверхонь, видалення плям, покриття поверхонь полімерними плівками, сума доходів від яких склала 414602,72 грн. (426778,22 -12175,50) та була включена до загальної суми валових доходів від підприємницької діяльності за 2008 рік у порушення ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян». З огляджу на викладене апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок податкового органу про встановлення порушення ФОП п. 4.1 ст. 4, пп. 8.1.3 п. 8.1 ст. 8, пп. 9.12.2 п.9.12 ст. 9 Закону країни «Про податок з доходів фізичних осіб» та донарахування відповідно до п.7.1 ст. 7 вказаного Закону податку з доходів фізичних в сумі 62190,41 грн. (414602,72х15%). Таким чином, оскільки при вирішенні даного публічно-правового спору судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального права, а мотиви, з яких виходив суд під час ухвалення свого рішення, не відповідають фактичним обставинам справи, оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нової про відмову у задоволенні позовних вимог.

Результат розгляду: denied