Рішення адміністративного суду від 2014-02-28 00:00:00+02

до Київського окружного адміністративного суду звернулась з позовом ФОП [PERSON] до Білоцерківської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області, УПФУ в м.Білій Церкві Київської області про визнання протиправною та скасування вимоги від 21.11.2013 р. №Ф-2613 та зобов'язання утриматись від нарахування позивачці єдиного соціального внеску в майбутньому. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка, будучи фізичною особою-підприємцем, яка обрала спрощену систему оподаткування та є пенсіонером за віком, згідно з Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" звільняється від сплати за себе єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. На підставі викладеного просить позов задовольнити. Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14.02.2014 р., було відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду. Позивачка в судове засідання не з'явилась, у своїй заяві просила суд провести розгляд справи без її участі. Представник Білоцерківської ОДПІ в судове засідання не прибув, до початку судового засідання подав заперечення проти позову, просив розгляд справи проводити без його участі. У поданому запереченні представник податкової інспекції зазначив, що [PERSON] не досягла загальновстановленого пенсійного віку, тому сплата єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування для неї є обов'язковою, просив у задоволенні позову відмовити повністю. Представник УПФУ в м. Білій Церкві у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав клопотання вх.№3180/14 про розгляд справи без його участі. На підставі ч. 4 ст. 122 КАСУ, суд здійснив розгляд даної справи в порядку письмового провадження. Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та дослідивши докази, якими підтверджено позов, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з наступних підстав: позивачка, згідно свідоцтва серії [NUMBER], зареєстрована як фізична особа-підприємець виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради Київської області 12.11.2007 р., перебуває на обліку в Білоцерківській ОДПІ Київської області та здійснює підприємницьку діяльність на спрощеній системі оподаткування відповідно до свідоцтва платника єдиного податку серії [NUMBER] від 25.05.2012 р., є пенсіонером за віком з 28.01.2011 р., що підтверджується копією пенсійного посвідчення [NUMBER] та потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, відповідно до посвідчення серії [NUMBER]. 21.11.2013 р. відповідачем було винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-2613, про сплату недоїмки з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 6923,46 грн. Непогоджуючись з даною вимогою позивачка оскаржила її до суду. Надаючи правової оцінки відносинам, що виникли між сторонами, суд зважає на наступне: правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються нормами Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 р. № 2464-VI (далі - Закон №2464), Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.07.2003 р. (далі - Закон №1058), Законом України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05.11.1991 р. (далі - Закон №1788) та іншими нормативно-правовими актами. У відповідності з п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону №2464, платником єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. Згідно з ч. 4 ст. 4 цього Закону особи, зазначені в п. 4 ч. 1 цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування. Згідно зі ст. 1 Закону №1058, пенсіонер - це особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім'ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом. Статтею 1 цього Закону визначене поняття "пенсія" - як, щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом. Даним Законом передбачені такі види пенсійних виплат, як пенсія за віком, пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання ( в т. ч. каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства) та пенсія у зв'язку з втратою годувальника. Умови її призначення за віком визначені ст. 26 зазначеного Закону. З наведеного вбачається, що від сплати єдиного внеску звільняються пенсіонери, пенсія яким призначена відповідно до положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Судом встановлено, що позивачці, у відповідності до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", була призначена пенсія за віком із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону №1058 Враховуючи те, що [PERSON], звільнена від сплати за себе єдиного внеску, жодних інших обставин щодо існування у позивачки боргу перед органом доходів і зборів суду не надано, у відповідачів відсутні правові підстави для формування оспорюваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-2613 від 21.11.2013 р. Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Податковий орган, заперечуючи проти позову, правомірність спірної вимоги не довів, а відтак, суд приходить до висновку що відповідачем безпідставно нараховано єдиний соціальний внесок в сумі - 5756,46 грн., а у позивачки відсутній обов'язок по його сплаті, отже вимога Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області №Ф-1293 від 21.11.2013 р. про сплату боргу (недоїмки) є протиправною та підлягає до скасування. З огляду на таке, позовні вимоги в частині визнання протиправною та скасування вимоги про сплату недоїмки від 21.11.2013 р. №Ф-2613 підлягають задоволенню. Між тим, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 2 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, а тому суд не може здійснювати захист прав та законних інтересів позивача на майбутнє, оскільки немає можливості встановити чи буде мати місце факт їх порушення у майбутньому. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень. Так, постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 21.10.2010 р. № П-278/10 встановлено, що з огляду на положення КАСУ щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади. Відповідно до процесуального закону, суд уповноважено давати правову оцінку обставинам під час розгляду та вирішення конкретної справи, тому у випадку неприйняття суб'єктом владних повноважень відповідного рішення по суті поставленого питання, суд позбавлений можливості зобов'язати такого суб'єкта прийняти необхідне рішення. У зв'язку з викладеним, позовні вимоги щодо зобов'язання відповідачів припинити нараховування єдиного внеску у подальшому, слід відмовити.

Результат розгляду: partial