Рішення адміністративного суду від 2014-01-23 00:00:00+02

[PERSON] звернулася до суду із даним адміністративним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що 16 січня позивачка придбала у [PERSON] домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] З часу купівлі-продажу домоволодіння, розміри земельної ділянки, на якій знаходиться будинок з господарськими будівлями і спорудами та межі з сусідньою ділянкою - не змінювалися. Площа всієї земельної ділянки, яка належала [PERSON], становила 0,11 га, в тому числі: площа саду - 0,05га, площа подвір"я - 0,06 га. Проте в рішенні Підмихайлівської сільської ради від 25 грудня 1993 року зазначено передати у приватну власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,30 га в тому числі присадибну ділянку, площею 0,05 га. В п.4 даного рішення зазначено, що межі границь погоджені з всіма суміжними користувачами, але враховуючи, що обмір земельних ділянок проведений без достатньої точності, при видачі Державного акту в межах погоджених границь можливі незначні зміни загальної площі. Так, після проведення землевпорядною організацією проектних робіт по виготовленню проекту відводу було виявлено, що згідно існуючих меж площа земельної ділянки, призначеної для обслуговування житлового будинку та господарських будівель в [ADDRESS] складає 0,1067 га. Тому [PERSON] звернулася до сільської ради із заявою про внесення змін в рішення Підмихайлівської сільської ради від 25 січня 2008 року в частині уточнення розміру земельних ділянок, які передаються їй у власність. Рішенням Підмихайлівської сільської ради від 12.05.2011р. було вирішено на наступну сесію підготувати проект рішення по даній заяві. Однак по сьогоднішній день заява позивачки не вирішена. Третій особі на стороні відповідача [PERSON], який являється суміжним із [PERSON] землекористувачем, видано державний акт на право приватної власності на землю, площею 0,1230 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель в [ADDRESS] Дану земельну ділянку [PERSON] успадкував після [PERSON] 18.06.2002 року. Рішенням Підмихайлівської сільської ради №45 від 11.03.2013 року затверджено Акт земельної комісії від 24.01.2013 року про надання дозволу на збільшення земельної ділянки, а рішенням №46 від 11.03.2013 року виділено йому цю ділянку до присадибної. На виділеній [PERSON] вищезазначеним рішенням ділянці, знаходиться колодязь, який входить в склад домоволодіння позивачки по [ADDRESS] У зв"язку з цим [PERSON] звернулася до суду про скасування рішень Підмихайлівської сільської ради №45, 46 від 11.03.2013 року. Та просить поновити їй термін оскарження даних рішень, так як пропустила його з поважних причин. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та просить його задоволити. Представник позивачки підтримала свою довірительку та суду пояснила, що в 2012 році [PERSON] звертався до суду про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON], однак рішенням Калуського міськрайонного суду від 27.06.2012 року за №0908/1985/12р. йому було відмовлено в задоволенні позову. Ухвалою Апеляційного суду від 20.09.2012 року дане рішення залишено без змін. Тоді [PERSON] звернувся із заявою до Підмихайлівської сільської ради про виділення йому земельної ділянки. Якщо залишити в силі вищезазначені рішення сільської Ради, то об"єкти, які купила [PERSON], а саме криниця та сарай, будуть знаходитися на земельній ділянці [PERSON] Представник відповідача, сільський голова Кубрак І.В. , в судовому засіданні пояснив, що рішення які стосуються земельних питань, ним не підписувалися. Земельна ділянка [PERSON] становить 0,1230 га, що і відповідає фактичним обставинам справи. Чим керувалися представники земельної комісії при складанні Акту він не знає. Виділена [PERSON] земельна ділянка в розмірі 0,04 га зачіпає присадибну ділянку позивачки. [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що його дідусеві [PERSON] було надано дозвіл на будівництво житлового будинку за типом проекту Б-112. Відповідно до даного проекту, на генеральному плані садиби зазначено, що криниця №1, яка як стверджує позивачка, входить до складу її домоволодіння, знаходиться на земельній ділянці, яку [PERSON] успадкував. Крім того, сільським головою Кубраком І.В. було погоджено кадастровий план земельної ділянки на загальну площу 0,1630 га, з урахуванням доданих третій особі 0,04 га на підставі Рішення №46 від 11.03.2013 року. Також на підтвердження того, що вищевказану земельну ділянку було виділено правомірно, [PERSON] видано довідку №1301 від 21.06.2013 року ( підписана сільським головою Кубраком І.В.) про те, що "земельна ділянка площею 0,0400 га вказана у акті земельної комісії від 24.01.2013 року, на основі якого приймалися рішення Підмихайлівської сільської ради №46 від 11.03.2013 року, знаходиться в [ADDRESS] Цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Дана земельна ділянка не виділялась та не надавалась у власність чи користування іншим особам". А тому в задоволенні позову просить відмовити. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили те, що після купівлі будинковолодіння [PERSON] користується тою земельною ділянкою та тими господарськими будівлями, як були збудовані [PERSON] Свідки [PERSON], який являється головою земельної комісії та спеціалістом землеупорядником, і [PERSON] - член земельної комісії, в судовому засіданні пояснили, що земельна ділянка третьої особи на стороні відповідача відповідає розмірам зазначеним у свідоцтві про прийняття спадщини за заповітом та державному акті на землю. Земельна комісія вирішила дати дозвіл [PERSON] збільшити територію ділянки на 0,04 га, так як ця ділянка була надана в користування його бабусі [PERSON], однак та її не узаконила. За рахунок якої землі мали виділитись ці 0,04 га [PERSON] вони не знають. Суд, вислухавши доводи сторін, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав: Про те, що 16 січня 2008 року [PERSON] придбала у [PERSON] домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] свідчить договір купівлі-продажу домоволодіння від 16.01.2008 року /а.