Рішення адміністративного суду від 2014-01-23 00:00:00+02

Товариство з обмеженою відповідністю «Богдан - Авто Дніпропетровськ» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 20.09.2013 року № 0003452201 та № 0003462201. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що Лівобережною об'єднаною державною податковою інспекцією м. Дніпропетровська проведено позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Богдан - Авто Дніпропетровськ» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 28.07.2011 року по 30.06.2013 року, за результатами якої, складено акт № 428/22-1/37806383. На підставі акту перевірки, винесені податкові повідомлення-рішення від 20.09.2013 року № 0003452201, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на суму 1864992 грн. та № 0003462201, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 2755234 грн. 50 коп. Позивач вважає висновки податкового органу, викладені в акті перевірки є безпідставними та необґрунтованими, а тому, винесені податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню. У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись при цьому на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що за результатами перевірки податковий орган прийшов до висновків щодо порушення позивачем податкового законодавства, які є обґрунтованими та підтверджені письмовими доказами, а тому, при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень - рішень Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На підставі вищенаведеного, просить суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з огляду на наступне. Відповідно до п.п. 20.1.4. п. 20.1. ст. 20 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом. Згідно з п. 75.1. ст. 75 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Відповідно до ст.75.1.2. статті 75 Податкового кодексу України (далі - ПК України), документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи органу державної податкової служби і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом. Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні органу державної податкової служби. Згідно із ст.78.1., 78.4, 79.2 ПК України документальна позапланова виїзна перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин: за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту; виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит органу державної податкової служби протягом десяти робочих днів з дня отримання запиту. Про проведення документальної позапланової перевірки керівник органу державної податкової служби приймає рішення, яке оформлюється наказом. У період з 12.08.2013 року по 22.08.2013 року, на підставі направлень від 12.08.2013 року № 96- № 99, виданих Лівобережною ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області, згідно з пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п. 82.1 ст. 82 Податкового кодексу України, було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Богдан-Авто Дніпропетровськ» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 27.08.2011 року по 30.06.2013 року. Проведеною перевіркою Товариства з обмеженою відповідальністю « Богдан - Авто Дніпропетровськ» встановлено порушення вимог: - пп.14.1.27, 14.1.36, 14.1.267 п.14.1 ст.14, пп.138.2, 138.10.3, 138.10.5 п.138.10 ст.138, пп. 186.2.1, 186.2.2. п. 186.2, 186.3 ст. 186 Податкового кодексу України, внаслідок чого позивачем занижено податок па прибуток на загальну суму 1500805 грн., у тому числі по періодам: за 4 квартал 2011 року на суму 44057 грн., за 1 квартал 2012 року на суму 189848 грн., за 2 квартал 2012 року на суму 419455 грн., за 3 квартал 2012 року на суму 465271 грн., 4 квартал 2012 року на суму 382174 грн.; - пп. 14.1.27, 14.1.36 п. 14.1 ст.14, п.185.1 ст.185, п.188.1 ст. 188, п. 189.4 ст.189, п. 198.1, 198.3 ст.198 Податкового кодексу України, внаслідок чого позивачем занижено податок на додану вартість на загальну суму 1836143 грн., в тому числі по періодам: за березень 2012 року - 165426 грн., за травень 2012 року - 22440 грн., за червень 2012 року - 146186 грн., за липень 2012 року - 69018 грн., за серпень 2012 року - 104542 грн., за вересень 2012 року - 259793 грн., за жовтень 2012 року - 96504 грн., за листопад 2012 року - 37939 грн., за грудень 2012 року - 159470 грн., за січень 2013 року - 91832 грн., за лютий 2013 року - 156846 грн., за березень 2013 року - 108918 грн., за квітень 2013 року - 180282 грн., за травень 2013 року - 142810 грн., за червень 2013 року на суму 94137 грн.; - пп. 49.18.1 п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України, а саме, несвоєчасно подано до ДПІ декларацію з податку на додану вартість за серпень 2012 року. За результатами перевірки складено акт від 30.08.2013 року № 428/22-1/37806383. Не погодившись з висновками, викладеними у акті перевірки ТОВ «Богдан - Авто Дніпропетровськ» подало до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області заперечення № 409 від 10.09.2013 року. Листом за № 7210/10/22-1 від 17.09.2013 року Лівобережна об'єднана державна податкова інспекція м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області повідомило позивача про те, що висновки за результатами акту перевірки від 30.08.2013 року є правомірними та обґрунтованими. 