Рішення адміністративного суду від 2014-01-14 00:00:00+02

Публічне акціонерне товариство «Маріупольський завод важкого машинобудування» відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців є юридичною особою, дата проведення державної реєстрації 26.03.2003 р № запису 12741200000000943 (а.с.62). Позивач перебуває на обліку в Маріупольській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області, є платником податку на додану вартість, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію платника податку на додану вартість №200023476, індивідуальний податковий номер 203555505190 (а.с.77). В період з 28.08.2013 року по 18.09.2013 року Маріупольською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Донецькій області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку Публічного акціонерного товариства «Маріупольський завод важкого машинобудування» з питань достовірності нарахування від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за червень 2013 року; достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість по декларації за червень та липень 2013 року. За результатами вказаної перевірки складний акт №132/05-19-15-1/20355550 від 18.09.2013 року (а.с.10-21). Висновками зазначеного акту перевірки відповідачем встановлено порушення Публічним акціонерним товариством «Маріупольський завод важкого машинобудування» вимог п.3 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого Постановою КМУ від 29.12.2010 року №1246; п.19 наказу Міністерства фінансів України від 01.11.2011р №1379 «Про затвердження форми податкової накладної та порядку її заповнення»; п.102.5 ст.102 Податкового кодексу України, чим у червні 2013 року занижено суму податкових зобов'язань за червень 2013 року на 21772386 грн., завищено розмір від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту на 18299608 грн.; занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет на 3472778 грн.; завищено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на 25751 грн.; завищено суму залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного періоду на 237998 грн. ; у липні 2013 року занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет на 2431602 грн.; завищено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на 61097 грн.; завищено суму залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного періоду на 16044907 грн. Не погодившись з висновками акту, позивачем на адресу податкового органу були направлені заперечення №201-27 від 23.09.2013р (а.с.26-27), однак висновки акту листом №2682/10/05-19-15-013 від 27.09.2013р Маріупольською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міністерства доходів і зборів у Донецькій області були залишені без змін (а.с.28-30). На підставі акту перевірки №132/05-19-15-1/20355550 від 18.09.2013 року податковим органом прийняті податкові повідомлення-рішення №0000661501 від 01.10.2013р про зменшення суми бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість по деклараціям за червень та липень 2013 року в сумі 86848,00 грн. та нарахування штрафних санкцій в розмірі 43424, 00 грн. (а.с.32); №0000671501 від 01.10.2013 р про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 18299608,00 грн. за червень 2013 року (а.с.33); №0000681501 про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем 14010100-Податок на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 8856570, 00 грн., в тому числі за основним платежем 5904380,00 грн., за штрафними санкціями - 2952190,00 грн. Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися у цій справі, суд виходить із наступного. Публічне акціонерне товариство «Маріупольський завод важкого машинобудування» у березні - квітні 2010 року отримало передплату від ПраТ «Азовелетросталь» за виготовлення вагонів за договором №2РСБ-01974/24АЭСсн від 01.02.2010р (а.с.136-137), що підтверджується платіжним дорученням №12 від 22.03.2010 року на суму 65000000, 00 грн. (а.с.169), на що виписана відповідна податкова накладна №2456 від 22.03.2010р (а.с.160), яка була включена до складу податкових зобов'язань у березні 2010 року, платіжним дорученням №25 від 28.04.2010 року на суму 80000000,00 грн. (а.с.170), на що виписана відповідна податкова накладна №1000003391 від 28.04.2010 року (а.с.36), яка включена до складу податкових зобов'язань у квітні 2010 року. Крім того, у квітні 2010 року позивачем було отримано передплату від ПраТ «Азовелетросталь» за виготовлення вагонів за договором №2РСБ-01993/48АЭСсн від 28.04.2010року (а.с.151-152), що підтверджується платіжним дорученням №196 від 29.04.2010 року на суму 10908800, 00 грн. (а.с.166), на що виписана податкова накладна №1000003402 від 29.04.2010 року (а.с.56), яка включена до складу податкових зобов'язань у квітні 2010 року. 26.06.2013 року Публічне акціонерне товариство «Маріупольський завод важкого машинобудування» на виконання умов додаткової угоди №7 від 01.02.2013 року до договору №2РСБ-01974/24АЭСсн від 01.02.2010р (а.с.150) та додаткової угоди №5 від 01.02.2013 року до договору №2РСБ-01993/48АЭСсн від 28.04.2010року (а.с.159) повернуло вказані вище грошові кошти ПраТ «Азовелетросталь», які були отримані як передплата, що підтверджується платіжними дорученнями №553388 (а.с.167), №553385 (а.с.171), №553367 (а.с.181), №553384 (а.с.180), №553370 (а.с.178), №553357 (а.с.176), №553364 (а.с.179), №553354 (а.с.177), №553376 (а.с.174), №553373 (а.с.175), №553371 (а.с.173), №553387 (а.с.168), №553353 (а.