Рішення адміністративного суду від 2014-01-13 00:00:00+02

позивач 23 грудня 2013 року звернувся до суду з позовом про скасування постанови від 12 липня 2013 року серії АГ2 №298990 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 255 гривень, постановлену за порушення п. 12.4 Правил дорожнього руху. Одночасно просить поновити йому строку на оскарження зазначеної постанови. В своїх вимогах позивач посилається на те, що 20 грудня 2013 року його було викликано до ВДВС Ніжинського МРУЮ, де він дізнався про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 255 грн. за перевищення швидкості. Виконавець надав йому ксерокопію постанови в якій зазначено, що 12 липня 2013 року він рухався на автодорозі Київ-Чернігів в с.Красне на автомобілі зі швидкістю 102 км/год. Насправді відповідач протокол про адміністративне правопорушення та постанову про притягнення його до адмінвідповідальності не складав, копії протоколу та постанови йому не вручав. Копію постанови про накладення на нього адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення від 12.07.2013 року він отримав у виконавчий службі, а до того дня не знав про існування даної постанови, тому вважає що строк на оскарження йому слід рахувати від 20.12.2013 року і просить його поновити. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з»явився, але надіслав до суду заперечення в якому позовні вимоги не визнав та надав суду докази того, що постанова про накладення штрафу була винесена того ж дня після складання протоколу, тобто 12.07.2013 р. в присутності правопорушника і вручена йому про що свідчать власноручно написані пояснення та підписи в протоколі та постанові. Також надав фотознімки та відеозапис правопорушення. Вважає, що строк оскарження постанови пропущений і підстав для його поновлення немає, а постанова є законною. Просить справу розглянути буз його участі. Вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Згідно ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. Позивач звернувся до суду з оскарженням постанови про адмінправопорушення з пропущенням встановленого десятиденного терміну. Відповідно до ч.1 ст.102 КАС України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений за клопотанням особи, яка бере участь у справі. Встановлено, що позивач 12.07.2013 року був підданий штрафу за порушення правил дорожнього руху. З матеріалів адміністративної справи, наданої ВДАІ Ніжинського МВ УМВС, вбачається, що 12.07.2013 року оскаржувана постанова була вручена позивачу, про що свідчить його підпис в даній постанові. Даний факт позивач не оспорював та жодним доказом не довів те що це не його підпис. До показів свідків [PERSON] та [PERSON] про те, що вони були очевидцями даного порушення і не бачили щоб інспектор ДПС вручав [PERSON] постанову про накладення на нього штрафу суд відноситься критично, оскільки із наданих відповідачем доказів, а зокрема диску відеозйомки події пасажирів в салоні автомобіля не було. Суд вважає, що посилання позивача в позовній заяві на те, що він отримав постанову тільки у державній виконавчій службі спростувуються матеріалами справи. Позивач в судовому засіданні не оспорює самого факту про те, що він рухався з перевищенням встановленої швидкості. Таким чином суд вважає, що позивач пропустив строк оскарження постанови без поважних причин і підстав для поновлення пропущенного строку нема. Суд вважає, що дії відповідача при складанні протоколу про адмінправопорушення та постанови про притягнення до відповідальності є правомірними За таких підстав у задоволенні позовних вимог позивачу слід відмовити.

Результат розгляду: denied