Рішення адміністративного суду від 2014-04-07 00:00:00+03

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом в якому просить суд надати дозвіл позивачу на погашення суми податкового боргу Науково-виробничого комплексу "Вега" Товариства з обмеженою відповідальністю у розмірі 46641,50 грн. за рахунок його майна, що перебуває у податковій заставі. В обґрунтування позову вказав, що відповідач має податкову заборгованість у розмірі 116713,19 грн. З метою погашення зазначеної заборгованості позивачем здійсненні заходи щодо стягнення коштів, які перебувають у власності відповідача, однак на рахунках останнього кошти відсутні. На підставі ст.95 Податкового кодексу України позивач просить суд надати дозвіл на погашення податкового боргу відповідача за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки до суду не повідомив. Враховуючи викладене та положення ч.4 ст.122 та ч.4 ст.128 КАС України суд вважає за можливе розглянути адміністративну справу без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до положень ч.1 статті 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані сторонами документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що Науково-виробничий комплекс "Вега" Товариство з обмеженою відповідальністю (далі за текстом - НВК "Вега" ТОВ) є юридичною особою та перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у Зміївському районі Головного управління Міндоходів у Харківській області, що підтверджується матеріалами справи. З матеріалів справи вбачається, що згідно облікових карток з податку на прибуток та податку на додану вартість (а.с.21-25) платник податків має загальну заборгованість у сумі 116713,19 грн. Вказана сума податкового боргу виникла внаслідок несплати відповідачем в установлений строк грошового зобов'язання, самостійно визначеного платником податку. Суд зазначає, що згідно з п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Згідно п.54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою. Підпунктом 57.1 ст. 57 ПК України зазначено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 56.11 ст. 56 ПК України грошове зобов'язання самостійно визначене платником податків не підлягає оскарженню. Відповідно до п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання. Статтею 59 ПК України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається). З матеріалів справи вбачається, що на виконання вимог ст.59 ПК України, позивач надсилав податкові вимоги №1/67 від 23.11.2006р. та №2/72 від 27.12.2006р., які були отримані відповідачем, що підтверджується копіями повідомлень про вручення. Вказані вимоги відповідачем не оскаржувались. Доказів скасування вказаних вимог та/або визнання їх нечинними (протиправними) до суду не надано. Згідно ст.95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Позивач з метою погашення заборгованості звернувся до суду з вимогами про стягнення грошових коштів за податковим боргом з розрахункових рахунків. Постановами Харківського окружного адміністративного суду від 02.07.2013р. у справі №820/5329/13-а та від 02.10.2013р. у справі №820/9256/13-а позовні вимоги задоволено в повному обсязі (а.с.15-20). На виконання рішень суду позивачем направлялися інкасові доручення №120 від 29.01.2014р. та №151 від 03.02.2014р. (а.с.13-14) до банківських установ, але на рахунках платника податків були відсутні кошти для погашення податкового боргу. Відповідно до п.87.2. ст.87 ПК України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами. Згідно з п.88.1. ст.87 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Пунктом 89.2. ст.89 ПК України передбачено, що право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому. Позивачем на підставі ст.ст.88, 89 ПК України прийнято рішення №11 від 05.04.2011р. про опис майна у податкову заставу, що перебуває у власності відповідача (а.с.11). На підставі вказаного рішення, податковим керуючим складено акт опису майна відповідача №3 від 13.12.2013р., відповідно до якого загальна вартість майна на яке може бути звернуто стягнення складає 46641,50 грн. Вказані в акті опису майна №3 від 12.12.2013р. активи платника податків зареєстровані у податковій заставі, що підтверджується витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (а.с. 8). Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем було здійснено заходи по стягненню податкового боргу платника податків, передбачені діючим законодавством, однак вони не призвели до погашення в повному обсязі податкового боргу. Згідно абз.2 п.п. 95.3. ст. 95 ПК України контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Згідно п.п.20.1.19 п.20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску. Частиною 1 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. На час розгляду справи у відповідача наявна заборгованість на загальну суму 116713,19 грн., з яких 64990,85 грн. сума заборгованості з податку на прибуток приватних підприємств та 51722,34 грн. сума заборгованості з податку на додану вартість. Вказана заборгованість відповідачем не сплачена. Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Згідно ч.1 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted