Рішення адміністративного суду від 2014-01-20 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 07.02.2013 року ним було отримано повідомлення відповідача від 04.02.2013 р. № 179/10/15-216, яким підприємству -позивачу на підставі п. 46.1 ст. 46, п. 48.3 ст. 48 ПК України було відмовлено у прийнятті уточнюючих декларацій з акцизного податку за період з березня 2010 року по грудень 2012 року. Позивач вважає це рішення відповідача безпідставним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки висновок відповідача про порушення позивачем п. 46.1 ст. 46 ПК України, а саме - неподання додатків до декларації з акцизного податку, є хибним, у зв'язку з тим, що Розрахунок суми зменшення акцизного податку на суму податку, визначену виходячи із фактично втраченої кількості спирту етилового не денатурованого під час транспортування та зберігання, у процесі виробництва готової продукції, а також з фактично повернутого невиправного браку, не подається разом із податковою декларацією, а є самостійним документом, що враховується органами податкової служби та самим платником при обліку податкових векселів із акцизного податку. Позивачем фактично були подані розрахунки суми зменшення акцизного податку на суму податку, визначену виходячи із фактично втраченої кількості спирту етилового не денатурованого під час транспортування та зберігання, у процесі виробництва готової продукції, а також з фактично повернутого невиправного браку, за періоди, що уточнюються. Відсутність підпису представника податкового посту на цих розрахунках пояснюється тим, що на момент виявлення помилок у заповненні розрахунків за період березень 2010 - грудень 2012 років на підприємстві був відсутній податковий пост, що зробило неможливим виконання вимоги щодо їх підписами представником податкового посту. Законодавством не передбачено вимоги про наявність у документах податкової звітності таких реквізитів, як підпис представника органів податкової служби. Фактично відмовляючи підприємству у прийнятті уточнюючих декларацій з акцизного податку за період з березня 2010 р. по грудень 2012 р., відповідач, на думку позивача, протиправно відмовляється здійснити погашення податкових векселів, виданих позивачем протягом листопада - грудня 2012 року. Тому позивач просить суд з урахуванням уточнених позовних вимог скасувати рішення ДПІ в Запорізькому районі про відмову у прийнятті уточнюючих декларацій оформлене повідомленням від 04.02.2013 року за № 179/10/15-216, зобов'язати ДПІ зареєструвати уточнюючі декларації з акцизного податку за цей період та врахувати їх в особовому обліку позивача, а також зобов'язати ДПІ погасити податкові векселі АА № 2540289 від 15.11.12, АА № 2540288 від 15.11.12, АА № 2540291 від 15.11.12, АА № 2540292 від 19.11.12, АА № 2540293 від 19.11.12, АА № 2540294 від 19.11.12, АА № 2540295 від 19.11.12, АА № 2540296 від 19.11.12, АА № 2540297 від 19.11.12, АА № 254098 від 19.11.12, АА № 2540299 від 21.11.12, АА № 2540300 від 21.11.12, АА № 2540301 від 23.11.12, АА № 2540302 від 23.11.12, АА № 2540303 від 30.11.12, АА № 2540304 від 30.11.12, АА № 2540305 від 12.12.12, АА № 2540306 від 12.12.12, АА № 2540307 від 12.12.12, АА № 2540308 від 12.12.12, АА № 2540309 від 12.12.12, які були емітовані ДП «Імідж Холдинг». В судовому засіданні представник позивача на своєму позові наполягає, просить суд його задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні з позовом не згоден, вважає його необгрунтованим з підстав, викладених ним у запереченні на позов. Просить суд відмовити позивачу в його позові в повному обсязі. Представник третьої особи також з позовом не згоден, вважає його безпідставним та просить суд відмовити в його задоволенні позивачу. Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов позивача таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Як встановлено в судовому засіданні з матеріалів справи та пояснень сторін, ДПІ у Запорізькому районі ГУ Міндоходів у Запорізькій області є векселедержателем 21 податкового векселя, що надані ДП «Імідж Холдинг» АК «Імідж Холдинг АПС» у забезпечення виконання зобов'язання суб'єкта господарювання сплатити податок. 31.01.2013 року позивач надіслав відповідачу листа за № 36, в якому просив прийняти уточнюючі декларації з акцизного податку за період з березня 2010 по грудень 2012 року у зв'язку з самостійно виявленою помилкою при веденні обліку протягом трьох років, що призвело до заниження фактичних втрат спирту, які були відображені в деклараціях акцизного податку за вищезазначений період. Суть помилки - на момент проведення інвентаризацій невірно визначалися облікові залишки спирту та спиртовмісних рідин, що відповідно призводило до заниження фактичних втрат спирту. При цьому позивач просив відповідача прийняти уточнені «розрахунки сум зменшення акцизного податку, визначену виходячи із фактично втраченої кількості спирту етилового не денатурованого під час транспортування та зберігання у процесі виробництва готової продукції, а також з фактично повернутого невиправного браку /Додаток 2 до Порядку проведення розрахунку суми зменшення акцизного податку/ до податкових векселів взамін раніше поданих. Підставою для подання ДП «Імідж Холдінг» уточнюючих декларації з акцизного податку було виявлення помилок при веденні бухгалтерського обліку, а