Рішення адміністративного суду від 2014-01-27 00:00:00+02

Позивач, Управління Пенсійного фонду України в м. Добропіллі та Добропільському районі Донецької області, звернулось до Донецького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Відділу державної виконавчої служби Добропільського міськрайонного управління юстиції, в якій просить суд: - визнати бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Добропільського міськрайонного управління юстиції неправомірною; - зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Добропільського міськрайонного управління юстиції вжити передбачені законодавством заходи з примусового виконання виконавчих документів; - зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Добропільського міськрайонного управління юстиції повідомляти позивача про вжиті заходи з примусового виконання виконавчих документів Пенсійного фонду України в м. Добропіллі та Добропільському районі Донецької області шляхом направлення відповідної інформації на адресу стягувача, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». В обґрунтування позовних вимог у адміністративному позові зазначено наступне. 21 лютого 2013 року Відділом державної виконавчої служби Добропільського міськрайонного управління юстиції отримано виконавчий документ Управління Пенсійного фонду України в м. Добропіллі та Добропільському районі № 32/10 від 28 січня 2013 року про стягнення з фізичної особи-підприємця [PERSON] заборгованості у сумі 777,78 грн. 15 березня 2013 року державним виконавцем ВДВС Добропільського міськрайонного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 37069230, яку отримано управлінням 22 березня 2013 року. 7 травня 2013 року ВДВС Добропільського міського управління юстиції отримано виконавчий документ від позивача № ф-13/23 від 19 лютого 2013 року про стягнення з фізичної особи-підприємця [PERSON] заборгованості у сумі 4 572,42 грн, за яким 1 червня 2013 року відкрито виконавче провадження № 38219762. Постанову про відкриття виконавчого провадження № 38219762 отримано управлінням 5 червня 2013 року. 16 травня 2013 року відповідачем від УПФУ в м. Добропіллі та Добропільському районі отримано виконавчий документ № 480/12 від 16 квітня 2013 року про стягнення з фізичної особи-підприємця [PERSON] заборгованості у сумі 170,00 грн, за яким 28 травня 2013 року відкрито виконавче провадження № 38139421. Постанову про відкриття виконавчого провадження № 38139421 отримано управлінням 25 червня 2013 року. 26 грудня 2013 року на підставі ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» позивач ознайомився зі станом реалізації виконавчих проваджень, зазначених вище, про що був складений відповідний протокол. Як встановлено в результаті ознайомлення зі станом реалізації вказаних виконавчих проваджень, відповідачем порушено вимоги ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішень протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження і вимоги ч. 5 ст. 25 цього Закону відповідно до якої, копії постанови про відкриття виконавчого провадження на пізніше наступного робочого дня стягувану та боржнику. Відповідно до ст. 11, 32 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень неупереджено, своєчасно і в повному обсязі. Виконавчі документи у добровільному порядку протягом семи днів з дня відкриття виконавчого провадження боржником не виконані. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ненадання боржником у строки, встановлені для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення. Згідно з ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішення є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувану певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій. Державним виконавцем порушено вимоги ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої, після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж наступний день після закінчення строку, встановленого ч. 2 ст. 