Рішення адміністративного суду від 2014-03-28 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з вказаним вище адміністративним позовом до відповідача та просив визнати недійсним податкове повідомлення-рішення від 22.06.2011 року за №0019731720, яким йому було нараховано податкове зобов'язання на суму 197758,52 грн. за платежем орендна плата з фізичних осіб згідно договору оренди землі від 30.09.2008 року. В основу адміністративного позову покладені твердження позивача про те, що прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення є необґрунтованим. Мотивував це тим, що Херсонським окружним адміністративним судом прийнято постанову від 08.12.2010 року та винесено Ухвалу від 25.01.2011 про роз'яснення цієї постанови, згідно яких зобов'язано Генічеську районну державну адміністрацію у Херсонської області звільнити [PERSON] від орендної плати на період рекультивації земельної ділянки та будівництва з 06.11.2008 року, тобто з моменту реєстрації укладеного між останнім та адміністрацією договору про передачу у користування земельної ділянки площею 10,0000 га строком на 49 років з щорічною оплатою оренди у розмірі 162101,40 грн.. Обидва рішення набрали законної сили. Відповідач заперечував проти позову та посилався на той факт, що вказані вище умови не були оговорені у договорі оренди землі та не пройшли державну реєстрацію. А також зазначив, що Генічеською районною державною адміністрацією не були виконані зобов'язання по постанові від 08.12.2010 року та не прийнято відповідного рішення. За результатами розгляду справи Херсонським окружним адміністративним судом прийнято постанову від 04 жовтня 2011 року про задоволення позову. Скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Генічеському районі Херсонської області від 22.06.2011 року за №0019731720. Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в який, посилаючись на допущені судом порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню. Судом першої інстанції встановлено, що 30.09.2008 року між позивачем Генічеською районною державною адміністрацією укладено довгостроковий договір оренди земельної ділянки із земель запасу рекреаційного призначення. Відповідно до пункту 9 договору оренди зазначено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 162101,40 грн.. Вказаний договір був зареєстрований у Генічеському реєстраційному окрузі Херсонської регіональної філії ДП «Центру ДЗК» та вчинено запис у Державному реєстрі земель від 06.11.2008 року за №4АА002202-040872000035. 23.09.2010 року уповноваженими особами складено Акт, згідно до якого обмежено використання земельної ділянки за її цільовим призначенням, оскільки остання знаходиться в затопленому стані орієнтовано на 30%, інша частина - в заболоченому стані, виходячи з чого потребує рекультивації, згідно до «Програми рекультивації кар'єрів піску на Арбатській Стільці», затвердженою рішенням XXXVI сесії Генічеської районної ради V скликання 23.12.2009 року №256. Позивач звернувся з питанням щодо отримання пільг у вигляді звільнення від сплати за орендну плату до Херсонського окружного адміністративного суду, яким прийнято постанову від 08 грудня 2010 року про зобов'язання Генічеської районної державної адміністрації застосувати відносно [PERSON] економічне стимулювання у вигляді звільнення від сплати за землю на період рекультивації земельної ділянки та будівництва за договором оренди землі від 30.09.2008 року з прийняттям відповідного розпорядження. Рішення набрало законної сили. Херсонським окружним адміністративним судом постановлено ухвалу від 25 січня 2011 про роз'яснення постанови від 08.12.2010 року, згідно якої початковою датою застосування економічного стимулювання вважати 06.11.2008 року, тобто дату державної реєстрації договору. Ухвала була оскаржена ДПІ у Генічеському районі в апеляційному порядку до Одеського окружного адміністративного суду, проте за результатами розгляду скарги судом постановлено Ухвалу від 09.09.2011 року про залишення оскаржуваної ухвали без змін. Оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 22.06.2011 року за №0019731720 було прийнято органами ДПІ на підставі несплати позивачем орендної плати по договору оренди. Перевіряючи повноту з'ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке. Суд першої інстанції, на підставі прийнятих рішень Херсонського окружного адміністративного суду від 08.12.2010 року та Одеського апеляційного адміністративного суду від 09.09.2011 року дійшов висновку, що [PERSON] звільнено від плати за землю у вигляді орендної плати щодо земельної ділянки площею 10,0000 га, у зв'язку із чим прийняте податкове повідомлення-рішення від 22.06.2011 року за №0019731720 є неправомірним та підлягає скасуванню, проте апеляційний суд не погоджується з таким висновком на підставі наступного. Апеляційний суд звертає увагу, що оскаржуване податкове повідомлення рішення від 22.06.2011 року за №0019731720 було прийнято вже після 01.01.2011 року, тобто після вступу в дію Податкового кодексу України, яким регулюються відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, врегульовано порядок справляння за землю з фізичних осіб. Відповідно до вимог ст. 14.1.136.Податкового кодексу орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Кодексу передбачено, що плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Згідно до вимог п.п.14.1.73 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу землекористувачі - це юридичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди. Статтею 288 Кодексу визначено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Аналіз вище наведеної норми дає підстави стверджувати, що платником орендної плати є орендар земельної ділянки, зобов'язаний сплачувати плату за землю, початкова дата такої сплати вбачається з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою, відповідно до вимог п.287.1 ст.287 ПК України. Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги стосовно того, що податкова інспекція правомірно не припинила нарахування плати за земельну ділянку, оскільки до договору оренди від 30.09.2008 року не внесено відповідні зміни та не проведено державної реєстрації, тобто не виконано зобов'язання, накладеного рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 08.12.2010 року. Аналізуючи вищевказані норми права в розрізі наявного спору, апеляційний суд дійшов висновку, що оскільки позивач обліковується в ДПІ у Генічеському районі як платник орендної плати за землю та самостійно не сплатив встановлений розмір щорічної орендної плати за умовами договору, органами ДПІ правомірно винесено оскаржуване податкове повідомлення рішення від 22.06.2011 року за №0019731720. Згідно до п.4 ч.1 ст.202 КАС України: «Підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання…». Підсумовуючи все вище зазначене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність скасування постанови окружного адміністративного суду від 04 жовтня 201 року та прийняття нового рішення.

Результат розгляду: denied