с.183), №553361 (а.с.182), №553352 (а.с.172) на загальну суму 130634313,48 грн. у тому числі ПДВ - 21772385, 58 грн. Відповідно до п.192.1 ст. 192 Податкового кодексу України якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню. Згідно з пп.192.1.1 п.192.1 ст.192 Податкового кодексу України якщо внаслідок такого перерахунку відбувається зменшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то: а) постачальник відповідно зменшує суму податкових зобов'язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок, та надсилає отримувачу розрахунок коригування податку; б) отримувач відповідно зменшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення коригування, а також збільшив податковий кредит у зв'язку з отриманням таких товарів/послуг. 26.06.2013 року позивачем було виписано розрахунки коригувань №414 (а.с.161), №415 (а.с.162), №416 (а.с.163), №417 (а.с.164), №418 (а.с.165) до податкової накладної №2456 від 22.03.2010 року на загальну суму 39725513,48 грн., в тому числі ПДВ 7945102,70 грн.; розрахунки коригувань №428 (а.с.58), №429 (а.с.60) до податкової накладної №1000003402 на загальну суму 10908800 грн., у тому числі ПДВ -1818133, 34 грн.; розрахунки коригувань №419 (а.с.38), №420 (а.с.40), №421 (а.с.42), №422 (а.с.44), №423 (а.с.46), №424 (а.с.48), №425 (а.с.50), №426 (а.с.52), №427 (а.с.54) до податкової накладної №1000003391 від 28.04.2010 року на загальну суму 80000000,00 грн., у тому числі ПДВ -13333333,33 грн. За приписом п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних. Відповідно до п.14.1.60 ст.14 Податкового кодексу України Єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує, державну податкову і митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами. Пунктом 1 Положення про Міністерство доходів і зборів України, затвердженого Указом Президента України 18.03.2013 року №141/2013 встановлено, що Міністерство доходів і зборів України є центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової та державної митної політики. Згідно з пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня. Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує, державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції. Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин. Пунктом 201.1 Податкового кодексу України передбачено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим. У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України); ї) номер та дата митної декларації, за якою було здійснено митне оформлення товару, ввезеного на митну територію України. За приписом п.3 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 року №1246, якщо продавець складає розрахунок коригування до податкової накладної, що підлягає реєстрації, до Реєстру в обов'язковому порядку вносяться також відомості до податкової накладної, що містяться у такому розрахунку. У разі коли продавець складає розрахунок коригування до податкової накладної, що не підлягає реєстрації, у зв'язку з чим загальна сума податку за операцією з постачання товарів (послуг) досягає обсягу, визначеного пунктом 11 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України, до Реєстру в обов'язковому порядку вносяться відомості, що містяться у такому розрахунку. Розрахунок коригування податкової накладної, відомості якої не внесено до Реєстру, реєструються після реєстрації такої накладної незалежно від дати її складання. Згідно з квитанціями, доданими до матеріалів справи, позивачу було відмовлено у прийнятті до Єдиного реєстру податкових накладних №1000003402 від 29.04.2010 року та №1000003391 від 28.04.2010 року з підстави не прийняття звітності за квітень 2010 року. Розрахунки коригувань №428, №429 до податкової накладної №1000003402; №419, №420, №421, №422, №423, №424, №425, №426, №427 до податкової накладної №1000003391 від 28.04.2010 року не були прийняті до Єдиного реєстру, оскільки відсутні у Єдиному державному реєстрі податкових накладних, до яких виписувалися розрахунки коригувань, що підтверджується квитанціями від 10.07.2013 року. Податковим кодексом України, як зазначалося вище, встановлений вичерпний перелік обставин, за яких податкові накладні та/або розрахунки коригувань не приймаються до Єдиного реєстру податкових накладних, при цьому вказаний перелік не містить обставин для відмови у прийнятті податкових накладних, визначених податковим органом при відмові Публічному акціонерному товариству «Маріупольський завод важкого машинобудування», внаслідок чого, відмова у прийнятті зазначених податкових накладних та неприйняття розрахунків коригувань суперечать нормам діючого законодавства України. За таких обставин, суд дійшов висновку про протиправність дій Міністерства доходів і зборів щодо неприйняття для реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних розглядуваних податкових накладних та розрахунків коригувань до них. Крім того, в обґрунтування висновків акту перевірки 132/05-19-15-1/20355550 від 18.09.2013р відповідач посилається на ті обставини, що позивачем порушено п.102.5 ст.102 Податкового кодексу України, оскільки повернення передплати Публічним акціонерним товариством «Маріупольський завод важкого машинобудування» на користь ПраТ «Азовелектросталь» відбулося в строк, що перевищує 1095 днів. Також, Маріупольська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Донецькій області зазначає, що позивачем порушені ст.ст.256-257 Цивільного кодексу України, якими передбачено строк позовної давності, що дорівнює три роки. Згідно з п.102.5 ст.102 Податкового кодексу України заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування. При цьому, у вказаному пункті Податкового кодексу України не йдеться мова про повернення суб'єктом господарювання - постачальником суми попередньої оплати за товар, вона стосується «повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або про їх відшкодування» саме з Державного бюджету України внаслідок помилково та/або надміру сплаченої суми. Пунктом 14.1.39. статті 14 ПК України визначено, що грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності. Тобто, у даному випадку, податкове законодавство трактує поняття "грошове зобов'язання" лише у сфері податкових правовідносин. А поняття "грошове зобов'язання" у господарських правовідносинах регулюється іншими нормативними актами. Згідно з п. 102.5 ст.102 Податкового кодексу України заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування. За податковими повідомленнями-рішеннями №0000671501 від 01.10.2013р та №0000681501 від 01.10.2013р зменшено суму від'ємного значення ПДВ та збільшено суму грошового зобов'язання, вказані податкові повідомлення-рішення не стосуються відшкодування ПДВ. Положення п. 102.5 ст. 102 Податкового кодексу України не регулюють питання формування від'ємного значення ПДВ, а отже посилання відповідача на порушення вказаної норми, внаслідок чого позивачем завищена сума від'ємного значення ПДВ у червні 2013 року та занижені грошові зобов'язання, є безпідставними. Крім того, зазначена норма регулює строки давнини у двох випадках - подання платником податку заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або заяви про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому, в останньому випадку строк 1095 днів починає обліковуватися від дня, наступного за днем отримання права на таке відшкодування. Для застосування цієї норми встановленню підлягає дата виникнення права на відшкодування податку. Згідно з п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. Відповідно до п. 200.3 ст. 200 Податкового кодексу України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду. Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то за приписами п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу Українии: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду. З наведених норм вбачається, що право на отримання бюджетного відшкодування виникає не раніш виникнення від'ємного значення ПДВ за результатами обрахування різниці між значеннями податкових зобов'язань та податкового кредиту звітного податкового періоду. Зменшення сум податкових зобов'язань з ПДВ позивача за результатами господарських операцій з повернення попередньої оплати мали місце у червні 2013 року, а тому приймаються до обліку та можуть впливати на виникнення від'ємного значення ПДВ саме у червні 2013 року. Відповідно, право на відшкодування ПДВ у зв'язку з вказаними операціями виникає у позивача не раніше вказаного періоду. Саме від виникнення цього права, а не від дати виникнення податкових зобов'язань, які коригуються, починає відлік строку на подання заяви про відшкодування ПДВ. До того ж Податковий кодекс України не містить норм, які б передбачали обмеження у часі з огляду на час проведення попередньої оплати, а саме Податковий кодекс України не обмежує позивача провести відповідне коригування сум податкових зобов'язань за результатами податкового періоду та надіслання отримувачу розрахунку коригування ПДВ, а також відображення у складі податкової декларації за звітний податковий період у порядку, визначеному центральним органом, результатів перерахунку податкових зобов'язань і податкового кредиту. Суд не приймає до уваги посилання відповідача на термін позовної давності, що дорівнює три роки, з огляду на наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 1 Цивільного кодексу України до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлене законом. Крім того, позовна давність є гранічним терміном саме для звернення до суду із позовом за захистом порушених прав. Але цей термін не застосовується у випадку добровільного виконання сторонами своїх господарських зобов'язань. У данному випадку саме у добровільному порядку позивачем була повернена сума передплати. Суд також зазначає, що згідно з вимогами п.п. 4.1.4. п. 4.1. ст.4 Податкового кодексу України податкове законодавство України ґрунтується на принципах, зокрема, презумпції правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу. Відповідно до п. 56.21. ст. 56 Податкового кодексу України у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків. Таким чином, висновки відповідача щодо заниження позивачем суми податкових зобов'язань, завищення розміру від'ємного значення, завищення суми, що підлягає відшкодуванню, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи. Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачами не доведено правомірність дій та спірних податкових повідомлень-рішень, а також не наведено обставин, що спростовують доводи позивача у цій справі, внаслідок чого суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Згідно з наданими до матеріалів справи платіжними дорученнями № 570011 від 25.10.2013 року (а.с. 2) та №571527 від 11.11.2013р позивачем сплачено судовий збір у розмірі відповідно 458,80 грн. та 527,62 грн., який відповідно до приписів ст. 94 КАС України підлягає поверненню з Державного бюджету України. Враховуючи викладене,

Результат розгляду: granted