Рішення адміністративного суду від 2014-02-26 00:00:00+02

Івано-Франківським окружним адміністративним судом відкрито провадження у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Сав-Дістрибьюшн" (далі по тексту - позивач, ТзОВ "Сав-Дістрибьюшн") до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Івано-Франківській області (далі по тексту - відповідач) про визнання протиправними та скасування наказу №253 від 11.11.2013 року, рішень №259 і №260 від 29.11.2013 року, постанови №117 від 29.11.2013 року та визнання незаконними дій щодо проведення перевірки. Позов мотивований тим, що в порушення вимог статей 3, 4, 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", статей 7, 44 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції", на підставі депутатського звернення, відповідачем проведено перевірку характеристик продукції, за результатами якої складено акт №0200 від 11.11.2013 року. Порушення закону, на думку позивача, полягає в тому, що відповідачем з перевищенням повноважень проведено перевірку характеристик продукції електричного обладнання, проте в депутатському зверненні, як підстави проведення позапланової перевірки, вказано на потребу перевірки лише факту продажу контрафактної продукції, що не входить в межі компетенції відповідача, а також товарів, які не сертифіковані (заборонені для продажу) в Україні. У зв'язку з чим безпідставно прийнято наказ про направлення на проведення позапланової перевірки №253 від 11.11.2013 року. Викладені відповідачем в акті перевірки характеристик продукції від 11.11.2013 року висновки про порушення позивачем вимог пунктів 7, 10 Технічного регламенту низьковольтного електричного обладнання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.10.2009 року №1149 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 29.08.2012 року №810), пунктів 17, 19 Технічного регламенту з електромагнітної сумісності обладнання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.2009 року №785 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20.06.2012 року №631), є помилковими та такими, що не відповідають дійсності, оскільки національний знак відповідності містився на упаковці продукції, яку реалізовував позивач у магазині "Фокстрот", що знаходиться у м. Івано-Франківську, вул. Мазепи, 168 "Б". А відтак, відповідачем протиправно винесено рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів №259 і № 260 від 29.11.2013 року та постанова про накладення штрафних санкцій №117 від 29.11.2013 року. Зазначили, що під час перевірки інспектор відповідача встановлено виробника і генерального постачальника електричного обладнання, від так безпідставним є висновки, що позивач є особою, яка ввела вказану продукцію в обіг, так як позивач являється розповсюджувачем із належними документами. Такий невірний висновок став наслідком протиправної кваліфікації дій позивача за пунктом 2 частини 2 статті 44 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції", і як наслідок незаконного застосування штрафної санкції в сумі 25 500,00 гривень. Крім того, за наслідками такої перевірки і протиправних висновків, позивачем 29.11.2013 року прийнято рішення №259 і №260 про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів шляхом тимчасової заборони надання продукції на ринку без відповідного рішення (постанови) адміністративного суду, що суперечить пункту 5 статті 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності". В сукупності вказаного просив суд визнати протиправними та скасувати наказ на проведення позапланової перевірки №253 від 11.11.2013 року, рішень про вжиття обмежувальних заходів №259 і №260 від 29.11.2013 року, постанови про накладення штрафних санкцій №117 від 29.11.2013 року та визнати незаконними дій щодо проведення перевірки в цілому в магазині торгової мережі "Фокстрот", що знаходиться у м. Івано-Франківську, вул. Мазепи, 168 "Б". Представник позивача в судові засідання призначені на 13.01.2014 року, 28.01.2014 року, 12.02.2014 року і 26.02.2014 року не з'явився. До чергового судового засідання, яке відбулося 26.02.2014 року, направив суду клопотання про відкладення розгляду справи, а в разі неможливості відкладення, просив проводити розгляд справи без участі представника позивача, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягав на їх задоволенню повністю (а.с. 69). Враховуючи, що представник позивача через канцелярію суду надав копії всіх документів, якими обґрунтовував власні позовні вимоги, з метою розгляду даної справи в розумний строк, суд вважає можливим розглянути справу без участі представника позивача за наявними в матеріалах справи доказами. Представник відповідача проти позову заперечила з підстав, наведених в письмовому запереченні (а.с. 77-82). Додатково вказала, що відповідачем проведено позапланову перевірку на предмет дотримання вимог чинного законодавства України про захист прав споживачів в межах компетенції з дотриманням вимог Законів України. Виявлені факти порушень знайшли своє відображення в акті від 11.11.2013 року №0200, стали підставою для прийняття рішень про вжиття обмежувальних заходів №259 і №260 від 29.11.2013 року, а також постанови про накладення штрафних санкцій №117 від 29.11.2013 року на суму 25 500,00 гривень. Просила в задоволенні позову відмовити повністю. Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представника відповідача, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав та мотивів. Судом встановлено, що 11.11.2013 року посадовими особами Інспекції з питань захисту прав споживачів в Івано-Франківській області відповідно до наказу від 11.11.2013 року №253 (а.с. 32) та на підставі направлення від 11.11.2013 року №273 (а.с. 101) проведено позапланову виїзну перевірку з питань дотримання вимог чинного законодавства у сфері ринкового нагляду під час реалізації ТОВ "Сав-Дістрибьюшн" продукції у магазині "Фокстрот", який розташований у м. Івано-Франківськ, вул. Мазепи, 168 ''Б''. За результатами вказаної перевірки складено акт перевірки характеристик продукції за №0200 від 11.11.2013 року (а.с. 14-17). У даному акті зафіксовано факти введення в обіг продукції, а саме: 1) праска "Roventa" - 1 од. (DW 5120, д.в. - 01.2013 року, вир-к: Groupe SEB, Франція (вироблено у Китаї); імпортер: ТОВ "ГСУ", вул. Мишуги, 7-А, прим. 9, м. Київ); 2) праска "Tefal" - 1 од. (FV 4630, ЕО/29, д.в. - 11.2012 року, вир-к: Groupe SEB, Франція (вироблено у Китаї); імпортер: ТОВ "ГСУ", вул. Мишуги, 7-А, прим. 9, м. Київ); 3) праска "Tefal" - 2 од. (FV 4680, ЕО/23, д.в. - 08.2013 року, вир-к: Groupe SEB, Франція (вироблено у Китаї); імпортер: ТОВ "ГСУ", вул. Мишуги, 7-А, прим. 9, м. Київ); 4) праска "Tefal" - 2 од. (FV 5330, ЕО/23, д.в. - 07.2013 року, вир-к: Groupe SEB, Франція (вироблено у Китаї); імпортер: ТОВ "ГСУ", вул. Мишуги, 7-А, прим. 9, м. Київ); 5) праска "Roventa" - 1 од. (DW 8021, д.в. - 11.2013 року, вир-к: Groupe SEB, Франція (вироблено у Китаї); імпортер: ТОВ "ГСУ", вул. Мишуги, 7-А, прим. 9, м. Київ); 6) праска "Moulinex" - 2 од. (IM 1120, Е1/АМО, д.в. - 09.2012 року, вир-к: Groupe SEB, Франція (вироблено у Китаї); імпортер: ТОВ "ГСУ", вул. Мишуги, 7-А, прим. 9, м. Київ); 7) праска "Tefal" - 1 од. (FV 9657, ЕО/23, д.в. - 08.2013 року, вир-к: Groupe SEB, Франція (вироблено у Китаї); імпортер: ТОВ "ГСУ", вул. Мишуги, 7-А, прим. 9, м. Київ); Перевіркою встановлено, що на апаратурі (маркуванні товарів) або на табличці з їх технічними даними не нанесено національний знак відповідності згідно з правилами застосування національного знака відповідності, чим порушено вимоги пункти 7, 10 Технічного регламенту низьковольтного електричного обладнання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.10.2009 року №1149 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 29.08.2012 року №810), пунктів 17, 19 Технічного регламенту з електромагнітної сумісності обладнання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.2009 року №785 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20.06.2012 року №631). На підставі вищевказаного акту перевірки характеристик продукції від 11.11.2013 року відповідачем прийнято рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів №259 від 29.11.2013 року та № 260 від 29.11.2013 року, якими обмежено надання ТОВ "Сав-Дістрибьюшн" продукції на ринку шляхом тимчасової заборони надання продукції на ринку та обмежено надання продукції на ринку шляхом приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами (а.с. 26-29). Також, Інспекцією з питань захисту прав споживачів в Івано-Франківській області за результатами розгляду справи, акту перевірки характеристик продукції №0200 від 11.11.2013 року, рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів №259 та №260 від 29.11.2013 року, винесено постанову №117 від 29.11.2013 року, якою до позивача за порушення вимог пункту 2 частини 2 статті 44 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" застосовано штрафні санкції у розмірі 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 25 500,00 гривень (а.с. 12-13). Досліджуючи правомірність проведення відповідачем перевірки ТОВ "Сав-Дістрибьюшн" з питань дотримання вимог чинного законодавства у сфері ринкового нагляду під час реалізації продукції у магазині "Фокстрот", який розташований у м. Івано-Франківськ, вул. Мазепи, 168 "Б", суд зазначає наступне. Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) врегульовано Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності". Так, частиною 1 статті 7 цього Закону встановлено, що для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ, який має містити найменування суб'єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки. Частина 2 статті 7 коментованого Закону передбачає, що на підставі наказу оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу, яке підписується керівником або заступником керівника органу державного нагляду (контролю) (із зазначенням прізвища, ім'я та по батькові) і засвідчується печаткою. Частиною 1 статті 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" визначено підстави, необхідні для здійснення позапланових заходів, однією з яких є звернення фізичних та юридичних осіб про порушення суб'єктом господарювання вимог законодавства. Позаплановий захід у цьому разі здійснюється тільки за наявності згоди центрального органу виконавчої влади на його проведення. Відповідно до пунктів 1, 3 Положення про Державну інспекцію України з питань захисту прав споживачів, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 року №465, Держспоживінспекції України є спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, основними завданнями якої є реалізація державної політики у сферах: 1) державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів і рекламу в цій сфері, 2) державного ринкового нагляду, 3) державного нагляду за додержанням технічних регламентів, стандартів, норм і правил. Згідно частини 1 статті 26 Закону України "Про захист прав споживачів" спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальні органи в областях, містах Києві та Севастополі, а на території Автономної Республіки Крим - орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері захисту прав споживачів здійснюють державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечують реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів і мають право, зокрема, перевіряти у суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, якість продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг; безперешкодно відвідувати та обстежувати відповідно до законодавства будь-які виробничі, складські, торгівельні та інші приміщення цих суб'єктів. Правові та організаційні засади здійснення державного ринкового нагляду і контролю нехарчової продукції врегульовано Законом України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції", пункт 4 частини 1 статті 11 якого передбачено, що з метою здійснення ринкового нагляду органи ринкового нагляду в межах сфер їх відповідальності проводять перевірки характеристик продукції, в тому числі відбирають зразки продукції та забезпечують проведення їх експертизи (випробування). Відповідно до Переліку органів державного ринкового нагляду та сфер їх відповідальності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 року №573, Держспоживінспекція є органом державного ринкового нагляду (сфера її відповідальності - низьковольтне електричне обладнання). В судовому засіданні встановлено, що підставою для проведення позапланової перевірки відповідача слугувало звернення народного депутата України Бойко В.В., яким у зв'язку із продажем у великих торгових мережах контрафактної продукції та товарів, які не сертифіковані (заборонені для продажу) в Україні, надіслано Генеральному прокурору України депутатське звернення від 11.10.2013 року за №216-к з проханням вжити заходів реагування для припинення порушення прав споживачів та здійснити перевірку торгової мережі магазинів побутової техніки "Фокстрот" на факт продажу контрафактної продукції та товарів, які не сертифіковані (заборонені для продажу) в Україні (а.с. 104). Генеральною прокуратурою України листом від 21.10.2013 року № 07/7/3-16314-13 вищевказане депутатське звернення направлено у межах компетенції голові Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів (а.с. 103). Державною інспекцією України з питань захисту прав споживачів з метою недопущення потрапляння на споживчий ринок України неякісної або небезпечної продукції листом від 05.11.2013 року за №5090-2-7/6 доручено територіальним органам Держспоживінспекції України здійснити позапланові заходи з перевірки продукції, яка реалізується у територіальній мережі магазинів побутової техніки "Фокстрот" на дотримання вимог законодавства у сфері здійснення державного ринкового нагляду та захисту прав споживачів. Зокрема, Держспоживінспекції в Івано-Франківській області доручено здійснити позапланові заходи з перевірки продукції, яка реалізується у територіальній мережі магазинів побутової техніки "Фокстрот" (м. Івано-Франківськ, вул. Мазепи, 168 "Б"), що належить ТОВ "Сав-Дістрибьюшн" (а.с. 85-86, 102). Інспекцією з питань захисту прав споживачів в Івано-Франківській області на підставі згоди Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів від 05.11.2013 року за №5090-2-7/6 видано наказ від 11.11.2013 року №253 про направлення на проведення позапланової перевірки магазину "Фокстрот" ТОВ "Сав-Дістрибьюшн", що знаходиться за адресою: вул. Мазепи, 168 "Б", м. Івано-Франківськ, Івано-Франківської області (а.с. 32). На виконання вказаного наказу відповідачем виписано направлення №273 від 11.11.2013 року на проведення перевірки характеристик продукції, що реалізується ТОВ "Сав-Дістрибьюшн" у магазині "Фокстрот", розташованого вул. Мазепи, 168 "Б", м. Івано-Франківськ, Івано-Франківської області, строком проведення перевірки з 11.11.2013 року по 12.11.2013 року (а.