Рішення адміністративного суду від 2014-03-06 00:00:00+02

Фізична особа - підприємець [PERSON] (далі - ФОП [PERSON]) звернулася до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові (далі - УПФУ в м. Чернігові) про визнання протиправною постанови державного виконавця від 06.06.2013 р., визнання протиправною вимоги про сплату боргу від 02.04.2013 р. та зобов'язання припинити нарахування єдиного соціального внеску. Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 липня 2013 року в задоволенні позову відмовлено. На вказану постанову ФОП [PERSON] подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нову постанову, якою в позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, та згідно п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України підлягає розгляду в порядку письмового провадження. Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до матеріалів справи, ФОП [PERSON] перебуває на спрощеній системі оподаткування, сплачує єдиний податок та отримує пенсію за віком за списком №2 згідно Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", умови призначення якої визначаються пунктом "б" частини 1 статті 13 Закону України „Про пенсійне забезпечення", тобто на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку до 50 років. УПФУ в м. Чернігові 02.04.2013 р. складено акт №665 звірки сум єдиного внеску за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р., згідно якому позивачу нарахована заборгованість (недоїмка) зі сплати єдиного соціального внеску, що підлягає сплаті за вказаний період у розмірі 4572,42 грн. На підставі акту звірки УПФУ в м. Чернігові сформована вимога про сплату боргу від 02.04.2013 р. №607 на суму 4572,42 грн. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що критерієм звільнення від сплати єдиного внеску, є досягнення особою, яка обрала спрощену систему оподаткування, певного віку після якого вона має право на призначення відповідної пенсії, а не факт отримання пенсії, у тому числі пенсії за віком на пільгових умовах. Однак, колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується виходячи з наступного. Відповідно до Закону України №3609 - VI від 07.07.2011 року "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих норм Податкового кодексу України" доповнено статтю 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", а саме: фізичні особи - підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування. Вказані зміни набули чинності з 06.08.2011 року. За загальним правилом пенсію за віком прийнято називати таку пенсію, яка встановлюється з досягненням певного віку та за наявності необхідного стажу роботи. Пенсії за віком поділяються на три види: 1) на загальних підставах; 2) пільгових; 3) спеціальних юридичних підставах (умовах). З частини 4 статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" вбачається, що однією з умов звільнення осіб від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком. Будь-яких застережень в цій нормі про те, що під пенсіонерами за віком слід розуміти лише тих осіб, яким призначено пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" не має. Отже, під пенсіонерами за віком, вказаними в ч. 4 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", необхідно розуміти всіх осіб, яким призначено пенсію у зв'язку з досягненням віку і незалежно від законів, якими таке право на пенсію за віком встановлено. Відповідно до ст. 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника. Пунктом "б" частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. З вказаних норм вбачається, що надання позивачу законодавчо визначеної пільги вираженої у заниженні віку, необхідного для призначення пенсії, не змінює виду пенсійного забезпечення та не позбавляє права особи на призначення пенсії (пенсії за віком) передбаченої законом. Отже, посилання відповідача на те, що до ФОП [PERSON] не може бути застосовано положення ч. 4 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" є необґрунтованими, оскільки зазначена норма права не пов'язує звільнення від сплати єдиного внеску із досягненням особою певного віку, а передбачає звільнення від сплати цього платежу всіх пенсіонерів за віком, яким є позивач. Таким чином, вимога УПФУ в м. Чернігові до позивача про сплату боргу від 02.04.2013 р. №607 є протиправною та підлягає скасуванню. Однак, вимога позивача про визнання протиправною постанови державного виконавця від 06.06.2013 р. ВП №38618777 не підлягає задоволенню, оскільки судом першої інстанції відповідний відділ державної виконавчої служби не був залучений до участі у справі в якості відповідача, а відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції не має повноважень на залучення до справи іншого або додаткового відповідача. Вимога про зобов'язання припинити нарахування єдиного соціального внеску також не підлягає задоволенню, оскільки у суду відсутні повноваження втручатись у реалізацію УПФУ в м. Чернігові його виключних повноважень. Враховуючи вищевказане, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позову, а тому апеляційну скаргу ФОП [PERSON] необхідно задовольнити частково, постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 липня 2013 року - скасувати в частині відмови в задоволенні позову щодо визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу та в цій частині ухвалити нову постанову, якою позов задовольнити, оскільки в цій частині постанова ухвалена з порушенням норм матеріального права. В іншій частині постанову залишити без змін.

Результат розгляду: partial