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, у разі не виконання постанови. Як вбачається з протоколу ознайомлення, за період з 15 березня 2013 року по 26 грудня 2013 року державним виконавцем не вжито всіх заходів з примусового виконання рішень, передбачених діючим законодавством. В матеріалах виконавчого провадження містяться запити до державної податкової інспекції, МРЕВ, наявне клопотання про тимчасове обмеження права виїзду за кордон. Крім цього, за боржником зареєстровано автомобіль марки BMW-520, [NUMBER], однак, передбачені ст. 52, 57, 58, 62 Закону України «Про виконавче провадження» дії відповідачем не проведені. Враховуючи, що виконавчі документи в примусовому порядку не виконані, управлянню Пенсійного фонду через бездіяльність ВДВС не сплачено 5 520,20 грн. У зв'язку із тривалим невиконання відповідачем виконавчих документів позивача, Управління Пенсійного фонду України в м. Добропіллі та Добропільському районі звернулось до суду із даним позовом (а.с. 2-3). Представник позивача в судовому засіданні надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та просила суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник Відділу державної виконавчої служби Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області до суду не з'явився, 21 та 27 січня 2014 року через канцелярію суду отримані від відділу клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника та заперечення на адміністративний позов, в якому зазначено наступне. На виконанні у ВДВС Добропільського міськрайонного управління юстиції знаходяться виконавчі провадження з примусового виконання вимоги № 480/12 від 16 квітня 2013 року та вимоги № ф-13/230 від 19 лютого 2013 року про стягнення з [PERSON] боргу на користь Управління Пенсійного фонду України в м. Добропіллі та Добропільському районі на загальну суму 4 742,42 грн. Виконавче провадження по справі № 32/10 від 28 січня 2013 року закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку із відкликанням виконавчого документу стягувачем (повідомлення управління № 383 від 31 грудня 2013 року). 28 травня 2013 року по справі № 480/12 від 16 квітня 2013 року державним виконавцем, згідно ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії надіслані сторонам. У наданий для самостійного виконання строк вимоги виконавчого документа боржником не виконані. 1 червня 2013 року по справі № ф-13/230 від 19 лютого 2013 року державним виконавцем, згідно ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії надіслані сторонам. У наданий для самостійного виконання строк вимоги виконавчого документа боржником не виконані. В порядку ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем відділу надіслано запити до реєстраційно-облікових установ: Добропільської об'єднаної державної податкової інспекції щодо виявлення розрахункових рахунків та про джерела отримання доходів боржників; Добропільського ВРЕР, Добропільського Держемагенства, Добропільської реєстраційної служби. Згідно наданим відповідей боржник не працює, розрахункових рахунків не має, зареєстрованого нерухомого майна також не має. Однак, за боржником зареєстрований автомобіль марки BMW-520, [NUMBER]. Відповідачем зазначено, що крім спірних вимог на виконанні у ВДВС перебуває вимога позивача від 3 травня 2013 року № ф-481-У про стягнення з [PERSON] 1 194,03 грн та вимога позивача № ф-719-У від 1 серпня 2013 року про стягнення з [PERSON] 1 194,03 грн Управління Пенсійного фонду України в м. Добропіллі та Добропільському районі 20 грудня 2013 року державним виконавцем на підставі п. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» вищевказані виконавчі провадження (на виконання вимог позивача 480/12 від 16 квітня 2013 року, № ф-13/230 від 19 лютого 2013 року, від 3 травня 2013 року № ф-481-У, № ф-719-У від 1 серпня 2013 року) були об'єднані в зведене виконавче провадження за № 41573402 на загальну суму 7 130,48 грн. Відповідно до п. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа. Крім того, в результаті проведеної роботи працівників відділу з боржником, останній почав самостійно виконувати вимоги виконавчих документів, про що свідчать платіжні документи. На підставі вищевикладеного, відповідач просить суд відмовити в задоволені позову УПФУ у повному обсязі та визнати дії відділу правомірними (а.с. 23-24, 25-28). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - [PERSON], у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином. Причини не явки суду не повідомлені. При вирішенні питання щодо пропуску строку звернення з позовом до суду, судом встановлено наступне. Відповідно ч. 1 п. 2 ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів. Разом із цим, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Як вбачається із позовної заяви, позивачем оскаржується тривале невиконання відповідачем вимог УПФУ, тобто, фактично мова йде про оскарження бездіяльності відповідача, яка, на думку позивача, має місце у спірних правовідносинах. Враховуючи триваючий характер бездіяльності, суд приходить до висновку, Управлінням Пенсійного фонду України в м. Добропіллі та Доброільському районі Донецької області строк звернення до суду із даною позовною заявою не пропущений. При прийнятті рішення по справи суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до п.п. 1.1 - 1.2, 2.1, 3.1 - 3.5 Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 20 травня 2003 року № 43/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 травня 2003 року за № 388/7709, Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень - це комп'ютерна база даних, яка створена за допомогою автоматизованої системи і відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення та надання відомостей про виконавчі дії. Держателем Єдиного реєстру є Державна виконавча служба України, яка забезпечує його ведення. Дані виконавчих документів, що надійшли до органу ДВС, підлягають обов'язковому внесенню до Єдиного реєстру. До Єдиного реєстру обов'язково вносяться відомості про проведення всіх виконавчих дій. Унесення відомостей до Єдиного реєстру здійснюється державним виконавцем або уповноваженою посадовою особою органу ДВС. Відомості про проведення виконавчих дій вносяться до Єдиного реєстру одночасно з виготовленням документа, на підставі якого вчиняється виконавча дія. Відомості про відкладення провадження виконавчих дій, зупинення виконавчого провадження, поновлення виконавчого провадження вносяться до Єдиного реєстру не пізніше наступного робочого дня після винесення відповідних постанов, а про відстрочку або розстрочку виконання рішення - не пізніше наступного робочого дня після надходження відповідного рішення. Постанови державного виконавця, а також інші документи виконавчого провадження виготовляються за допомогою Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень. Оскільки відповідачем не виконано вимога суду про наданння суду всіх матеріалів спірних виконавчих проваджень, судом крім інших доказів, що надані сторонами, використана інформація Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень (електронний ресурс https://trade.informjust.ua; ідентифікатор доступу до ВП № 38219762 - Е4Б1В5815Б5Б, ідентифікатор доступу до ВП № 38139421 - 822207Б9Д43Г). Відповідно до ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів. Враховуючи наведене вище, суд встановлює обставини по справі та вирішує справу по суті на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. На виконанні у ВДВС Добропільського міськрайонного управління юстиції перебуває зведене виконавче провадження, у складі якого перебувають виконавчі провадження з виконання вимог Управління Пенсійного фонду України у м. Добропіллі та Добропільського району про стягнення з [PERSON] коштів на загальну суму 7 130,48 грн, а саме: - ВП 38139421 (відкрито 28 травня 2013 року) з примусового виконання вимоги УПФУ в м. Добропіллі Донецької області № 480/12 від 16 квітня 2013 року щодо стягнення зі [PERSON] на користь управління боргу в розмірі 170,00 грн (а.с. 7); - ВП 38219762 (відкрито 1 червня 2013 року) з примусового виконання вимоги УПФУ в м. Добропіллі Донецької області № ф-13/230 від 19 лютого 2013 року щодо стягнення зі [PERSON] на користь управління боргу в розмірі 4 572, 42 грн (а.с. 6); - 5 червня 2013 року ВДВС Добропільського міськрайонного управління юстиції отримано вимогу управління Пенсійного фонду України в м Добропіллі та Добропільському районі Донецької області № ф-481-У від 3 травня 2013 року на боржника [PERSON] на суму 1 194,03 грн (виконавче провадження відкрито 5 червня 2013 року) (а.с. 9); - 23 серпня 2013 ВДВС Добропільського міськрайонного управління юстиції отримано вимогу управління Пенсійного фонду України в м Добропіллі та Добропільському районі Донецької області № ф-719-У від 1 серпня 2013 року на суму 1 194,03 грн (виконавче провадження відкрито 29 серпня 2013 року) (а.с. 9). Як встановлено в судовому засіданні, ВП 37069230, яке було відкрито 15 березня 2013 року, з примусового виконання рішення УПФУ в м. Добропіллі Донецької області № 32/10 від 28 січня 2013 року щодо стягнення зі [PERSON] на користь управління боргу в розмірі 778,78 грн (а.