Рішення адміністративного суду від 2014-02-07 00:00:00+02

Позивач, Територіальне управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Луганській області звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Лутугинського районного управління юстиції а якому позивачем заявлено вимогу про: - скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження відповідача від 01.11.2013 №40534061, - зобов'язання відповідача відкрити виконавче провадження та забезпечити виконання постанови суду від 11.10.2013 про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду до ТОВ «Союз» шляхом повного зупинення роботи об'єкта, а саме виконання робіт в діючій електроустановці. Обґрунтовуючи вказані вимоги позивач зазначив, що 30 жовтня 2013 року позивач направив до примусового виконання до ВДВС Лутугинського РУЮ виконавчий лист виданий Луганським окружним адміністративним судом 29 жовтня 2013 року про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду до ТОВ «Союз» шляхом повного зупинення роботи об'єкта, а саме виконання робіт в діючій електроустановці. У відповідь на адресу позивача відповідачем було надіслано постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, в зв'язку з тим, що виконавчий документ не має зобов'язального характеру. На думку позивача такої підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження Закон України «Про виконавче провадження» не передбачає. А відтак оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм чинного законодавства. Ухвалою від 29 січня 2014 року залучено в якості третьої особи яка не заявляє вимог на предмет спору ТОВ «Союз». Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, надав пояснення аналогічні викладеному в адміністративному позові, просив задовольнити позов. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, надав письмові заперечення проти позову в яких вказав наступне. 01.11.2013 на виконання до відділу державної виконавчої служби Лутугинського районного управління юстиції Луганської області надійшов виконавчий лист від 29.10.2013 №812/8204/13-а виданий Луганським окружним адміністративним про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду до ТОВ «Союз» шляхом повного зупинення роботи об'єкта, а саме виконання робіт в діючій електроустановці. Того ж дня державним виконавцем було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження щодо примусового виконання вказаного виконавчого документу з огляду на те, що виконавчий документ не підлягає виконанню у зв'язку з тим, що не має зобов'язального характеру. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 69-72 КАС України, суд прийшов до наступного. Відповідно до резолютивної частини постанови Луганського окружного адміністративного суду від 11.10.2013 у справі №812/8204/13-а: "Адміністративний позов Територіального управління Держгірпромнагляду у Луганській області Державної інспекції нагляду в енергетиці до Товариства з обмеженою відповідальністю «Союз» про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду задовольнити повністю. Застосувати заходи реагування у сфері державного нагляду до Товариства з обмеженою відповідальністю «Союз» 92000, Луганська область, м. Лутугине, вул. Железнодорожня, 4, шляхом повного зупинення роботи об'єкта, а саме, виконання робіт в діючій електроустановці". Відповідно до статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" У виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; 4) резолютивна частина рішення; 5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; 6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання. 29.10.2013 судом було видано позивачу виконавчий лист по справі №812/8204/13-а, в якому зазначені всі необхідні відомості, передбачені статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження", в тому числі викладено резолютивну частину постанови суду від 11.10.2013:" Застосувати заходи реагування у сфері державного нагляду до Товариства з обмеженою відповідальністю «Союз» 92000, Луганська область, м. Лутугине, вул. Железнодорожня, 4, шляхом повного зупинення роботи об'єкта, а саме, виконання робіт в діючій електроустановці" (а.с. 9). 30.10.2013 позивач звернувся до ВДВС Лутугинського МУЮ з заявою про примусове виконання виконавчого листа Луганського окружного адміністративного суду від 29.10.2013 №812/8204/13-а (а.с. 5) Постановою від 01.11.2013 відповідач відмовив у відкритті виконавчого провадження, посилаючись на п. 8 ч.1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", зазначивши, що відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ не підлягає виконанню у зв'язку з тим, що не має зобов'язального характеру (а.с. 6) В постанові державний виконавець не зазначає, яка саме норма Закону України "Про виконавче провадження" встановлює, що виконавчий лист адміністративного суду не підлягає виконанню у зв'язку з тим, що не має зобов'язального характеру. Відповідно до статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: 1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; 2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; 3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; 4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення; 5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; 6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону; 6-1) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; 7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів; 8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження. Постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження прийнята з посиланням на п.8 ч.1 ст. 26 Закону. В своїх запереченнях відповідач зазначає, що відмовляючи у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання, державний виконавець як підставу відмови зазначив, що "у виконавчому документі відсутні заходи примусового виконання" (а.