20.09.2013 року на підставі акту перевірки від 30.08.2013 року № 428/22-1/37806383 винесені податкові повідомлення - рішення № 0003452201, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на суму 1864992 грн. та № 0003462201, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 2755234 грн. 50 коп. Як вбачається з матеріалів справи, що за період з 28.07.2011 року по 31.12.2012 року позивачем задекларовано дохід в сумі 29439007 грн. Перевіркою повноти визначення доходу, що враховується при визначенні об'єкту оподаткування за вищевказаний період встановлено його заниження на загальну суму 3310760 грн., в тому числі по періодах: у 1 кварталі 2012 року на суму 5238760 грн., у 2 кварталі 2012 року на суму 938733 грн., у 3 кварталі 2012 року на суму 1170133 грн., у 4 кварталі 2012 року на суму 673134 грн. Судом встановлено, що 01.08.2011 року між позивачем та Дочірнім підприємством «Автоскладальний завод №2» Публічного акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Богдан Моторс» було укладено агентський договір №АГ-52/11-10, згідно з яким позивач за агентську винагороду зобов'язується надавати ДП «Автоскладальний завод №2» ПАТ «Автомобільна компанія «Богдан Моторс» послуги по сприянню у вчиненні від імені та за рахунок ДП «Автоскладальний завод №2» ПАТ «Автомобільна компанія «Богдан Моторс» дій по пошуку потенційних покупців на його продукцію, проведенню з ними переговорів та укладанню договорів постачання чи купівлі-продажу. Крім того, 01.08.2011 року між позивачем та ДП «Автоскладальний завод №2» ПАТ «Автомобільна компанія «Богдан Моторс» було укладено дилерський договір №ДК-51/11, згідно з яким ДП «Автоскладальний завод №2» ПАТ «Автомобільна компанія «Богдан Моторс» надає для реалізації позивачу автомобілі «Хюндай», а позивач зобов'язується реалізувати отриману продукцію. 31.12.2011 року між тими ж сторонами було укладено дилерський договір на тих же умовах зі строком дії до 31.12.2012 року. 21.12.2011 року між позивачем та ТОВ «Хюндай Мотор Україна» було укладено дилерський договір №ДД0052, згідно з яким ТОВ «Хюндай Мотор Україна» надає для реалізації позивачу автомобілі «Хюндай», а позивач зобов'язується реалізувати отриману продукцію. 26.12.2012 року між позивачем та ТОВ «Хюндай Мотор Україна» було укладено агентський договір № АГ0052, згідно з яким позивач за агентську винагороду зобов'язується надавати ДП «Автоскладальний завод №2» ПАТ «Автомобільна компанія «Богдан Моторс» послуги по сприянню у вчиненні від імені та за рахунок ДП «Автоскладальний завод №2» ПАТ «Автомобільна компанія «Богдан Моторс» дій по пошуку потенційних покупців на його продукцію, проведенню з ними переговорів та укладанню договорів постачання чи купівлі-продажу. На виконання вказаних договорів платник податків у періоді, що перевіряється, отримував автомобілі Хюндай від ДП «Автоскладальний завод №2» ПАТ «Автомобільна компанія «Богдан Моторс» та ТОВ «Хюндай Мотор Україна» на відповідальне зберігання. Отримані автомобілі були оприбутковані на збалансований рахунок позивача та зберігалися на складській площі за адресою вул. Каштанова у м. Дніпропетровську. У періоді, що перевіряється, автомобілі, отримані від ДП «Автоскладальний завод №2» ПАТ «Автомобільна компанія «Богдан Моторс» та Хюндай ТОВ «Хюндай Мотор Україна» були передані третім особам, що підтверджується відповідними актами приймання-передачі, довіреностями на представників третіх осіб та реєстром документів по збалансованому рахунку позивача. При цьому, наявність факту передачі автомобілів на підставі актів приймання-передачі конкретним особам третіх осіб, реєстри документів, що свідчать про рух по збалансованому рахунку, відсутність факту повернення конкретних автомобілів у володіння позивача вбачається постачання ним невласного товару, а отже фактично виконання ним агентських договорів, що передбачає агентську винагороду у розмірі, встановленому додатками до агентських договорів. Враховуючи додаток №1 ТОВ «Бондан - Авто Дніпропетровськ» за вищевказану операцію повинен нарахувати агентську винагороду у сумі 5600 грн. Таким чином, позивачем були здійснені посередницькі операції на виконання договорів №АГ-52-52/11-10 від 01.08.2011 року та № АГ0052 від 26.12.2012 року, проте звіти комісіонерів не винесено та до доходів не включено суму винагороди за агентські послуги. Всього агентська винагорода за даною перевіркою складає за 2012 рік 3310760грн., проте, в порушення вимог пп. 135.4.1. п.135.4 ст.135 Податкового кодексу України, згідно з яким винагорода агента включається до складу доходу від операційної діяльності, вона не включена до податкового обліку. Таким чином, на підставі вищевказаних обставин було встановлено заниження платником податків доходу від операційної діяльності на суму 330760 грн. Крім того, перевіркою повноти визначення витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування за період з 28.07.2011 року по 31.12.2012 року встановлено їх завищення на загальну суму 3817686 грн., у т.ч. по періодам: у 4 кварталі 2011 року на суму 191551 грн., у 1 кварталі 2012 року на суму 375277 грн., у 2 кварталі 2012 року на суму 1058672 грн., у 3 кварталі 2012 року на суму 1045442 грн., у 4 кварталі 2012 року на суму 1146744 грн. Перевіркою відображених показників за вищевказаний період встановлено, що на формування цих показників мало вплив, включення до складу валових витрат собівартості придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг) - автомобілів. Проведеною перевіркою встановлено завищення задекларованих позивачем показників на суму 649089 грн. Згідно наданих до перевірки первинних документів встановлено, що ТОВ «Богдан-Авто Дніпропетровськ» було отримано та віднесено до рахунку № 90 «Собівартість реалізованої продукції» та податкової декларації з податку на прибуток вартість отриманих запчастин. При цьому, основним постачальником запчастин до автомобілів є ТОВ «Хюмер Україна» та ТОВ «Український автомобільний холдинг». Проведеною перевіркою встановлено, що позивачем було укладено дилерський договір №ДД0052 від 31.12.2012 року з ТОВ «Хюндай Мотор Україна», згідно з яким ТОВ «Хюндай Мотор Україна» є дистрибьютером, а ТОВ «Богдан-Авто Дніпропетровськ» - дилером. Згідно договору № ДД0052 від 31.12.201 року, дилер обов'язаний ні реалізовувати, ні рекламувати автомобілі, надані не дистрибьютером. Не використовувати, не продавати та не рекламувати запасні частини до автомобілів, надані не дистрибьютером. Отже, отримані у перевіряємому періоді запчастини від ТОВ «Хюмер Україна» та ТОВ «Український автомобільний холдинг» не пов'язані з веденням господарської діяльністю підприємства ТОВ «Богдан-Авто Дніпропетровськ». Перевіркою відображених показників за період з 28.07.2011 року по 31.12.2012 року у загальній сумі 779348 грн. встановлено, що на формування цих показників мало вплив, включення до складу валових витрат вартості отриманих послуг ведення бухгалтерського та податкового обліку. Основним постачальником вказаних послуг ведення бухгалтерського та податкового обліку є ТОВ «Консультаційно -аудиторська фірма «Богдан» на підставі договору № 27 від 10.01.2012 року. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Для забезпечення ведення бухгалтерського обліку відповідно до вказаного підприємство самостійно обирає форми його організації: - введення до штату підприємства посади бухгалтера або створення бухгалтерської служби на чолі з головним бухгалтером; - користування послугами спеціаліста з бухгалтерського обліку, зареєстрованого як підприємець, який здійснює підприємницьку діяльність без створення юридичної особі; - ведення на договірних засадах бухгалтерського обліку централізованою бухгалтерією або аудиторською фірмою; - самостійне ведення бухгалтерського обліку та складання звітності безпосередньо власником або керівником підприємства. При цьому, организація бухгалтерского обліку, по якому його ведення та складання фінансової звітності здійснюється безпосередньо власником чи керівником підприємства при введені у штат підприємства посади бухгалтера, Законом не передбачено. Згідно наданих до перевірки штатного розкладу та відомостей щодо нарахування заробітної плати встановлено, що на підприємстві з листопада 2011 року по теперішній час є посада бухгалтера. Таким чином, отримання у перевіряємому періоді бухгалтерських послуг від ТОВ «Консультаційно -аудиторська фірма «Богдан» суперечить вимог діючого законодавства. Також, ТОВ «Консультаційно -аудиторська фірма «Богдан» знаходиться за податковою адресою: Київська область, м. Васильків, вул. Декабристів, 45, проте, у актах виконаних робіт, які ТОВ «Богдан - Авто Дніпропетровськ» щодо послуг ведення бухгалтерії та податкового обліку, місце складання актів прийняття робіт вказано м. Київ Згідно п.186.3.ст.186 Податкового Кодексу України, місцем постачання зазначених у цьому пункті послуг вважається місце, в якому отримувач зареєстрований як суб'єкт господарювання або - у разі відсутності такого місця - постійного чи переважного його проживання. До таких послуг належать і аудиторські. Згідно п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрату обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. 