Рішення адміністративного суду від 2014-01-23 00:00:00+02

Позивач звернувся у суд з позовом про визнання неправомірними дій відповідача та зобов'язання нарахувати та виплатити доплату до пенсії за проживання на забрудненій внаслідок Чорнобильської катастрофи території та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю відповідно до положень ст. ст. 39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Постановою Миронівського районного суду Київської області від 27.10.2011 року зазначений адміністративний позов задоволено частково: визнано дії відповідача протиправними та зобов'язано провести перерахунок та виплату позивачу доплати до пенсії як особі, яка проживає у зоні посиленого радіоекологічного контролю у розмірі однієї мінімальної заробітної плати та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 15% мінімальної пенсії за віком відповідно до положень ст. ст. 39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 15.09.2010 року, з врахуванням виплачених сум. Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а постанова суду - скасуванню з таких підстав. Судом першої інстанції встановлено, що позивачу вказані доплата до пенсії має розраховуватись відповідно до мінімальної заробітної плати, а додаткова пенсія - відповідно до мінімальної пенсії за віком. Проте, з таким висновком суду не можна погодитися у повній мірі. Колегією суддів установлено, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю, отримує пенсію та не працює. Відповідно до положень ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю провадиться доплата до пенсії в розмірі однієї мінімальної заробітної плати. Відповідно до ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, віднесеним до 4 категорії, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається у розмірі 15% мінімальної пенсії за віком. Разом з тим, при визначенні розміру доплати до пенсії, відповідач керувався положеннями постанови КМ України від 26.07.1996 року № 836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а при визначенні розміру додаткової пенсії - постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530 "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян". З огляду на загальні засади пріоритету законів над підзаконними актами, суд першої інстанції, приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, правомірно керувався положеннями Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не приписами вищенаведених постанов уряду. Однак, колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду щодо зобов'язання відповідача провести перерахунок та виплату позивачу доплати до пенсії за проживання на забрудненій внаслідок Чорнобильської катастрофи території та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі визначеному ст. ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з 23.07.2011 року, з огляду на наступне. 14 червня 2011 року Верховною Радою України прийнято Закон України N 3491-VI "Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік". Пунктом 7 частини I зазначеного Закону Прикінцеві положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" доповнено пунктом 4, яким встановлено, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", статей 14, 22, 37 та частини третьої статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік. Із аналізу наведеної норми випливає, що визначення порядку та розмірів виплат зазначеним категоріям громадян делеговано Кабінету Міністрів України. Під час вирішення питання, яка з однопредметних законодавчих норм рівної ієрархії, що не визнані неконституційними в установленому порядку, перевагу слід надавати тій з них, що прийнята пізніше. У розглядуваному випадку пізніше прийняті норми Закону України від 14 червня 2011 року N 3491-VI «Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік". З огляду на те, що на реалізацію наведеного положення Закону України «Про внесення змін до "Про Державний бюджет України на 2011 рік" Кабінетом Міністрів України 6 липня 2011 прийнята постанова № 745, якою встановлено, що особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виплачується громадянам віднесеним до 4 категорії у розмірі 5% до прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, а підвищення пенсій непрацюючим пенсіонерам, які проживають у зоні посиленого радіоекологічного контролю, передбачене статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", здійснюється у розмірі 5,2 грн., судова колегія приходить до висновку про правомірність дій відповідача щодо виплати зазначених додаткової пенсії та допомоги у відповідному розмірі з 23.07.2011 року - дати набрання наведеною постановою уряду законної сили. Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення адміністративного позову. Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. п. 4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Результат розгляду: partial