с. 44). Однак, суд зауважує, що в постанові зазначено дещо інше, а саме: "у зв'язку з тим, що не має зобов'язального характеру" (а.с. 9). Далі відповідач посилається на статтю 32 Закону, в якій визначені заходи примусового виконання рішень: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням. Посилаючись на зміст статті 32 Закону відповідач робить висновок, що цей перелік є вичерпним, а оскільки виконавчий лист не містить заходів примусового виконання, він не підлягає виконанню. Однак, суд не може погодитися з таким висновком, оскільки, якщо уважно подивитися, пункт 4 статті 32 Закону визначає - інші заходи, передбачені рішенням. В даному випадку рішенням було передбачено застосувати заходи реагування у сфері державного нагляду до Товариства з обмеженою відповідальністю «Союз» 92000, Луганська область, м. Лутугине, вул. Железнодорожня, 4, шляхом повного зупинення роботи об'єкта, а саме, виконання робіт в діючій електроустановці - тобто визначено інший захід у розумінні пункту 4 статті 32 Закону України "Про виконавче провадження". Таке формулювання резолютивної частини рішення повністю відповідає змісту пункту 5 статті 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" №877-V відповідно до якого, повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг допускається за постановою адміністративного суду, ухваленою за результатами розгляду позову органу державного нагляду (контролю) щодо застосування заходів реагування. За таких обставин суд дійшов висновку про неправомірність відмови відповідачем у відкритті виконавчого провадження з виконання виконавчого листа Луганського окружного адміністративного суду та скасування оскаржуваної постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 01.11.2013 ВП №40534061. Щодо вимоги позивача про зобов'язання відповідача відкрити виконавче провадження та забезпечити виконання постанови суду, суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, оскільки після скасування судом постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження відповідач повинен відкрити виконавче провадження в силу Закону України "Про виконавче провадження", а обов'язковість виконання судового рішення встановлена безпосередньою Конституцією України та статтею 11 Закону України "Про виконавче провадження", а отже не потребує додаткового зобов'язання судовим рішенням. За наслідками цього рішення суду відповідач повинен самостійно, без додаткового зобов'язання, після отримання від позивача заяви про примусове виконання та виконавчого листа відкрити виконавче провадження і вжити всіх необхідних заходів для його виконання. Слід, окремо зазначити, що у разі наявності незрозумілості або певних ускладнень у виконанні судового рішення державний виконавець наділений правом звертатися до суду з заявами про встановлення або зміну способу та порядку виконання рішення, втім, не повинен протиправно та необґрунтовано відмовляти у відкритті виконавчого провадження з виконання виконавчого листа адміністративного суду. Щодо доводів відповідача про пропущення позивачем строку звернення до суду з даним позовом слід зазначити, що відповідно до статті 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Оцінивши надані сторонами документи та клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду, суд вважає, що строк позивачем було пропущено з поважних причин, якими є оскарження в адміністративному порядку прийнятої постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження (отримана позивачем 11.11.2013 (а.с. 37), спочатку до ВДВС Лутугинського МУЮ скаргою від 15.11.2013 (а.с.33-34), а потім і до Головного управління юстиції у Луганській області скаргою від 29.11.2013 (а.с. 38-40) відповідь на яку була отримана позивачем лише 17.01.2014 (а.с. 8), після чого позивач 25.01.2014 надіслав до суду даний позов. За таких обставин підстави для залишення позову без розгляду відсутні, а позов підлягає частковому задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.88 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк. Згідно з ч.2 ст.88 КАС України, якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо оплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі. Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 29 січня 2014 року позивачу було відстрочено сплату судового збору до прийняття рішення у справі. Згідно ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 0,03 розміру мінімальної заробітної плати. Частиною 2 статті 94 КАС України встановлено, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Зважаючи, що позивача не звільнено від сплати судового збору, а ст.94 КАС України не передбачено їх стягнення з відповідача, враховуючи часткове задоволення даного позову, суд прийшов до висновку про стягнення з позивача на користь Державного бюджету України судового збору у розмірі 36,54 грн. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial