Рішення адміністративного суду від 2014-03-19 00:00:00+02

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся Фізична особа-підприємець [PERSON] (далі - позивач, ФОП [PERSON]) з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві (далі - відповідач) про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень від 12.12.2012 року №0001491702 та №0001481702 та рішення про опис майна у податкову заставу від 11.06.2013 року. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що згідно акту перевірки відповідачем необґрунтовано зроблено висновок, що платником податку в 3 кварталі 2011 року було перевищено суму виручки на 37000,00 грн., всього за 3 квартал отримано 537000,00 грн., а пізніше отримано 19600,00грн. На підставі чого, позивач повинен був перейти на загальну систему оподаткування. Але позивач вважає, що не перевищував на той час розмір виручки у сумі 500000,00 грн., оскільки надлишкові 56600,00 грн. позивачем внесено особисто як власні кошти з метою зберігання власних заощаджень на картковому рахунку. Виходячи з вищевикладеного, ФОП [PERSON] просить визнати нечинними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 12.12.2012 року №0001481702 та №0001491702 та рішення про опис майна у податкову заставу від 11.06.2013 року. У судовому засіданні представник позивача надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позову, надав до матеріалів справи письмові заперечення на позовну заяву, в яких зазначив, що в результаті перевірки встановлено заниження підприємцем обсягу виручки за період з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року на суму 56600,00 грн., а тому відповідач вважає висновки акту обґрунтованими та , відповідно, правомірно винесені податкові повідомлення-рішення від 12.12.2012 року №0001481702 та №0001491702 та рішення про опис майна у податкову заставу від 11.06.2013 року. Представник відповідача у судовому засіданні просив у задоволенні позовних вимог ФОП [PERSON] відмовити в повному обсязі. Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив наступне. Позивач - [PERSON], зареєстрований як фізична особа-підприємець Солом'янською районною у місті Києві державною адміністрацією 30.09.2010 року №20730000000022885, ідентифікаційний номер фізичної особи-платника податків [NUMBER], що підтверджено свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця. Державна податкова інспекція у Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві є контролюючим органом, який в розумінні п.п.41.1.1 п.41.1 ст.41 Податкового кодексу України контролює податки, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, крім зазначених у підпункті 41.1.2 цього пункту, а також стосовно законодавства, контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби. Державною податковою інспекцією у Солом'янському районі ГУ Міндоходів у м. Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку суб'єкта господарювання - фізичної особи [PERSON] з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року та складено акт перевірки від 20.11.2012 року №7715/17-2-[NUMBER]. Відповідно до висновків акту перевірки встановлені порушення п.3.1.1 недекларування валових доходів за 2011 рік, чим порушено п.176.1 ст.176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями), до сплати податку з доходів фізичних осіб нарахована сума 8 490,00 грн.; п.3.1.6 недекларування податкових зобов'язань за грудень 2011 року та не реєстрація платником податку на додану вартість, чим порушено п.181.1 ст.181, п.183.2 ст.183, п.187.1 ст.187, ст.194, ст.203 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями), до сплати податку з доходів фізичних осіб нарахована сума 3920,00 грн. На підставі зазначеного акту перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення: від 12.12.2012 року №0001491702, чим збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 4900,00 грн., а саме за основним платежем в розмірі 3920,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 980,00 грн.; від 12.12.2012 року №0001481702, чим збільшено суму грошового зобов'язання податку з доходів фізичних осіб на загальну суму 10612,50 грн., а саме за основним платежем в розмірі 8490,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 2122,50 грн. Державною податковою інспекцією у Солом'янському районі ГУ Міндоходів у місті Києві прийнято рішення про опис майна ФОП [PERSON] у податкову заставу від 11.06.2013 року №4/1702. Окружним адміністративним судом міста Києва встановлено, що відповідно акту перевірки вказано на довідку про рух коштів за 2011 рік №08.7.0.0.0/120802172008 від 02.08.2012р., в якій значиться, що дохід підприємця становить 576 020,00 грн. Отже, спір виник через те, що в акті перевірки від 20.11.2012 року №7715/17-2-[NUMBER] відповідачем встановлено заниження підприємцем обсягу виручки за період з 01.01.2011р. по 31.12.2011р. на суму 76 020,00грн. та несвоєчасна реєстрація платником ПДВ за період з жовтня 2011р. по грудень 2011р. суму в розмірі 19 600,00 грн. Суд не може погодитися з такою позицією Державної податкової інспекції у Солом'янському районі ГУ Міндоходів у місті Києві з наступних підстав. У відповідності з Указом Президента України від 28.06.1999р. за № 746/99 «Про внесення змін до Указу Президента України від 03.07.1998р. № 727 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» (надалі Указ №727) фізична особа - платник єдиного податку сплачує єдиний податок в фіксованому розмірі, який встановлюється місцевими радами за місцем державної реєстрації цього платника в залежності від виду діяльності в межах від 20 до 200 грн. в місяць та розмір єдиного податку не залежить від результатів господарської діяльності, тобто від розміру чистого доходу при умові, що обсяги виручки від реалізації продукції ( товарів, робіт, послуг ) не перевищує 500 тисяч гривень за календарний рік. Абзацом 5 ст. 1 Указу встановлено, що виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) вважається сума, фактично отримана суб'єктом господарської діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій по продажу продукції (товарів, робіт, послуг). Згідно п. 5 Указу у разі порушення вимог, встановлених статтею 1 цього Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу). Суб'єкти малого підприємництва несуть відповідальність за правильність обчислення, своєчасність подання розрахунків та сплати сум єдиного податку згідно із законодавством України. Якщо обсяг виручки від провадження підприємницької діяльності у III кварталі 2011 року перевищив 500 тис. грн., тобто визначений у ст. 1 Указу граничний рівень, то суб'єкт підприємницької діяльності повинен протягом 5 днів після закінчення звітного періоду (кварталу) подати звіт за підсумками роботи за 3 квартали, де слід вказати весь фактичний обсяг виручки, а також задекларувати в Податковій декларації про майновий стан і доходи за 2011 рік суму перевищення обсягів виручки, понесених витрат та суму розрахованого оподатковуваного доходу. Судом під час розгляду справи досліджено дохід отриманий позивачем в 2011 році та встановлено наступне. Відповідно до п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця. Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «Камянка Глобал Вайн» та ФОП [PERSON] укладено ліцензійний договір від 24.03.2010 року №2, згідно з яким ТОВ «Камянка Глобал Вайн» використовувало торгову марку, власником якої є [PERSON] (а.с.79) За даним договором, ТОВ «Камянка Глобал Вайн» зобов'язалась проводити оплату паушального договору і поточних відрахувань за користування торговою маркою. В 2011 році паушальний платіж та поточні платежі за користування торговою маркою у сумі склали 500000,00 грн., які перераховувались частинами на рахунок позивача впродовж всього року. Натомість, ТОВ «Камянка Глобал Вайн», в липні 2011 року помилково перерахувало 19420,00 грн. на рахунок позивача. ФОП [PERSON] було повернуто помилково перераховані кошти в розмірі 19420,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 27.09.2011 року №41 (а.с.60) Дані обставини також досліджувались під час перевірки позивача та, відповідно, спірною сумою заниження підприємцем обсягу виручки за період з 01.01.2011р. по 31.12.2011р. відповідач вважає в розмірі 56 600,00грн. ( обсяг виручки за 2011 рік становить 556 600,00 грн. = 576 020,00-19 420,00). Щодо решти суми в розмірі 56600,00 грн. позивач вказує на те, що це є його особистими коштами, які жодним чином не пов'язані з підприємницькою діяльністю. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до виписок по рахунку за період з 01.04.2011 року по 31.12.2011 року наявні готівкові надходження власних коштів через [PERSON] в сумі 15000,00 грн. від 23.09.2011 року, в сумі 22000,00 грн. від 08.09.2011 року, в сумі 19600,00 грн. від 06.12.2011 року. (а.с.61-71) Суд наголошує, що відповідачем ані під час перевірки, ані під час розгляду справи не були здобуті докази, що усі кошти, що мались на особовому картковому рахунку позивача отримані ним як дохід суб'єкта господарювання, які, в свою чергу, підприємець мав би задекларувати. Щодо несвоєчасної реєстрації платником ПДВ за період з жовтня 2011р. по грудень 2011р. суму в розмірі 19 600,00 грн., суд бере до уваги надану представником позивача до матеріалів справи розписку [PERSON], яка позичила у позивача кошти в розмірі 20000,00 грн. (а.с.86) Та, відповідно повернула частково борг на картку позивача в сумі 19600,00 грн. З огляду на вищевикладені приписи законодавства України, чинного на час виникнення спірних правовідносин, суд вважає, що відповідачем протиправно був зроблений висновок про заниження обсягу виручки позивача внаслідок визначення його власних заощаджень на своєму розрахунковому рахунку як валовий доход підприємця. Також є помилковою думка відповідача щодо несвоєчасна реєстрація платником ПДВ за період з жовтня 2011р. по грудень 2011р. суму в розмірі 19 600,00 грн., оскільки це повернуті позичальником кошти позивача. За таких підстав суд приходить до висновку, що податкові повідомлення-рішення ДПІ у Солом'янському районі ГУ Міндоходів у місті Києві від 12.12.2012 року №0001481702 та №0001491702 є неправомірним та підлягає скасуванню. Суд бере до уваги, що відповідно п.5.1 ст.5 Постанови Правління Національного банку України від 12.11.2003 року № 492 «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах» за поточними рахунками, що відкриваються банками суб'єктам господарювання в національній валюті, здійснюються всі види розрахунково-касових операцій відповідно до умов договору та вимог законодавства України. Отже, позивач не позбавлений правом користуватись власним картковим рахунком як підприємець та як фізична особа. Виходячи з вищевикладеного, за підстав скасування податкових повідомлень-рішень від 12.12.2012 року №0001481702 та №0001491702, борг позивача є автоматично скасованим, а тому рішення про опис майна у податкову заставу від 11.06.2013 року №4/1702 підлягає скасуванню. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги фізичної особи-підприємця [PERSON] є обґрунтованими, та відповідно такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Результат розгляду: granted