Рішення адміністративного суду від 2014-03-11 00:00:00+02

Приватне підприємство "Олександрина" перебуває на обліку, в якості страхувальника, в Центральній міжрайонній виконавчій дирекції Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності з 20.12.2001р. за реєстраційним № 800010006705. Київське міське відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності у своїй діяльності керується Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" від 18.01.2001р. № 2240 (далі - Закон № 2240). Так, згідно статті 9 Закону № 2240 Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, провадить акумуляцію страхових внесків та інших коштів, призначених для фінансування матеріального забезпечення та соціальних послуг, та забезпечує їх надання, а також здійснює контроль за використанням цих коштів. Відповідно до останнього поданого звіту по формі Ф4-ФСС з ТВП за І квартал 2010р. Відповідач має заборгованість зі сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності в сумі 9844,42 грн. та станом на 27.01.2014 року не сплачена. Листом Управління Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва від 28.11.2013р. № 19967/02 підтверджується заборгованість відповідача з виплати заробітної плати, а також відсутня інформація щодо її погашення. Пунктом 5 ч. 7 Перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 р. №2464 (далі - Закон № 2464) визначено, що стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Отже, згідно п. 2 ч. 2 ст. 27 Закону № 2240 (в редакції, що діяла до введення в дію Закону № 2464) страхувальник зобов'язаний нараховувати і сплачувати страхові внески в установлені строки та в повному обсязі. А строком сплати страхових внесків є день, встановлений для одержання в установах банку коштів на оплату праці за відповідний період (ч. 1 ст. 23 Закону № 2240). Відповідно до ст. 115 Кодексу законів про працю, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону № 2240 (в редакції, що діяла на момент виникнення заборгованості) не сплачені в строк страхові внески, пеня і штраф стягуються в дохід Фонду із страхувальника у безспірному порядку. Строк давності в разі стягнення страхових внесків, пені та фінансових санкцій не застосовується. Стаття 99 КАС України передбачає, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Таким чином, до спірних відносин має застосовуватись спеціальна норма передбачена Законом № 2240, згідно якої, в даному випадку позовна давність не застосовується. Згідно вимог п.4 ч.1 ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо стягнення грошових сум, які ґрунтуються на рішеннях суб'єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження. Враховуючи, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними конкретними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, суд прийшов до висновку, що в позовній заяві наведені обставини, які підтверджуються достатніми доказами, які свідчать про обґрунтованість позовних вимог. Докази, подані позивачем підтверджують обставини, на які позивач посилається на їх обґрунтування. Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Оскільки позивач, як суб'єкт владних повноважень, довів правомірність заявлених позовних вимог, а відповідач заперечень щодо наявності такого боргу суду не надав, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача шляхом стягнення з Приватного підприємства «Олександрина» коштів у розмірі 9 844,42 грн. Враховуючи викладене,

Результат розгляду: granted