Рішення адміністративного суду від 2014-02-21 00:00:00+02

22.10.2013 року [PERSON] звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного Фонду України в Центрально-Міському районі м. Горлівки Донецької про визнання дій протиправним, зобов'язання вчинити певні дії. Свої вимоги мотивувала тим, що вона звільнилась 26.07.2011 року з посади головного спеціаліста управління ПФУ за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію та їй була призначена пенсія у відповідності до Закону України «Про державну службу». При обчисленні пенсії не були включені матеріальна допомога на оздоровлення до щорічної відпустки, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань та індексація заробітної плати. Відповідачем їй відмовлено у перерахунку пенсії з урахуванням зазначених сум. Просила суд визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії державного службовця та зобов'язати відповідача перерахувати їй пенсію державного службовця з моменту її призначення з урахуванням індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення до щорічної відпустки, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань. Постановою Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області від 02.12.2013 року адміністративний позов [PERSON] задоволений, внаслідок чого визнано дії управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Горлівка Донецької області, щодо відмови у перерахуванні пенсії державного службовця [PERSON] по заробітній платі з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення до щорічної відпустки, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексацію заробітної плати неправомірними, зобов'язано відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача з моменту її призначення, включити матеріальну допомогу на оздоровлення до щорічної відпустки, матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань та індексацію заробітної плати до розрахунку пенсії з дати її призначення. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Управлінням Пенсійного Фонду України в Центрально-Міському районі м. Горлівка Донецької області подана апеляційна скарга, в якій апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову [PERSON] у повному обсязі (а.с.37). Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, відповідач вказує, що матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань та суми індексації заробітної плати не можна віднести до надбавок, передбачених ст. 33 Закону України «Про державну службу», оскільки дані виплати носять разових характер та не є складовою заробітної плати, а сам факт утримання із суми допомоги збору на державне пенсійне страхування не є підставою для включення її до складу заробітної плати державного службовця та врахування при обчисленні розміру пенсії. Позивач та представники відповідача в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення, що дає суду право розглянути справу у відсутність сторін в порядку письмового провадження на підставі ст.197 ч.1 п.2 КАС України. Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги. Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач [PERSON] працювала на посаді головного спеціаліста Управління Пенсійного Фонду України в Центрально-Міському районі м. Горлівки. 26.07.2011 року вона звільнена з посади у зв'язку з закінченням терміну перебування на державній службі та виходом на пенсію та їй була призначена пенсія як державному службовцю у відповідності з ст.30 Закону України «Про державну службу». При обчисленні пенсії відповідачем не були враховані виплати які включаються в заробітну плату, а саме: матеріальна допомога на оздоровлення до щорічної відпустки, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань та індексація заробітної плати. Позивачка 10.10.2013 року звернулась до Управління Пенсійного Фонду України в Центрально-Міському районі м. Горлівки про перерахунок пенсії по заробітній платі та надала довідку про складові заробітної плати №30999/08 від 10.10.2013 року. Рішенням відповідача від 16.10.2013р. №169 їй було відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії по заробітній платі згідно наданої довідки (а.с.25). Згідно довідки Управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Горлівки від 10.10.2013 року про складові заробітної плати, що надається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», [PERSON] за період з 01.07.2009 року по 30.06.2011 року були сплачені надбавки, премії та інші виплати, на які були нараховані страхові внески: сума індексація - 6985,42 грн., матеріальна допомога - 3952,12 грн. На всі виплати, включені в довідку, нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 року - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (а.с.16-18) За змістом статті 37 Закону України «Про державну службу», у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, (далі - Закон №3723-XII) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. Згідно ч.2 ст.33 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається з посадового окладу, премій, доплат за ранг, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Згідно ч.5 ст. 33 зазначеного Закону надбавка за вислугу років виплачується державним службовцям щомісячно у відсотках до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг і залежно від стажу державної служби в таких розмірах: понад 3 роки -10, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків. Частина 7 ст.33 Закону України «Про державну службу» встановлює, що умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. Згідно ч.6 ст.33 Закону України «Про державну службу» державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. Тобто, надбавки, запроваджені нормативно-правовими актами та матеріальна допомога в розумінні статті 33 Закону України «Про державну службу» належать до додаткових видів грошового забезпечення і приймаються при нарахуванні пенсії лише особам, які отримували такі надбавки під час перебування на державній службі та були звільненні зі служби після їх запровадження. Відповідно до вимог ст.371 Закону України «Про державну службу» у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії. У частині першій статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року №108/95 ВР «Про оплату праці» (далі - Закон №108/95-ВР) встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати. Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входила до системи оплати праці державного службовця. Крім того, статтею 66 Закону України від 5 листопада 1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій. Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу). На суми виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань і індексацію нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, що відображено у наданій довідці за формою, що затверджена Постановою правління ПФУ від 14 лютого 2011 року №5-1(а.с.16-18). Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати. Вказана правова позиція відображена у Постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012р. по справі №21-430а11 та, на підставі ст.2442 КАС України, є обов'язковою для застосування. Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що пенсія позивача повинна обчислюватись із заробітної плати, яку вона фактично отримувала на день звільнення, в тому числі з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати, на які нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. В той же час, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про зобов'язання Управління Пенсійного Фонду України в Центрально-Міському районі м. Горлівки здійснити перерахунок пенсії позивача з дати її призначення. Частиною 4 статті 45 Закону № 1058-ІV передбачено, що перерахунок пенсії проводиться у такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа. З матеріалів справи вбачається, що із відповідною заявою разом з доданими до неї документами [PERSON] звернулась до Управління Пенсійного Фонду України в Центрально-Міському районі м. Горлівки 10.10.2013 року. Тобто, право на перерахунок позивач набув з 01.10.2013 року. Згідно з ст.202 ч.1 п.4 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції невірно застосовані норми матеріального права, що є підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та прийняття нового рішення про часткове задоволення позову.

Результат розгляду: partial