Рішення адміністративного суду від 2014-02-07 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати протиправними та скасувати п'ять постанов: № 483-ОД-1-Е, № 484-ОД-1-Е, № 485-ОД-1-Е, № 486-ОД-1-Е, № 487-ОД-1-Е від 14.11.2013 року про накладення санкцій за правопорушення на ринку цінних паперів, що виразилось у невиконанні розпоряджень від 25.03.2013 року № 117-ОД-1-Е, № 118-ОД-1-Е, № 119-ОД-1-Е, № 120-ОД-1-Е, № 121-ОД-1-Е. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за результатами перевірки дотримання Товариством з додатковою відповідальністю «Інтерраф» (далі - Товариство) вимог законодавства про цінні папери та акціонерні товариства, оформленої актом від 01.03.2013 року, Одеським територіальним управлінням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку (далі - Комісія або ТУ НКЦПФР) було встановлено ряд порушень. У зв'язку із цим були винесені розпорядження від 25.03.2013 року № 117-ОД-1-Е, № 118-ОД-1-Е, № 119-ОД-1-Е, № 120-ОД-1-Е, № 121-ОД-1-Е про усунення порушень законодавства з терміном виконання - до 24.04.2013 року. Однак виконати зазначені розпорядження Товариство не мало змоги через скрутне матеріальне становище, у зв'язку із чим позивач звернувся до відповідача із клопотанням про продовження терміну виконання вказаних розпоряджень, яке задоволено не було. В подальшому Товариством були виконані вимоги розпоряджень, однак відповідачем застосовано штрафні санкції за невиконання розпоряджень у відведений строк. Сторона позивача зважає на те, що відповідачу належало задовольнити клопотання про продовження терміну розпоряджень, адже для цього були наявні об'єктивні причини. Однак всупереч принципу пропорційності (адекватності) суб'єктом владних повноважень, без урахування всіх обставин, безпідставно відмовлено у продовженні терміну виконання розпоряджень, що призвело до їх невиконання та притягнення Товариства до відповідальності у вигляді штрафів. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги із викладених вище підстав підтримала у повному обсязі та просила задовольнити позов, додатково пояснивши, що вимоги розпоряджень до теперішнього часу у повному обсязі не виконано. Представник відповідача в судовому засідання позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що п.6 розділу XІV Правил розгляду справ про порушення на ринку цінних паперів та застосування санкцій, затверджених рішенням Накомісії з цінних паперів від 16.10.2012 року № 1470, встановлює право, а не обов'язок уповноваженої особи, яка прийняла розпорядження, прийняти рішення про продовження терміну виконання цього розпорядження. Таким чином, відповідач діяв у відповідності до законодавства та за наявності допущених позивачем порушень законодавства про цінні папери та акціонерні товариства, прийняв обґрунтовані рішення про застосування штрафних санкцій. Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення. Судом встановлено, що на виконання плану-графіку перевірок учасників фондового ринку-емітентів на І квартал 2013 року, затвердженого наказом голови комісії від 28.12.2012 року № 1196, Одеським територіальним управлінням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку з 21.01.2013 року по 01.03.2013 року проведено планову перевірку дотримання ТзДВ «Інтерраф» вимог законодавства про цінні папери та акціонерні товариства, за результатами якої складено акт від 01.03.2013 року. Перевіркою, серед іншого, встановлено, що ТзДВ «Інтерраф»: не оприлюднило у стрічці новин особливу інформацію про зміни у складі посадових осіб, які відбулись згідно рішення загальних зборів акціонерів, проведених 27.03.2012 року; не опублікувало в офіційному друкованому виданні ДКЦПФР особливу інформацію про зміни у складі посадових осіб, які відбулись згідно рішення загальних зборів акціонерів товариства, проведений 27.03.2012 року; не подало до ОТУ НКЦПФР особливу інформацію про зміни у складі посадових осіб, які відбулись згідно рішення загальних зборів акціонерів товариства, проведених 27.03.2012 року; не опублікувало в офіційному друкованому виданні ДКЦПФР особливу інформацію про отримання позики згідно договору № 2 від 19.10.2010 року, укладеного з «Odessa Terminal Holdco Limited»; не подало до ОТУ НКЦПФР особливу інформацію про отримання позики згідно договору № 2 від 19.10.2010 року, укладеного з «Odessa Terminal Holdco Limited», чим порушено вимоги п.2, п.3, п.4 ст.41 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок», п.1 глави 3 розділу ІІ Положення про розкриття інформації емітентами цінних паперів, затвердженого рішення ДК з ЦП та ФР від 19.12.2006 року № 1591 (далі - Положення № 1591). За допущені порушення постановами ТУ НКЦПФР від 25.03.2013 року № 136-ОД-1-Е, № 137-ОД-1-Е, № 138-ОД-1-Е, № 139-ОД-1-Е, № 140-ОД-1-Е на Товариство накладено штрафні санкції в розмірах 510 гривень (х3), 3400 гривень (х2), відповідно. Крім того, розпорядженнями ТУ НКЦПФР від 25.03.2013 року № 117-ОД-1-Е, № 118-ОД-1-Е, № 119-ОД-1-Е, № 120-ОД-1-Е, № 121-ОД-1-Е ТзДВ «Інтерраф» було зобов'язано усунути виявлені в ході перевірки порушення законодавства про цінні папери в термін до 25.04.2013 року. 19.04.2013 року ТзДВ «Інтерраф» звернулось до ТУ НКЦПФР із клопотанням № 27 (а.с.67) щодо подовження терміну виконання вищезазначених розпоряджень про усунення порушень законодавства про цінні папери у зв'язку з фінансовими проблемами підприємства. За результатами розгляду вказаного клопотання листом від 25.04.2013 року № 02/27/164 ТУ НКЦПФР повідомило товариство про залишення вказаного клопотання без задоволення. 13.05.2013 року у відношенні ТзДВ «Інтерраф» постановами № 249-ОД-1-Е, № 254-Д-1-Е, № 255-Д-1-Е, № 256-Д-1-Е, 257-Д-1-Е порушені справи про правопорушення на ринку цінних паперів, якими повноважного представника Товариства зобов'язано прибути до ТУ НКЦПФР 27.05.2013 року для підписання акту про правопорушення на ринку цінних паперів та надання відповідних пояснень з приводу скоєних правопорушень. 27.05.2013 року, за участю повноважної особи Товариства, у відношення ТзДВ «Інтерраф» складено акти про правопорушення на ринку цінних паперів, а розгляд справ про правопорушення на ринку цінних паперів призначено на 10.06.2013 року. 10.06.2013 року для участі у розгляду справи про правопорушення на ринку цінних паперів до ТУ НКЦПФР прибув керівник ТзДВ «Інтерраф» та повноважений представник, які повідомили про обставини, що потребували додаткової перевірки, у зв'язку із чим 10.06.2013 року були винесені постанови про зупинення проваджень по справам про правопорушення на ринку цінних паперів через необхідність проведення додаткової перевірки. Також судом встановлено, що листом від 14.06.2013 року № 35 ТзДВ «Інтерраф» направило до ТУ НКЦПФР пояснення, в яких повідомило про причини скрутного фінансового становища підприємства, зазначивши, що це обумовлено невиконанням «Одеса Термінал Холдко Лімітед» договору позики на поповнення обігових коштів та на фінансування витрат, пов'язаних зі статутною діяльністю підприємства. При цьому позивач просив закрити справу про усунення порушень законодавства про цінні папери, зважаючи на сплату штрафів за постановами від 25.03.2013 року № 136-ОД-1-Е, № 137-ОД-1-Е, № 138-ОД-1-Е, № 139-ОД-1-Е, № 140-ОД-1-Е. 06.11.2013 року справі про правопорушення на ринку цінних паперів були відновлені у зв'язку із з'ясуванням обставин, які спричинили зупинення проваджень, і розгляд справи був призначений на 14.11.2013 року. У зв'язку із невиконанням станом на 14.11.2013 року розпоряджень від 25.03.2013 року № 117-ОД-1-Е, № 118-ОД-1-Е, № 119-ОД-1-Е, № 120-ОД-1-Е, № 121-ОД-1-Е, уповноваженою особою комісії, начальником Одеського ТУ НКЦПФР були винесені постанови № 483-ОД-1-Е, № 484-ОД-1-Е, № 485-ОД-1-Е, № 486-ОД-1-Е, № 487-ОД-1-Е від 14.11.2013 року про накладення санкцій за правопорушення на ринку цінних паперів, якими на ТзДВ «Інтерраф». Штрафні санкції застосовані на підставі п.8 ст.11 Закону України «Про державне регулювання на ринку цінних паперів в Україні», п.1 розділу ХVІІ Правил розгляду справ про порушення вимог законодавства на ринку цінних паперів та застосування санкцій, затверджених рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 16.10.2012 року № 1470, в розмірі 85000 гривень з кожне порушення, на загальну суму 425000 гривень. Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв'язок у їх сукупності, суд вважає зазначені постанови обґрунтованими, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. Відповідно до статті 5 Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні» державне регулювання ринку цінних паперів здійснює Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку. Інші державні органи здійснюють контроль за діяльністю учасників ринку цінних паперів у межах своїх повноважень, визначених чинним законодавством. Згідно з статтею 6 Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні» Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку (НКЦПФР) є державним колегіальним органом, підпорядкованим Президенту України, підзвітним Верховній Раді України. Одним із основних завдань Комісії, згідно статті 7 Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні» є здійснення державного регулювання та контролю за випуском та обігом цінних паперів, захист прав інвесторів шляхом застосування заходів щодо запобігання і припинення порушень законодавства на ринку цінних паперів, застосування санкцій за порушення законодавства у межах своїх повноважень. Відповідно до п. 10 ст. 8 Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні» Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку має право, зокрема, надсилати емітентам, особам, які здійснюють професійну діяльність на ринку цінних паперів, фондовим біржам та саморегулівним організаціям обов'язкові для виконання розпорядження про усунення порушень законодавства про цінні папери та вимагати надання необхідних документів відповідно до чинного законодавства. Статтею 11 Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні», зокрема, за невиконання розпоряджень уповноваженої особи Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку щодо усунення порушень законодавства на ринку цінних паперів передбачена відповідальність юридичних осіб. Відповідно до ст. 11 Закону «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні» Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку накладає на юридичних осіб штрафи, зокрема, за невиконання або несвоєчасне виконання розпоряджень у розмірі від 1 тисячі до 5 тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувані постанови про накладення санкцій за правопорушення на ринку цінних паперів № 483-ОД-1-Е, № 484-ОД-1-Е, № 485-ОД-1-Е, № 486-ОД-1-Е, № 487-ОД-1-Е від 14.11.2013 року винесені у зв'язку із невиконанням ТзДВ «Інтерраф» розпоряджень від 25.03.2013 року № 117-ОД-1-Е, № 118-ОД-1-Е, № 119-ОД-1-Е, № 120-ОД-1-Е, № 121-ОД-1-Е. Крім того, судом встановлено, що 25.03.2013 року ТУ НКЦПФР за невиконання розпорядження про усунення порушень законодавства про цінні папери від 04.02.2013 року № 11-ОД-1-Е у відношенні ТзДВ «Інтерраф» винесено постанову про накладення санкції за правопорушення на ринку цінних паперів № 131-ОД-1-Е, що свідчить про повторність вчинення позивачем правопорушення на ринку цінних паперів. У свою чергу, розпорядженням від 04.02.2013 року № 11-ОД-1-Е позивача було зобов'язано в термін до 14.02.2013 року надати до ТУ НКЦПФР копії документів, які визначені у запиті про надання документів, необхідних для проведення перевірки від 21.01.2013 року № 02/27/47, отже позивачем допущено повторність правопорушення на ринку цінних паперів. При цьому суд відхиляє посилання представника позивача, як на підставу для задоволення позову, на факт оплати штрафних санкцій за постановами ТУ НКЦПФР від 25.03.2013 року № 136-ОД-1-Е, № 137-ОД-1-Е, № 138-ОД-1-Е, № 139-ОД-1-Е, № 140-ОД-1-Е в розмірах 510 гривень (х3), 3400 гривень (х2), відповідно, оскільки дані обставини не нівелюють обов'язку Товариства виконати розпорядження про усунення порушень законодавства про цінні папери, виявлених в ході перевірки, у відведений термін. Суд також критично оцінює доводи сторони позивача про необґрунтовану відмову повноважної особи Комісії в задоволенні клопотання про продовження терміну виконання розпоряджень з огляду на його об'єктивність, обґрунтованість та непропорційність наслідків такої відмови. Так, відповідно до п.6 розділу ХІV Правил № 1470 уповноваженою особою, яка винесла розпорядження про усунення порушень, до моменту спливу терміну виконання розпорядження про усунення порушень за письмовим клопотанням порушника може бути прийнято рішення про продовження терміну виконання цього розпорядження, яке оформляється новим розпорядженням про усунення порушень та протягом трьох робочих днів направляється особі, щодо якої його винесено. Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. При цьому, з огляду на положення ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які Конституцією України віднесені до компетенції цього органу державної влади. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України 21.10.2010 року № П-278/10. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративний суд, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Аналіз приписів КАС України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя. З урахуванням викладеного, виконання повноважень, які покладені на Національну комісію з цінних паперів та фондового ринку, в тому числі щодо прийняття рішення про продовження терміну виконання розпорядження про усунення порушень, є її виключною компетенцією (дискреційними повноваженнями), тобто є правом, а не обов'язком, у зв'язку з чим втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження такого органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства. Таким чином, покладені в основу адміністративного позову доводи позивача про необґрунтовану відмову у продовженні терміну виконання розпоряджень не ґрунтуються на приписах законодавства і є безпідставними. При цьому суд враховує, що в подальшому позивач не був позбавлений права повторно звернутися із відповідним клопотанням, за наявності підстав, про продовження терміну виконання розпоряджень, проте позивач таким правом не скористався. Суд також враховує, що з огляду на повідомлені під час розгляду 10.06.2013 року справ про правопорушення на ринку цінних паперів керівником та повноважною особою ТзДВ «Інтерраф» обставини, розгляд справ про правопорушення на ринку цінних паперів постановами від 10.06.2013 року зупинявся для їх перевірки. Отже фактично термін виконання розпорядження, розгляд питання про притягнення Товариства до відповідальності тощо відкладався, проте і у цей термін ТзДВ «Інтерраф» вимоги розпоряджень виконані не були. Зазначені обставини не заперечувались представником позивача в судовому засіданні. Відповідно до п.8 ч.1 ст.11 Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні» Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку застосовує до юридичних осіб фінансові санкції за невиконання або несвоєчасне виконання рішень Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку або розпоряджень, постанов або рішень уповноважених осіб Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку щодо усунення порушень законодавства на ринку цінних паперів - у розмірі від тисячі до п'яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. За ті самі дії, вчинені повторно протягом року, - у розмірі від тисячі до п'яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; З огляду на викладене та беручи до уваги повторність допущеного правопорушення, суд дійшов висновку про обґрунтованість накладення Комісією на ТзДВ «Інтерраф» штрафів в розмірах 5000 н.м.д.г., відповідно, згідно постанов № 483-ОД-1-Е, № 484-ОД-1-Е, № 485-ОД-1-Е, № 486-ОД-1-Е, № 487-ОД-1-Е від 14.11.2013 року. Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. На підставі встановлених в судовому засіданні фактів, суд приходить до висновку про те, що при винесенні оскаржуваних актів індивідуальної дії відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, пропорційно, своєчасно та з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення. При цьому суд зазначає, що пропорційність - це критерій, який містить поняття мінімальних обмежень стосовно здійснення гарантованих прав та поняття необхідного захисту загальних інтересів у демократичному суспільстві. Мета оскаржуваних актів має бути достатньо важливою для того, щоб вважати їх юридичну дію такою, що переважає над дією конституційного положення, яке гарантує відповідне право. Воно має стосуватися інтересів, захист яких є нагальною і основною потребою у вільному і демократичному суспільстві. Засоби, вибрані задля цієї мети, мають бути виправданими за критерієм пропорційності: a) мати раціональний зв'язок з такою метою, не повинні бути свавільними, несправедливими чи ґрунтуватися на ірраціональних міркуваннях; б) ущемляти відповідне право якомога меншою мірою; і в) їхні наслідки для відповідних прав мають бути пропорційними до цієї мети. З урахуванням викладеного, посилання представника позивача на те, що при винесенні спірних постанов відповідач діяв непропорційно, тільки з огляду на те, що це потягнуло негативні наслідки для позивача при добровільній сплаті раніше накладених штрафних санкцій, та подальшому частковому виконанні розпоряджень, суд оцінює критично, оскільки об'єктивно позивачу було надано достатньо часу для виконання розпоряджень. Таким чином, на підставі ст.10 КАС України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст.11 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними доказів, з'ясувавши обставини у справі; перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, у зв'язку із чим в задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Результат розгляду: denied