Рішення адміністративного суду від 2014-04-04 00:00:00+03

03 березня 2014 року Первомайська об'єднана державна податкова інспекція Луганської області Державної податкової служби (далі - Позивач) звернулась до суду із адміністративним позовом до виробничого управління житлово-комунального господарства Гірської міської ради (далі - Відповідач) про накладення арешту на кошти та інші цінності, які знаходяться у банках обслуговуючих відповідача. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що за відповідачем станом на 26.02.2014, обліковується податкова заборгованість по податку на додану вартість в сумі 327031,31 грн. З метою погашення податкового боргу позивачем у відношенні відповідача винесено податкові вимоги № 1/128 від 02.07.2005 та № 2/139 від 02.08.2005. У добровільному порядку відповідачем податкова заборгованість по податку на додану вартість в сумі 327031,31 грн. не сплачено. Позивач зазначив, що майно відповідача, на яке поширюється право податкової застави, оформлено актом опису від 22.11.2014 року № 9 на суму 227753,00 грн., що менша від суми податкового боргу. З підстав викладених у позові, позивач просив суд накласти арешт на кошти платника податків, що знаходяться на рахунках відкритих в банківських установах для погашення податкового боргу, які обслуговують Виробниче управління житло-комунального господарства Гірської міської ради, з податку на додану вартість в сумі 327031,31 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності (а.с. 35). Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час і місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності (а.с. 34). Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог з огляду на наступне. Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства зборів, регулює Податковий кодекс України. Підпунктами 16.1.3, 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України встановлено обов'язок платників податків подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів, а також сплачувати податки та збори у строк та в розмірах, встановлених цим Кодексом та іншими законами з питань митної справи. Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг - це сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Виробниче управління житлово-комунального господарства Гірської міської ради (код ЄДРПОУ 311974126) є юридичною особою, зареєстровано як суб'єкт господарської діяльності виконавчим комітетом Первомайської міської Ради Луганської області 22.11.2000 року за № 1 388 107 0005 000211 (а.с. 6-9). У Первомайській ОДПІ ГУ Міндоходів у Луганській області, ВУЖКГ взято на облік платником податків 04.12.2000 року за № 757, зареєстровано платником податку на додану вартість 08.11.2005 року, згідно свідоцтва № 16494942, індивідуальний податковий номер 311974112100 (а.с. 10). За відповідачем станом на 26.02.2014, обліковується податкова заборгованість по податку на додану вартість в сумі 327031,31 грн., що підтверджується витягом з облікової картки платника податків (а.с.15-18). З метою погашення податкового боргу позивачем у відношенні відповідача винесено податкові вимоги № 1/128 від 02.07.2005 та № 2/139 від 02.08.2005 (а.с. 11-12). У добровільному порядку відповідачем податкова заборгованість по податку на додану вартість в сумі 327031,31 грн. не сплачено. Відповідно до ст. 88, 89 Податкового кодексу України з метою забезпечення виконання платником податків своїх зобов'язань, визначених Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому. Рішенням № 7-19-31197416 від 22.11.2012 майно відповідача описано у податкову заставу (а.с. 14). Майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлено актом опису від 22.11.2014 року № 9 на суму 227753,00 грн., що менша від суми податкового боргу (а.с. 13). Таким чином, судом установлено, що за відповідачем дійсно існує податковий борг, про який він повідомлений. Відповідно до п.п.20.1.33 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України орган доходів і зборів має право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу. Пунктами 95.1-95.3 статті 95 Податкового кодексу України передбачено, що орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Орган державної податкової служби звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. З розрахунку податкового боргу підприємства з податку на додану вартість станом на 26.02.2014 року вбачається, що балансова вартість майна, яке перебуває у податковій заставі менша суми податкового боргу (а.с. 36). Позивачем по даній справі не заявляється вимога про стягнення з відповідача в рахунок погашення його податкового боргу коштів з рахунків у банках, обслуговуючих платника податків, а також не ставиться питання про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Вимоги податкового органу стосуються виключно накладення арешту на кошти та інші цінності у банках, обслуговуючих Виробниче управління житлово-комунального господарства Гірської міської ради, у рахунок погашення податкового боргу платника податків - відповідача. Згідно з підпунктом 20.1.17 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться в банку, у разі, якщо у платника податків, який має податковий борг, відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу. Отже, зазначеною нормою чітко передбачено обставини, за яких у податкового органу виникає право на звернення до суду з позовом про накладення арешту на кошти та інші цінності платника податків: у платника податків, який має податковий борг, відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу. Зазначене зумовлене тим, що адміністративний арешт коштів платника податків, у відповідності до статті 94 Податкового кодексу України, є винятковим способом забезпечення виконання платником податків своїх податкових зобов'язань. У відповідності до підпункту 94.4 статті 94 Податкового кодексу України арешт може бути накладено органом державної податкової служби на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків. Згідно з пунктом 94.6 статті 94 Податкового кодексу України арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення органу державної податкової служби до суду. Приймаючи до уваги вищевикладене, а також приписи підпункту 20.1.17 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, якими закріплено, що органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться в банку, у разі, якщо у платника податків, який має податковий борг, відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу, та враховуючи те, що податкова заборгованість відповідача по податку на додану вартість в сумі 327031,31 грн. добровільно не сплачена, та враховуючи те, що балансова вартість майна Виробничого управління житлово-комунального господарства Гірської міської ради, що перебуває у податкові заставі менша суми податкового боргу, та визнання відповідачем позовних вимог, позовні вимоги Первомайської ОДПІ ГУ Міндоходів у Луганській області є такими, що підлягають задоволенню, та суд вважає за можливе накласти арешт на кошти платника податків, що знаходяться на рахунках відкритих в банківських установах для погашення податкового боргу, які обслуговують Виробниче управління житло-комунального господарства Гірської міської ради, з податку на додану вартість в сумі 327031,31 грн. Питання про розподіл судових витрат судом не вирішується, оскільки заявник у встановленому законом порядку звільнений від сплати судового збору, а його стягнення з відповідача в даному випадку не передбачено.

Результат розгляду: granted