Рішення адміністративного суду від 2014-03-06 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з позовом до старшого інспектора ДПС ДАІ полку ДПС ДАІ у м.Києві старшого лейтенанта міліції Бложченко Олексія Андрійовича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що не погоджується з протоколом про притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки він не порушував правил дорожнього руху і маневр перестроювання зі смогу в смугу був не заборонений, відповідно інспектор не вірно трактував зміст знаку 5.18 «напрямок руху по смугам». Також зазначив, що інспектор ДАІ грубо порушив норми чинного законодавства, безпідставно притягнувши його до адміністративної відповідальності. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні не з'явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомив. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають у зв'язку з наступним. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 17.01.2014 року, [PERSON] 17.01.2014 року о 19-00 год. на перехресті проспект Московський - проспект Оболонський в м. Києві, керуючи автомобілем «Тойота» д.н.з. [NUMBER], здійснив рух праворуч зі смуги що передбачає рух прямо, чим порушив п.33.5.18 ПДР України (а.с.4). Постановою серії ПС1 №077682 від 17 січня 2014 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 225 гривень (а.с.6). Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Відповідно ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідальність за дане правопорушення настає, зокрема, у випадку, перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками. Оцінюючи в сукупності всі зібрані по справі докази, зокрема пояснення позивача, дані, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, суд критично ставиться до пояснень позивача щодо напрямку руху його транспортного засобу та відсутності в його діях порушень ПДР України та вважає, що такі пояснення дані ним з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, оскільки його пояснення повністю спростовуються даними протоколу про адміністративне правопорушення, поясненнями відповідача. Про порушення позивачем вимог п.33.5.18 ПДР України та вчинення правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КУпАП, обґрунтованість притягнення її до відповідальності за вказаною статтею, на думку суду, вказує те, що будь-які дані, які б спростовували доводи, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та в оскаржуваній постанові, матеріали справи не містять, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, розгляді справи та винесенні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача були належним чином оцінені всі зібрані по справі докази, дотримані вимоги ст.ст. 251, 254, 256, 280 КУпАП, правильно визначено статтю, якою нормою закону передбачено відповідальність за вчинення такого правопорушення та застосовано стягнення в межах санкції ст.122 ч.1 КУпАП. Оскаржувана постанова відповідає вимогам ст.283 КУпАП є законною та обґрунтованою, а тому позовні вимоги позивача є необґрунтованим та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Результат розгляду: denied