Рішення адміністративного суду від 2014-03-14 00:00:00+02

Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Паритет" (далі - ТОВ фірма "Паритет", позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області (далі - ДПІ у м. Херсоні, відповідач), в якому просить визнати недійсними податкові повідомлення-рішення від 14.02.2014р. №№ 0000672200, 0000682200, якими позивачеві збільшено грошові зобов'язання з податку на додану вартість на 113526,00 грн., у тому числі за основним платежем на 75684,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями на 37842,00 грн., та з податку на прибуток на 62 358,00 грн., у тому числі за основним платежем на 41572,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями на 20786,00 грн. В судовому засіданні представники позивача підтримали заявлені вимоги, пояснили, що відповідачем було проведено перевірку підприємства, складено акт, на підставі якого прийняті спірні рішення. Ці рішення є наслідком протиправної оцінки податковим органом господарських відносин ТОВ фірми "Паритет" з контрагентами-постачальниками ТОВ "Оптима Лайт", ТОВ "Селбест", ТОВ "Платінумінвест" та ТОВ "Укрхолдинг", яка полягає у визнанні операцій між ними безтоварними. В основу такої оцінки покладено протиправні висновки інших податкових органів про здійснення господарських операцій названих контрагентів, а також відсутність акта прийому-передачі товару позивачу. Позивач з такою позицією податкового органу не погоджується, стверджує, що відсутність акта прийому-передачі товарів не може бути доказом фіктивності господарських операцій, оскільки такий акт не є обов'язковим. Наголошує, що фактичне здійснення господарських операцій підтверджено бухгалтерськими та податковими накладними, товарно-транспортними накладними, договорами, оплатою вартості поставлених товарів та іншими документами. На переконання позивача, він виконав всі вимоги ПК України щодо відображення вказаних операцій у податковій звітності. Представник відповідача позов не визнав, в його задоволенні просив відмовити, заперечення на позов обґрунтовує тим, що під час перевірки господарських операцій позивача по придбанню товарів у ТОВ "Селбест", ТОВ "Платінумінвест" та ТОВ "Укрхолдинг" встановлено відсутність постачальників за місцем реєстрації та відсутність у них виробничих можливостей щодо фактичного здійснення господарської діяльності, а поставка товарів від ТОВ "Оптима Лайт" не підтверджена належним чином складеними товарно-транспортними накладними. Також відповідач посилається на відсутність актів прийому передачі товарів, які обов'язково мають додаватись до товарно-транспортних накладних. Ці обставини, на думку відповідача, вказують на фіктивність господарських операцій позивача з названими підприємствами та не дають право за результатами таких операцій формувати витрати та податковий кредит. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що ТОВ фірма "Паритет" як платник податків перебуває на податковому обліку в ДПІ у м. Херсоні та є платником податку на додану вартість. Спірні податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі акта від 03.02.2014 р. № 35/21-03-22-06/22736629, складеного за результатами позапланової невиїзної перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на прибуток за 2012 рік та з податку на додану вартість за липень, серпень, вересень, жовтень 2012 року по взаємовідносинам з постачальником ТОВ "Оптима Лайт", за січень, лютий, травень 2013 року по взаємовідносинам з постачальником ТОВ "Селбест", за червень 2013 року по взаємовідносинам з постачальником ТОВ "Платінумінвест", за липень 2013 року по взаємовідносинам з постачальником ТОВ "Укрхолдинг" та подальшого використання або реалізації придбаних у вищевказаних контрагентів-постачальників товарно-матеріальних цінностей (робіт, послуг), відображення здійснених фінансово-господарських операцій у податковій звітності (далі - акт № 35, акт перевірки). За змістом акта перевірки придбання позивачем товарів у названих підприємств підтверджується договорами, бухгалтерськими та податковими накладними, перевезення товарів підтверджується товарно-транспортними накладними, вартість товарів сплачена постачальникам. Разом з тим, згідно з висновком акта перевірки податковий орган вважає, що позивачем занижено податок на прибуток на 41572,00 грн. та податок на додану вартість на 75684,00 грн. В основу такого висновку покладено акт перевірки ТОВ "Оптима Лайт", акти про неможливість проведення зустрічних звірок ТОВ "Платінумінвест", ТОВ "Укрхолдинг", ТОВ "Селбест" та неналежне, на думку відповідача, документальне оформлення господарських операцій за участю позивача. Так, згідно з актом позапланової виїзної перевірки ТОВ "Оптима Лайт" від 20.06.2013 №2348/2201/36814845 (акт ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова) це підприємство мало господарські відносини з ТОВ "Харків Ком" та ТОВ "Бизнес компани". В ході перевірки встановлено, що ні ТОВ "Харків Ком", ні ТОВ "Бизнес компани" за місцем реєстрації не знаходяться. Що стосується ТОВ "Платінумінвест", ТОВ "Укрхолдинг" та ТОВ "Селбест", то за інформацією податкових органів вони також відсутні за місцезнаходженням, у зв'язку з чим не видалось можливим здійснити зустрічні звірки (акти ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 13.09.2013 №954/2201/38688386, від 14.10.2013 №1300/2207/38689950, акт ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 03.06.2013 №443/3-22-70-38453695). ДПІ у м. Херсоні, посилаючись на акти інших податкових органів, вказує на відсутність у постачальників позивача необхідних умов для здійснення господарської діяльності в частині купівлі, продажу, реалізації, зберігання та відвантаження товарно-матеріальних цінностей, що пов'язує з відсутністю у них відповідного персоналу, основних засобів, інших матеріальних ресурсів. Вважає, що ТОВ фірма "Паритет" здійснювало операції з документування придбання товару від названих вище постачальників, без фактичного здійснення самих операцій. Посилаючись на п. 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, та додаток до цих Правил, відповідач вважає, що документом про передачу товару від постачальника вантажоодержувачу є акт, який у обов'язковому порядку додається до товарно-транспортної накладної. Відповідачем до перевірки не було надано таких актів прийому-передачі товарів, що не дає змогу ідентифікувати осіб, що приймали товар. Це, на думку відповідача, також свідчить про відсутність фактичного здійснення господарських операцій, дефектність первинних документів, що привело до заниження сум грошових зобов'язань позивача з податку на прибуток та з ПДВ за перевірені податкові періоди. Надаючи правову оцінку позиціям сторін, суд вважає за необхідне звернути увагу на такі обставини та приписи законодавства. За змістом ст.ст. 138-146, 198-200 Податкового кодексу України для обчислення оподатковуваного прибутку платника податку приймаються документально підтверджені витрати платника, які пов'язані з отриманням оподатковуваного прибутку. Для декларування податкового кредиту з ПДВ платник податків має підтвердити нарахований постачальниками товарів (робіт, послуг) ПДВ належним чином складеними податковими накладними та довести зв'язок такого придбання з власною оподатковуваною господарською діяльністю. Дослідивши господарські операції між позивачем та його контрагентами-постачальниками ТОВ "Оптима Лайт", ТОВ "Платінумінвест", ТОВ "Укрхолдинг" та ТОВ "Селбест", суд не вбачає підстав для визнання їх безтоварними. Ці операції підтверджуються зокрема договорами, видатковими та податковими накладними, товарно-транспортними накладними, придбані товари оплачені позивачем, та в подальшому реалізовані іншим суб'єктам господарювання. Суд звертає увагу, що сам відповідач в акті перевірки вказує, що придбана у ТОВ "Платінумінвест", ТОВ "Укрхолдинг", ТОВ "Селбест" електротехнічна продукція зберігалась на складі разом з електротехнічного продукцією від інших постачальників і була в подальшому реалізована різним покупцям. При цьому, крім продукції, придбаної у ТОВ "Платінумінвест", ТОВ "Укрхолдинг" ТОВ "Селбест" також реалізовувалась продукція, що надійшла від інших постачальників, тому у податкових (видаткових) накладних у графі 3 "Номенклатура товарів/послуг продавця" вказана номенклатура електротехнічної продукції різного походження, у т. ч. і від постачальника ТОВ "Платінумінвест", ТОВ "Укрхолдинг" ТОВ "Селбест". Зробити вибірку тільки тих позицій продукції, що надійшла безпосередньо від постачальників ТОВ "Платінумінвест", ТОВ "Укрхолдинг" ТОВ "Селбест" не є можливим (а.с. 15, 20, 25). Тобто відповідач визнає факт придбання товарів у названих постачальників та подальшу реалізацію цих товарів. Але, в той же час відповідач стверджує про безтоварність зазначених операцій, чим суперечить сам собі, мотивуючи неспроможністю зробити вибірку товару. Суд також не погоджується з відповідачем, що відсутність актів приймання-передачі товарів від постачальників позивачу є вагомим аргументом для визнавання господарських операцій між суб'єктами господарювання безтоварними. Відповідно до п. 