Рішення адміністративного суду від 2014-01-30 00:00:00+02

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області за захистом свого права, визнання дій незаконними, зобов'язання нарахувати і виплатити надбавку до пенсії як дитині війни, здійснення її виплати в подальшому, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року, вона належить до категорії громадян України «дитина війни» та вважає, що на підставі ст. 6 вказаного Закону має право на підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком. З цих підстав позивачка зверталася до управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі із заявою про проведення перерахунку їй пенсії. Однак в задоволенні даної заяви їй було відмовлено. Позивачка вважає таку відмову управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі протиправною, в зв'язку з чим звернулася до суду з даним позовом, в якому просить визнати дії відповідача щодо не проведення перерахунку пенсії протиправними, зобов'язати відповідача нараховувати та виплачувати їй не донараховану та не виплачену щомісячну державну соціальну допомогу як дитині війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та стягнути заборгованість за минулий період. Відповідач не надав суду відповіді на позовну заяву, у встановлений судом строк. В зв'язку з цим суд розглянув справу відповідно до вимог ч.5 ст. 1832 КАС України. Судом встановлено, що позивачка [PERSON]має статус дитини війни відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», що підтверджується копією паспорта громадянина України (а.с. 3) та копією пенсійного посвідчення з відміткою «дитина війни» (а.с.7). Згідно зі ст. 6 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни мають право отримувати доплати, надбавки та підвищення до зазначених виплат, додаткову пенсію в порядку та за рахунок коштів, визначених законодавством. Відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 року пенсія або довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога дітям війни, що виплачується замість пенсії підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком. Згідно з ч. 2 ст. 3 даного Закону державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом, було зупинено дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» на 2007 рік. Проте рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007 положення п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», яким зупинено дію ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", визнано неконституційним з зазначенням у п. 5 рішення суду на преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції даного рішення та обов'язковим до виконання для всіх органів виконавчої влади. Підпунктом 2 п. 41 розділу ІІ Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року норми ст. 6 Закону від 18.11.2004 року щодо розмірів підвищення пенсії дітям війни викладено в новій редакції, а саме дітям війни, крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», до пенсії або щомісячного довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Відповідно до ст. 14 ч. 4 Закону України від 22.10.1993 року № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасникам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту Закону про Державний бюджет України) зміни, внесені підпунктом 2 п. 41 розділу ІІ Закону України від 28.12.2007 року «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо розмірів підвищення до пенсії дітям війни визнано такими, що не відповідають Конституції України, є неконституційними. Відповідно до ст. 152 ч. 2 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Статтею 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» Кабінету міністрів України надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат, згідно із Законом України «Про соціальний захист дітей війни» залежить від розміру мінімальної пенсії за віком. Аналогічне положення викладене в ст. 70 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік». Отже, нарахування та виплата у 2006-2010 роках дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинні здійснюватися відповідно до норм Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року. Розмір мінімальної пенсії за віком, згідно ст. 28 ч. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (№1058-ІV) встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Законом, який визначає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, є Закон України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік. Крім того, суд враховує і рішення Конституційного Суду України від 26.01.2012 року № 3-рп/2012 у справі за конституційними поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень статті 1, частини першої, другої, третьої статті 95, частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України, пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з окремими положеннями Конституції України, яким передбачено, що однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості. Повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. Суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Таким чином, відповідач, а так само його посадові особи, при виконанні своїх функцій, в даному випадку нарахування та проведення пенсійних виплат, мають діяти у спосіб визначений Конституцією України, законами України, та іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідними органами в межах делегованих їм повноважень. За таких обставин позовні вимоги в частині визнання неправомірними дій відповідача у нарахуванні позивачу надбавки до пенсії як дитині війни, передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в період до 23.07.2011 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково. Так, вирішуючи питання про задоволення вимог позивача, суд враховує положення ст. 99 КАС України, відповідно до якої для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав. В даному випадку, враховуючи представленні докази та вимоги позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в межах строку позовної давності, який має обчислюватись з дня звернення позивача до суду з позовною заявою, яка зареєстрована - 02.08.2011 року, тому перерахунок і виплата коштів має проводитись з 1.03.2011 року включно, з врахуванням фактично отриманих виплат. Вимоги позивача щодо стягнення коштів до вказаного вище строку, відповідно до ст. 100 КАС України, підлягають залишенню без розгляду. Подальші нарахування та виплати мають здійснюватись з 23.07.2011 року на підставі правового регулювання виплати як основної так і додаткової пенсії, відповідно до Конституції України, як Основного Закону, Закону України «Про соціальний захист дітей війни», Закону України «Про державний бюджет …» на відповідний рік, а також з врахуванням прийнятих, в межах своєї компетенції, нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, якими встановлюються виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а також дітям війни та виплачуватись до втрати такого права на отримання даних пенсійних виплат, в тому числі скасування чи зміни діючого законодавства, що регулює дані питання. При задоволенні вимог позивача, враховуючи положення ст. 256 КАС України, суд вважає, що постанова може бути допущена до негайного виконання в межах суми стягнення за один місяць. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied