Рішення адміністративного суду від 2014-02-24 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування і несплати державної соціальної допомоги дітей війни у повному розмірі, та зобов'язання зробити перерахунок недоплаченого щомісячного державного підвищення до пенсії дитині війни. Постановою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 11 червня 2011 р. позов задоволено частково, за період з 11.12.2010 року по 11.06.2011 року, в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову у повному обсязі. Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи, позивач є громадянином України, особою, що належить до соціальної категорії громадян "діти війни" в розумінні ст. 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", а, відтак, на нього повністю розповсюджуються всі пільги та соціальні гарантії, передбачені зазначеним вище Законом України. Згідно ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" особам, що належать до соціальної категорії громадян "діти війни", з 01.01.2006 року відповідач повинен був нараховувати та виплачувати щомісячне підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Нарахування позивачу доплати до його пенсії в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком, відповідно до положень ст. 6 вищезазначеного Закону відповідачем не здійснено, у зв'язку з чим він звернувся до суду за захистом своїх прав. Всупереч ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" позивачу щомісячне підвищення до пенсії виплачувалась відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530. З огляду на те, що Закон України "Про соціальний захист дітей війни" має вищу юридичну силу в порівнянні з Постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530, відповідач неправомірно виплачував щомісячне підвищення до пенсії в меншому розмірі, ніж це передбачено ст. 6 зазначеного Закону. Проте, апеляційна інстанція не може погодитись з висновком суду першої інстанції щодо періоду, за який задоволені позовні вимоги, з огляду на наступне. Згідно зі п. 6 ч. 5 ст. 183-2 КАС України, у постанові прийнятій в порядку скороченого провадження, зазначається висновок суду по суті позовних вимог. Відповідно до 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обгрунтованим. Як свідчать матеріали справи, позивач просив стягнути недоплачені кошти, починаючи з 01 листопада 2010 року по час постановлення рішення суду. З позовом до суду звернувся 19.05.2011 року, про що свідчить відбиток печатки суду першої інстанції (а. с. 2). За таких обставин, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 99 КАС України, позовні вимоги підлягають задоволенню за період з 01.11.2010 року по 11.06.2011 року. З огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає, що, у відповідності до ч. 1 ст. 201 КАС України, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції зміні в періоді, за який необхідно здійснити перерахунок та виплату соціальної допомоги дітям війни.

Результат розгляду: partial