Рішення адміністративного суду від 2014-03-31 00:00:00+03

28 лютого 2014 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Рідна Хатинка" (далі ТОВ "Рідна Хатинка", позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Решетилівського відділення Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області (далі - Решетилівське відділення Полтавської ОДПІ ГУ Міндоходів у Полтавській області, перший відповідач), в якому просить скасувати податкове повідомлення-рішення від 21 лютого 2014 року № 0000332202. Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 13 березня 2014 року залучено до участі у справі в якості другого відповідача Полтавську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Полтавській області (далі Полтавська ОДПІ, другий відповідач). В обґрунтування позовних вимог ТОВ "Рідна Хатинка" зазначає, що висновок податкового органу про заниження позивачем задекларованих показників у рядку 02 Декларацій "Дохід від операційної діяльності (дохід від реалізації товарів (робіт, послуг") в розмірі 2002799,00 грн., отриманих від ТОВ "Бізнес центр Оріон-С", яке є засновником позивача, на розрахунковий рахунок з призначенням платежу "поповнення статутного фонду", є помилковими та суперечать чинному законодавству. Посилається на те, що вказані кошти були сплачені засновником з метою формування статутного капіталу, який було збільшено в процесі господарської діяльності. З огляду на викладене, позивач вважає податкове повідомлення-рішення від 21 лютого 2014 року № 0000332202 на суму 532570,00 грн. протиправним та таким, що підлягає скасуванню. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача проти позову заперечував, просив суд відмовити у його задоволенні, дії Решетилівського відділення Полтавської ОДПІ вважає правомірними, а спірне податкове повідомлення-рішення - таким, що відповідає чинному законодавству внаслідок того, що податковим органом встановлено порушення позивачем податкового законодавства, а саме: підпункту 135.4.1 пункту 134.4 та підпункту 135.5.4 пункту 135.5 статті 135 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 532570,00 грн. (426056,00 грн. - основний платіж, 106514,00 - штрафні санкції). Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що ТОВ "Рідна хатинка" 07 вересня 2009 року зареєстроване як юридична особа (ідентифікаційний код 36687257). Відповідачем у період з 16 січня 2014 року по 28 січня 2014 року проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Рідна Хатинка" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2012 року, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2012 року. Дану перевірку було продовжено з 29 січня 2014 року по 04 лютого 2014 року. Проведеною перевіркою встановлено заниження задекларованих показників у рядку 02 Декларації "Дохід від операційної діяльності (дохід від реалізації товарів (робіт, послуг)" у сумі 2002799,00 грн., в тому числі: за І квартал 2011 року на суму 136699,00 грн., за І квартал 2012 року на суму 1066100,00 грн., за II квартал 2012 року на суму 800000, 00 грн. За результатами перевірки 10 лютого 2014 року складено акт № 47/22/36687257 (а.с. 12-42), в якому зафіксовано порушення позивачем: - підпунктів 135.4.1 пункту 135.4 та 135.5.4 пункту 135.5 статті 135 Податкового Кодексу України наслідком чого є заниження податку на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 426056,00 грн. Позивач, не погодившись з висновками акта перевірки, оскаржив їх в адміністративному порядку. За результатами процедури адміністративного оскарження вищий контролюючий орган залишив скаргу підприємства без задоволення, а заперечення до акта перевірки визнано безпідставними. На підставі вказаного акта перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 21 лютого 2014 року № 0000332202, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на суму 426056,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) на суму 106514,00 грн. (а.с. 11). ТОВ "Рідна Хатинка", вважаючи висновки, викладені в акті від 10 лютого 2014 року № 47/22/36687257, необґрунтованими, такими, що зроблені без урахування фактичних обставин та на підставі помилкового тлумачення законодавства; не погоджуючись із позицією податкового органа щодо правомірності донарахування податкових зобов'язань та штрафних (фінансових) санкцій, вважає спірне податкове повідомлення-рішення, протиправним, оскільки прийняте з порушенням чинного законодавства, а також без наявності правових підстав для винесення, внаслідок чого звернувся до суду з вимогою визнати протиправним та скасувати спірне податкове повідомлення-рішення від 21 лютого 2014 року № 0000332202. Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Надаючи оцінку спірному податковому повідомленню-рішенню Полтавської ОДПІ від 21 лютого 2014 року № 0000332202, суд виходить з наступного. З матеріалів справи вбачається, що підставою для висновків податкового органа, що у свою чергу стали приводом для прийняття податкового повідомлення-рішення, були відомості про те, що ТОВ "Рідна Хатинка" до валового доходу не включено отримані на розрахунковий рахунок кошти в сумі 2002799,00 грн. з призначенням платежу "поповнення статутного фонду" від ТОВ "Бізнес центр Оріон-С", який є засновником позивача, в зв'язку з чим підприємством занижено податок на прибуток на загальну суму 426056, 00 грн. Суд не погоджується з такими висновками відповідача з огляду на такі обставини, що встановлені під час судового розгляду справи. Державна реєстрація ТОВ "Рідна Хатинка" була проведена 07 вересня 2009 року. Протоколом № 1 установчих зборів засновників (учасників) позивача від 01 вересня 2009 року затверджено Статут, відповідно до якого статутний капітал товариства складав 63000,00 грн. В судовому засіданні сторонами не заперечувався факт сплати статутного капіталу товариства в розмірі 63000,00 грн. до закінчення першого року з дня державної реєстрації товариства. Протоколом № 2 загальних зборів засновників (учасників) позивача від 23 грудня 2009 року затверджено нову редакцію Статуту, відповідно до якого статутний капітал товариства було збільшено до 3063000,00 грн. Відповідно до діючої редакції статуту позивача, учасником товариства, який володіє 100% часткою у статутному капіталі є ТОВ "Бізнес центр Оріон-С", його частка у грошовому виражені становить 3063000,00 грн. Матеріалами справи підтверджується здійснення поступового збільшення статутного капіталу товариства, про що свідчать надані представником позивача копії платіжних доручень (а.с.197-205), з яких вбачається, що дані кошти були сплачені ТОВ "Бізнес центр Оріон-С" за призначенням платежу "поповнення статутного фонду". ТОВ "Бізнес центр Оріон-С" було здійснено перерахування коштів, як внеску до статутного капіталу наступним чином: 15 березня 2012 року - 260000,00 грн.; 17 березня 2012 року - 136699,40 грн.; 22 березня 2012 року - 90000,00 грн.; 23 березня 2012 року - 716100,00 грн.; 4 квітня 2012 року - 500000,00 грн.; 13 квітня 2012 року - 500000,00 грн.; 13 квітня 2012 року - 100000,00 грн; 16 травня 2012року - 300000,00 грн. 16 травня 2012 року - 397200,60 грн. Загальна сума коштів перерахована ТОВ "Бізнес центр Оріон-С" як внесок до статутного фонду склала 3000000,00 грн. Відповідно до пункту 135.1 статті 135 Податкового кодексу України (далі -ПК України) (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу. За приписами підпункту 136.1.3 пункту 136.1 статті 136 ПК України встановлено, що для визначення об'єкта оподаткування не враховуються доходи суми коштів або вартість майна, що надходять платнику податку у вигляді прямих інвестицій або реінвестицій у корпоративні права, емітовані таким платником податку, в тому числі грошові або майнові внески згідно з договорами про спільну діяльність на території України без створення юридичної особи. Згідно підпункту 14.1.81 пункту 14.1 статті 14 ПК України прямі інвестиції - господарські операції, які передбачають внесення коштів або майна в обмін на корпоративні права, емітовані юридичною особою при їх розміщенні такою особою. Статтею 1 Закону України "Про господарські товариства" від 19 вересня 1991 року № 1576-ХІІ (далі - Закон № 1576-ХІІ) (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що господарськими товариствами за цим Законом визнаються підприємства, установи, організації, створені на засадах угоди юридичними особами і громадянами шляхом об'єднання їх майна та підприємницької діяльності з метою одержання прибутку. До господарських товариств належать: акціонерні товариства, товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю, повні товариства, командитні товариства. За статтею 4 вказаного Закону встановлено, що акціонерне товариство, товариство з обмеженою і товариство з додатковою відповідальністю створюються і діють на підставі статуту, повне і командитне товариство - засновницького договору. Установчі документи товариства у випадках, передбачених чинним законодавством, погоджуються з Антимонопольним комітетом України. Установчі документи повинні містити відомості про вид товариства, предмет і цілі його діяльності, склад засновників та учасників, найменування та місцезнаходження, розмір та порядок утворення