Рішення адміністративного суду від 2014-02-13 00:00:00+02

Позивач - [PERSON] звернувся в суд з позовом до Коритнянської сільської ради Ужгородського району про визнання неправомірними і скасування рішення 26 сесії 5 скликання Коритнянської сільської ради №197 від 26.03.2009 року «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність», просив зобов»язати Коритнянську сільську раду розглянути повторно його заяву від 17.02.2009 року про надання дозволу на виготовлення проекту відводу забудованих земельних ділянок. Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2010 року адміністративний позов задоволено. Рішення 26 сесії 5 скликання Коритнянської сільської ради № 197 від 26.03.2009 року «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність» визнано неправомірним і скасовано. Зобов»язано Коритнянську сільську раду невідкладно, на наступній сесії після набуття даним рішенням суду законної сили, розглянути повторно заяву [PERSON] від 17.02.2009 року «про надання дозволу на виготовлення проекту відводу забудованих земельних ділянок» та прийняти рішення відповідно до усіх вимог чинного законодавства України на надати [PERSON] дозвіл на виготовлення проекту відводу забудованих земельних ділянок загальною площею 0,80 га, безоплатно у приватну власність, для ведення фермерського господарства, на яких розміщені належні йому об»єкти нерухомого майна в [ADDRESS] Рішення 19 сесії 5 скликання Коритнянської сільської ради від 10.04.2008 року №54, №55, №56 «Про надання [PERSON] дозволів на виготовлення проектів відводу земельних ділянок в оренду» в [ADDRESS] на території Коритнянської сільської ради Ужгородського району скасовано. Зобов»язано Коритнянську сільську раду подати у десятиденний строк після наступної за датою набуття даним рішенням суду законної сили сесії Коритнянської сільської ради звіт про виконання даного судового рішення. Приймаючи постанову у справі, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що відповідачем не наведено мотивів для відмови у задоволенні заяви позивача від 17.02.2009 року, що ставить під сумнів відповідність рішення відповідача вимогам земельного законодавства. Не погодившись з цією постановою, її в апеляційному порядку оскаржив Ужгородський міжрайонний прокурор в інтересах Корятинської сільської ради Ужгородського району, який покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з»ясування судом усіх обставин справи, просить апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою повністю відмовити в задоволенні позову.. Як на доводи апеляційної скарги покликається на те, що суд не може перебирати на себе функцію розпорядження земельними ділянками замість сільських рад, яким надані такі повноваження. В судовому засіданні прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги та просить її задовільнити і скасувати постанову Ужгородського міськрайонного суду від 27.08.2010 року та прийняти нову постанову, якою повністю відмовити в задоволенні позовних вимог. Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, дослідивши матеріали справи та обставини, що викладені у ній, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати з наступних міркувань. Судом першої інстанції встановлено, що договорами купівлі-продажу нерухомого майна від 03.03.2008 р. та витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно №18171181, №18171099, №18171051 стверджується, що позивач [PERSON] являється власником об'єктів нерухомості, розміщених за адресою : Ужгородський район, [ADDRESS] У квітні 2008 року позивач звертався до відповідача із завою про надання дозволу на виготовлення проекту відводу земельної ділянки, розміщеної за вищевказаними адресами. Рішеннями 19 сесії 5 скликання Коритнянської сільської ради № 54, № 55, № 56 від 10.04.2008 р. «про надання дозволу на виготовлення проекту відводу земельної ділянки» - заяву [PERSON] було розглянуто - надано дозволи на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для виробничих цілей площею 0,50 га, зайнятою під нерухомим майном, сільськогосподарського призначення - несільськогосподарські угіддя господарський двір із земель запасу не наданих у власність та користування в оренду терміном на 49 років в межах населеного пункту в [ADDRESS] на території Коритнянської сільської ради Ужгородського району. 17.02.2009 р. [PERSON] звертався до Коритнянської сільської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення проектів відводу забудованих земельних ділянок загальною площею 0,80 га, безоплатно у приватну власність, для ведення фермерського господарства, на яких розміщені належні йому об'єкти нерухомого майна. Рішення 19 сесії 5 скликання Коритнянської сільської ради №54, №55, №56 від 10.04.2008 р. - [PERSON] (про надання дозволів на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду) відповідно, просив відмінити. Однак, рішенням 26 сесії 5 скликання Коритнянської сільської ради № 197 від 26.03.2009 р. «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність» - заяву [PERSON] було розглянуто, однак у її задоволенні відмовлено. Повноваження органів місцевого самоврядування в галузі земельних відносин визначено Земельним кодексом України. Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; організація землеустрою; координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; вирішення земельних спорів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. Згідно з ч. 1 ст. 118 Земельного кодексу України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Частиною 6 ст. 118 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву про вибір місця розташування земельної ділянки до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. До заяви додаються матеріали, передбачені частиною п'ятою статті 151 цього Кодексу, а також висновки конкурсної комісії (у разі відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено місце розташування земельної ділянки. Відповідно до ч.ч. 7, 9, 10 ст. 118 Земельного кодексу України вибір місця розташування земельної ділянки та надання дозволу і вимог на розроблення проекту її відведення здійснюються у порядку, встановленому статтею 151 цього Кодексу. Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд органу місцевого самоврядування. Сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність. Так, відповідно до положень Земельного кодексу України та Закону України «Про землеустрій», рішення відповідних рад щодо надання земельних ділянок приймаються на підставі розроблених проектів відведення земельних ділянок. Необхідність розробки та затвердження таких проектів обумовлена приписами ст. 50 Закону України «Про землеустрій». Документація із землеустрою визначається як затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали, якими регулюється використання та охорона земель державної, комунальної та приватної власності, а також матеріали обстеження і розвідування земель, авторського нагляду за виконанням проектів тощо. Відповідно до ст. 30 вказаного Закону, землеустрій проводиться в обов'язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності в разі, зокрема, надання, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок. При цьому, документація із землеустрою розробляється у вигляді програм, схем, проектів, спеціальних тематичних карт, атласів, технічної документації. В контексті ст. 25 Закону України «Про землеустрій», одним із видів документації із землеустрою є проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Тобто, для вирішення питання щодо надання [PERSON] земельної ділянки за цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства, враховуючи приписи чинного на той час законодавства, Коритнянська сільська рада Ужгородського району повинна була прийняти рішення щодо надання або відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою. Колегія суддів приходить до висновку, що рішення Коритнянської сільської ради Ужгородського району № 197 від 26.03.2009 року було прийнято в межах її компетенції та відповідає вимогам Закону, а тому будь-які підстави для визнання його незаконним відсутні. З урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає, що Коритнянська сільська рада Ужгородського району в межах повноважень, передбачених ст. 12 Земельного кодексу України та порядку безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, прийняла рішення про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивача у межах компетенції, наданої їй Законом. Статтею 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території. За відсутності підстав для скасування рішення 26 сесії 5 скликання Коритнянської сільської ради №197 від 26.03.2009 року «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність» відсутні також підстави для зобов»язання Коритнянської сільської ради розглянути повторно його заяву від 17.02.2009 року про надання дозволу на виготовлення проекту відводу забудованих земельних ділянок. Таким чином, суд першої інстанції приймаючи оскаржувану постанову неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Наведене, в силу п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, є підставою для скасування оскаржуваної постанови, та прийняття нової постанови, якою у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Результат розгляду: denied