Рішення адміністративного суду від 2014-02-20 00:00:00+02

У січні 2014 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом. Зазначав, що 23 січня 2014 року відповідачем - інспектором ДПС взводу з обслуговування стаціонарного поста №2 Кобеляцької роти ДПС ДАІ УДАІ УМВС України в Полтавській області Шевелою С.О. було складено протокол про адміністративне правопорушення та постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КпАП України до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 500 грн. на користь держави за те, що нібито 23 січня 2014 року о 08 год. 40 хв. в м. Кобеляки Полтавської області, він керуючи автомобілем Peugeot 206 д.н. [NUMBER], здійснив обгін вантажних автомобілів на пішохідному переході та перехресті, чим порушив п. 14.6 ПДР України. Вважав постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності незаконною, оскільки правопорушення не вчиняв. Посилаючись на викладені обставини, позивач просив суд визначити неправомірними дії інспектора ДПС взводу з обслуговування стаціонарного поста №2 Кобеляцької роти ДПС ДАІ УДАІ УМВС України в Полтавській області Шевели С.О. щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення, скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення, як такому, що складений із порушенням законодавства, містить завідомо неправдиві факти і відсутністю в моїх діях складу правопорушення. У судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задовольнити, посилаючись на обставини та підстави, викладені в позовній заяві. Відповідач - інспектор ДПС взводу з обслуговування стаціонарного поста №2 Кобеляцької роти ДПС ДАІ УДАІ УМВС України в Полтавській області Шевела С.О. у судове засідання не прибув, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомляв. За даних обставин, суд не вбачає підстав для повторного відкладення розгляду справи і вважає за можливе розглянути її на підставі наявних доказів Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, оцінюючи зібрані і надані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно зі ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Ч. 2 ст. 71 КАС України визначає особу , на яку покладається тягар доказування-в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Заявлені відповідачі не з'явились в судове засідання , ігнорували вимогу суду про необхідність надання матеріалів адміністративного провадження, письмових заперечень , доказів, доводів і спростувань позовних вимог не надали, тому суд вирішив спір на підставі доказів, що були надані позивачем. Судом достовірно встановлено, що позивач 23 січня 2014 року, керуючи автомобілем Peugeot 206 д.н. [NUMBER], рухався в м. Кобеляки та був зупинений відповідачем, котрий склав відносно нього протокол, в якому було зазначено, що він ( позивач ) нібито здійснив обгін вантажних автомобілів на пішохідному переході та перехресті, чим порушив п. 14.6 ПДР України, внаслідок чого позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КпАП України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 грн. згідно постанови серії АА2 № 818589 від 23 січня 2014 року. Копії протоколу та постанови позивачеві були вручені під розпис. Права та обв'язки позивачеві були роз'яснені, що підтверджується підписом позивача у протоколі в графі роз'яснення прав та обов'язків. Враховуючи, що доказів на підтвердження вчинення правопорушення позивачем суб'єктом владних повноважень суду не надано, а також не було відповідачем надано витребувані судом документи та документи на підтвердження повноважень щодо патрулювання руху транспортних засобів у вказаному населеному пункті патрульним ДПС взводу з обслуговування стаціонарного поста №2 Кобеляцької роти ДПС ДАІ УДАІ УМВС України в Полтавській області, то суд вважає, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не може бути здійснене на підставі неналежних доказів його вини. При ухваленні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відповідач не виконав вимог закону, а саме ст.ст. 14-1, 34, 35, 251, 256, 283 КпАП України, у зв'язку з чим постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є такою, що не відповідає закону, порушує права позивача і підлягає скасуванню.

Результат розгляду: partial