Рішення адміністративного суду від 2014-01-30 00:00:00+02

Позивач, [PERSON], звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Коваленка Антона Володимировича від 24.12.2013 року № 9457699 та від 24.12.2013 року № 9457529; зобов'язати Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Коваленка Антона Володимировича зняти по договору іпотеки № PR-SME 700/358/2008-1 та № PR-SME 70/358/2008-2 від 22.08.2008 року на предмет іпотеки - двокімнатну квартиру [ADDRESS], та двокімнатну квартиру [ADDRESS], та вилучити відповідний запис з Державного реєстру іпотек. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 26.03.2012 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 19.11.2013 року, визнано договір поруки № SR SME 700/358/2008-2, що укладено між ЗАТ "ОТП Банк" та [PERSON] 22.08.2008 року таким, що припинив дію, а також визнано договір іпотеки (майнової поруки) № PR SME 700/358/2008-1 та № PR SME 700/358/2008-2, укладені між ЗАТ "ОТП Банк" та [PERSON] 22.08.2008 року такими, що припинили свою дію. Також знято заборону відчуження, накладену 22.08.2008 року відповідно до договорів іпотеки № PR SME 700/358/2008-1 та № PR SME 700/358/2008-2 від 22.08.2008 року на предмет іпотеки, а саме: двокімнатну квартиру [ADDRESS], та двокімнатну квартиру [ADDRESS], та зобов'язано вилучити відповідний запис з Державного реєстру іпотек. Однак, рішенням Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області Коваленко А.В. від 24.12.2013 року № 9457699 та від 24.12.2013 року № 945729 [PERSON] було відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень на нерухоме майно, а саме на квартири, що розташовані за адресою: [ADDRESS] та кв. [ADDRESS]. Таким чином, на думку позивача, дії державного виконавця є протиправними та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства, а тому рішення підлягають скасуванню. У зв'язку із чим позивач просив позов задовольнити у повному обсязі. В судовому засіданні 30.01.2014 року позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні 30.01.2014 року проти позову заперечував, зазначив, що 24.12.2013 року [PERSON] повторно звернулась до Реєстраційної служби Харківської міського управління юстиції з питання зняття заборони відчуження, заявник долучив до вказаної заяви копію рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 26.03.2013 роту та ухвалу Ленінського районного суду м.Харкова від 19.11.2013 року, якими договір поруки № SR SME 700/358/2008-2 та договори іпотеки № PR SME 700/358/2008-1 та № PR SME 700/358/2008-2 визнано такими, що припинили свою дію. Рішенням державного реєстратора № 9457699 від 24.12.2013 рок у та № 9457529 від 24.12.2013 року позивачу було відмовлено в знятті заборони відчуження на нерухоме майно на підставі п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а саме - подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом. Реєстратор зазначив, що у Державному реєстрі є в наявності інформація щодо запису про іпотеку на квартиру [ADDRESS] за реєстраційним номером № 7792262. Відповідно до вказаних даних іпотека виникла на підставі договору про відступлення вимоги № 4312 від 17.05.2010 року, однак у рішенні Ленінського районного суду відсутні будь-які посилання на вказаний договір. Таким чином державним реєстратором реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції були виконані вимоги ст. 9 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". У зв'язку із чим відповідач просив у задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, судом встановлено наступне. Судом встановлено, що 22 серпня 2008 року між Закритим акціонерним товариством "ОТП Банк" та [PERSON] було укладено Кредитний договір № SR SME 700/358/2008, за умовами якого останній отримав кредит на споживчі цілі в розмірі 130 000, 00 доларів США. Матеріалами справи підтверджено, що 22.08.2008 року між Закритим акціонерним товариством "ОТП Банк" (кредитор) та [PERSON] (поручитель) було укладено договір поруки № SR SME 700/358/2008-2, відповідно до якого поручитель зобов'язується відповідати за повне та своєчасне виконання Боржником ( [PERSON]) його боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором, в повному обсязі таких зобов'язань (а.с. 9-10). Крім того, між Закритим акціонерним товариством "ОТП Банк" (іпотекодержатель) та [PERSON] (іпотекодавець) було укладено договір іпотеки (майнової поруки) № PR SME 700/358/2008-1, відповідно до якого для забезпечення повного і своєчасного виконання боржником ([PERSON]) його боргових зобов'язань іпотекодавець надає іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS], заг. площею 43,3 кв.м. (а.с. 11-13). Також, між Закритим акціонерним товариством "ОТП Банк" (іпотекодержатель) та [PERSON] (іпотекодавець) було укладено договір іпотеки (майнової поруки) № PR SME 700/358/2008-2, відповідно до якого для забезпечення повного і своєчасного виконання боржником ([PERSON]) його боргових зобов'язань іпотекодавець надає іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS], заг. площею 83,1 кв.