с. 8), закінчено у зв'язку із відкликанням УПФУ виконавчого документу. Зазначене не оспорюється позивачем по справі. Спірні виконавчі провадження (ВП № 38139421 та ВП № 3821976) станом на час розгляду справи знаходяться на виконанні ВДВС та 20 грудня 2013 року відповідно до ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» об'єднані у зведене виконавче провадження за № 41573402 (а.с. 38-41). При прийнятті рішення по справі суд керується наступним. Ст. 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно із ч. 1 ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України "Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21 квітня 1999 року (із змінами та доповненнями) (далі - Закон № 606-XIV) та Інструкцією з організації примусового виконання рішень № 512/5 від 2 квітня 2012 року (далі - Інструкція). Так, у відповідності до Закону № 606-XIV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Згідно зі ст. 2 Закону № 606-ХІV примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. У відповідності до ч. 1 ст. 11 Закону № 606-ХІV, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Згідно із ст. 25 Закону № 606-ХІV у постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова. Відповідно до ст. 27 Закону № 606-ХІV у разі ненадання боржником у строки, встановлені ч. 2 ст. 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення. Статтею 32 Закону № 606-ХІV передбачені заходи примусового виконання рішень, якими є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням. Згідно із ст. 52 Закону № 606-ХІV звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються. На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця. У разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує десяти розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване це житло, не здійснюється. У такому разі державний виконавець зобов'язаний вжити всіх заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника. У відповідності до ч. 1 ст. 55 Закону № 606-ХІV державний виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. Зазначені особи зобов'язані подати на запит державного виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває в них, та майно чи кошти, які вони мають передати боржнику. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що після надходження від зазначених осіб відомостей про наявність майна боржника державний виконавець описує таке майно, вилучає його і реалізує у встановленому цим Законом порядку. У разі якщо особа, у якої перебуває майно боржника, перешкоджає державному виконавцю в його вилученні, таке майно вилучається державним виконавцем у примусовому порядку. Згідно зі ст. 57 Закону № 606-ХІV арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Як вбачається з матеріалів справи, перша постанова про відкриття виконавчого провадження, що виконуються відповідачем в рамках зведеного виконавчого провадження, з примусового виконання рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Добропіллі Донецької області № 480/12 від 16 квітня 2013 року щодо стягнення зі [PERSON] на користь управління боргу в розмірі 170,00 грн (бездіяльність щодо виконання якої оскаржується позивачем), була прийнята 28 травня 2013 року; Послідуючі постанови про відкриття виконавчих проваджень, що виконуються відповідачем в рамках зведеного виконавчого провадження, приймалися Відділом державної виконавчої служби у наступній послідовності: - друга постанова про відкриття виконавчого провадження (ВП 38219762) з примусового виконання вимоги Управління Пенсійного фонду України в м. Добропіллі Донецької області № ф-13/230 від 19 лютого 2013 року щодо стягнення зі [PERSON] на користь управління боргу в розмірі 4 572, 42 грн (бездіяльність щодо виконання якої також оскаржується позивачем) була прийнята 1 червня 2013 року (а.с. 6); - третя постанова про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вимоги Управління Пенсійного фонду України в м Добропіллі та Добропільському районі Донецької області № ф-481-У щодо стягнення з [PERSON] на користь управління боргу у розмірі 1 194,03 грн (бездіяльність щодо виконання якої не є предметом розгляду цієї справи) прийнята 5 червня 2013 року (а.