Рішення адміністративного суду від 2014-04-08 00:00:00+03

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, вказавши, що вона [INFO] народила дитину - [PERSON], у зв'язку з чим перебуває на обліку та отримує в управлінні праці та соціального захисту населення Кіровської районної у м. Донецьку ради допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. На думку позивачки, відповідач всупереч вимогам Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування з тимчасової втрати працездатності, витратами, пов'язаними з народженням та похованням» не доплатив їй допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 2 липня 2012 року по 27 лютого 2014 року. Просить суд визнати дії відповідача протиправними та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 2 липня 2012 року по дату постановлення рішення відповідно до ст.43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», з урахуванням виплачених сум. Позивач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, надала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги вона підтримує та просить їх задовольнити, також просить розглядати справу у її відсутність. Представник третьої особи головного управління Державного казначейства у Донецькій області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, тому суд доходить висновку, що представник не з'явився в судове засідання без поважних причин і вважає можливим розглянути справу у відсутність представника головного управління Державного казначейства у Донецькій області. Представник відповідача - УПСЗН Кіровської районної у м. Донецьку ради - Чанглі А.В., яка діяла на підставі довіреності, в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог позивачки, посилаючись на те, що [PERSON] управлінням праці та соціального захисту населення Кіровської районної у м. Донецьку ради була сплачена допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в установлених діючим законодавством розмірах, тому підстав для додаткових виплат відповідачем на користь позивача не має. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог статті 46 Конституції України (254к/96-ВР) громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасово втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також в старості та в інших випадках, передбачених законом. До 01 січня 2008 року правовідносини щодо виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку регулювалися Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» № 2811-ХІІ від 21.11.1992 р., дія якого поширювалася на осіб, не застрахованих в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування та Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» (в редакції від 09.07.2007 р.), який поширював свою дію на застрахованих у зазначеній системі осіб. Відповідно до ст.43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом. Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (п.23,25), який набрав чинності 01.01.2008 р. були внесені відповідні зміни до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням». Зокрема, змінами до ст.13 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» його дію поширено на застрахованих осіб, а із Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» були виключені статті 40-44, які передбачали право застрахованої особи на отримання вказаної допомоги. Рішенням Конституційного Суду України № 10рп/2008 визнано неконституційним пункт 25 розділу 2 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо виключення статей 40-44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням». Пунктом 2 розділу 2 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» передбачено, що розділ 2 цього Закону діє до 31 грудня 2008 року. Таким чином, з дня ухвалення Конституційним Судом України вказаного рішення відновили свою дію вищезазначені положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», а з 1 січня 2009 року статті 13, 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми». Виходячи з вищевикладеного, суд робить висновок, що до 1 січня 2009 року до даних правовідносин слід застосовувати Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» (в редакції від 09.07.2007 р.), а з 01 січня 2009 року Закон України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми». Статтею 46 Закону України від 26.12.2008 р. № 835-VI «Про державний бюджет України на 2009 рік» та статтею 45 Закону України від 27.04.2010 р. № 2154-VI «Про державний бюджет України на 2010 рік» передбачено, що у 2009,2010 роках допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» призначається і здійснюється в розмірах та порядку, визначених Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету міністрів України від 27.12.2001 № 1751 був затверджений Порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми саме на виконання Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», при цьому розмір та порядок виплати допомоги відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» не визначалися. Крім того, Законом України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2012 рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2013 рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» не встановлювався інший, ніж в Законі України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» розмір допомоги. Таким чином, оскільки у справі спір виник щодо виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 2 липня 2012 року по теперішній час особі, яка застрахована в системі соціального загальнообов'язкового державного соціального страхування, то за таких обставин суд робить висновок, що на відносини щодо виплати допомоги такій особі у зазначеному періоді поширюються норми спеціального Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», відповідно до статті 43 якого допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, призначає та сплачує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку застрахованим та незастрахованим особам - управління праці та соціального захисту населення. Пунктом 17 вказаного Порядку передбачено, що відповідно до статті 13 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» право на виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку має один з батьків дитини, усиновлювач, опікун, дідусь, бабуся або інший родич, який фактично здійснює догляд за дитиною. При цьому, відповідно до наданого суду свідоцтва про народження матір'ю [PERSON], яка народився [INFO], є позивач [PERSON], копія свідоцтва є в матеріалах справи. Позивач є застрахованою особою в системі соціального загальнообов'язкового державного соціального страхування, що підтверджується поясненнями представника відповідача. Відповідно до довідки управляння праці та соціального захисту населення Кіровської районної у м. Донецьку Ради позивачу була призначена та сплачена допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 2 липня 2012 року по [INFO] у сумі 130 грн., вказана сума і виплачується позивачу, вказані обставини підтверджуються зазначеною довідкою, яка є в матеріалах справи, і поясненнями представника відповідача. Проаналізувавши вищезазначене, суд робить висновок, що позовні вимоги позивача цілком законні та обґрунтовані, тому підлягають частковому задоволенню, оскільки позивач отримувала суми допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 2 липня 2012 року по теперішній час у розмірі значно меншому, ніж передбачено діючим законодавством. Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 100 КАС України, пропущення строку звернення є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 102 КАС України, пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, продовжений, за клопотанням особи, яка бере участь у справі. Позивач звернулась до суду з адміністративним позовом 27 лютого 2014 року. У своїх позовних вимогах, позивач не просить поновити строк звернення до суду з адміністративним позовом. При цьому, в своїх запереченнях на позов, відповідач посилається зокрема і на порушення ст. 99 КАС України. Враховуючи вищевикладене та

Результат розгляду: partial