Рішення адміністративного суду від 2014-03-11 00:00:00+02

До Одеського окружного адміністративного суду з позовом звернулась фізична особа - підприємець [PERSON] (надалі - ФОП [PERSON].) до Управління Укртрансінспекції в Одеській області, третя особа - Державна інспекція України з безпеки на наземному транспорті та з урахуванням уточненого адміністративного позову, просить визнати протиправними дій в.о. начальника Управління Укртрансінспекції в Одеській області Костіна Д.В. в частині винесення 27.03.2013 року постанови № 015055 про застосування до ФОП [PERSON] фінансових санкцій в сумі 1 700 грн. 00 коп., визнати протиправними дій посадових осіб Управління Укртрансінспекції в Одеській області, які зупиняли транспортний засіб перевізника 05.03.2013 року в частині зупинення транспортного засобу перевізника (державний номерний знак [NUMBER]), визнати протиправними дій посадових осіб Управління Укртрансінспекції в Одеській області, які перевіряли транспортний засіб перевізника 05.03.2013 року в частині складання акту перевірки № 025258 та скасувати постанову про застосування фінансових санкцій № 015055 від 27.03.2013 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані дії відповідача були вчинені без дотримання норм діючого законодавства, оскільки органи Укртрансінспекції отримали право зупиняти транспортні засоби тільки з 03.07.2013 року, перевізником не були допущені порушення у своїй діяльності вимог Закону України «Про автомобільний транспорт» про що свідчить надання водієм під час проведення перевірки документів, визначених ст. 39 вказаного Закону, постанова про накладення фінансових санкцій винесена не на підставі та не у межах повноважень, а також не у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, зокрема з підстави, що починаючи з 05.01.2013 року органами Укртрансінспекції можуть виноситись виключно постанови про застосування адміністративно-господарських штрафів. Позивач в судове засідання не прибув, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи (аркуш справи 96). Через канцелярію Одеського окружного адміністративного суду за вхід. № ЕП/228/14 від 26.02.2014 року від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивача або його представника (аркуші справи 158-159). Відповідач або його представник до судового засідання не прибули. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи (аркуші справи 94-95). Через канцелярію Одеського окружного адміністративного суду за вхід. № 4578/14 від 26.02.2014 року від представника відповідача надійшла заява про перенесення слухання справи, а також за вхід. № 4021/14 від 19.02.214 року від відповідача надійшли заперечення проти позову (аркуші справи 154, 160). Представник третьої особи до судового засідання не з'явився. Належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи. Про причини неприбуття суд не повідомив. Заяв про розгляд справи за його відсутності або про відкладення розгляду справи до суду не подав (аркуш справи 93). Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, Дослідивши матеріали справи, вивчивши обставини якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, а також докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до графіку щотижневого проведення рейдових перевірок за періоди з 14.01.2013 року по 29.03.2013 року та завдання на перевірку № 010045 від 01.03.2013 року, 05.03.2013 року о 07 год. 47 хв. у м. Рені, посадовими особами відділу державного контролю за додержанням безпеки на наземному транспорті Управління Укртрансінспекції в Одеській області було проведено рейдову перевірку транспортного засобу IVECO DAILY 5OC11 державний номерний знак [NUMBER], який належить ФОП [PERSON] згідно свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] Даний транспортний засіб здійснював пасажирські перевезення по маршруту «Одеса-Ізмаїл» під керуванням [PERSON] За наслідками перевірки відповідачем складено акт № 025268 від 05.03.2013 року, яким встановлено порушення ФОП [PERSON] законодавства про автомобільний транспорт, а саме - відсутність трафарету «регулярне спеціальне перевезення» чорною фарбою, в тому числі порушення, відповідальність за яке передбачена абз.3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», що виразилось у наданні послуг з перевезення пасажирів надання послуг з перевезень пасажирів без оформлення документів, перелік яких визначений ст. 39 цього Закону, а саме - відсутній примірник паспорта маршруту для водія з позначкою «В» (аркуш справи 100-106, 155). Вказаним актом також зафіксовано, що під час проведення перевірки, від надання пояснень та підписання акту перевірки водій відмовився. З матеріалів справи вбачається, що на адресу позивача було надіслано запрошення № 1391/02 від 19.03.2013 року про прибуття ФОП [PERSON] 27.03.2013 року до Управління Укртрансінспекції в Одеській області для розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт (аркуш справи 156). 27.03.2013 року, на підставі п.п. 26, 27 Постанови Кабінету Міністрів України № 1567 від 8.11.2006 року «Про затвердження Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті», Управлінням Укртрансінспекції в Одеській області було розглянуто справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт, за результатом розгляду якої, на підставі акту перевірки № 025268 від 05.03.2013 року, прийнято постанову № 015055 від 27.03.2013 року, якою до ФОП [PERSON] застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 1700 грн. 00 коп., згідно абз.3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (аркуш справи 5). Відповідач обґрунтовує правомірність накладення на ФОП [PERSON] адміністративно-господарського штрафу тим, у ході проведення відповідно до затверджених графіків державними інспекторами відповідача рейдового заходу з перевірки транспортного засобу IVECO д/з [NUMBER], який належить ФОП [PERSON] було виявлено порушення законодавства України про автомобільний транспорт про що складено відповідний акт № 025268 від 05.03.2013 року. 19.03.2013 року позивача було запрошено на розгляд справи про порушення законодавства, проте у зв'язку із неприбуттям ФОП [PERSON] справа була розглянута без його участі та прийнято рішення про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1 700 грн. 00 коп., оскільки під час розгляду справи відповідач дійшов висновку про підтвердженність встановлених під час перевірки порушень Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме - надання послуг з перевезення пасажирів без оформлення документів, перелік яких встановлений ст. 39 цього Закону, зокрема - було встановлено відсутність примірника паспорта маршруту для водія з позначкою «В». Відповідно до п. 2 Положення про Державну інспекцію України з безпеки на наземному транспорті, затвердженого Указом Президента України № 387/2011 від 06.04.2011 року, Укртрансінспекція у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства інфраструктури України (далі - Міністерство), іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України та Міністра інфраструктури України. Пунктом 3 даного Положення встановлено, що основними завданнями Укртрансінспекції є: реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті та ведення дорожнього господарства; внесення пропозицій щодо формування державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті, міському електричному, залізничному транспорті та ведення дорожнього господарства; здійснення відповідно до законодавства державного нагляду (контролю) з питань безпеки на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті та ведення дорожнього господарства. Згідно п. 7 Положення Укртрансінспекція реалізовує свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи - управління в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські, районні управління. Постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 року, затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб'єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням суб'єктами господарювання ліцензійних умов, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, а також диспетчерського контролю за роботою автомобільних перевізників. Згідно п.п. 2, 3 вказаного Порядку державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб'єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. Органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансінспекція, її територіальні органи - управління в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські, районні управління. Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» № 2344-III від 05.04.2001 року. Відповідно до ст. 1 вказаного Закону, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами. Стаття 2 цього Закону визначає, що завданнями законодавства з питань перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом є: визначення основних правових та організаційних основ державного регулювання у сфері перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом; установлення вимог до перевізників, водіїв та транспортних засобів щодо забезпечення безпеки перевезень та екологічної безпеки; визначення системи державного контролю, прав, обов'язків та відповідальності державних органів виконавчої влади та перевізників за порушення міжнародних договорів та законодавства України. Перелік документів, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення визначений у ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт». Автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення. Документами для регулярних пасажирських перевезень є: для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, ліцензійна картка, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України. Таким чином, з аналізу зазначеної норми вбачається, що паспорт маршруту є необхідним документом для автомобільного перевізника, який здійснює регулярні пасажирські перевезення. Згідно з п. 13 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, перевезення пасажирів автобусами залежно від режиму їх організації можуть бути регулярними, регулярними спеціальними та нерегулярними, умови регулярних та регулярних спеціальних перевезень зазначаються у паспорті маршруту. Вимоги до паспортів автобусних маршрутів регулярних та регулярних спеціальних перевезень, процедура розроблення, погодження та затвердження таких паспортів передбачені Порядком розроблення та затвердження паспорта автобусного маршруту, затвердженим Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України № 278 від 07.05.2010 року (надалі - Порядок № 278). Відповідно до п.1.3 Порядку № 278 автомобільний перевізник повинен забезпечити, зокрема, водія автобуса, що здійснює перевезення пасажирів за маршрутом регулярних перевезень, - витягом з паспорта маршруту, який виготовляється як фотокопія паспорта, засвідчена печаткою організатора перевезень. Згідно