саме, - виявлення неврахованих у податковій звітності втрат спирту при виробництві продукції. Листом № 179/10/15-216 від 04.02.2013 року відповідач, на підставі п. 49.11 ст. 49 ПК України відмовив позивачу у прийнятті уточнюючих декларацій акцизного податку та уточнюючих розрахунків суми зменшення акцизного податку за період з березня 2010 по грудень 2012 року, у зв'язку з порушенням п. 46.1 ст. 46, п. 48.3 ст. 48 ПК України, Постанови Кабміну від 27.12.2010 р. № 1260 та наказу ДПА України від 24.12.2010 року № 1030. Зазначена відмова відповідача прийняти уточнюючі декларації акцизного податку та у зв'язку з цим погасити емітовані позивачем векселі і є предметом розгляду даної справи. Суд вважає відмову відповідача прийняти від позивача уточнюючі декларації акцизного податку обґрунтованою та такою, що відповідає нормам діючого податкового законодавства, з наступних підстав. Згідно частини першої пункту 46.5 статті 46 Податкового кодексу України форма податкової декларації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики. Згідно з пп. 229.1.2, 229.1.3 ст. 229 Податкового кодексу України, суб'єкт господарювання зобов'язаний сплатити податок або подати органу державної податкової служби за своїм місцезнаходженням до отримання з акцизного складу спирту етилового неденатурованого, призначеного для переробки на алкогольні напої (крім виноматеріалів та вермутів), податковий вексель, який є забезпеченням виконання зобов'язання такого платника у строк до 90 календарних днів, починаючи з дня видачі податкового векселя, сплатити суму податку, розраховану за ставками для цієї продукції. У зв'язку з чим, ДП «Імідж Холдинг» АК «Імідж Холдинг АПС» у забезпечення виконання свого зобов'язання сплатити податок, надало до податкового органу податкові векселі в кількості 21 шт. на суму 27 млн.гр., які є непогашеними. Наказом ДПА України від 24.12.2010 р. затверджена форма декларації акцизного податку та додатки до неї, які є її невід'ємною частиною. Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 р. № 1260 затверджено Порядок проведення розрахунку суми зменшення акцизного податку, в якому передбачено надання Додатку 2 до Декларації акцизного податку, який обов'язково має містити підпис посадової особи податкового органу. Статтями 223, 225 Податкового кодексу України передбачено особливості оподаткування алкогольних напоїв, складання та подання декларації з акцизного податку. Згідно з п. 225.2 ст. 225 ПК України, під час отримання спирту етилового неденатурованого підприємство-векселедавець за участю представника державної податкової служби на акцизному складі складає акт про фактично отриману кількість спирту та розрахунок акцизного податку виходячи з фактично отриманої кількості спирту. Цей акт є коригуванням вже сплаченої суми податку або наданого податкового векселя із зазначенням остаточної суми податку, яка підлягає сплаті. Як встановлено судом, та не заперечується сторонами, надані до ДПІ у Запорізькому районі уточнюючі розрахунки суми зменшення акцизного податку здійснені на підставі актів, на яких відсутній підпис представника органів податкової служби, що є обов'язковим при складенні вказаних документів з метою здійснення уточнення в даній категорії звітності. Пунктом 225.5. ст. 225 ПК України передбачено, що сума податку, на яку погашається вексель, визначається виходячи з фактично отриманої кількості спирту (згідно з актом) та ставок податку на готову продукцію, зменшується на суму податку, розраховану виходячи з фактично втраченої кількості спирту етилового при транспортуванні та зберіганні, у процесі виробництва готової продукції в межах норм, затверджених у встановленому порядку, а також фактично повернутого невиправного браку. Також сума акцизного податку, визначена у податковому векселі, зменшується за результатами реалізації готової продукції: на експорт - при наданні належним чином оформленої вантажно-митної декларації, на внутрішньому ринку - на вартість придбаних акцизних марок. Станом на 25.12.2012 р. (коли ДП «Імідж Холдінг» припиняє виробництво) залишки спирту у спиртосховищі та у виробництві відсутні. Це означає, що за листопад-грудень 2012 р. (коли були емітовані непогашені векселі) спирт (14 т), отриманий для погашення цих векселів, був використаний в повному обсязі, з нього була вироблена готова продукція, яка повинна стати джерелом погашення векселів. Скоригована сума податку в податковому векселі сплачується частково у разі придбання марок акцизного податку в період дії такого векселя / п. 225.3 ст. 225 ПК України/. Після прийняття уточнень, отриманих після здійснення інвентаризації, які, на думку позивача, були неповні, підприємством закуплено акцизні марки, які були використані для виготовленої продукції з сировини, закупленої окремо під кожний вексель. Пунктом 226.3 ст. 226 Податкового кодексу України передбачено, що виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюються відповідно до Положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України 27.12.2010 р. Приписами ст.ст. 10,11 Положення "Про виробництво, зберігання, продаж марок акцизного збору, маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів" визначено, що продаж марок виробникам алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюється на підставі переліку відповідних документів, кількість марок акцизного податку, які можуть отримати виробники алкогольних напоїв, для виробництва яких використовується спирт етиловий не денатурований, визначається відповідно до сплаченої суми податку. Пунктами 27, 29 вищевказаного Положення встановлено, що невикористані або пошкоджені марки приймаються їх продавцем, для подальшого знищення, а платник набуває право на звернення про відшкодування сплаченої суми акцизного податку. Як зазначає позивач, підприємством подано уточнюючий розрахунок після самостійного виявлення помилки у показниках раніше поданої податкової декларації, з метою зарахування надмірно сплаченого акцизного збору для зарахування сплаченої суми в рахунок погашення майбутніх податкових векселів. Проте в рамках розгляду справи було визначено, що у разі невірного розрахунку втрат, повинні були залишитись невикористані марки, та встановлено, що з заявою про повернення останніх підприємство не зверталось і більше того, при проведенні інвентаризації невикористані марки знайдено не було. Право позивача на повернення надмірно сплаченого акцизного збору внаслідок знищення марок акцизного збору з причин не використання мало бути реалізовано шляхом подання відповідної заяви в порядку, передбаченому статтею 43 ПК України. Оскільки фактично в даному разі помилки під час обчислення та сплати акцизного збору у звітні періоди, в процесі транспортування, виробництва та зберігання готової алкогольної продукції позивачем допущено не було, то суд вважає, що подання уточнюючого розрахунку за період з березня 2010 по грудень 2012 р. було здійснено підприємством безпідставно. Згідно з п. 225.4 ПК України, податковий вексель вважається погашеним векселедавцем у разі сплати суми податку в повному обсязі та в зазначений у податковому векселі строк. Жодним нормативним документом не передбачено погашення податкових векселів переплатою, та більш того вищезазначеними нормами законодавства прямо встановлено заборону, погашення нових векселів за рахунок скоригування витрат за векселями, що вже були погашені. Також не знайшло свого підтвердження посилання позивача, щодо неврахування органом податкової служби митних декларацій, що засвідчували факт експорту підакцизних товарів, оскільки листом № 138 від 28.01.2013 р. підприємство було повідомлено про зарахування в рахунок погашення векселів суми акцизного податку відповідно до вантажно-митних декларацій. На підставі викладеного, можна стверджувати, що правові підстави для прийняття уточнених розрахунків та більш того, зобов'язання податкового органу погасити податкові векселя відсутні, а позовні вимоги ДП «Імідж Холдинг «АК «Імідж Холдинг АпС» є необґрунтованими та такими, що суперечать чинному законодавству. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що за клопотанням позивача у справі судом була призначена судово-економічна експертиза, на розгляд якої було поставлено наступні питання: Чи обґрунтовано документально зменшення зобов'язань по сплаті акцизного податку, підприємством ДП «Імідж Холдинг» АК «Імідж Холдинг АпС», внаслідок самостійно виявлених помилок в розрахунках втрат спирту, за звітні періоди березень 2010 року - грудень 2012 року та чи підтверджується документально переплата акцизного податку, за звітні періоди березень 2010 року - грудень 2012 року, в зв'язку з фактичними обсягами втрат спирту, якщо так, то у якому розмірі. Суд критично відноситься до висновку експерта про обгрунтованість зменшення позивачем зобов'язань по сплаті акцизного податку внаслідок самостійно виявлених помилок в розрахунках втрат спирту, за звітні періоди березень 2010 року - грудень 2012 року, з наступних підстав. Як встановлено під час судового засідання, висновок було здійснено експертом лише на підставі документів, оформлених із порушенням діючого законодавства: на уточнених «Розрахунках суми зменшення акцизного податку на суму податку, визначену виходячи із фактично втраченої кількості спирту етилового не денатурованого під час транспортування та зберігання, у процесі виробництва готової продукції, а також з фактично повернутого невиправного браку» відсутній підпис представника податкового органу, що є порушенням Порядку проведення розрахунку суми зменшення акцизного податку, затвердженого постановою КМУ від 27.12.2010 р. № 1260. Крім того, експертиза була проведена фахівцем без дослідження будь-яких внутрішніх документів щодо руху спирту на підприємстві від спиртосховища до готової продукції, які б засвідчували фактичне понесення втрат спирту у кожному місяці, за який ДП «Імідж Холдінг» подає уточнені розрахунки. За таких обставин, суд вважає, що висновок експерта про документальне підтвердження зменшення зобов'язань по сплаті акцизного податку ДП «Імідж Холдінг», неможливо вважати об'єктивним. Згідно з ч. 1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Частиною 1 статті 71 Кас України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Суд вважає, що позивачем не доведено ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. Відмова відповідача у прийнятті уточнюючих розрахунків з акцизного податку за період з березня 2010 року по грудень 2012 року є правомірною та такою, що ґрунтується на законі. У зв'язку з викладеним, в позові позивачу суд вважає за необхідне відмовити в повному обсязі.

Результат розгляду: denied