с. 101). Судом встановлено, що відповідно до акту перевірки характеристик продукції за №0200 від 11.11.2013 року слідує, що уповноваженими особами відповідача позапланову виїзну перевірку магазину "Фокстрот", що знаходиться за адресою: вул. Мазепи, 168 "Б", м. Івано-Франківськ, з питань дотримання вимог законодавства у сфері ринкового нагляду проведено відповідно до наказу від 11.11.2013 року №253, на підставі направлення від 11.11.2013 року №273 та у визначений у направленні на проведення перевірки строк. Таким чином, суд зазначає, що відповідач діяв у межах наданої законом компетенції, з дотриманням усіх встановлених вимог та за наявності необхідних документів для проведення позапланової перевірки позивача, що підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. За таких обставин, підстави для визнання дій відповідача щодо проведення перевірки незаконними, як і для визнання протиправними та скасування наказу №253 від 11.11.2013 року, відсутні. Згідно пунктів 2, 3 частини 1 статті 4 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на, зокрема, належну якість продукції та обслуговування, безпеку продукції. Відповідно до абзацу 2 частини 4 статті 14 цього Закону реалізація продукції (у тому числі імпортних товарів) без маркування національним знаком відповідності та/або без сертифіката відповідності чи декларації про відповідність забороняється. Статтею 1 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" встановлено, що Національний знак відповідності - знак, що засвідчує відповідність позначеної ним продукції вимогам технічних регламентів, які на неї поширюються. Згідно статті 33 Закону України "Про стандарти, технічні регламенти та процедури оцінки відповідності" Кабінет Міністрів України визначає зразок (опис) та затверджує правила застосування Національного знака відповідності, що використовується для засвідчення відповідності технічним регламентам. Національний знак відповідності, визначений у технічному регламенті, застосовується до всієї продукції, яка є об'єктом та відповідає вимогам цього технічного регламенту. Національний знак відповідності наноситься на упаковку або етикетку продукції та на рекламні матеріали для процесів або послуг, що відповідають вимогам технічних регламентів. На продукцію, процеси і послуги, які не відповідають технічним регламентам, на продукцію, процеси і послуги, які не придатні для застосування Національного знака відповідності або знаків відповідності стандартам, пакувальні або рекламні матеріали не наносяться знаки або інші позначення, подібні до визначеного Національного знака відповідності, чи інші позначення. Відповідно до Опису національного знака відповідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2001 року №1599, національний знак відповідності має форму незамкненого з правого боку основного кола, усередині якого вміщено стилізоване зображення трилисника. Пунктом 5 Правил застосування національного знака відповідності, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2001 року №1599, визначено, що знак відповідності наноситься на виріб та/або на етикетку, тару, пакування, експлуатаційну та товаросупровідну документацію тощо, якщо інше не передбачено відповідним технічним регламентом. Місце та спосіб нанесення (друкування, наклеювання, гравірування, травлення, штампування, лиття тощо) знака відповідності визначається виробником продукції. Пункт 7 цих Правил передбачає, що технічними регламентами можуть встановлюватися особливості застосування знака відповідності. Системний аналіз вказаних норм дозволяє зробити висновок про те, що національний знак відповідності засвідчує відповідність позначеної ним продукції вимогам технічних регламентів, які поширюються на неї, та має бути нанесений у відповідності до Правил застосування національного знака відповідності та з урахуванням особливостей, встановлених відповідними технічними регламентами. Згідно пункту 7 Технічного регламенту низьковольтного електричного обладнання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.10.2009 року №1149 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 29.08.2012 року №810), перед введенням в обіг на електрообладнання повинен бути нанесений національний знак відповідності, який підтверджує відповідність електрообладнання вимогам цього Технічного регламенту, включаючи виконання процедури оцінки відповідності (внутрішній контроль виробництва) згідно з додатком 3 до цього Технічного регламенту. Національний знак відповідності має відповідати вимогам, наведеним у додатку 4 до цього Технічного регламенту. Національний знак відповідності наноситься виробником чи уповноваженим представником виготовлювача продукції в Україні на кожний виріб електрообладнання або, якщо це неможливо, на пакування, інструкцію або документ, в якому визначені гарантійні зобов'язання, у спосіб, що забезпечує його видимість, розбірливість та незмивність (пункт 10). Відповідно до пункту 17 Технічного регламенту з електромагнітної сумісності обладнання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.2009 року №785 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20.06.2012 року №631) на апаратуру, відповідність якої цьому Технічному регламенту було доведено із застосуванням процедури, установленої у пунктах 13 або 14 цього Технічного регламенту, наноситься національний знак відповідності. За нанесення національного знака відповідності відповідає виробник або уповноважений представник. Пунктом 19 даного Технічного регламенту встановлено, що національний знак відповідності наносять на апаратуру або на табличку з її технічними даними згідно з правилами застосування національного знака відповідності, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2001 року №1599. У разі, коли його нанесення на апаратуру неможливе або невиправдане через її конструкцію, національний знак відповідності повинен бути нанесеним на пакування, якщо таке наявне, та на супровідні документи. При цьому, відповідно до пункту 18 даного Технічного регламенту зображення національного знака відповідності виконується відповідно до опису, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2001 року №1599. У разі зменшення або збільшення зображення національного знака відповідності необхідно дотримуватися вимог, установлених в описі національного знака відповідності. Однак, як з'ясовано судом та зафіксовано актом перевірки характеристик продукції №0200 від 11.11.2013 року, на продукції (електричному обладнанні, апаратурі), яку реалізовував позивач, або на табличках з технічними даними вказаної продукції не було нанесено національний знак відповідності, зазначене підтверджується фотокопіями світлин товарів, зроблених під час перевірки (а.с. 108-121). Вказана обставина не заперечена уповноваженою особою позивача при підписанні акта перевірки і протоколу про виявлене порушення вимог статті 44 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" та статті 15 Закону України "Про загальну безпечність нехарчової продукції" №0200 від 11.11.2013 року (а.с. 17, 105-106). Судом встановлено і не заперечується представником відповідача, що національні знаки відповідності під час перевірки були нанесено на пакування вищевказаної продукції та/або на її супровідну документацію. Таким чином, правилами застосування національного знака відповідності, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2001 року №1599, визначено загальні вимоги щодо нанесення на продукцію національного знака відповідності, які підлягають обов'язковому застосуванню, за умови, якщо інше не передбачено відповідним технічним регламентом. Втім, суд звертає увагу на те, що особливості застосування національного знака відповідності на продукцію, яку реалізовував позивач, встановлені Технічним регламентом низьковольтного електричного обладнання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.10.2009 року №1149 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 29.08.2012 року №810), та Технічним регламентом з електромагнітної сумісності обладнання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.2009 року №785 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20.06.2012 року №631). Пунктом 10 Технічного регламенту низьковольтного електричного обладнання передбачено, що національний знак відповідності наноситься на кожний виріб електрообладнання, а пунктом 19 Технічного регламенту з електромагнітної сумісності обладнання - на апаратуру або на табличку з її технічними даними. З наведеного слідує, що першочергово національний знак відповідності наноситься на продукцію або на табличку з її технічними даними і тільки у випадку, коли його нанесення на апаратуру неможливе або невиправдане через її конструкцію, національний знак відповідності повинен бути нанесений на пакування та на супровідні документи. При цьому, позивачем у позовній заяві не заперечується сам факт відсутності національного знаку відповідності на продукції тп/або на табличці з її технічними даними. Докази, які б підтверджували маркування національним знаком відповідності безпосередньо на продукції, зазначеній в акті перевірки характеристик продукції від 11.11.2013 року (станом на момент перевірки), суду не представлено. Позивачем також не подано суду доказів про те, що нанесення національного знаку відповідності на вищевказану продукцію неможливе або невиправдане через її конструкцію, внаслідок чого національний знак відповідності і було нанесено на її пакування та/або на супровідну документацію. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що ТОВ "Сав-Дістрибьюшн" в порушення вимог пункту 10 Технічного регламенту низьковольтного електричного обладнання, пунктів 17, 19 Технічного регламенту з електромагнітної сумісності обладнання у магазині "Фокстрот" (вул. Мазепи, 168 "Б", м. Івано-Франківськ, Івано-Франківської області) реалізовувало продукцію, на яку не нанесено національний знак відповідності. Згідно пункту 6 частини 1 статті 11 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль не харчової продукції" з метою здійснення ринкового нагляду органи ринкового нагляду в межах сфер їх відповідальності приймають у випадках та порядку, визначених цим Законом, рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, здійснюють контроль стану виконання суб'єктами господарювання цих рішень. Статтею 33 даного Закону встановлено, що рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів можуть бути прийняті за результатами проведених органами ринкового нагляду перевірок характеристик продукції (крім перевірок, що проводяться відповідно до статті 26 цього Закону), у тому числі перевірок, що проводяться на підставі повідомлень органів доходів і зборів про призупинення митного оформлення продукції відповідно до частини шостої статті 38 цього Закону (пункт 1 частини 2). Рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, внесення змін до таких рішень чи їх скасування приймаються керівниками органів ринкового нагляду або їх заступниками відповідно до їх повноважень, визначених законами України (частина 4). Відповідно до частини 3 статті 29 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" у разі, якщо органом ринкового нагляду встановлено, що неналежно застосовано Національний знак відповідності, не нанесено Національний знак відповідності, якщо його нанесення передбачено технічним регламентом на відповідну продукцію, не складено декларацію про відповідність, якщо її складання передбачено технічним регламентом на відповідну продукцію, декларацію про відповідність складено з порушенням встановлених вимог або органу ринкового нагляду не надано чи надано технічну документацію на відповідну продукцію не в обсязі, передбаченому технічним регламентом, орган ринкового нагляду невідкладно вимагає від відповідного суб'єкта господарювання вжити протягом визначеного строку заходів щодо приведення такої продукції у відповідність із встановленими вимогами. Згідно частини 1 статті 30 цього Закону обмеження надання продукції на ринку здійснюються шляхом: 1) приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами (згідно з частинами першою і третьою статті 29 цього Закону); 2) тимчасової заборони надання продукції на ринку. Частиною 2 статті 30 даного Закону встановлено, що обмеження надання продукції на ринку, визначені у пункті 1 частини першої цієї статті, застосовуються органами ринкового нагляду у випадках, передбачених цим Законом, якщо існує можливість приведення такої продукції у відповідність із встановленими вимогами. Зазначені обмеження можуть застосовуватися до продукції, що надається на ринку, у тому числі тієї, що зберігається на складах виробників (імпортерів), та/або продукції, що перебуває у споживачів (користувачів). Таким чином, оскільки відповідачем 11.11.2013 року за результатами проведеної перевірки характеристик продукції встановлено факт відсутності на ній та/або на табличці з її технічними даними національного знаку відповідності, начальником Інспекції з питань захисту прав споживачів в Івано-Франківській області правомірно, з урахуванням вимог частини 3 статті 29 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції", прийнято рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів №260 від 26.11.2013 року шляхом приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами у строк до 24.12.2013 року (а.с. 28-29). Згідно частини 5 статті 30 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" тимчасова заборона надання продукції на ринку застосовується органами ринкового нагляду у разі прийняття ними, серед іншого, рішення про приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами - на строк дії відповідного обмеження. Тимчасова заборона надання продукції на ринку запроваджується одночасно з прийняттям рішень, зазначених у цій частині. З урахуванням наведеного, суд зазначає, що начальником Інспекції з питань захисту прав споживачів в Івано-Франківській області правомірно, відповідно до частини 5 статті 30 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції", прийнято рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів №259 від 29.11.2013 року шляхом тимчасової заборони надання продукції на ринку. При цьому, згідно вказаного рішення, строк дії тимчасової заборони надання продукції на ринку встановлено до 24.12.2013 року, що відповідає строку, який надано позивачу для приведення вказаної продукції у відповідність із встановленими вимогами (а.с. 26-27). Доводи позивача з приводу того, що у відповідача відсутні повноваження щодо прийняття оскаржуваних рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів шляхом приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами та шляхом тимчасової заборони надання продукції на ринку, оскільки з урахуванням вимог частини 5 статті 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" повне або часткове зупинення реалізації продукції допускається за постановою адміністративного суду, досліджені і перевірені судом із урахуванням наступного. Так, частиною 5 статті 4 згаданого Закону встановлено, що повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг допускається за постановою адміністративного суду, ухваленою за результатами розгляду позову органу державного нагляду (контролю) щодо застосування заходів реагування. Вжиття інших заходів реагування, передбачених законом, допускається за вмотивованим письмовим рішенням керівника органу державного нагляду (контролю) чи його заступника, а у випадках, передбачених законом, - із наступним підтвердженням обґрунтованості вжиття таких заходів адміністративним судом. Відповідно до частини 4 статті 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" виключно законами встановлюються: органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності; повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг; спосіб здійснення державного нагляду (контролю); санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа. Таким чином, суд зазначає, що інші заходи реагування, які можуть бути вжиті органом державного нагляду (контролю), визначено Законом України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції", який є спеціальним законом. Згідно частини 1 статті 22 цього Закону одним з видів заходів ринкового нагляду є, зокрема, обмежувальні (корегувальні) заходи, що включають: а) обмеження надання продукції на ринку; б) заборону надання продукції на ринку. При цьому слід відмітити, що вказаним Законом закріплено підстави та визначено порядок вжиття органами ринкового нагляду обмежувальних (корегувальних) заходів. В судовому засіданні представник відповідача пояснила, що Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Івано-Франківській області дотримано в повному обсязі вимоги статей 5 і 7 Законом України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції". Представила суду постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.12.2013 року у справі №826/19811/13-а, якою підтверджено обґрунтованість прийнятого Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Івано-Франківській області рішення від 29.11.2013 року №259 стосовно магазину "Фокстрот" товариства з обмеженою відповідальністю "Сав-Дістрибьюшн" про обмеження надання продукції шляхом тимчасової заборони надання продукції на ринку та рішення від 29.11.2013 року №260 про обмеження надання продукції шляхом приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами, яка зазначена у акті перевірки №0200 від 11.11.2013 року (а.с. 89-91). Таким чином, рішення про вжиття обмежувальних заходів №257 від 29.11.2013 року та №258 від 29.11.2013 року прийняті начальником Інспекції з питань захисту прав споживачів в Івано-Франківській області на підставі, у межах та у спосіб, передбачений Законом України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" і Законом України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції", а доводи позивача з цього приводу є безпідставними та необґрунтованими. Щодо правомірності винесеної відповідачем постанови про накладення штрафних санкцій №117 від 29.11.2013 року, суд зазначає наступне. Згідно пункту 2 частини 2 статті 44 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" до особи, яка ввела продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважається такою, що ввела продукцію в обіг, застосовуються штрафні санкції у разі введення в обіг продукції, яка не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених статтею 28 цього Закону), у тому числі нанесення Національного знака відповідності на продукцію, що не відповідає вимогам технічних регламентів, - у розмірі від п'ятисот до тисячі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Як вже встановлено судом, позивач у магазині "Фокстрот", що знаходиться за адресою: вул. Мазепи, 168 "Б", м. Івано-Франківськ, Івано-Франківської області, реалізовував продукцію, на якій не було нанесено національного знаку відповідності на продукції та/або на табличці з її технічними даними, а отже Інспекцією з питань захисту прав споживачів в Івано-Франківській області на підставі акту перевірки характеристик продукції №0200 від 11.11.2013 року правомірно винесено постанову №117 від 29.11.2013 року, згідно якої до ТОВ "Сав-Дістрибьюшн" застосовано штрафні санкції у сумі 25 500,00 грн. Суд відхиляє за недоведеністю доводи позивача щодо помилковості висновків перевіряючих про те, що позивач є суб'єктом, який ввів електротехнічну продукцію в обіг, так як, на переконання позивача, ТОВ "Сав-Дістрибьюшн" являється розповсюджувачем такої продукції. За змістом вимог пункту 1 частини 5 статті 8 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" суб'єкти господарювання зобов'язані надавати на вимогу органів ринкового нагляду документацію, що дає змогу ідентифікувати будь-який суб'єкт господарювання, який поставив їм відповідну продукцію. Як вже з'ясовано судом відповідно до акта перевірки №0200 від 11.11.2013 року на час перевірки позивач на вимогу відповідача не надав документацію, що дає змогу ідентифікувати будь-який суб'єкт господарювання, який поставив ТОВ "Сав-Дістрибьюшн" відповідну продукцію. Судом встановлено