статутного (складеного) капіталу, порядок розподілу прибутків та збитків, склад та компетенцію органів товариства та порядок прийняття ними рішень, включаючи перелік питань, по яких необхідна кваліфікована більшість голосів, порядок внесення змін до установчих документів та порядок ліквідації і реорганізації товариства. Частиною першою статті 87 Господарського кодексу України (далі ГК України) в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що сума вкладів засновників та учасників господарського товариства становить статутний капітал товариства. Статтею 13 Закону № 1576-ХІІ закріплено, що вкладом до статутного (складеного) капіталу господарського товариства можуть бути гроші, цінні папери, інші речі або майнові чи інші відчужувані права, що мають грошову оцінку, якщо інше не встановлено законом. Частиною 1 статті 16 Закону № 1576-ХІІ надано право товариству змінювати (збільшувати або зменшувати) розмір статутного капіталу. Приписами статті 7 Закону № 1576-ХІІ встановлено, що зміни, які сталися в установчих документах товариства і які вносяться до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, підлягають державній реєстрації за тими ж правилами, що встановлені для державної реєстрації товариства. Товариство зобов'язане протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення про внесення змін до установчих документів повідомити орган, що провів реєстрацію, для внесення необхідних змін до державного реєстру. Частиною другою статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що до відомостей про юридичну особу які вносяться до Єдиного державного реєстру включаються дані про розмір статутного фонду (статутного або складеного капіталу), у тому числі частки кожного із засновників (учасників), а також розмір сплаченого статутного фонду (статутного або складеного капіталу) на дату проведення державної реєстрації та дата закінчення його формування. Частиною третьою статті 87 ГК України зазначено, рішення товариства про зміни розміру статутного фонду набирає чинності з дня внесення цих змін до державного реєстру. Отже, закон зобов'язує господарське товариство зареєструвати саме рішення про зміну розміру статутного фонду, яке з цього моменту набирає юридичної сили і є підставою для відображення в бухгалтерському обліку відповідних господарських операцій, пов'язаних з цим, а не факту зміни (у цьому випадку збільшення) статутного капіталу. Як встановлено матеріалами справи, державна реєстрація нової редакції Статуту ТОВ "Рідна Хатинка", яким збільшено статутний капітал до 30630000,00 грн. проведено 25 грудня 2009 року, а поповнення статутного капіталу здійснювалось поступово, перше зарахування якого відбулось 15 березня 2012 року, тобто після реєстрації змін про збільшення статутного капіталу. Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що кошти, отримані ТОВ "Рідна Хатинка" від ТОВ "Бізнес центр Оріон-С" як внески до статутного капіталу після моменту здійснення державної реєстрації змін до установчого документу (статуту), в якому саме і містяться відомості щодо розміру та порядку внесення вкладів до статутного капіталу, не можуть бути визнані доходом, а є прямою інвестицією в емітовані таким товариством корпоративні права в розумінні п.п.136.1.3 п. 136.1 ст. 136 Податкового кодексу України, оскільки внесення коштів відбувалось після набрання чинності змін до статуту про збільшення статутного капіталу. Посилання податкового органу на недотримання позивачем строків сплати збільшеного статутного капіталу товариства протягом року з дня державної реєстрації товариства, судом не беруться до уваги, виходячи з наступного. Стаття 52 Закону № 1576-ХІІ зобов'язує учасників товариства з обмеженою відповідальністю сплатити статутний капітал до закінчення першого року з дня реєстрації. Водночас чинне законодавство України не встановлює жодних строків для внесення коштів до статутного фонду товариства в разі прийняття рішення про його збільшення. Таким чином, висновки податкового органу про необхідність включення коштів зарахованих позивачем від його засновника в сумі 2002799,00 грн. до рядка 02 Декларації по податку на прибуток, наслідком чого відбулось заниження податку на прибуток, необґрунтовані, в зв'язку з чим податкове повідомлення-рішення від 21 лютого 2014 року № 0000332202 підлягає скасуванню. Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно із статтею 86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Приписами статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, суд перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted