Рішення адміністративного суду від 2014-02-05 00:00:00+02

Управління Пенсійного фонду України в Луцькому районі Волинської області звернулося в суд з адміністративним позовом (далі - УПФ України в Луцькому районі позивач, управління) до Командитного товариства «Волиньбудкомплект» (далі - КТ «Волиньбудкомплект», позивач, підприємство) про стягнення заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за грудень 2013 року в сумі 3706,37 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що відповідач зобов'язаний до 25-го числа кожного місяця вносити до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, відповідно до пунктів «б»-«з» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», частини другої розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». УПФ України в Луцькому районі було визначено розмір щомісячного відшкодування у відповідних розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах пенсіонерам, які перебували в трудових відносинах з відповідачем та вийшли на пенсію. Відповідач свій обов'язок у встановлений строк не виконав. Заборгованість з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за грудень 2013 року становить 3706,37 грн., яку позивач і просить стягнути. Відповідач заперечень проти адміністративного позову не подав. У судове засідання представник позивача не прибув у письмовому клопотанні просив розгляд справи здійснювати за його відсутності (а.с.32). Відповідач в судове засідання свого представника не направив, заперечення на позовну заяву не подав, не повідомив про причини неявки та не подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи повісткою, яка надіслана за його місцезнаходженням, зазначеним в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, та отримана відповідачем 28 січня 2014 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.31). Частиною шостою статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні. Частиною першою статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, оскільки сторони у судове засідання не прибули, при цьому позивач просив розгляд справи здійснювати за відсутності його представника, перешкоди для розгляду справи відсутні і її можливо вирішити на підставі письмових доказів, то розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без фіксування адміністративного процесу технічними засобами. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, проаналізувавши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та підлягають до повного задоволення, з наступних підстав. За правилами пункту 1 статті 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 року № 400/97-ВР (далі - Закон № 400/97-ВР) платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників. Частиною другою Прикінцевих положень Закону № 1058-ІУ визначено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом. Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону. Страхувальниками, відповідно до пункту 1 частини першої статті 14 Закону № 1058- IV є роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання та інші. Відповідно до статті 13 Закону № 1788-ХІІ на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зазначені в пункті «б»- «з» цієї статті. Пунктом 6.8 Інструкції № 21-1 встановлено, що підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону № 1058-ІУ, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць. Судом встановлено, що КТ «Волиньбудкомплект» 06 липня 1994 року зареєстроване як юридична особа виконавчим комітетом Луцької міської ради Волинської області, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної серія А00 № 390498 та довідкою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 22 грудня 2004 року № 2371 (а.с.11-12). Матеріалами справи підтверджено, що підприємство підпадає під дію частини другої Прикінцевих положень Закону № 1058-ІУ та пункту «б»-«з» статті 13 Закону № 1788-ХІІ та перебуває на обліку в УПФ України в Луцькому районі, що підтверджується листом управління від 14 січня 2013 року №392/03-14 (а.с.7). Як убачається з графи 16 розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пенсій призначених на пільгових умовах з 2013 року та листа управління від 14 січня 2013 року №392/03-14, КТ «Волиньбудкомплект» було зобов'язано у грудні 2013 року відшкодувати витрати на виплату та доставку пільгових пенсій по громадянам [PERSON] у розмірі 770,10 грн., по [PERSON] - 1 569,90 грн., по [PERSON] - 1 366,67 грн. При цьому, пільгова пенсія по громадянину [PERSON] не стягується, оскільки з 05 березня 2013 року він досяг пенсійного віку (а.с.7-10). Таким чином за грудень 2013 року товариство мало сплатити до Пенсійного фонду України 3706,37 грн., як відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій громадянам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Заперечень щодо вказаної заборгованості або доказів її сплати відповідачем суду не надано. Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Проаналізувавши подані позивачем письмові докази, суд дійшов висновку, що УПФ України в Луцькому р-ні. належними та допустимими доказами довело наявність у КТ «Волиньбудкомплект» заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за грудень 2013 року у розмірі 3706,37 грн. Доказів, які б спростовували доводи позивача відповідачем суду не надано. Оскільки у Командитного товариства «Волиньбудкомплект» наявна заборгованість по виплаті та доставці пільгових пенсій за грудень 2013 року у розмірі 3706,37 грн. яка підтверджена матеріалами справи, добровільно підприємством не сплачена та доказів її погашення на день розгляду справи суду не надано, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій призначених на пільгових умовах за грудень 2013 року у розмірі 3706,37 грн. підлягають до задоволення в повному обсязі.

Результат розгляду: granted