і не заперечується представником відповідача, що під час перевірки інспекторами встановлено виробника і постачальника в Україну електричного обладнання по сімох позиціях, визначених у акті від 11.11.2013 року - Groupe SEB, Франція (вироблено у Китаї); імпортер: ТОВ "ГСУ", вул. Мишуги, 7-А, прим. 9, м. Київ. Втім, позивач не обґрунтував і не довів, що під час перевірки ним представлено перевіряючому документи, які свідчать про походження товару та його подальшого обігу в межах України, в тому числі придбання ТОВ "Сав-Дістрибьюшн" такого товару у ТОВ "ГСУ" чи іншого посередника. Вказана обставина не заперечена уповноваженою особою позивача при підписанні акта перевірки і протоколу про виявлене порушення вимог статті 44 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" та статті 15 Закону України "Про загальну безпечність нехарчової продукції" №0200 від 11.11.2013 року (а.с. 17, 105-106). Відповідно до частини 3 статті 24 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" під час проведення перевірки характеристик продукції у її розповсюджувачів на підставах, визначених підпунктом "б" пункту 2 частини першої цієї статті, об'єктом перевірки є документи, що містять інформацію про походження продукції, яка є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам, та її подальший обіг (договори, товарно-супровідна документація тощо). Якщо розповсюджувач протягом узгодженого з органом ринкового нагляду строку не надав йому зазначені документи, такий розповсюджувач вважається особою, що ввела цю продукцію в обіг. Враховуючи те, що уповноважені особи позивача під час перевірки (11.11.2013 року) і по день розгляду відповідачем факту правопорушення (29.11.2013 року), виявленого і зафіксованого у акті перевірки від 11.11.2013 року №0200, не представили документацію, що дає змогу ідентифікувати будь-який суб'єкт господарювання, який поставив ТОВ "Сав-Дістрибьюшн" відповідну продукцію, суд, із урахуванням вимог частини 3 статті 24 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції", вважає підставними висновки відповідача про те, що ТОВ "Сав-Дістрибьюшн", яке розповсюджувало продукцію у власній мережі "Фокстрот" являється особою, що ввела її в обіг. Від так, правомірним є застосування відповідачем пункту 2 частини 2 статті 44 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції". Суд звертає увагу на те, що подані до суду представником позивача копії видаткових накладних і товарно-транспортних накладених про придбання ТОВ "Сав-Дістрибьюшн" електричної продукції, не можуть бути належними доказами в розгляді даної справи (а.с. 51-67). По-перше, позивач не надав жодного доказу на підтвердження того, що такі документи були представлені під час перевірки і до застосування штрафних санкцій. По-друге, такі накладні не підтверджують того, що електротехнічне обладнання, яке описане у акті перевірки №0200, є складовою продукції, яка придбана по вказаних видаткових накладних. Крім того, суд відмічає, що окремі накладні не можуть свідчити про придбання спірного обладнання. Зокрема, у позиції №5 переліку продукції акта перевірки від 11.11.2013 року №0200 визначено - праска "Roventa" - 1 од. (DW 8021, д.в. - 11.2013 року, вир-к: Groupe SEB, Франція (вироблено у Китаї); імпортер: ТОВ "ГСУ", вул. Мишуги, 7-А, прим. 9, м. Київ. Дата виготовлення даного апарату є листопад 2013 року, в той час як видаткова накладна, подана позивачем, на придбання даної продукції №2509228058 датована 30 серпня 2013 року (а.с. 100, 59-60) Згідно вимог частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що оскаржувані наказ на проведення перевірки №253 від 11.11.2013 року, рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів №259 від 29.11.2013 року та №260 від 29.11.2013 року, а також постанова про накладення штрафних санкцій №116 від 29.11.2013 року прийняті відповідачем на підставі, у межах та у спосіб, передбачений чинним законодавством України, а тому підстави для їх скасування відсутні. Дане свідчить про правомірність перевірки в цілому. За таких обставин, в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України. Частиною 3 даної статті передбачено, що якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначається Законом України "Про судовий збір". Частиною 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру встановлюється ставка судового збору в розмірі 0,06 розміру мінімальної заробітної плати, а майнового характеру - 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Частина 3 даної статті встановлює, що під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги. Адміністративний позов містить вимоги як немайнового так і майнового характеру. Таким чином, враховуючи попередню сплату позивачем 10 відсотків розміру ставки судового збору в сумі 183,00 та 222,00 грн. (а.с. 3-4), розмір судового збору, який слід стягнути з позивача на користь Державного бюджету України складає 1 383,70 грн. На підставі статті 124 Конституції України,

Результат розгляду: granted