Рішення адміністративного суду від 2014-02-13 00:00:00+02

13.01.2014 р. Дніпропетровським окружним адміністративним судом відкрито провадження в адміністративній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ІВАС ГРУП» до Криворізької центральної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 0003872201 від 11.12.2013 року. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що на підставі висновків, викладених у акті № 927/22-01/35928047 від 21.11.2013 року, податковим органом 11.12.2013 року було винесено податкове повідомлення - рішення № 0003872201, яким підприємству збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ на 2 313 грн. Позивач з зазначеним рішенням не погоджується, вважає його безпідставними, необґрунтованими та такими, що підлягає скасуванню, оскільки висновки викладені в акті перевірки не ґрунтуються на нормах діючого податкового законодавства. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та надав суду пояснення відповідно до обставин, викладених у позовній заяві. Представник відповідача проти позову заперечував та зазначив, що перевірка ТОВ «ІВАС ГРУП» здійснювалась на підставі постанови слідчого, а під час перевірки встановлено відсутність руху товарів і неможливість здійснення фінансово-господарських операцій. Тому відповідач вважає висновки податкового органу обґрунтованими та правомірними, а оскаржене податкове повідомлення-рішення таким, що ґрунтується на вимогах податкового законодавства. Суд, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, наявні в справі, встановив. Криворізькою центральною об'єднаною державною податною інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ІВАС ГРУП» з питань дотримання вимог податкового законодавства України під час здійснення взаємовідносин з ПП «Корунд» за квітень, травень, липень, серпень 2011 року. За наслідками перевірки складено акт № 927/22-01/35928047 від 21.11.2013 року, висновками якого встановлено такі порушення: - п. 198.6, 198.2 ст. 198, п. 185.1 ст. 185, п. 193.1. ст. 193, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, п.1 п.2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п.п. 2.1, 2.2, 2.4, 2.15,2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, в наслідок чого ТОВ «ІВАС ГРУП» занижено суму податку на додану вартість у сумі 1 850 грн.; - п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України документально не підтверджено реальність здійснення господарських відносин ТОВ «ІВАС ГРУП» із ПП «Корунд». На підставі висновків акту відповідачем 11.12.2013 року відповідачем було винесено податкове повідомлення - рішення № 0003872201, яким підприємству збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ на 2 313 грн., у тому числі за основним платежем - 1 850 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Водночас, вирішуючи правомірність визначеного податковим органом ТОВ «Апекс-Строй» грошового зобов'язання з податку на додану вартість, а також з метою встановлення факту здійснення господарської операції, правомірності формування витрат та податкового кредиту для цілей визначення об'єкта оподаткування суд зазначає, що йому належить з'ясувати, зокрема, такі обставини, як: рух активів у процесі здійснення господарської операції, установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції та установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку. Вказана позиція викладена в Листах Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 № 742/11/13-11 та від 01.11.2011 року №1936/11/13-11. Зокрема, у листі Вищого адміністративного суду України від 2 червня 2011 року № 742/11/13-11 «Щодо однакового застосування адміністративними судами окремих приписів Податкового кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України» проаналізовано відповідні законодавчі норми та наголошено на тому, що для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції, тобто достовірні первинні документи. Також у листі визначено приблизний перелік обставин, які можуть указувати на відсутність відповідної господарської операції. Відповідно до зазначеного Листа, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів. Навіть наявність у покупця належно оформлених документів, необхідних для віднесення певних сум до податкового кредиту, зокрема виданих продавцями податкових накладних, не є безумовною підставою формування податкового кредиту, якщо реальність здійснених господарських операцій ставиться під сумнів. З матеріалів справи вбачається, що 01.04.2011 року позивач уклав із Приватним підприємством «Корунд» договір купівлі-продажу № 