Рішення адміністративного суду від 2014-01-23 00:00:00+02

У 2009 році позивач звернулася до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Соснівського району департаменту соціальної політики Черкаської міської ради про визнання дій неправомірними, стягнення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, посилаючись на те, що [INFO] вона народила сина [PERSON]. З 3 квітня 2006 року по 31 липня 2006 року вона перебувала у відпустці в зв'язку з вагітністю та пологами, а з 01 серпня 2006 року по [INFO] перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. У період з серпня 2006 року по грудень 2006 року допомога призначалася і виплачувалась їй Фондом соціального страхування. З 01 січня 2007 року, відповідно Постанови КМУ та Наказу Міністерства праці та соціальної політики України, допомога призначається органами праці та соціального захисту населення за місцем проживання особи. Вважає, що їй, як застрахованій в системі загальнообов'язкового державного страхування особі, допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку повинна призначатись згідно ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витрати, зумовлені народженням та похованням», який визначає, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом. Просить визнати неправомірними відповідача щодо відмови у здійснені перерахунку допомоги при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку; зобов'язати відповідача зробити перерахунок допомоги при народженні дитини, допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 01 серпня 2006 року по 31 грудня 2008 року відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та втрати, зумовлені народженням та похованням», у подальшому нарахувати та виплачувати допомогу до 25 травня 2009 року у відповідності до діючого законодавства, але не менше прожиткового мінімуму, гарантованого Конституцією України та стягнути недоотриману допомогу при народженні дитини в розмірі 766 грн. та 14050,77 грн. недоотриману допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і судові витрати. В подальшому позивачка декілька разів змінювала позовні вимоги, останній раз 27.11.2013 року скерувала до суд заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить вважати причини пропуску нею строку для звернення до суду з адміністративним позовом поважним, або вважати строк таким, що не був пропущеним. Визнати дії та бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Соснівської районної ради щодо відмови у здійсненні перерахунку допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та втратами, зумовленими народженням та похованням» № 2240. Стягнути на її користь з Управління праці та соціального захисту населення Соснівської районної у м. Черкаси ради недоотриману внаслідок невиконання останнім вимог законодавства України суму допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі 13646,83 грн. за період з 01 січня 2007 року по [INFO]. Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Соснівської районної у м. Черкаси ради провести індексацію недоотриманих сум допомоги та нарахування 3% річних від простроченої суми на момент остаточного вирішення справи, відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», Цивільного кодексу України. В судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримала, та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову та просила суд в позові відмовити в повному обсязі. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: На підставі наявних у справі доказів судом встановлено, що позивачка [INFO] народила сина [PERSON]. З 3 квітня 2006 року по 31 липня 2006 року вона перебувала у відпустці в зв'язку з вагітністю та пологами, а з 01 серпня 2006 року по [INFO] перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, та має право отримувати допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», введеним в дію Постановою ВР № 2812-XII (2812-12) від 21.11.1992 року, з наступними змінами та доповненнями, відповідно до Конституції України встановлено гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім'ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім'ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення. Закон України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» є спеціальним законом, що регулює правовідносини, пов'язані з призначенням та виплатою державної допомоги на неповнолітніх дітей. Відповідно до вимог ст. 13 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» особа, яка фактично здійснює догляд за дитиною має право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, яка виплачується щомісяця з дня призначення допомоги по догляду за дитиною по день досягнення дитиною вказаного віку. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається в розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років. До 1 січня 2007 року відносини щодо виплати допомоги регулювалися Законом № 2811-ХІІ, дія якого поширювалася на осіб, не застрахованих в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (стаття 13) та Законом № 2240-ІІІ, який поширював свою дію на застрахованих у зазначеній системі осіб. Розмір допомоги також визначався цими Законами. Зокрема, статтею 43 Закону № 2240-ІІІ було передбачено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом. Пунктом 7 статті 71 Закону України від 19 грудня 2006 року № 489-V «Про Державний бюджет України на 2007 рік» дію статті 43 Закону № 2240-ІІІ на 2007 рік було зупинено. Конституційний Суд України Рішенням від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 положення пункту 7 статті 71 Закону № 489-V визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) у частині зупинення на 2007 рік дії статті 43 Закону № 2240-ІІІ. Рішенням від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 Конституційний Суд України визнав неконституційними низку положень Закону України від 28 грудня 2007 року № 107- VІ «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», в тому числі й пункт 25 розділу ІІ Закону № 107- VІ щодо виключення статей 4044 Закону № 2240-ІІІ. Таким чином, з часу проголошення Конституційним судом України рішень № 3-рп/2007 та № 10-рп/2008 відновлювали свою дію вищезазначені положення Закону № 2240-ІІІ. Після прийняття Конституційним Судом України вказаного рішення дія статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» у попередній редакції відновлена. Тобто, з часу прийняття цього рішення позивач знову набула право на отримання допомоги в розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Рішення Конституційного Суду є обов'язковим до виконання на території України є остаточним і не може бути оскарженим, крім того дане рішення у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. Відповідно до ст. 73 Закону України «Про Конституційний Суд України», якщо акти (закони та інші правові акти Верховної Ради України, акти Президента України, акти Кабінету Міністрів України, праві акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим) або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають Конституції України, вони оголошуються не чинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. В судовому засіданні встановлено, що відповідач, ігноруючи зазначені норми матеріального права, не здійснював виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, встановленому статтею 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», чим порушив указане право позивача. Щодо вимоги про стягнення трьох процентів річних, відповідно до ст. 625 ЦК України, то така не підлягає до задоволення, оскільки виплата допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку не є зобов'язанням та не підпадає під дію згаданої статті. Позовні вимоги в частині стягнення індексу інфляції підлягають до задоволення, оскільки відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» соціальна допомога відноситься до категорії виплат, які підлягають індексації. Статтею 1 вказаного закону передбачено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. У листі Верховного суду України від 03.04.1997 року № 62-67 р., рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» зазначено, що при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що втрати внаслідок інфляційних процесів необхідно розцінювати як суму знецінення грошових коштів за прострочення грошового зобов'язання за певний період і вони є невід'ємною складовою суми основного боргу. Згідно ст. 5 Сімейного кодексу України держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім'ї. Держава створює людині умови для материнства, батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. До вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується відповідно до ст. 20 СК України. Закон України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» встановлює гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми. Статтею 23 вказаного закону, передбачено, що рішення органу, що призначає і здійснює виплату державної допомоги, може бути оскаржено у судовому порядку. Відповідно до п. 57 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751, у разі затвердження нового розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку розмір допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку перераховується без звернення осіб, яким вони призначені, з місяця набрання чинності актом законодавства, що встановлює новий прожитковий мінімум. За пунктом 55 вказаного Порядку призначені, але своєчасно не одержані суми державної допомоги сім'ям з дітьми з вини органу, що призначає або виплачує допомогу, виплачуються протягом будь-якого часу без обмежень. Стаття 99 КАС України, яка діяла на момент звернення позивача до суду, встановлює річний строк звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Із листа відповідача від 29.01.2009 року вбачається, що позивачці фактично відмовлено у проведенні виплат по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2007 - 2009 роки. Крім того, позивачка пропустила строк звернення до суду з позовом, оскільки, займаючись постійним доглядом за дитиною, вона не мала змоги слідкувати за змінами в діючому законодавстві, читати пресу, слухати радіо та дивитись телевізор, а тому вважала, що дії відповідача правомірні. Дізнавшись про неправомірність дій відповідача вона одразу звернулась з позовом до суду. Таким чином суд вважає, що позивачу необхідно поновити строк звернення до суду. На підставі ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», Законом України «Про Державний бюджет на 2007 рік», Законом України «Про Державний бюджет на 2009 рік», Рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2007 р. та

Результат розгляду: partial