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу; товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи. Згідно з пп. 11.1 п. 11 зазначених Правил (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля. Складання акта передачі вантажу передбачається лише у випадках зіпсування, пошкодження товарів або інших спірних питань, щодо транспортування та приймання перевезених вантажів (п. 15 Правил). Таким чином відсутність документів, обов'язкового оформлення яких законодавством не встановлено, не може бути підтвердженням безтоварності господарських операцій, так як і неспроможність здійснити вибірку товару при невиїзній перевірці. Загалом, як вбачається з акта перевірки позивача, висновки про безтоварність (фіктивність) господарських операцій між позивачем та його контрагентами відповідачем зроблені через відсутність у податкових органів можливості проведення зустрічних звірок з цими контрагентами, на підставі аналізу інформації про їх господарську діяльність, яка є в наявності у податкових органів. Тобто, фактично оцінка податковим органом господарських операцій суб'єкта господарювання та право останнього відображення таких операцій у податковому обліку ставиться у залежність від наявності у податкових органів інформації щодо господарської діяльності його постачальників в першому та наступних ланцюгах постачання, від діяльності або бездіяльності податкових органів щодо розшуку цих постачальників та здійснення чи не здійснення зустрічної звірки. Висновки про безтоварність операцій за участю позивача відповідачем зроблено на підставі інформації про стан його постачальників на час перевірки та зовсім не з'ясовано та не досліджено інформацію про ці підприємства на час документування та здійснення господарських операцій. Відповідачем не надано суду належних доказів про відсутність фактичного виконання позивачем господарських операцій за спірними правочинами, що інформація, яку містять документи, надані позивачем до суду на обґрунтування своїх вимог, не відповідає дійсності, про відсутність витрат позивача у спірних правовідносинах, про несумісність предмету спірних правочинів з напрямом господарської діяльності позивача, про відсутність використання позивачем отриманих товарів в господарській діяльності, про відсутність змін у складі і структурі активів осіб, котрі є сторонами спірних правочинів, про те, що позивач діяв без належної обачності й обережності, про наявність взаємопов'язаності позивача та його контрагента, що позивач отримував податкову вигоду з порушенням приписів податкового законодавства і йому мало бути відомо про порушення, які допускали його контрагенти та, що без участі покупця податкова вигода не могла бути одержана. Суд вважає, що не може бути підставою для позбавлення позивача права на податковий кредит та формування витрат порушення податкового законодавства іншими контрагентами по ланцюгу постачання. За приписами пп. 16.1.2-16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Таким чином, ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку. При цьому такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. При здійсненні господарської операції з боку позивача обов'язковому контролю підлягають наявність у постачальника дозвільної документації на складання податкової накладної, відповідність реквізитів податкової накладної фактичним даним на момент вчинення правочину та фактична наявність товару або здійснення роботи чи послуги, отримання (надання) яких документуються сторонами господарської операції. Законодавством України не передбачено обов'язок суб'єкта господарювання здійснювати контроль за дотриманням закону іншими платниками податків. Такий контроль покладено на податкові органи. Неможливість здійснення податковим органом перевірок постачальників позивача в ланцюгах постачання не є достатньою підставою для визнання безтоварними господарських операцій позивача з іншими суб'єктами господарювання з моменту їх державної реєстрації і до моменту виключення з державного реєстру, а також не позбавляє правового значення виданих за такими господарськими операціями податкових накладних. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України від 15.05.2003 р. № 755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову. В порушення ч. 2 ст. 71 КАС України ДПІ у м. Херсоні як суб'єкт владних повноважень не довела правомірність спірних податкових повідомлень-рішень. За таких обставин суд задовольняє позовні вимоги повністю.

Результат розгляду: granted