1 Таким чином, до складу валових витрат підприємства відноситься вартість товарів (послуг), які підтверджені первинними документуй - накладними, актами виконаних робіт. Пунктом 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність Україні» визначено перелік обов'язкових реквізитів первинних документів, а саме: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Крім того, відповідно п. 2.4 Наказу Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88 «Про затвердження Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб. відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа. Судом встановлено, що до складу валових витрат включено отримання товарів по накладним, які не відповідають вимогам первинних документів, а саме, місце складання не відповідає дійсності. З огляду на вимоги законодавства витрати на отримання бухгалтерських послуг в розмірі 108856 грн. були неправомірно включені позивачем до витрат за відсутності достовірних, правильно складених первинних документів на підтвердження реальності отримання ним послуг, за відсутності зв'язку їх з господарською діяльністю позивача та за відсутності реальності отримання бухгалтерських послуг від ТОВ «Консультаційпо-аудиторська фірма «Богдан». Також, перевіркою встановлено завищення позивачем витрат на збут на суму 2711300 грн. До складу витрат позивачем включено вартість отриманих послуг з оренди приміщень, комунальні послуги, та послуги оренди обладнання на суму 1193283 грн. Так, постачальником послуг з оренди приміщень було ТОВ «Автомобільна група «Богдан» на підставі договорів № 96 від 18.07.2011 року, №97 від 18.07.2011 року, № 76 від 25.08.2012 року. Перевіркою достовірності отримання вказаних послуг з оренди приміщення обладнання зі змісту первинних документів, зокрема, з актів приймання-передачі послуг від ТОВ «Автомобільної групи «Богдан» встановлено, що послуги отримані в м. Києві. Проте, згідно пп. 186.2.2 п. 186.2 ст.186 Податкового кодексу України, місцем постачання послуг, що пов'язані з нерухомим майном є фактичне місцезнаходження нерухомого майна, отже, отримання у м. Київ послуг з оренди приміщень, які знаходяться у м. Дніпропетровську, суперечить вимогам законодавства. З огляду на вищевикладене, вартість отриманих послуг з оренди приміщень, комунальні послуги цих приміщень та послуги оренди обладнання на суму 1193283 грн. були неправомірно включені позивачем до витрат на збут за відсутності достовірно складених первинних документів. Крім того, позивачем було укладено з ТОВ «Охоронна агенція «Сердолік» договір №1202 від 30.12.2011 року щодо охорони приміщень, складського майданчика. Перевіркою достовірності отримання вказаних послуг з охорони приміщень зі змісту первинних документів, зокрема, з актів приймання-передачі послуг від ТОВ «Охоронна агенція «Сердолік» встановлено, що послуги отримані в м. Києві. Проте, відповідно пп.186.2.2 п.186.2 ст.186 ПКУ, що місцем постачання послуг, що пов'язані з нерухомим майном є фактичне місцезнаходження нерухомого майна, отже, отримання у м. Київ послуг з оренди охорони приміщень та складського майданчику. які знаходяться у м. Дніпропетровську, суперечить вимогам податкового законодавства, у зв'язку з наведеним, вартість отриманих послуг з охорони приміщень та складського майданчику на суму 1193283 грн. були неправомірно включені позивачем до витрат на збут. Також, вартість придбання та розміщення реклами Хюндай на суму 462282 грн. Так, постачальником послуг з реклами було, зокрема, ПП «Мілайн». Перевіркою встановлено розміщення на біг - бордах реклами товарного знаку Хюндай. Згідно пп. 138.10.3 п.138.10 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати на збут включають витрати пов'язані з реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, зокрема, витрати на рекламу. Проте, вартість послуг з реклами товарного знаку Хюндай не мають зв'язку з власною господарською діяльністю позивача, оскільки передбачають рекламу чужого товарного знаку, а доказів укладання ліцензійного договору на право власності торгової марки Хюндай або інших належно оформлених прав на використання даного товарного знаку не надано. Отже, до витрат неправомірно включено вартість послуг реклами за відсутності зв'язку її з господарською діяльністю позивача, оскільки послуги придбавалися для забезпечення невласної господарської діяльності, для реклами невласної торгової марки. Крім того, до складу валових витрат позивачем було включено вартість послуг з ремонтування, передпродажної підготовки, тонування, мийки, рихтувально-малярних робіт на суму 26400 грн. Постачальником вказаних послуг було ТОВ «Український автомобільний холдинг». Позивачем неправомірно було включено до витрат на збут за відсутності зв'язку їх з господарською діяльністю позивача, оскільки послуги придбавалися для забезпечення невласної господарської діяльності, для підготовки до продажу невласних автомобілів. Крім того, дилерським договором з ТОВ «Хюндай Мотор Україна» передбачено компенсацію за здійснення ремонтування автомобілів, малярно-рихтувальних робіт Позивачем або субпідрядною організацією. Основним постачальником даних послуг є ТОВ «Український автомобільний холдинг». Враховуючи те, що позивач має можливості для відповідного обслуговування автомобілів, вбачається відсутність наміру отримання ним прибутку, оскільки ним здійснюються витрати на послуги, які він міг виконати самостійно. Отже дані витрати протиправно включені до витрат на збут, оскільки вони, по-перше, надані щодо автомобілів, які не перебувають у власності позивача. Також, до складу валових витрат позивачем було включено зарплату персоналу зі збуту на суму 679193 грн. У відповідності до пп.138.10.3 п.138.10 ст.138 Податкового кодексу України витрати на збут включають витрати пов'язані з реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, зокрема, оплату праці працівникам підрозділів, що забезпечують збут. Проте, оплата праці персоналу зі збуту не має зв'язку з власною господарською діяльністю позивача, оскільки передбачає оплату праці працівників, які забезпечували збут невласних автомобілів, тобто забезпечували виконання невласної господарської діяльності. Таким чином, до витрат неправомірно включено оплату праці персоналу зі збуту. Відповідно до п.п.14.1.27 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником). Також, перевіркою фінансових витрат було встановлено, що до їх складу позивачем було включено проценти за позикою, отриманою від підприємства, що не є фінансовою установою та не отримувало ліцензії на види професійної діяльності на ринку цінних паперів, на суму 348441 грн. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових послуг», фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону падає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. У відповідності до пп. 14.1.267 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, позика - грошові кошти, що надаються резидентами, які є фінансовими установами, або нерезидентами, крім нерезидентів, які мають офшорний статус, позичальнику на визначений строк із зобов'язанням їх повернення та сплатою процентів за користування сумою позики. Уповноважений орган на підставі Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових послуг» у межах своєї компетенції видає ліцензії для здійснення фінансовими установами їхньої профільної діяльності. Таким чином, щоб мати статус фінансової установи, потрібно відповідати вимогам ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових послуг». До фінансових установ належать банки, кредитні союзи, ломбарди, лізингові компанії, довірчі суспільства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії, інші юридичні особи, винятковим видом діяльності яких є надання фінансових послуг. Згідно ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова послуга визначається як операція з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок або за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Відповідно до ст. 4 вищевказаного Закону, фінансовою послугою вважається надання коштів у позику, в т. ч. на умовах фінансового кредиту. Фінансовий кредит характеризується в тексті Закону як кошти, що надаються у позику юридичній або фізичній особі на визначений строк та під відсоток. Отже, надання відсоткової строкової грошової позики, що здійснюється в інтересах третіх осіб за власний рахунок або за рахунок залучених коштів від інших осіб, з метою отримання прибутку є фінансовою послугою в розумінні Закону. Відповідно до ліцензійних умов провадження діяльності з надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів кредитними установами (затверджені розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 18 жовтня 2005 року № 4802), залучені кошти - це фінансові активи, безпосередньо або опосередковано отримані на зворотній основі від будь-яких осіб. Крім того, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 34 «Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових послуг», ліцензуванню підлягають надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів. Відповідно до Указу Президента України «Про інвестиційні фонди та інвестиційні компанії» від 19.02.1994 року №55/94, інвестиційний фонд - це юридична особа, що здійснює виключну діяльність у галузі спільного інвестування. Спільне інвестування діяльність, яка здійснюється в інтересах і за рахунок засновників та учасників