с. 9); - четверта постанова про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вимоги Управління Пенсійного фонду України в м Добропіллі та Добропільському районі Донецької області № ф-719-У від 1 серпня 2013 року щодо стягнення з [PERSON] на користь управління боргу у розмірі 1 194,03 грн (бездіяльність щодо виконання якої не є предметом розгляду цієї справи) прийнята 29 серпня 2013 року (а.с. 9); Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону № 606-ХІV, державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Однак, станом на час закінчення зазначеного строку, виконавчі провадження з виконання вимоги позивача № ф-13/230 від 19 лютого 2013 року (6-ти місячний строк для виконання сплинув 1 грудня 2013 року) та рішення позивача № 480/12 від 16 квітня 2013 року (6-ти місячний строк для виконання сплинув 28 листопада 2013 року), виконані не були. Суду не надано доказів на підтвердження доводів відповідача про те, що останнім дійсно протягом зазначеного строку виконувались в повному обсязі вимоги ст. 32 Закону № 606-ХІV, тобто, здійснювались всі заходи з примусового виконання зазначених вище рішень позивача (в тому числі: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням). Відповідно до матеріалів справи (а.с. 9) 13 жовтня 2013 року відповідачем був надісланий запит до Добропільської об'єднаної державної податкової інспекції та 14 жовтня 2013 року отримано відповідь, відповідно до якої [PERSON] не працює, не має розрахункових рахунків; та 18 жовтня 2013 року - запит до Центру ДАІ 1418 (ЦНППВАЗ м. Добропілля) при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області (а.с. 35), на який 18 жовтня 2013 року з ЦНППВАЗ м. Добропілля надійшла інформація (довідка № 9/18-1005 від 18 жовтня 2013 року) про знаходження у власності [PERSON] транспортного засобу BMW-520 [NUMBER] 1980 р.в. (а.с. 35), але зазначені дії не є заходами з примусового виконання виконавчих документів, зазначених у ст. 32 Закону № 606-ХІV. Таким чином, всупереч приписів ч. 1 ст. 11 Закону № 606-ХІV, відповідно до яких державний виконавець зобов'язаний вживати всі передбачені цим Законом заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, та приписів ч. 2 ст. 30 цього ж Закону № 606-ХІV, відповідно до яких державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, - відповідачем всі передбачені Законом заходи здійснені не були, як і не були виконані вимога позивача № ф-13/230 та рішення позивача № 480/12 від 16 квітня 2013 року. Крім цього, запит до ДПІ за наявними матеріалами справи був першою дієї відповідача, яка була спрямована на забезпечення реального виконання спірних виконавчих проваджень, тобто, зазначий запит був зроблений тільки після спливу більш ніж 4 місяців після відкриття спірних виконавчих проваджень. Запити ж до ЄДР за отриманням інформації щодо наявності у [PERSON] речових прав на нерухоме майно відповідачем взагалі були направлені тільки 18 грудня 2013 року - після спливу 6-ти місячного строку після відкриття виконавчих проваджень (а.с. 32). Того ж дня, 18 грудня 2013 року, державним реєстратором надано відповіді: інформаційна довідка з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 14872407, відповідно до якої відсутні відомості щодо наявності у [PERSON] речових прав на нерухоме майно (а.с. 29); інформаційна довідка з Державного реєстру іпотек № 14872264 за [PERSON], відповідно до якої відсутні відомості щодо наявності у [PERSON] речових прав на нерухоме майно (а.с. 30); інформаційна довідка з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 14872071, відповідно до якої відсутні відомості щодо наявності у [PERSON] речових прав на нерухоме майно (а.с. 31); інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 14871841, відповідно до якої відсутні відомості щодо наявності у [PERSON] речових прав на нерухоме майно (а.с. 32). Таким чином, жодного заходу примусового виконання вимог позивача, передбачених ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження», та бездіяльність з виконання яких є предметом розгляду у цій справі, станом на час закінчення передбаченого ч. 2 ст. 30 цього ж Закону № 606-ХІV, відповідачем здійснено не було. Крім цього, відповідачем не були надані суду докази щодо здійснення контролю за ходом виконання спірних виконавчих проваджень. Беручи до уваги встановлені судом обставини, суд приходить до висновку про наявність протиправної бездіяльності з боку відповідача при виконанні вимоги позивача № ф-13/230 та рішення позивача № 480/12 від 16 квітня 2013 року - в частині невиконання зазначених виконавчих документів протягом строку, передбаченого Законом України «Про виконавче провадження», тобто, протягом більш, ніж 6 місяців: у період з дня відкриття цих проваджень і до часу приєднання їх до зведеного виконавчого провадження. Тому позовні вимоги позивача в частині визнання неправомірною бездіяльності відповідача при виконанні вимоги позивача № ф-13/230 та рішення позивача № 480/12 від 16 квітня 2013 року УПФУ - підлягають задоволенню частково, а саме, підлягають задоволенню в частині визнання бездіяльності при виконанні цих рішень у період з часу відкриття цих виконавчих проваджень (ВП №з 38219762 - з 1 червня 2013 року, ВП № 38139421 - з 28 травня 2013 року) і до часу приєднання їх до зведеного виконавчого провадження № 41573402, тобто, до 20 грудня 2013 року. Суд відхиляє доводи відповідача, що певні дії ним все ж таки виконувались і що в результаті цих ій боржник (третя особа по справі) частково погасила існуючу заборгованість, що підтверджується відповідними квитанціями (а.с. 33-34), так як добровільне виконання божником виконавчих документів не є належним доказом того, що сплата боржником заборгованості є результатом саме виконавчих дій державного виконавця. Як вже зазначалось судом, відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження», строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа. Таким чином, строк виконання виконавчих проваджень № 38219762 та № 38139421 з моменту приєднання їх до зведеного виконавчого провадження № 41573402, обчислюється саме з 20 грудня 2013 року. Станом на час розгляду справи цей строк становить 1 місяць 7 днів, а отже, враховуючи положення ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження», не є порушеним. Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні вимог позивача в частині визнання незаконною бездіяльності відповідача при виконанні вимоги позивача № ф-13/230 та рішення позивача № 480/12 від 16 квітня 2013 року з часу приєднання цих виконавчих проваджень до зведеного виконавчого провадження, тобто, з 20 грудня 2013 року. З цих же підстав суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог позивача і в частині зобов'язання ВДВС Добропільського міськрайонного управління юстиції вжити передбачені законодавством заходи з примусового виконання виконавчих документів та зобов'язати ВДВС Добропільського міськрайонного управління юстиції повідомляти позивача про вжиті заходи з примусового виконання виконавчих документів Пенсійного фонду України в м. Добропіллі та Добропільському районі Донецької області шляхом направлення відповідної інформації на адресу стягувача, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Крім цього, щодо позовних вимог позивача про зобов'язання ВДВС повідомляти позивача про вжиті заходи з примусового виконання виконавчих документів Пенсійного фонду України в м. Добропіллі та Добропільському районі Донецької області шляхом направлення відповідної інформації на адресу стягувача, суд зазначає наступне. Суд вправі зобов'язати ВДВС усунути допущені останнім порушення (якщо вони не усунені ним самостійно) або іншим шляхом поновити порушені права чи свободи заявника. Але при цьому це має відбуватись тільки у випадку, якщо ці дії, бездіяльність чи рішення відповідача визнаються судом неправомірними і якщо ця неправомірність не усунута станом на час розгляду справи (триває), та тільки в тій частині, в якій зазначені дії чи рішення відповідач беззаперечно зобов'язаний здійснити. Відповідно до Закону № 606-XIV на державного виконавця не покладено обов'язок повідомляти стягувача про вжиті заходи з примусового виконання виконавчих документів, наданих останнім - згідно ч. 1 ст. 31 Закону № 606-ХІV боржнику в обов'язковому порядку направляються тільки копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, які державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження. Відповідно, суд не вправі зобов'язувати певних осіб до вчинення тих дій, які ці особи не повинні робити. З огляду на наведене вище, суд дійшов до висновку про необхідність часткового задоволення адміністративного позову Управління Пенсійного фонду України в м. Добропіллі та Добропільському районі Донецької області.

Результат розгляду: partial