10414, за яким згідно тексту договору Продавець (ПП «Корунд») приймає на себе зобов'язання відповідно до умов цього Договору поставити Покупцю (ТОВ «ІВАС ГРУП») обладнання (в подальшому - товар), а Покупець зобов'язується відповідно з умовами цього Договору прийняти та оплатити цей товар. У відповідності до укладених сторонами специфікацій до договору купівлі-продажу № 10414 від 01.04.2011 року ПП «Корунд» здійснило поставку товарів ТОВ «ІВАС ГРУП», що підтверджується наступними первинними документами: - факт поставки від 01.04.2011 року. підтверджується рахунком № 35 від 01.04.2011 року, видатковою накладною № 24 від 01.04.2011 року, товарно-транспортною накладною №487-1 від 01.04.2011 року, податковою накладною № 3 від 01.04.2011 року; - факт поставки від 26.04.2011 року підтверджується рахунком № 37 від 26.04.2011 року, видатковою накладною № 26 від 26.04.2011 року, товарно-транспортною накладною № 538-1 від 26.04.2011 року, податковою накладною № 33 від 26.04.2011 року; - факт поставки від 05.05.2011 року підтверджується рахунками № 339 від 05.05.2011 року, № 343 від 05.05.2011 року, видатковими накладними № 295 від 05.05.2011 року, № 299 від 05.05.2011 року, товарно-транспортною накладною № 574 від 05.05.2011 року, податковими накладними № 26 від 05.05.2011 року, № 27 від 05.05.2011 року; - факт поставки від 11.05.2011 року підтверджується рахунком № 342 від 11.05.2011 року, видатковою накладною № 298 від 11.05.2011 року, товарно-транспортною накладною №581 від 11.05.2011 року, податковою накладною № 40 від 11.05.2011 року; - факт поставки від 27.05.2011 року підтверджується сукупно рахунками № 340 від 27.05.2011 року, № 341 від 27.05.2011 року, видатковими накладними № 296 від 27.05.2011 року, № 297 від 27.05.2011 року, товарно-транспортною накладною №609 від 27.05.2011 року, податковими накладними № 102 від 27.05.2011 року, № 103 від 27.05.2011 року; - факт поставки від 08.07.2011 року підтверджується рахунком № 428 від 08.07.2011 року, видатковою накладною № 350 від 08.07.2011 року, товарно-транспортною накладною №711 від 08.07.2011 року, податковою накладною № 85 від 08.07.2011 року; - факт поставки від 27.07.2011 року підтверджується рахунком № 429 від 27.07.2011 року, видатковою накладною № 351 від 27.07.2011 року, товарно-транспортною накладною № 783 від 27.07.2011 року, податковою накладною № 219 від 27.07.2011 року; - факт поставки від 29.07.2011 року підтверджується рахунком № 434 від 29.07.2011 року, видатковою накладною № 352 від 29.07.2011 року, товарно-транспортною накладною №794 від 29.07.2011 року, податковою накладною № 240 від 29.07.2011 року; - факт поставки від 09.08.2011 року підтверджується рахунком № 475 від 09.08.2011 року, видатковою накладною № 389 від 09.08.2011 року, товарно-транспортною накладною №800 від 09.08.2011 року, податковою накладною № 66 від 09.08.2011 року; - факт поставки від 15.08.2011 року підтверджується рахунком № 476 від 15.08.2011 року, видатковою накладною № 390 від 15.08.2011 року, товарно-транспортною накладною №808 від 15.08.2011 року, податковою накладною № 100 від 15.08.2011 року; - факт поставки від 25.08.2011 року підтверджується рахунком № 477 від 25.08.2011 року, видатковою накладною № 391 від 25.08.2011 року, товарно-транспортною накладною №817 від 25.08.2011 року, податковою накладною № 161 від 25.08.2011 року. З акту перевірки відповідача вбачається, що ним заперечується реальність відносин між контрагентами ТОВ «ІВАС ГРУП» та ПП «Корунд» на підставі дослідження та заперечення операцій між ТОВ «ІВАС ГРУП» та ПП «Укртрансвіл», ТОВ «Шляхпостач-КР», ВП «Фастівська дистанція сигналізації та зв'язку», ПАТ «Маріупольській металургійний комбінат ім. Ілліча», Кременчуцька дистанція сигналізації та зв'язку, Жмеринська дистанція сигналізації та зв'язку, Житомирська дистанція сигналізації та зв'язку. Однак жодних спростувань, що стосуються відносин та господарських операцій між ТОВ «ІВАС ГРУП» та ПП «Корунд» в акті не наведено. Відносини ТОВ «ІВАС ГРУП» із контрагентами, яким було поставлено товари, придбані у ПП «Корунд», підтверджуються наступними первинними документами: - факти реалізації товарів ПП «УКРТРАНСВИЛ» на загальну суму 387 091,01 грн. у т.