Рішення адміністративного суду від 2014-03-25 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до УДАІ ГУ МВС України в Донецькій області, про скасування постанови ПС 1 № 201668 від 06.11.2011 року по справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої на нього було накладено штраф у розмірі 500 грн. Відповідно до вказаної постанови, 06 листопада 2013 року позивач, керуючи Хюндай Гетс державний номер [NUMBER], рухався по на перехресті вул. Університетській та пр. Політбійців. Його зупинив наряд ДПС, у зв'язку з тим, що позивач начебто порушив вимоги Правил дорожнього руху, а саме «рухався по розділювальній смузі». У зв'язку з цим, відносно позивача було складено протокол про адміністративне порушення АВ 2 № 215708 від 06.11.2013 року. Незважаючи на заперечення позивача стосовно відомостей в протоколі, інспектором ДАІ була винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення ПС 1 № 201668 від 06.11.2011 року, згідно до якої його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 500 грн. Між тим, позивач вважає дії інспектора ДАІ по складанню відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення протиправним, а винесену ним постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки ним не порушувались ПДР України. Відповідач у судове засідання не з'явився про час та місце розгляду був повідомлений належним чином. Так відповідно до вимог ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Суд, розглянувши адміністративну справу в межах заявлених вимог та наявних у справі доказів, дослідивши матеріали справи і докази, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до норм Кодексу адміністративного судочинства України, фізична особа має право оскаржити до суду дії, рішення суб'єкту владних повноважень про притягнення її до адміністративної відповідальності. Відповідно до положень ч.1 п.1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України (КАСУ), який набрав чинності з 1.09.2005 року, компетенція адміністративних судів поширюється на: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, (нормативно правових актів чи правових актів індивідуальної дії) дій чи бездіяльності. Відповідно до ст. 18 КАСУ місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень у справах про адміністративні правопорушення. Відповідно до вимог ст. 288 КУпАП зі змінами та доповненнями від 24.09.2008 року, які набрали чинності з 17.11.2008 року, постанову іншого органу( посадової особи) - про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративні правопорушення може бути оскаржено - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі), або у районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, в порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства України ( КАСУ) з особливостями, встановленими цим Кодексом. Відповідно до положень ч. 2 ст. 71 КАСУ в адміністративній справі про протиправність рішеньё дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, ненадання переваги в русі маршрутним транспортним засобам, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу від двадцяти п'яти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Виходячи із закріпленого в ч. 4 ст. 129 Конституції України принципу змагальності та рівноправності сторін у судочинстві, обов'язок доведення законності застосування адміністративного стягнення, лежить на органі (посадовій особі), який виніс оскаржуване рішення. Відповідно до вимог ч.2 ст. 71 КАС України, обов'язок доказування в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень, щодо доказування правомірності свого рішення, покладається на відповідача, але відповідачем не надано до суду жодного доказу в підтвердження правомірності винесеної постанови ПС 1 № 201668 від 06.11.2011 року про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 2 КУпАП і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності,

Результат розгляду: granted