с.8/, посвідчений приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу [PERSON] Відповідно до відомостей, що містяться в технічному паспорті, домоволодіння складається із: житлового будинку (літера А), сараю, літера Б), сараю (літера Б1), сараю (літера В), вбиральні (літера Г), криниці №1, воріт та огорожі /а.с.20-21/. За ст.120 Земельного кодексу України ( в редакції Закону від 27.04.2007 року) до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Згідно викопіровки з проекту впорядкування присадибних і громадських земель [ADDRESS] площа всієї земельної ділянки [PERSON] становила 0,11 га, в тому числі: площа саду - 0,05 га та площа подвір"я - 0,06 га /а.с.24/. Проте в рішенні Підмихайлівської сільської ради від 25.12.1993 року зазначено передати у приватну власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,30 га, в тому числі присадибну ділянку, площею 0,05 га /а.с.19/. Межі границь погоджені зі всіма землекористувачами /а.с.17-18/. Позивачка неодноразово зверталася до сільської ради про внесення змін в рішення від 25 січня 2008 року /а.с.26/ в частині уточнення розмірів земельних ділянок, які передаються їй у власність про що свідчать заяви [PERSON] /а.с.29-30/. Як встановлено в судовому засіданні, 10 жовтня 2002 року [PERSON], який являється суміжним з позивачкою землекористувачем, видано державний акт на право приватної власності на землю, площею 0,1230 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель в [ADDRESS] /а.с. 25/ на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.06.2002 року /а.с.60/. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.06.2002 року покійній [PERSON] для обслуговування житлового будинку належала земельна ділянка площею 0,1230 га, яку [PERSON] і успадкував такої ж конфігурації та розміром, якою вона була та є на даний час. ЇЇ межі з часу успадкування не змінилися, що було підтверджено свідками [PERSON] та [PERSON] В той же час в акті земельної комісії від 24.01.2013 року /а.с.6/ зазначено, що земельна ділянка [PERSON] не відповідає земельній ділянці у його документах, та комісія вирішила дати дозвіл [PERSON] збільшити присадибну ділянку приблизною площею на 0,04 га. Рішенням Підмихайлівської сільської ради №45 від 11.03.2013 року затверджено акт земельної комісії від 24.01.2013 року /а.с.5/, а Рішенням Підмихайлівської сільської ради №46 від 11.03.2013 року виділено [PERSON] 0,04 га до присадибної ділянки /а.с.7/. Однак допитані в судовому засіданні члени земельної комісії не змогли пояснити суду, які документи [PERSON] вони оглядали та яку невідповідність виявили під час огляду документів. Також ствердили, що земельна ділянка [PERSON] відповідає розміру згідно свідоцтва про прийняття спадщини за заповітом. Члени комісії не змогли дати відповідь на те, з яких фондів слід доділити землю, або хто її захопив. Таким чином суд вважає, що земельна комісія безпідставно прийшла до висновку про надання дозволу [PERSON] збільшити присадибну ділянку. З матеріалів справи вбачається /а.с.10/, що [PERSON] звертався до суду з позовом до Підмихайлівської сільської ради, Калуської РДА, Управління держкомзему в Калуському районі, [PERSON] про усунення порушень права власності, визнання недійсним державного акту на право на землю та власності на земельну ділянку, мотивуючи тим, що межа, яка є спільною між ним та суміжною земельною ділянкою неправомірно і безпідставно змінена, а її розміри значно менші ніж повинні бути, що призвело до збільшення земельної ділянки [PERSON] Рішенням Калуського міськрайонного суду від 27.06.2012 року [PERSON] відмовлено в позові до Підмихайлівської сільської ради, Калуської РДА, Управління держкомзему в Калуському районі та [PERSON] про усунення порушень права власності та визнання недійсним державного акту на право на землю та власності на земельну ділянку. Ухвалою Апеляційного суду від 20.09.2012 р. дане рішення залишено без зміни. Згідно ч.1 ст.72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Зважаючи на те, що в п.1 ч.2 ст. 162 КАС України суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб"єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення, то суд вважає, що рішення Підмихайлівської сільської ради №45 та №46 від 11.03.2013 р. суперечить договору купівлі-продажу домоволодіння [PERSON] та рішенню Калуського міськрайонного суду №0908/1985/12р. від 27.06.2012 року, і тому їх слід скасувати. Відповідно до п.2 ст. 99 КАС України для звернення до суду за захистом своїх прав, свобод і інтересів встановлюється 6-місячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст.102 КАС України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений за клопотанням особи, яка бере участь у справі. Із матеріалів справи вбачається, що оскаржувані рішення Підмихайлівської сільської ради №45 та №46 від 11.03.2013 року [PERSON] отримала тільки 08.07.2013 року на її звернення. /а.с.32-33/. А тому їй слід поновити строк оскарження даних рішень до суду. На підставі викладеного та ст. ст. 120,152 ЗК України,

Результат розгляду: partial