інвестиційного фонду шляхом випуску інвестиційних сертифікатів та проведення комерційної діяльності з цінними паперами. Так, ТОВ «Богдан - Авто Дніпропетровськ» уклало ряд договорів позики з ТОВ «Компанія з управління активами «Ф'южн Капітал Партнере», яке діяло від імені та за рахунок Публічного акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Богдан-Капітал» з метою поповнення обігових коштів. Договори були укладені на умовах сплати відсотків та кошти надавалися за рахунок активів ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Богдан-Капітал». У періоді, що перевіряється позивач нараховував та сплачував ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Богдан-Капітал» проценти за користування позикою у розмірі 348441 грн. На підставі наведеного, з урахуванням умов позики, наданої договорами, вбачається, що ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Богдан-Капітал» було надано позивачеві кошти на умовах фінансового кредиту, що згідно з вимогами ст.34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових послуг» підлягають обов'язковому ліцензуванню. Перевіркою встановлено, що позивачем в порушення пп. 14.1.267 п.14.1 ст.14, пп. 138.10.5 п. 138.10 ст.138 Податкового кодексу України включено до складу витрат проценти за позикою, отриманою від підприємства, яке не мало ліцензії на види професійної діяльності на ринку цінних паперів. Таким чином, судом встановлено заниження податку на прибуток позивачем у сумі 1500805 грн. Крім того, за період з 28.07.2011 року по 30.06.2013 року ТОВ «Богдан-Авто Дніпропетровськ» задекларовано податкових зобов'язань з ПДВ на суму 12390469 грн. Згідно з п. 185.1 ст.185 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу. Відповідно до н. 188.1 ст.188 Податкового кодексу України, база оподаткування операцій з постачання послуг визначається виходячи з їх договірної вартості. До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв'язку з компенсацією вартості товарів/послуг. Перевіркою позивача було встановлено фактичне здійснення ним доручень за агентськими договорами. З метою заниження бази оподаткування. Судом встановлено, що позивачем не були подані звіти про виконання агентських договорів та суму агентської винагороди, не включено до складу доходів платника податків, в тому числі до податкового обліку не віднесено суму ПДВ по вказаній агентській винагороді. У зв'язку з наведеним, суд дійшов висновку, що позивачем протиправно занижено податкові зобов'язання з податку на додану вартість на суму 1082733 грн. Пунктом 198.1 ст.198 Податкового кодексу України, встановлено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання товарів та послуг. Податковий кредит звітного періоду визначається, виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку, зокрема, з придбанням товарів та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Таким чином, правом на включення сум сплаченого податку на додану вартість до податкового кредиту є зв'язок з господарською діяльністю платника податку. Судом встановлено, що позивач у періоді, що перевірявся, мав агентські договори, з метою виконання доручення за якими він здійснював витрати на придбання послуг з оренди приміщень, комунальних послуг, послуг з оренди обладнання, послуг з охорони приміщень та складського майданчику, послуг з придбання та розміщення реклами, послуг з ремонтування, передпродажної підготовки, тонування, мийки, рихтувально-малярних робіт, тощо. Проте, під час судового розгляду справи було встановлено, що вказані послуги та товари, були придбані для забезпечення невласної господарської діяльності, придбання послуг та товарів було спрямовано на зменшення об'єкта оподаткування, придбання послуг позивачем та виконання ним агентських зобов'язань взагалі не спрямовані на отримання доходу. Крім того, здійснюючи витрати та сплату податку на додану вартість у складі вартості послуг та товарів позивач не мав наміру отримання доходу від виконання агентських договорів, а лише отримання податкової вигоди за рахунок зменшення бази оподаткування та безпідставного завищення податкового кредиту. Також, згідно з пп. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Судом встановлено, що в порушення зазначеної норми ТОВ «Богдан-Авто Дніпропетровськ» несвоєчасно подано до ДГІІ декларацію з податку на додану вартість за серпень 2012 року, а саме граничний термін подання - 20.09.2012 року, декларацію ж було подано 08.10.2012 року. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення є законними та обґрунтованими, а тому, підстави для визнання їх протиправними та скасування відсутні. Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що у задоволені позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

Результат розгляду: denied