Рішення адміністративного суду від 2014-01-17 00:00:00+02

Позивач, Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Волноваського районного управління юстиції про визнання бездіяльності з виконання вимоги №Ф 561 у неправомірною, зобов'язання вжити дієві заходи з примусового виконання вимоги №Ф 561 у шляхом направлення запитів до обліково-реєстраційних установ, здійснення виїзду за місцем здійснення підприємницької діяльності, місцем мешкання, винесення постанови про привід боржника через органами внутрішніх справ, направлення до суду подання щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, мотивуючи свої вимоги тим, що на виконанні у відповідача знаходиться вимога № Ф 561 у, виданої управлінням Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області 07 травня 2013 року про стягнення з ФОП [PERSON] (адреса: [ADDRESS]) заборгованості на користь управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області (адреса: 85700, м.Волноваха, вул.Обручева, 17) в розмірі 170,00 грн. Позивач зазначає, що державним виконавцем не здійснено виїзд за місцем мешкання та місцем здійснення підприємницької діяльності, вилучення готівкових коштів за місцем здійснення підприємницької діяльності, не винесено постанову про привід через органи внутрішніх справ, не направлено до суду подання щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Таким чином, позивач зазначає, що виконавчий документ в примусовому порядку не виконаний, сума за ним не стягнена і заявнику не сплачена, тому просить суд задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача проти позовних вимог заперечував, надав заперечення, в яких зазначає, що державним виконавцем з метою встановлення наявності рахунків та майна боржника до банківських та обліково-реєстраційних установ, ВРЕР в м.Волоноваха направлено запити. В подальшому державним виконавцем до Державної сільськогосподарської інспекції направлено запити щодо встановлення наявності зареєстрованої за боржником сільськогосподарської техніки (будівельної). Також до Відділу Держзесагенства у Волноваському районі спрямовано запит, щодо реєстрації земельних ділянок за боржником. Також відповідачем до Волноваського РВ ГУМВС України в Донецькій області спрямовано постанову державного виконавця щодо примусового приводу боржника до відділу ДВС, до Волноваського районного суду направлено подання про тимчасове обмеження у праві виїзду без вилучення паспортного документа за межі України - [PERSON]. Таким чином, відділ ДВС Волноваського РУЮ діяв в межах повноважень у спосіб, встановлений чинним законодавством України, тому просить суд відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, надав заяву, в якій просять розглянути справу без участі представника. Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Відповідно до ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Волноваського районного управління юстиції від 05 червня 2013 року відкрито виконавче провадження з виконання вимоги №Ф-561у від 07 травня 2013 року про стягнення з [PERSON] на користь УПФУ у Волноваському районі недоїмки у сумі 170,00 грн., ВП №38340870 (а.с.12). 30 грудня 2013 року позивач ознайомився із вищезазначеним виконавчим провадженням, про що свідчить протокол ознайомлення зі станом реалізації виконавчого провадження (а.с.6). Згідно ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. У відповідності до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Ст. 11 Закону, у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи внутрішніх справ. Ст. 19 Закону передбачено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зокрема, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення. З наведеного вбачається, що при отриманні виконавчого документу державний виконавець повинен відкрити виконавче провадження та проводити виконавчі дії. Згідно ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. При цьому суд зазначає, що згідно загальних засад права бездіяльність суб'єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи. Дії суб'єкта владних повноважень - це активна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи. З матеріалів справи вбачається наступне. Матеріали справи містять запити державного виконавця до Державної сільськогосподарської інспекції, начальника Держкомземагенства у Волноваському районі, начальника відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Волноваського РУЮ, Начальника ВРЕР м.Волноваха при УДАІ ГУМВС в Донецькій області, виклик державного виконавця, відповідь №1001009157 від 17 червня 2013 року, відповідно до якого інформація стосовно боржників-фізичних осіб щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платника податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня, постанову державного виконавця від 10 січня 2014 року про забезпечення примусового приводу [PERSON], оскільки боржник без поважних причин не неодноразові виклики державного виконавця до відділу державної виконавчої служби Волноваського РУЮ не з'являвся, подання від 10 січня 2014 року до Голови Волноваського районного суду про тимчасове обмеження у праві виїзду без вилучення паспортного документа за межі України [PERSON]. За таких обставин, відповідачем були вчинені певні виконавчі дії, які не можуть розцінюватися, як бездіяльність. Крім того, суд зазначає, що вчинені дії відповідають діючому законодавству України та не порушують його та вчинені відповідачем в межах його повноважень. Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що відповідачем допущено бездіяльність в межах строку здійснення виконавчого провадження - 6 місяців, з огляду на наступне. Як вже зазначалось, виконавчі дії проводились відповідачем саме у межах визначеного строку, а також додатково після його спливу. Крім цього, суд зазначає, що предметом даного спору є бездіяльність відповідача щодо виконання вказаної вимоги, а не визначення ступеню належності виконання державним виконавцем своїх обов'язків та ефективності проведених ним виконавчих дій. За таких обставин, відповідач виконав свої обов'язки щодо примусового виконання вимоги про стягнення заборгованості та використав надані йому права відповідно до закону. Таким чином, позовні вимоги щодо визнання неправомірною бездіяльність відповідача є необґрунтованими, відповідно відсутні законні підстави для їх задоволення. Стосовно позовних вимог в частині зобов'язання вжити дієві заходи з примусового виконання виконавчих документів та зобов'язання повідомити позивача про вжиті заходи, суд зазначає наступне. Як вже зазначалося, відповідач виконав свої обов'язки щодо виконання вказаних виконавчих документів та використав надані йому права відповідно до Закону. Законом вже визначені повноваження державного виконавця, за допомогою яких він здійснює виконавчі дії, направлені на своєчасне та повне виконання рішень. Обрання того чи іншого заходу впливу на боржника здійснюється безпосередньо державним виконавцем окремо в кожному виконавчому провадженні з урахуванням обставин по справі, тому суд не може підміняти повноваження органів державної виконавчої служби та визначати яким чином виконати рішення. До того ж, суд не може зобов'язати відповідача скористуватися, наданими йому ст. 11 Закону, правами у повному обсязі, оскільки особа користується своїми правами на власний розсуд. Таким чином, позовні вимоги у цій частині також є необґрунтованими, відповідно відсутні законні підстави для їх задоволення. Враховуючи викладене та

Результат розгляду: denied