Рішення адміністративного суду від 2014-03-13 00:00:00+02

11 листопада 2013 року до суду надійшов адміністративний позов Державної податкової інспекції у м. Іллічівську Головного управління Міндоходів в Одеській області до фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 2004, 94 грн. Ухвалою від 12 листопада 2013 року відкрито скорочене провадження у зазначеній адміністративній справі, відповідачеві запропоновано подати у десятиденний строк з дня одержання копії ухвали письмові заперечення проти позову та необхідні документи або заяву про визнання позову. Згідно розпорядження в.о керівника апарату Одеського окружного адміністративного суду № 8 від 22.01.2014 р. "Про здійснення повторного автоматичного розподілу справ" справа передана для повторного автоматичного розподілу. Ухвалою суду 22 січня 2014 року справу прийнято до провадження суддею Одеського окружного адміністративного суду Токміловою Л.М. та направлено на адресу сторін. Судова кореспонденція, яка направлена на адресу відповідача, була повернута 13.03.2014 року до суду з відміткою відповідальної особи поштового зв'язку: "за закінченням терміну зберігання". Відповідно до положень ч. 11 ст.35 КАС України, у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином. З огляду на вищезазначене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином для реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів. Відтак, суддя дійшов висновку, що спір підлягає вирішенню на підставі наявних у матеріалах справи доказів, оскільки вони повно та всебічно висвітлюють обставини спірних правовідносин. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.02.2002 року Татарбунарською районною державною адміністрацією Одеської області зареєстровано фізичну особу-підприємця [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с.4). Згідно довідки № 594 від 22.10.2013 року відповідач з 26.02.2002 року взятий на облік Саратської ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області в якості платника податків за № 4731 (а.с. 9). З матеріалів справи вбачається, що відповідач має заборгованість зі сплати єдиного податку в розмірі 1572,66 грн. В грудні 2012 року ФОП [PERSON] звернулася з заявою до Татарбунарського відділення Саратської МДПІ про застосування спрощеної системи оподаткування обліку та звітності з 01 січня 2013 року, з обранням ставки єдиного податку при переході на спрощену систему оподаткування. Згідно п. 2 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" (який діяв на момент виникнення заборгованості) суб'єкти малого підприємництва-фізичні особи мають право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів по єдиному податку шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку. Також, як вбачається з п.2 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" (який діяв на момент виникнення заборгованості) суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа сплачує єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства України. Ставка єдиного податку для суб'єктів малого підприємництва - фізичних осіб встановлюється місцевими радами за місцем їх державної реєстрації залежно від виду діяльності і не може становити менше 20 гривень та більше 200 гривень на місяць. Відповідно до рішення Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області "Про встановлення на території Лиманської сільської ради ставок єдиного податку для фізичних осіб-підприємців" від 25.11.2011 року № 206 - VI, ФОП [PERSON] відноситься до платників єдиного податку (а.с.8). Згідно витягу з облікової картки платника станом на 20.09.2013 року за відповідачем рахується податкова заборгованість в сумі 1572,66 грн. (а.с.12-13). Відповідно до вимог пункту 5 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" (який діяв на момент виникнення заборгованості) суб'єкти малого підприємництва несуть відповідальність за правильність обчислення, своєчасність подання розрахунків та сплати сум єдиного податку згідно із законодавством України. З матеріалів справи вбачається, що у зв'язку з несплатою відповідачем податкового боргу, позивачем направлено відповідачу вимогу форми "Ф" № 176-15 від 14.08.2013 року про сплату податкового боргу за узгодженими грошовими зобов'язаннями в сумі 1113,86 грн. (а.с.14). Пунктом 20.1.28 ст. 20 Податкового кодексу України, який набрав чинності 01.01.2011 року визначено, що органи державної податкової служби, окрім іншого мають право стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового збору у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом, стягувати суми простроченої заборгованості суб'єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом. Тобто, позивач є органом державної влади, уповноваженим здійснювати функцію контролю за визначенням та сплатою платником податків суми податкового зобов'язання, повноваження якого на звернення до суду визначені Законом України "Про державну податкову службу в Україні" та Податковим кодексом України. Судом встановлено, що на момент розгляду справи, відповідачем у добровільному порядку сума вказаної заборгованості не погашена. Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. З огляду на зазначене, враховуючи, що відповідачем не погашений податковий борг, суд вважає, що позовні вимоги Державної податкової інспекції у м. Іллічівську Головного управління Міндоходів в Одеській області є обґрунтованими та законними, у зв'язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі.

Результат розгляду: granted