Рішення адміністративного суду від 2014-02-17 00:00:00+02

Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгівельна компанія "ВЛ-Комплект" (також далі-позивач, ТОВ "ВТК "ВК-Комплект") звернулось до Окружного адміністративного суду АР Крим із позовом до Сімферопольської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів в АР Крим (також далі-відповідач, Сімферопольська ОДПІ ГУ Міндоходів в АР Крим), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 14.01.2014 №0000052201. Позовні вимоги мотивовані тим, що податковим органом не наведено жодних обставин та доказів, які б свідчили про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, незвичайності цих операцій для учасників операцій, збитковості спірних операцій або інших обставин, які окремо, або у сукупності могли свідчити про фіктивність вчинених правочинів, а також те, що вчинення зазначених господарських операцій не було обумовлено розумними економічними причинами, а дії позивача та його контрагентів були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди. За поданим позовом відкрито провадження в адміністративній справі, проведено підготовчі дії, необхідні для призначення та розгляду справи, закінчено підготовче провадження, справу призначено до розгляду в судовому засіданні, про що постановлено ухвали суду від 24.01.2014, копії яких направлено сторонам. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав зазначених у позові. Представник відповідача проти позову заперечував, надавши заперечення, в яких зазначив що позивач вже не вперше порушує норми діючого законодавства при формуванні сум податку на додану вартість, зокрема податкового кредиту, за рахунок фінансово-господарських операцій, які не спрямовані на реальне постачання наслідків в тому числі отримання прибутку, що є основною метою господарської операції, у зв'язку з чим також нараховані штрафні санкції у розмірі 50% суми нарахованого податкового зобов'язання. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін та оцінивши надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що посадовими особами Сімферопольської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів в АР Крим в період з 20.12.2013 по 24.12.2013 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість при здійсненні фінансово-господарських операцій з ТОВ "Азов-Карго" за червень 2013 року. За результатами проведеної перевірки був складений акт від 25.12.2013 №1151/22.1/32316022. З висновків акта перевірки вбачається, що відповідачем у ході перевірки позивача були встановлені порушення: - п. 185.1 ст.185, п.198.2, п.198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижена сума податкових зобов'язань з податку на додану вартість за червень 2013 року на суму 39 999,00 грн. На підставі названого акта перевірки контролюючим органом 14.01.2014 прийнято податкове повідомлення-рішення № 0000052201, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на прибуток на загальну суму 509 998,50 гривень, у тому числі за основним платежем в розмірі 39 999,00 гривень, та за штрафними санкціями в розмірі 19999,50 гривень. Не погоджуючись з названими податковими повідомленнями-рішеннями платник податків звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати його протиправним та скасувати. Перевіряючи обґрунтованість спірного повідомлення-рішення, судом встановлено наступне. В ході проведення перевірки контролюючим органом використана інформація, отримана з акта перевірки №769/22-04/38201732 від 09.12.2013 "Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ "АЗОВ-КАРГО" (код ЄДРПОУ 38201732) щодо підтвердження господарських відносин із платником податків ТОВ "ВТК "ВЛ-Комплект" (код ЄДРПОУ 32316022) за червень 2013 року. Зокрема встановлено, що зустрічну звірку не можливо провести у зв'язку з тим, що підприємство не знаходиться за податковою адресою (довідка тематичної перевірки місцезнаходження підприємства №753/22-04 від 04.12.2013), направлено запит на встановлення місцезнаходження до СУФР ДПІ у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві ДПС №752/22-04 від 04.12.2013. В ході аналізу податкової звітності встановлено відсутність будь-якої інформації про наявні складські приміщення, наявність автомобільного чи іншого транспорту, а також устаткування, що необхідне для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства. Виходячи з вищенаведеного, встановлено, що ТОВ "Азов-Карго" здійснював діяльність, спрямовану на здійснення операцій, пов'язаних з наданням податкової вигоди третіх осіб. З вищезазначених фактів вбачається, що фінансово-господарська діяльність ТОВ "Азов-Карго" здійснюється поза межами правового поля, що у свою чергу свідчить про не набуття належним чином цивільної праводієздатності ТОВ "Азов-Карго", фінансово-господарські взаємовідносини між ТОВ "Азов-Карго" та контрагентами є фіктивними правочинами та такими, що вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювались цими правочинами (ст.234 Цивільного Кодексу України (ЦКУ)). У ході проведення аналізу не встановлено факт передачі товарів від продавця до покупця, що свідчить про укладення угод без мети настання реальних наслідків у результаті того, що відсутня будь-яка інформація про наявні складські приміщення, наявність автомобільного чи іншого транспорту, а також устаткування, що необхідне для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства. Відповідно до баз даних ДПС, податкової звітності та інших документів, використаних при проведенні перевірки, встановлено укладання та виконання цивільно-правових відносин, проведення транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій з надання податкової вигоди покупцям з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту. Контролюючим органом зазначено, що невиконання законодавчо встановлених обов'язків по сплаті податку на додану вартість суб'єктів господарювання доводить факт порушення інтересів держави та суспільства на отримання належних сум ПДВ суб'єктів господарювання при тому, що ТОВ "ВТК "ВЛ-Комплект" за рахунок ТОВ "Азов-Карго" отримало податкову вигоду шляхом формування "штучного" податкового кредиту з ПДВ. В акті перевірки визначено, що постачальник ТОВ "ВТК "ВЛ-Комплект" не отримував товар (роботи, послуги) у зв'язку з тим, що у ТОВ "Азов-Карго" відсутні основні фонди та виробничі потужності, трудові ресурси, транспортні засоби, що вказує про неможливість фактичного здійснення господарської діяльності між даними підприємствами. Проведеним контролюючим органом аналізом встановлено, що наслідки податкового обліку створює лише фактичний рух активі, а не задекларований на папері. В ході перевірки неможливо встановити наявність активу, що становить предмет господарської операції між ТОВ "ВТК "ВЛ-Комплект" (ЄДРПОУ 32316022) та ТОВ Компанія "Інсел" (ЄДРПОУ 242485173) та відображення їх в податковій звітності за квітень, травень, червень 2013 року. Таким чином, на порушення п. 185.1 ст. 185; п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6, ст. 198 Податкового Кодексу від 2 грудня 2010 року № 2755 ТОВ "ВТК "ВЛ-Комплект" податковим органом завищено податковий кредит за червень 2013 року на загальну суму 39999,36 грн. Перевіркою повноти нарахування податку на додану вартість з питань дотримання вимог податкового законодавства за червень 2013 року в результаті допущених порушень податкового законодавства, що відображено в розділі 3 акта перевірки, контролюючим органом встановлено його заниження у загальній сумі 238965,00 грн., у т.ч. по результатам попередніх актів перевірок у сумі 198966,00 грн., по результатам дійсного акта перевірки у сумі 39999,00 грн. З аналізу акта перевірки та заперечень відповідача проти позову вбачаються наступні обставини, які на думку відповідача свідчать про нереальність здійснення господарських операцій по придбанню позивачем у контрагента ТОВ "Азов Карго" та отримання послуг: наявність актів про неможливість проведення зустрічних звірок контрагентів позивача, відсутність у ТОВ "Азов-Карго" трудових ресурсів, складських приміщень, виробничих потужностей для здійснення господарської діяльності, автотранспортних засобів та складських приміщень. Проте, з доводами контролюючого органу, викладеними в акті перевірки, що стали основою для спірного податкового повідомлення-рішення суд не погоджується з огляду на наступне. Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Положеннями п. 198.2 ПК України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. На вимогу пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу. Згідно п. 201.10 ст. 201 Кодексу, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Пунктом 201.6 ст. 201 Кодексу встановлено, що податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Отже, податкова накладна є документом, який підтверджує факт сплати покупцем ПДВ у ціні товару. За змістом п. 198.6 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. Відповідно до пункту 2 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 21.12.2010 №969 (який набрав чинності з 10.01.2011), податкову накладну складає особа, яка зареєстрована як платник податку в податковому органі та якій присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість. Отже, при складанні податкової звітності з метою правильного відображення господарської операції повинні враховуватись відповідні документи первинного обліку, а саме по зазначених операціях придбання результатів робіт (товарів) повинні бути в наявності як і акти виконаних робіт, так і результати таких виконаних робіт (товарів). Згідно пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статі 188 Податкового Кодексу України, об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку, окрім іншого, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України. Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, або дата відвантаження товарів. База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів. На вимогу пунктів 201.1, 201.4, 201.6 статті 206 згаданого Кодексу платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну. Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця та є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Пунктом 200.1 статті 200 названого Кодексу встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. В свою чергу, право на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно п. 198.1 ст. 198 виникає, окрім іншого, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. При цьому, відповідно до п.п. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за встановленою ставкою, протягом такого звітного періоду, окрім іншого, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 ПК України). Як вбачається з матеріалів справи здійснення позивачем фінансово-господарських операцій за перевіряємий період позивачем з вищенаведеним контрагентом підтверджується укладеним між позивачем та зазначеним контрагентом договором надання послуг від 28.05.2013 №28/05. Згідно договору ТОВ "ВТК "Комплект" (замовник) доручає, а ТОВ "Азов-Карго" (виконавець) зобов'язується виконати роботи з обробки металовиробів продукції замовника, а також виготовлення заготовок, а замовник зобов'язується прийняти готову продукцію і оплатити вартість робіт виконавця. Вартість робіт виконавця вказується в актах здачі-приймання робіт (надання послуг). Загальна вартість робіт виконавця за цим договором визначається сумою вартості робіт виконавця по всіх актам здачі-приймання робіт (надання послуг) (а.с.65-66). На виконання вказаного договору виписані: податкова накладна від 06.06.2013 №40 на загальну суму 59998,92 грн., у тому числі ПДВ в розмірі 9999,82 грн., податкова накладна від 03.06.2013 № 37 на загальну суму 59999,12 грн. у тому числі ПДВ в розмірі 9999,86 грн., податкова накладна від 04.06.2013 № 38 на загальну суму 5999.12 у тому числі ПДВ в розмірі 9999,86 грн., податкова накладна від 05.06.2013 № 39 на загальну суму 59999,04 у тому числі ПДВ в розмірі 9999,84 грн. (а.с.85-88, акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 37, № 38, 39, 40, акт прийому-передачі від 30.05.2013, від 03.06.2013, від 04.06.2013, від 05.06.2013, від 30.05.2013, від 03.06.2013, від 06.06.2013, товарно-транспортна накладна від 30.05.2013 3№000286, від 03.06.2013 №000285, від 04.06.2013 № 000287, від 05.06.2013 № 000288, від 30.05.2013 № 000284, від 06.06.2013 №000290, від 03.06.2013 № 000289 (а.с.67-84). Наданою суду карткою рахунку 631 з контрагентом ТОВ "Азов-Карго" підтверджено облік придбаних товарів та послуг на бухгалтерському обліку (а.с.89-91). Також позивачем платіжними дорученнями та банківськими виписками підтверджено оплату позивачем товарів та послуг, а також рух коштів по особовому рахунку. Суд вважає, що наявність у платника податків (позивача у справі) виданих йому продавцем товарів накладних, оформлених з дотриманням вимог чинного законодавства, і сплата продавцю вартості товару з податком на додану вартість є достатніми підставами для визначення податкового кредиту. Згідно з положеннями Податкового кодексу України існує один випадок не включення до складу податкового кредиту витрат по сплаті податку - відсутність податкової накладної. Інших підстав для невключення до складу податкового кредиту витрат по сплаті податку на додану вартість цим кодексом не передбачено. Та обставина, що податковим органом складено акти щодо неможливості проведення зустрічної перевірки контрагентів позивача, не свідчить, що на час виписки податкових накладних та здійснення господарської операції (за якими податкова інспекція встановила завищення податкового кредиту позивачем) мали місце недійсність або нікчемність правочину між позивачем та цим підприємством. Що стосується відсутності у ТОВ "Азов-Карго" автотранспортних засобів та складських приміщень суд зазначає, що договір, який був укладений між ним та позивачем передбачав надання послуг. Надання цих послуг не передбачає наявності автотранспортних засобів та складських приміщень. Таким чином, відповідачем не доведено, що відсутність автотранспортних засобів та складських приміщень у ТОВ "Азов-Карго" є недостатньою для здійснення господарської операції з позивачем. У той же час позивачем підтверджено вищезгаданими товаро-транспортними накладними транспортування придбаного товару, що спростовує доводи контролюючого органу викладені в акті перевірки. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість висновків податкового органу про порушення позивачем п. 185.1 ст. 185. п.198.2, п.198.3, п. 198.6 ст.198 в цій частині. Зібраними у справі доказами судом перевірені обставини, з яких виходив відповідач при прийнятті оспорюваного податкового повідомлення-рішення. Частина цих обставин не знайшла свого підтвердження, висновки щодо інших обставин не відповідають вимогам законодавства, тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що факт здійснення позивачем господарських операцій за договором надання послуг з ТОВ "Азов-Карго" підтверджується первинними документами бухгалтерського обліку. Таким чином, із врахуванням вищезазначених обставин суд приходить до висновку, що на момент складання податкових накладних контрагентом ТОВ "Азов-Карго" позивача був юридичною особою, зареєстрованим як платник податків на додану вартість і тому відповідно до вимог Податкового кодексу України мав право на нарахування податку на додану вартість та складання податкових накладних. З досліджених судом матеріалів справи судом встановлено, що суми ПДВ були позивачем включені до складу податкового кредиту у тому звітному періоді, у якому були отримані товари, надані послуги, що підтверджено податковими накладними. Враховуючи дотримання норм чинного законодавства під час оформлення первинних бухгалтерських та податкових документів позивачем та його контрагентом, суд вважає протиправним визначення податковим органом позивачу грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 59 998,50 грн., у тому числі основного платежу 39999,00 грн., штрафних санкцій 19999,50 грн. та, як наслідок, протиправним податкове повідомлення - рішення Сімферопольської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів в АР Крим від 14.01.2014 №0000052201 про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 59998,50 грн. Відповідно до частини першої статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Результат розгляду: granted