Рішення адміністративного суду від 2014-02-18 00:00:00+02

11.02.2010р. [PERSON] звернувся до Охтирського міськрайонного суду Сумської області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Охтирці та Охтирському районі Сумської області, в якому просив зобов'язати відповідача донарахувати та виплатити недоплачену йому, як дитині війні, щомісячну державну соціальну допомогу за 2007-2009 роки у сумі 3959,30грн. та проводити відповідні нарахування та виплати щомісячної державної соціальної допомоги, починаючи з січня 2010р. довічно з підвищенням на 30% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру встановленого ч.1 ст. 28 Закону України «Про обов'язкове державне пенсійне страхування». Просив поновити строк звернення до суду. Свої вимоги мотивує тим, що він є дитиною війни та відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на щомісячне підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Проте управління Пенсійного фонду України в м. Охтирці та Охтирському районі Сумської області не проводило нарахування та виплату вказаного підвищення до пенсії, тому, за розрахунком позивача, йому за період з 2007-2009роки не доплачено соціальної допомоги у розмірі 3959,30грн., тому просив суд поновити строк звернення до суду та захистити його порушене право. Ухвалою суду від 18 лютого 2014р. позовні вимоги [PERSON] до УПФУ в м. Охтирці та Охтирського району про зобов'язання вчинити певні дії за період з 2007 року по 10.02.2009 року залишено без розгляду. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити з підстав викладених в ньому. Пояснив, що підвищення до пенсії виплачувалось, однак в розмірі меншому ніж визначено діючим законодавством. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника УПФУ в м. Охтирці та Охтирському районі. В письмових запереченнях на позов відповідач зазначив, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки, механізм реалізації положень Закону України «Про соціальний захист дітей війни» був відсутній, управлінням проведено нарахування та виплата вказаної допомоги в межах бюджетних асигнувань на цілі, передбачені Положенням «Про Пенсійний фонд України», затвердженого Постановою КМ України від 24.10.2007р. №1261, та згідно діючого в період виплати законодавства, зокрема Постанови КМУ № 530 від 28.05.2008р. «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» та Постанови КМУ № 544 від 15.04.2003р. «Про підвищення розмірів трудових пенсій», тому вважає, що відповідач діяв відповідно до чинного законодавства, порушення прав позивача відсутні. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові заперечення відповідача, надавши оцінку доказам по справі, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON]., [INFO], є дитиною війни в розумінні ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і має право на державну соціальну підтримку, визначену цим Законом. Згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Відповідно до вимог статті 7 цього Закону фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. З 2009року змін до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», які б встановлювали обмеження щодо зазначених виплат, не вносилось. Вихідним критерієм обрахунку доплати до пенсії дітям війни визначено мінімальну пенсію за віком. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком, встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Будь-яких інших нормативно-правових актів, які б визначали механізм вирахування мінімальної пенсії за віком або встановлювали її розмір, немає. За таких обставин, враховуючи норми ч.7 ст. 9 КАС України, положення частини 3 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо застосування розміру мінімального розміру пенсії за віком, встановленого частиною 1 цієї статті, тільки стосовно визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, не є перешкодою для застосування даної величини мінімального розміру пенсії за віком до обрахування інших пенсій чи доплат, пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком. Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами при розрахунку підвищення пенсії, яке передбачено статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», застосуванню підлягає мінімальний розмір пенсії за віком, який вираховується виходячи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законами про Державний бюджет України на відповідний рік, а не розмір, що установлений постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» від 28 травня 2008 року №530, на яку послався відповідач в запереченнях на позов. З огляду на викладене, суд не бере до уваги доводи відповідача про неврегульованість механізму реалізації положень ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Отже, нарахування та виплата з 2009 року дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинні здійснюватися відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Разом з тим, положення статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», згідно з яким позивач має право на отримання підвищення до пенсії, не містять обмежень щодо строку, протягом якого пенсіонер має право на їх виплату. Отже, законом не встановлюється а ні строковість, а ні обмеження у часі цих видів виплат, оскільки з самого визначення поняття пенсії випливає, що ці виплати здійснюються на постійній основі, один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу. Цей вид виплат не є строковим, а тому не може бути призначений на якийсь строк. В цьому випадку визначається лише дата, з якої особа має право на отримання пенсії (чи її перерахунок). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що бездіяльність відповідача по не нарахуванню та невиплаті позивачу як дитині війні, щомісячної державної соціальної допомоги з 10.02.2009року відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» є протиправною, тому позов підлягає задоволенню в частині зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», і провести відповідні виплати за період з 10 лютого 2009 року з урахуванням здійснених виплат. Позовні вимоги в частині виплати на користь позивача 3959,30грн. не підлягають задоволенню, оскільки, суд не може перебирати на себе функцію органів Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсії.

Результат розгляду: partial