Рішення адміністративного суду від 2014-03-06 00:00:00+02

Державна податкова інспекція у Залізничному районі м. Львова ГУ Міндоходів у Львівській області звернулася до суду з адміністративним позовом до [PERSON] за участю третьої особи Управління Державтоінспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів. Ухвалою від 14 лютого 2011 року відкрито провадження у справі. Ухвалою від 26 липня 2011 року зупинено провадження у справі. Ухвалою від 16 січня 2014 року поновлено провадження у справі. Суд на підставі статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) замінив позивача - Державну податкову інспекцію у Залізничному районі м. Львова, його правонаступником - Державною податковою інспекцією у Залізничному районі м. Львова Головного Управління Міндоходів у Львівській області (надалі - ДПІ у Залізничному районі м. Львова ГУ Міндоходів у Львівській області). Позивач свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідачем не було сплачено податку за транспортні засоби у розмірі 38 660, 00 грн., а саме за автомобіль марки FIAT у розмірі 18 680, 00 грн., та автомобіль марки FORD у розмірі 19 980 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, заперечень на позов не подав, хоча належним чином повідомлений про час, дату та місце судового розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Третя особа в судове засідання не з'явлася, заперечень на позов не подала, хоча належним чином повідомлений про час, дату та місце судового розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні докази та давши їм оцінку, суд встановив наступне. Згідно Розрахунку суми податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів вбачається, що за автомобіль марки FIAT SCUDO (державний номерний знак [NUMBER], рік випуску 2001 р., об'єм двигуна 1868 см. куб., ставка податку 1000, 00 грн.), належить сплатити 18680, 00 грн., та за автомобіль марки FORD (державний номерний знак [NUMBER], рік випуску 2001 р., об'єм двигуна 1998 см. куб., ставка податку 1000 грн.) належить сплатити 19980, 00 грн. Згідно довідки ДПІ у Залізничному районі м. Львова № 29940/9/19-023/1488 від 03.11.2010 року податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів у розмірі 18680, 00 грн., та у розмірі 19980, 00 на рахунок ВДК у Залізничному районі не надходило. Згідно листа управління Державтоінспекції Львівського відділу реєстраційно - екзаменаційної роботи від 28.04.2010 року за № 9504/10/17-108/174 вбачається, що гр. [PERSON], 23.12.2009 року було зареєстровано автомобіль марки FIAT SCUDO (державний номерний знак [NUMBER]), та 23.12.2009 року зареєстровано автомобіль марки FORD (державний номерний знак [NUMBER]). 08.11.2010 року ДПІ у Залізничному районі м. Львова на адресу відповідача скеровано запрошення з питання сплати податку з власників транспортних засобів при першій реєстрації транспортних засобів в Україні. Згідно із ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Законом України "Про систему оподаткування" від 25.06.1991 р. № 1251-XII у редакції чинній на час виникнення спірних відносин (далі - Закон № 1251-XII) визначено, що ставки, механізм справляння податків і зборів (обов'язкових платежів), за винятком особливих видів мита та збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на електричну та теплову енергію, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності, і пільги щодо оподаткування не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів про оподаткування. Відповідно до ст.2 Закону № 1251-XII, під податком і збором (обов'язковим платежем) до бюджетів та до державних цільових фондів слід розуміти обов'язковий внесок до бюджету відповідного рівня або державного цільового фонду, здійснюваний платниками у порядку і на умовах, що визначаються законами України про оподаткування. Податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є, відповідно до п.10. ч.1 ст.14 Закону № 1251-XII, загальнодержавним податком . Правове регулювання податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів здійснюється у відповідності до Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" від 11.12.1991р. N 1963-XII у редакції чинній на час виникнення спірних відносин (далі - Закон № 1963-XII) Статтею 20 Закону України "Про систему оподаткування" передбачено, що контроль за правильністю та своєчасністю справляння податків і зборів (обов'язкових платежів) здійснюється державними податковими органами та іншими державними органами в межах повноважень, визначених законами. Аналогічними за змістом є завдання, функції та права органів державної податкової служби, встановлені Законом України "Про державну податкову службу" № 509-XII вiд 04.12.1990р. (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин). Таким чином, ДПІ у Залізничному районі м. Львова звернулась до суду з вимогою про стягнення даного виду податку з фізичної особи в межах наданих законом повноважень. Відповідно до ст. 1 Закону № 1963-XII, платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи (далі - юридичні особи), а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства (далі - фізичні особи), які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до статті 2 цього Закону є об'єктами оподаткування. Об'єктами оподаткування відповідно до ст. 2 Закону № 1963-XI є, зокрема, автомобілі, призначені для перевезення не менше 10 осіб, включаючи водія, - код 8702; автомобілі легкові - код 8703; автомобілі вантажні - код 8704. Перша реєстрація в Україні - це реєстрація транспортного засобу в Україні, яка здійснюється уповноваженими державними органами України вперше щодо цього транспортного засобу (ст. 3 Закону № 1963-XI). Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону № 1963-XI, податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується фізичними особами - перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд. Фізичні особи - платники податку, відповідно до ч. 6 цієї ж статті, зобов'язані пред'являти органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку або технічний огляд транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки, а платники, звільнені від сплати цього податку, - відповідний документ, що дає право на користування цими пільгами. Відповідно до ч. 5-8 ст. 6 Закону № 1963-XI, сума податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що сплачується фізичними особами, обчислюється за ставками, визначеними у статті 3 цього Закону. У разі виявлення юридичних чи фізичних осіб, які не сплачували податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вони зобов'язані сплатити податок не більш як за три попередні роки. Перерахування неправильно сплаченого податку допускається не більш як за три попередні роки. Органи, що здійснюють державну реєстрацію транспортних засобів, зобов'язані щомісячно повідомляти податкові органи про транспортні засоби, зареєстровані або зняті з реєстрації протягом попереднього місяця, за формою, затвердженою центральним податковим органом України, та їх власників. У разі приховування (заниження) об'єктів оподаткування, з власників транспортних засобів відповідно до ст. 7 Закону № 1963-XI, стягуються сума несплаченого податку, а також пеня або штраф у порядку, передбаченому законом. Відповідно до ч. 5 ст. 50 Бюджетного кодексу України від 21.06.2001р. податки, збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими в доход державного бюджету з моменту зарахування на єдиний казначейський рахунок державного бюджету. Оскільки сума податку з власників транспортних засобів, яка мала бути сплачена відповідачем під час первинної реєстрації не зарахована до місцевого бюджету, суд вважає, що відповідач не виконав обов'язку із сплати податку. При цьому та обставина, що транспортні засоби було зареєстровано, не є доказом того, що податок відповідачем сплачено, як і не є підставою для звільнення відповідача від конституційного обов'язку такий податок сплатити. Згідно наведених вище положень Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів", сума податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що сплачується фізичними особами, розраховується саме фізичною особою за ставками встановленими цим Законом. Законом України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000, № 2181-III, а саме п. 4.2 ст. 4, визначено в яких випадках контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму податкового зобов'язання, а саме у разі якщо: а) платник податків не подає у встановлені строки податкову декларацію; б) дані документальних перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових деклараціях; в) контролюючий орган внаслідок проведення камеральної перевірки виявляє арифметичні або методологічні помилки у поданій платником податків податковій декларації, які призвели до заниження або завищення суми податкового зобов'язання; г) згідно з законами з питань оподаткування особою, відповідальною за нарахування окремого податку або збору (обов'язкового платежу), є контролюючий орган. Оскільки у спірних правовідносинах на податковий орган не покладено обов'язку самостійно здійснювати нарахування податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що підлягає сплаті, то податкове повідомлення рішення і податкові вимоги, відповідно до ст. 6 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", з приводу сплати даного виду податку не виносяться. Разом з тим, як зазначалось вище, податковий орган не позбавлений права щодо стягнення податків, в тому числі податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд встановив, що під час розгляду даної адміністративної справи [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Управління Державтоінспекції у Львівській області, третьої особи ДПІ у Залізничному районі м. Львова про визнання дій незаконними щодо державної реєстрації транспортних засобів. Ухвалою від 25.03.2011 року суд на підставі позовної заяви [PERSON] відкрив провадження в адміністративній справі №2а-3646/11/1370. До набрання законної сили рішенням суду у справі №2а-3646/11/1370 провадження у даній справі було зупинено. Ухвалою від 31.07.2013 року суд залишив позовну заяву [PERSON] без розгляду. Зазначена ухвала суду набрала законної сили, після чого провадження за даним позовом було поновлено. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 49, 70 КАС України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, а відтак зобов'язані обґрунтовувати належність та допустимість доказів для підтвердження своїх вимог або заперечень. Таким чином, позовні вимоги Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова ГУ Міндоходів у Львівській області , підлягають задоволенню повністю. Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати зі сторін стягненню не підлягають.

Результат розгляду: granted