п.1.4 Порядку № 278 фотокопія з паспорта маршруту регулярних перевезень або відповідний примірник паспорта регулярних спеціальних перевезень пред'являється водієм автобуса під час здійснення перевезень пасажирів, а відповідні примірники паспортів - автомобільним перевізником за його місцезнаходженням для перевірки представникам Головавтотрансінспекції під час здійснення ними державного контролю та представникам Державтоінспекції МВС України. Пунктом 2.11 Порядку № 278 передбачено, що паспорт маршруту регулярних перевезень виготовляється у кількості, необхідній для забезпечення організації перевезень, у тому числі організатора перевезень, який зберігає його як контрольний примірник, та перевізника; водії, які здійснюють перевезення пасажирів за даним маршрутом, забезпечуються витягом з паспорта маршруту, який виготовляється як фотокопія паспорта, засвідчена печаткою організатора перевезень. Відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт передбачена у ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідно до приписів якої, адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, до автомобільних перевізників застосовується штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. На підставі вказаної норми до позивача був застосований адміністративно-господарський штраф у розмірі 1 700 грн. 00 коп. З аналізу наведених норм чинного законодавства вбачається, що відповідальність у суб'єкта господарювання виникає у випадку відсутності документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» № 2344-III від 05.04.2001 року, якими зокрема передбачено обов'язок перевізника мати паспорт маршруту та обов'язок надати водію - засвідчену печаткою організатора перевезень фотокопію паспорту маршруту, яку водій повинен пред'являти перевіряючим. З матеріалів справи вбачається, що у ході проведення рейдового заходу співробітниками Управління Укртрансінспекції в Одеській області 05.03.2013 року перевіривши автомобіль IVECO державний номерний знак [NUMBER], який належить ФОП [PERSON] згідно свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] під час здійснення ним пасажирських перевезень по маршруту «Одеса-Ізмаїл» під керуванням водія [PERSON] було встановлено та зафіксовано в акті перевірки відсутність примірника паспорта маршруту у водія з позначкою «В». Крім того, в адміністративному позові позивач особисто зазначив, що під час перевірки водієм автобуса IVECO за вимогою посадових осіб Управління Укртрансінспекції в Одеській області було пред'явлено наступні документи: посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, ліцензійну картку, договір із замовником транспортних послуг та документ, що засвідчує оплату транспортних послуг. Тобто, з наведеного вбачається, що позивач підтверджує ненадання водієм перевіряючим примірника паспорта маршруту, який відповідно до норм чинного законодавства повинен бути наявний у водія та пред'явлений на вимогу перевіряючих. Оскільки, з аналізу положень ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» слідує, що відповідальність суб'єкта господарювання виникає у випадку відсутності документів, перелік яких визначений ст.ст. 39, 48 цього Закону, та матеріалами справи підтверджено відсутність таких документів станом на час здійснення перевірки транспортного засобу позивача, суд дійшов висновку про правомірність прийняття постанови про накладення санкцій за порушення законодавства про автомобільний транспорт. На підставі зазначеного, суд вважає правомірним застосування до ФОП [PERSON] штрафу, згідно з положеннями ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», тому як позивач є суб'єктом господарювання, та перевізником й здійснював перевезення пасажирів за допомогою найманих працівників - водіїв. Зокрема й на автобусі IVECO, який йому належить та при перевірці якого були встановлені порушення вимог чинного законодавства. Згідно положень ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт», Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України. У разі проведення позапланових і рейдових перевірок автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується. Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб'єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, наявністю відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням ними ліцензійних умов, а також процедура здійснення державного нагляду за забезпеченням такими суб'єктами господарювання безпеки автомобільних перевезень, затверджена Постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 року «Про затвердження Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті» (надалі Порядок № 1567). Відповідно до положень п.п. 12, 13, 14 Порядку № 1567, рейдова перевірка додержання суб'єктом господарювання, зокрема іноземним, вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка. Графік проведення рейдових перевірок складається територіальним управлінням Укртрансінспекції з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, та інших обставин. Щотижневий графік складається з урахуванням проведення рейдових перевірок не частіше ніж один раз на квартал. Рейдова перевірка транспортних засобів проводиться на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях вантаження та розвантаження вантажних автомобілів, контрольно-вагових комплексах, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, у пунктах пропуску через державний кордон за погодженням з начальником органу охорони державного кордону. На підтвердження правомірності дій Укртрансінспекції щодо проведення, 05.03.2013 року, рейдової перевірки, відповідачем представлені графіки щотижневого проведення рейдових перевірок, у тому числі графік на період з 04.03.2013 року по 08.03.2013 року, затверджений начальником Управління Укртрансінспекції в Одеській області 01.03.2013 року. Відповідно до положень п. 21 Порядку 1567, у разі виявлення, в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком № 3. Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта), посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис. З урахуванням викладеного, дійшов висновку, що дії Укртрансінспекції в Одеській області щодо проведення 05.03.2013 року рейдової перевірки на трасі Одеса - Ізмаїл з наступним складанням акту перевірки, вчинені в межах компетенції та в порядку передбаченому чинним законодавством, що врегульовує діяльність інспекції. Суд вважає, що правомірність зупинення транспортного засобу ФОП [PERSON] співробітниками Укртрансінспекції в Одеській області обґрунтовується наступним. Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, наявністю відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням ними ліцензійних умов, а також процедура здійснення державного нагляду за забезпеченням такими суб'єктами господарювання безпеки автомобільних перевезень врегульована Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим Постановою Кабінету міністрів України № 1567 від 08.11.206 року (надалі - Порядок № 1567 у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Указом Президента України № 387/2011 від 06.04.2011 року затверджено Положення про Державну інспекцію України з безпеки на наземному транспорті (набрав чинності з 18.04.2011 року). Укртрансінспекція України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, на перевезення яким видано ліцензію, міському електричному, залізничному транспорті експлуатації автомобільних доріг загального користування. Розпорядженням Кабінету Міністрів України «Питання Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті» № 628-р від 29.08.2012 року за визначено, тло Укртрансінспекція забезпечує покладені на неї Указом Президента України № 387/2011 від 06.04.2011 року функції та повноваження. Згідно з п.п. 2, 4 Порядку № 1567 державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок. Рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об'єктах, що використовуються суб'єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту. Під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39, 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом. У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3 (пункти 12, 15 та 21 Порядку № 1567). Відповідно до п. 17 Порядку № 1567 рейдова перевірка проводиться із зупиненням транспортних засобів або без їх зупинення. Зупинення транспортних засобів здійснюється відповідно до вимог п. 15 Правил дорожнього руху. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність у відповідача на час виникнення спірних правовідносин повноважень та підстав для застосування фінансових санкцій у розмірах, встановлених абз.3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», оскільки на транспортному засобі позивача здійснювались перевезення пасажирів без наявності документів, передбачених ст. 39 вказаного Закону. Крім того, суд вважає недоцільним посилання позивача на норми законодавства, які набрали чинності після виникнення спірних правовідносин та зазначає, що відповідно до п. 27 Порядку № 1567, чинного на час виникнення спірних правовідносин передбачено, що у разі неявки уповноваженої особи суб'єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком № 5. З наведеного вбачається, що відповідач відповідно до наданих йому чинним законодавством повноважень прийняв постанову про накладення фінансових санкцій за порушення позивачем норм Закону України «Про автомобільний транспорт». Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, які мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. На підставі аналізу наведених норм законодавства, з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, суд дійшов висновку щодо доведеності відповідачем правомірності дій щодо прийняття постанови № 015055 від 27.03.2014 року, щодо зупинення транспортного засобу перевізника, а також щодо правомірності дій співробітників Укртрансінспекції які здійснювали перевірку, оскільки вказані дії були вчинені на підставі, у межах повноважень та у спосіб, які передбачені Конституцією України та законами України, а відтак, позовні вимоги ФОП [PERSON] про визнання таких дій відповідача задоволенню не підлягають. Крім того, постанова № 015055 від 27.03.2014 року на думку суду скасуванню не підлягає, так як її було прийнято за порушення позивачем Закону України «Про автомобільний транспорт», факт вчення яких підтверджується наявним в матеріалах справи актом перевірки та не спростовано позивачем. Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. На підставі зазначеного суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог ФОП [PERSON] до Управління Укртрансінспекції в Одеській області про скасування постанови № 015055 від 27.03.2013 року є необґрунтованими та такими, що непідтверджені належними письмовими доказами, у зв'язку з чим задоволенню не підлягають.

Результат розгляду: denied