Рішення адміністративного суду від 2014-01-15 00:00:00+02

1.Матеріалами справи встановлено, та сторони не заперечують проти того, що позивачка здійснює нагляд за сином [PERSON], 24 жовтня 2009 року , черз що, перебуваючи на обліку в Департаменті праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради, як особа, застрахована у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, мала право на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Матеріалами спарви також встановлено, що на час народження дитини позивачка була застрахована на випадок тимчасової втрати працездатності та необхідності проведення витрат, що зумовлені народженням дитини та похованням. За такого, як ввизначено у рішенні Верховоного Суду України № 21-410а12 від 25 грудня 2012 року у спарві про зобов`язання здійснити перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення не трирічного віку, з 22 травня 2008 року допомога по догляду за дитиною позивачці мала виплачуватись в порядку та розмірах, що встановлені Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» /надалі -законом №2240-ІІІ/ , відповідно до статті 43 якого розмір такої допомоги може бути не меншим за розмір прожиткового мінімуму, встановленого законом. Тим же рішенням визначено, що інші нормативно-правові акти (зокрема - Постанова Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1757) до спірних правовідносин застосовуватись не можуть. нормативно-правових актів, що змінюють норму статті 43 Закону № 2240-ІІІ, не приймалось. Відповідно до статті 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняті за результатми розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїх діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Та обставина, що допомогу у розмірі, передбаченому статтею 43 Закону № 2240-ІІІ, протягом періоду з 15 червня 2011 року до 15 грудня 2011 року позивач не отримував, сторонами у справі не заперечується. Наведене свідчить, що право позивача на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у період з 15 червня 2011 року до 15 грудня 2011 рокубуло порушене. ІІІ……При визначенні способу поновлення прав позивача суд виходе із сутності порушеного права, способу його порушення та спрямованості позовних вимог позивача. З огляду на це суд враховує, що права позивача були порушені нарахуванням допомоги в обсязі, меншому за передбачений діючим законодавством, а також недоплатою допомоги. За такого дії відповідача слід визнати неправомірними та відповідача слід зобов'язати здійснити належний перерахунок допоміг позивачеві позивачці. Позивачка просить про захист ї прав у період після подання заяви та до моменту ухвалення судового рішення. Але обставини, що стосується періоду після 15 грудня 2011 року, позивачка не викладає, вийти за межі заявлених вимог суд не може. За такого суд вважає з необхідне у задоволенні позову у цій частині відмовити, що не позбавляє позивача права за наявності до того підстав звернутись до суду за захитом її прав за період після 15 грудня 2011 року. Отже, поданий позов підлягає задоволенню задоволенню.

Результат розгляду: partial