м. (а.с. 14-16). Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" придбав у ЗАТ "ОТП Банк" право вимоги за кредитним договором № SR SME 700/358/2008 за договором купівлі-продажу кредитного портфелю від 29.04.2010 р. Матеріалами справи підтверджено, що рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 26.03.2012 року по справі № 2/2024/628/2012 адміністративний позов [PERSON] до ТОВ "ОТП Банк" задоволено у повному обсязі, визнано договір поруки № SR SME 700/358/2008-2, укладений між ЗАТ "ОТП Банк" та [PERSON] 22.08.2008 року таким, що припинив свою дію. Визнано договір іпотеки (майнової поруки) № SR SME 700/358/2008-1 та № SR SME 700/358/2008-2, укладений між ЗАТ "ОТП Банк" та [PERSON] 22.08.2008 року такими, що припинили свою дію. Знято заборону відчуження, накладену 22.08.2008 року відповідно до договору іпотеки № SR SME700/358/2008-1 та № SR SME 700/358/2008-2 на предмет іпотеки, а саме: двокімнатну квартиру [ADDRESS], та двокімнатну квартиру [ADDRESS], та зобов'язано вилучити відповідний запис з Державного реєстру іпотек ( а.с. 5-8). [PERSON] звернулась до Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області із заявою для проведення державної реєстрації обтяження припинення заборони на нерухоме майно, а саме на квартири, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] та кв. [ADDRESS]. Однак, рішеннями від 09.09.2013 року № 5701330 та № 5709905 [PERSON] було відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень у зв'язку із невідповідністю договорів іпотеки (17-18). Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 19.11.2013 року було виправлено описку в рішенні Ленінського районного суду м.Харкова від 26.03.2012 року по справі № 2024/1312/2012 в частині назви договорів іпотеки укладених між ЗАТ "ОТП Банк" та [PERSON] 22.08.2008 року, а саме визнано договір іпотеки (майнової поруки) № РR SME 700/358/2008-1 та № РR SME 700/358/2008-2, укладений між ЗАТ "ОТП Банк" та [PERSON] 22.08.2008 року такими, що припинили свою дію. Знято заборону відчуження, накладену 22.08.2008 року відповідно до договору іпотеки № РR SME700/358/2008-1 та № РR SME 700/358/2008-2 на предмет іпотеки, а саме: двокімнатну квартиру [ADDRESS], та двокімнатну квартиру [ADDRESS], та зобов'язано вилучити відповідний запис з Державного реєстру іпотек (а.с.19-20). Судом встановлено, що 24.12.2013 року [PERSON] повторно звернулась до Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації обтяження заборони на нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру [ADDRESS], та двокімнатну квартиру [ADDRESS]. Рішенням Державного реєстратора прав на нерухоме майно Коваленко А.В. від 24.12.2013 року № 9457699 відмовлено у державній реєстрації обтяження заборони на нерухоме майно на квартиру , що розташована у [ADDRESS], а також рішенням від 24.12.2013 року № 9457529 відмовлено у державній реєстрації обтяження заборони на нерухоме майно на квартиру , що розташована у [ADDRESS] (а.с. 21-22). Підставою для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень державний реєстратор визначив п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а саме - подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. У відповідності до положень ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Із ч.5 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вбачається, що державна реєстрація прав на нерухоме майно є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв. Процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, визначає Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою КМ України від 22.06.2011р. № 703. За результатами розгляду заяви про державну реєстрацію та документів, необхідних для її проведення, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або рішення про відмову в такій реєстрації (п.16 Порядку). Державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені у Законі України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"(п.23 Порядку). Відповідно до п.2 ст.9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Державний реєстратор прав на нерухоме майно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав. Стаття 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", передбачає підстави відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень, зокрема п.4 - у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено в разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Як вбачається із пояснень відповідача, фактично підставою для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень стала наявність договору про відступлення вимоги № 4312 від 17.05.2010 року, який було укладено між ТОВ "ОТП Факторинг Україна" та ПАТ "ОТП Банк" у зв'язку із укладенням договору купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н від 29.04.2010 року. Однак, суд не погоджується із вказаними висновками відповідача виходячи із наступного. Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 26.03.2012 року по справі № 2/2024/628/2012 за позовом [PERSON] до ТОВ "ОТП Факторинг Україна" про визнання договору поруки припиненим встановлено, що 14.05.2011 року позичальник [PERSON] помер. Таким чином, зобов'язання по сплаті боргу спадковадця переходять до спадкоємців, тобто до нових боржників, а не до поручителя. Судом встановлено, що правонаступника у померлого [PERSON] не має, [PERSON] згоду відповідати за нового боржника не давала, оскільки його фактично не існує. Договором поруки наслідки про відповідальність поручителя в разі смерті боржника також не передбачені. Частиною 1 статті 17 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що іпотека припиняється з припиненням основного зобов'язання, а статтею 607 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає, смерть боржника є обставиною, передбаченою ст. 607 Цивільного кодексу України, зобов'язання по кредитному договору припинені з моменту смерті боржника, а наслідком такого припинення є припинення іпотеки. Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, суд приходить до висновку про протиправність рішення про відмову в державній реєстрації прав та обтяжень, оскільки Ленінським районним судом м. Харкова встановлено, що зі смертю [PERSON] припинені його зобов'язання за кредитним договором і порука [PERSON], а отже і договір права переуступки права вимоги від 17.05.2010р. за кредитним договором № SR SME 700/358/2008 вважається припиненим. Відсутність цих висновків в резолютивній частині вказаного судового рішення не спростовують факту припинення зобов'язань позивача за договорами іпотеки. Враховуючи, що рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 24.12.2013 року № 9457699 та від 24.12.2013 року № 9457529 є протиправним та таким, що порушують право [PERSON] вільно та безперешкодно користуватися своїм майном, та враховуючи положення Конституції України, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду, а також те що, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, суд приходить до висновку, що вказані рішення підлягають скасуванню. Щодо позовних вимог позивача про визнання протиправними рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Коваленка Антона Володимировича від 24.12.2013 року № 9457699 та від 24.12.2013 року № 9457529, суд зазначає наступне. Вимоги про визнання протиправним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень є однорідними позовними вимогами та передбачають один і той самий спосіб захисту прав позивача. Суд звертає увагу на те, що поняття скасування рішення передбачає, тим самим, визнання його протиправним. Отже, щодо позовних вимог про визнання протиправними рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Коваленка Антона Володимировича від 24.12.2013 року № 9457699 та від 24.12.2013 року № 9457529, слід відмовити, оскільки дана позовна вимога є похідною. Крім того, суд зазначає, що відповідно до положень ст. 105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень. Суд вважає за доцільне зазначити, що належним способом відновлення порушеного права позивача має бути покладання на відповідача обов'язку здійснити реєстрацію припинення заборони та іпотеки на нерухоме майно, а саме: двокімнатні квартири [ADDRESS] та [ADDRESS], вчинених на підставі договору іпотеки № PR-SME 700/358/2008-1 та № PR-SME 70/358/2008-2 від 22.08.2008 року, та договору про відступлення права вимоги від 17.05.2010 року. При цьому суд відзначає, що відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини у державі, тому покладання на відповідача обов'язку здійснити державну реєстрацію припинення обтяження іпотекою, як обраний судом спосіб захисту прав позивача, порушених внаслідок протиправної відмови відповідача у здійсненні такої реєстрації, не є втручанням в діяльність державного реєстратора. Щодо позовних вимог стосовно зобов'язання відповідача вилучити запис з Державного реєстру іпотек суд зазначає наступне. Відповідно до п. 2 ч. 4 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", вилучення будь-яких документів або частин Державного реєстру прав не допускається, крім випадків, передбачених законом. Оскільки діючим законодавством не передбачено вилучення записів із Державного реєстру іпотек, суд приходить до висновку, що в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, беручи до уваги, що ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині скасування рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Коваленка Антона Володимировича від 24.12.2013 року № 9457699 та від 24.12.2013 року № 9457529 та зобов'язання Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Коваленка Антона Володимировича провести реєстрацію припинення заборони та іпотеки на нерухоме майно, а саме: двокімнатні квартири [ADDRESS] та [ADDRESS], вчинених на підставі договору іпотеки № PR-SME 700/358/2008-1 та № PR-SME 70/358/2008-2 від 22.08.2008 року, та договору про відступлення права вимоги від 17.05.2010 року. Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Результат розгляду: partial