ч. ПДВ - 64 515,17 грн. підтверджують договір купівлі-продажу № 50412 від 04.04.2011 року, специфікація № 1, специфікація № 2, додаткова угода № 1 від 18.07.2011 року, рахунок-фактура від 04.04.2011 року № СФ 0000037, видаткова накладна від 06.05.2011 року № РН-000025, довіреність від 06.05.2011р. № 48, товарно-транспортна накладна від 12.05.2011 року СФ № 1, податкова накладна від 07.04.2011 року № 2, рахунок-фактура від 19.07.2011 року № СФ 0000092, видаткова накладна від 03.08.2011 року № РН-00048, довіреність від 03.08.2011 року № 78, податкова накладна від 19.07.2011 року № 4, податкова накладна від 20.07.2011 року № 6; - факти реалізації товарів ТОВ «Шляхпостач-КР» на загальну суму 1 335 777,70 грн. у т.ч. ПДВ - 222 629,62 грн. підтверджують договір купівлі-продажу № 250211 від 28.02.2011 року, специфікації №№ 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7. 8, 9, 10, договір купівлі-продажу № 2903СЦБ від 29.03.2011 року, специфікація № 1, додаткова угода № 1 від 02.01.2012 року, рахунок-фактура від 27.04.2011 року № СФ-0000041, видаткова накладна від 27.04.2011 року № РН-000028, податкова накладна від 27.04.2011 року № 6, рахунок - фактура від 05.05.2011 року № СФ-0000050, видаткова накладна від 05.05.2011 року № 27, податкова накладна від 05.05.2011 р. № 1, рахунок-фактуру від 11.05.2011 року № СФ-0000051, видаткова накладна від 11.05.2011 року № 28, податкова накладна від 11.05.2011 року № 2, рахунок-фактура від 27.05.2011 року, видаткова накладна від 27.05.2011 року № 32, податкова накладна від 27.05.2011 року № 7, видаткова накладна від 14.07.2011 року № 40, податкова накладна від 19.07.2011 року № 5, податкова накладна від 29.03.2011 року № 9; - факт реалізації товарів ВП «Фастівська дистанція сигналізації та зв'язку» на загальну суму 1 800 грн., у т.ч. ПДВ - 300 грн. підтверджують рахунок-фактура від 01.03.2011 року № СФ-0000017, видаткова накладна від 20.04.2011 року № РН-000027, податкова накладна від 19.04.2011 року № 4, довіреність від 20.04.2011 року № 488; - факти реалізації товарів ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» на загальну суму 206 853,74 грн. підтверджують договір від 30.07.2010 року № 3970, рахунок-фактура від 27.04.2011 року № СФ-0000039, видаткова накладна від 27.04.2011 року № РН-000023, податкова накладна від 27.04.2011 року № 5, рахунок-фактура від 27.05.2011 року № СФ-0000054, видаткова накладна від 27.05.2011 року № РН-00031, податкова накладна від 27.05.2011 року № 5, видаткова накладна від 08.07.2011 року № РН-00039, податкова накладна від 08.07.2011 року № 2, рахунок-фактура від 26.07.2011 року № СФ-0000097, видаткова накладна від 26.07.2011 року № РН-00044, податкова накладна від 26.07.2011 року № 8, рахунок-фактура від 27.07.2011 року № СФ-0000101, видаткова накладна від 27.07.2011 року № РН-00045, податкова накладна від 27.07.2011 року № 11, рахунок-фактура від 25.08.2011 року № СФ-0000129, видаткова накладна від 25.08.2011 року № РН-00050, податкова накладна від 25.08.2011 року № 7; - факт реалізації товарів ВП «Кременчуцька дистанція сигналізації та зв'язку» на загальну суму 3 000 грн.. у т.ч. ПДВ - 500 грн. підтверджують лист від 17.08.2011 року № 3372, рахунок-фактура від 18.08.2011 року № СФ-0000125, видаткова накладна від 18.08.2011 року № РН-00051, податкова накладна від 18.08.2011 року № 5, довіреність № 598 від 29.08.2011 року; - факт реалізації товарів ВП «Жмерінська дистанція сигналізації та зв'язку» на загальну суму 1 800 грн., у т.ч. ПДВ - 300 грн. підтверджують видаткова накладна від 28.07.2011 року № РН-00046, податкова накладна від 26.07.2011 року № 10, довіреність від 29.07.2011 року № 153; - факт реалізації товарів ВП «Житомирська дистанція сигналізації т зв'язку» на загальну суму 4 500 грн., у т.ч. ПДВ - 750 грн. підтверджують рахунок-фактура від 26.07.2011 року № СФ-0000094, видаткова накладна від 29.07.2011 року № 47, податкова накладна від 28.07.2011 року № 12; - факт реалізації товарів ТОВ «ЕСК» на загальну суму 9 948,00 грн., у т.ч. ПДВ - 1 658,00 грн. підтверджують договір поставки від 18.07.2011 року № 80711, рахунок-фактура від 18.07.2011 року № СФ-0000091, видаткова накладна від 03.08.2011 року № 49, довіреність від 01.08.2011р. №363, податкова накладна від 22.07.2011 року №7; - факт виконання робіт для ТОВ «Будівельно-монтажний поїзд-870» із використанням придбаних товарів підтверджують договір підряду на капітальне будівництво № 1894-ІВГ від 11.07.2011 року, рахунок-фактура № СФ-0000128 від 22.08.2011 року, довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за серпень 2011 року, акт приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2011 року, податкова накладна від 22.08.2011 року № 6, договір підряду на капітальне будівництво № 2005-ІВГ від 15.08.2011 року, акт приймання-передачі матеріальних цінностей. Порядок обліку податку на додану вартість встановлений Податковим кодексом України. Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим. Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Дія контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатись зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Будь-які документи мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення платником податків господарської операції. Згідно статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України» господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Порядок формування податкового кредиту визначений у розділі V Податкового кодексу України. Згідно п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України. Відповідно до п. 198.1. ст. 198 Податкового кодексу України встановлено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною згідно пункту 198.2. ст.. 198 Податкового кодексу України. Відповідно до п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну у паперовій або електронній формі. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 Податкового кодексу України). Обов'язок зі складення податкових накладних, що слугують підставою для формування податкового кредиту платником - покупцем товарів, та відображення у них відомостей, передбачених підпунктом 201.1 Податкового кодексу України, покладено на постачальника. Відповідно, при дотриманні контрагентом вказаних вимог з оформлення необхідних документів підстави для висновку про недостовірність даних, які містяться у таких податкових накладних, відсутні, якщо не встановлені обставини на підтвердження того, що платника знав або повинен був знати про надання постачальником неправдивих відомостей. Суд не може сприймати як доказ в адміністративному судочинстві копії протоколів допиту. Відповідно до ч. 4 ст. 72 КАС України вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою. Позивачем надано до суду копії документів, які не дають підстав вважати, що господарська операція позивача з ПП «Корунд», за якими ним сформовано податковий кредит, є нереальними. Податковим органом в акті перевірки не було наведено жодних фактів, які свідчать про неправильність та невідповідність вказаних первинних документів фактичним обставинам правочинів, також не надано жодного судового рішення про визнання вказаних договорів недійсним, тому суд вважає висновки податкового органу стосовно порушення позивачем вимог п.198.2, п.198.6 ст. 198, п. 185.1 ст. 185, п. 193.1 ст. 193, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України щодо заниження суми податку на додану вартість у сумі 1 850 грн., не обґрунтованими та безпідставними. Окрім цього, варто зазначити, що при складанні висновків акту перевірки податковим органом не було враховано практику Європейського суду з прав людини, згідно якої платник податків не має нести відповідальність за протиправні дії своїх контрагентів. Так, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 року («Булвес» АД проти Болгарії) зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз. На думку Європейського Суду такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності. Право на податковий кредит є «власністю» у розумінні ст. 1 Протоколу №1, яке повинно розглядатися як таке, що виникло у момент повного виконання нею своїх зобов'язань щодо податкової звітності з ПДВ. Визнання права на нарахування податкового кредиту було поставлено в залежність від виконання обов'язків постачальником, в той час, коли це залежало від волі одержувача поставки - застосування відповідних положень Закону стало не передбаченим і самовільним. Платник податку не має абсолютно ніяких повноважень відслідковувати, контролювати і забезпечувати виконання постачальником його обов'язків із складення та подання декларації з ПДВ, а також обов'язку зі сплати ПДВ (п. 43, п.69 зазначеного рішення Європейського Суду). За таких умов, суд вважає податкове повідомлення-рішення Криворізької центральної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 11.12.2013 року № 0003872201 протиправним і таким, що підлягає скасуванню. За змістом частин 4, 5 ст. 11 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів. Суд дійшов висновку, що поданих позивачем доказів достатньо для встановлення обставин справи та для ухвалення судового рішення. Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст.7 КАС України, є принцип законності, який відповідно до ст. 9 КАС України, полягає в наступному: суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. З урахуванням викладеного, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, а тому позовна заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted