Рішення адміністративного суду від 2014-01-15 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом ДПС ДАІ Нижньогірського РВ при ГУ МВС України в АР Крим про скасування протоколу та постанови про адміністративне правопорушення від 18 грудня 2013 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що зазначеною постановою його було притягнуто адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень. [PERSON] вважає прийняту постанову противоправною, тому просить її скасувати. Позивач - [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, направив на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при цьому зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача Нижньогірського РВ ГУ МВС України в АР Крим - Смаілов А.Н. у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, направив на адресу суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги не визнає у повному обсязі, при цьому надав письмові пояснення громадянина [PERSON], що підтверджують факт адміністративного правопорушення [PERSON] Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, в тому числі, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а також з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення. Отже, вирішуючи справу стосовно позовних вимог позивача щодо скасування постанови відповідача, якій є суб'єктом владних повноважень, суд повинен встановити чи діяв відповідач у спосіб передбачений законом, у межах наданих йому повноважень, а також чи є прияйте ним рішення обґрунтованим та чи не порушено право позивача на участь у процесі прийнятого відповідачем рішення. 18 грудня 2013 року інспектором ДПС ДАІ Нижньогірського РВ при ГУ МВС України в АР Крим Смаіловим А.Н., у відношенні [PERSON] був складений протокол серії АВ2 № 689742 про адміністративне правопорушення згідно з яким, останній, 18 грудня 2013 року о 14 годині 15 хвилин, на 243 км автошляху Херсон-Джанкой-Феодосія-Керч, керував транспортним засобом марки «DAEWOO LANOC» номерний знак [NUMBER], при здійсненні обгону транспортного засобу марки «HVVNDAI» номерний знак [NUMBER], перетнув суцільну смугу горизонтальної розмітки 1.1., чим порушив п. 8.5.1 Правил дорожнього руху України, тим самим скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.с. 6). На підставі зазначеного протоколу, посадовою особою - інспектором ДПС ДАІ Нижньогірського РВ при ГУ МВС України в АР Крим Смаіловим А.Н. 18 грудня 2013 року прийнята постанова серії ПС1 № 422499, якою позивача у справі визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень (а.с. 5). Вимогами ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність зокрема за порушення водіями транспортних засобів вимог розмітки проїзної частини доріг. Як вбачається з положень ст. 251, 252 КпАП України розглядаючи справу про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) повинна оцінити докази в справі про адміністративне правопорушення, якими є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку, встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що стосуються забезпечення дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. З письмових пояснень свідка скоєного правопорушення - [PERSON], які були надані суду, вбачається, що 18 грудня 2013 року на автошляху Херсон-Джанкой-Феодосія-Керч, він керував службовим транспортним засобом марки «HVVNDAI» номерний знак [NUMBER] зі швидкістю 60 км на годину, та на проїзній частині автошляху, де була нанесена осева суцільна лінія дорожньої розмітки, яка розділяє потоки транспорту на протилежні рухи, його обігнав автомобіль [NUMBER], який при цьому пересік суцільну лінію розмітки. Згідно із частиною 2 статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. За таких обставин, на думку суду, постанова в справі про адміністративне правопорушення у відношенні [PERSON] про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП прийнята посадовою особою Смаіловим А.Н. є обґрунтованою та скасуванню не підлягає. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат по справі, суд згідно з положеннями ст. 94 КАС України, вважає необхідним віднести їх на рахунок держави, оскільки позивач на підставі положень ст. 288 КУпАП при подачі позову до суду був звільнений від сплати державного мита, а відповідачем по справі є суб'єкт владних повноважень. Повний текст постанови складений відповідно до вимог ст. 160 КАС України 21 січня 2014 року. Враховуючи наведене,

Результат розгляду: denied