Рішення адміністративного суду від 2014-02-20 00:00:00+02

30 січня 2014 року Управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Горлівки Донецької області звернулось до суду з позовною заявою до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Центрально-Міському районі м. Горлівки Донецької області про стягнення заборгованості з відшкодування сплаченої пенсії по інвалідності від трудового каліцтва в сумі 862,28 грн. за період з вересня 2013 року по грудень 2013 року. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідач повинен відшкодовувати пенсії виплачені [PERSON] та [PERSON] як особам, яким встановлена група інвалідності внаслідок трудового каліцтва, проте відповідач відмовився відшкодовувати позивачу суми сплаченої пенсії вищезазначеним пенсіонерам за період з вересня 2013 року по грудень 2013 року. Представник позивача через відділ діловодства та документообігу Донецького окружного адміністративного суду надав письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу без участі представника в порядку письмового провадження. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, про що надав письмові заперечення. Відповідно до частини 6 статті 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Таким чином, суд дійшов висновку щодо можливості розгляду даної справи у письмовому провадженні на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши, що відповідач повинен відшкодовувати лише працівникам, які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли відповідні підприємства передали в установленому порядку Фону документи, що підтверджують право цих працівників на такі страхові виплати, а тому він не повинен відшкодовувати пенсію [PERSON] та [PERSON], оскільки їх справи не були передані до робочих органів Фонду. Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов наступного. Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України. Згідно ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно ст. 58 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Положення "Про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах", Пенсійний фонд України, управління Пенсійного фонду України у районах, містах і районах у містах є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду. Згідно ч. 7 ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" пенсійний фонд України - орган, уповноважений відповідно до цього Закону вести облік платників єдиного внеску, забезпечувати збір та ведення обліку страхових коштів, контролювати повноту та своєчасність їх сплати, вести Державний реєстр загальнообов'язкового державного соціального страхування та виконувати інші функції, передбачені законом. Таким чином, позивач у справі - орган владних повноважень, який виконує владні управлінські функції, надані йому чинним законодавством, відносно платників страхових внесків. Відповідно ст. 8, ст. 10, ст. 81 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсійне забезпечення здійснюється органами Пенсійного фонду України. Виплата пенсій здійснюється з коштів Пенсійного фонду України, який формується за рахунок коштів, які відраховуються підприємствами і організаціями та громадянами на заходи соціального страхування. Призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного Фонду України. Пенсійне забезпечення громадян, відповідно до ст. 10 Закону України "Про пенсійне забезпечення" здійснюється органами Пенсійного Фонду України. Стаття 81 вказаного Закону передбачає, що призначення та виплата пенсій, у тому числі, пенсій призначених у зв'язку з інвалідністю внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійних захворювань та втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійних захворювань здійснюється органами Пенсійного Фонду. Згідно до ст. 7 Закону України № 2272 від 22.02.2001 року "Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" органи виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків, починаючи з 1 квітня 2001 року повинні відшкодовувати органам пенсійного фонду пенсії, сплачені особам, яким призначено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Відповідно до Порядку, затвердженого постановою правління ПФУ від 03.03.2003 року №4-5 та правління Фонду соцстрахування від нещасних випадків в Україні від 04.03.2003 року №4, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 16.05.2003 року за № 376/7697, органи Пенсійного фонду щомісяця проводять з відділенням виконавчої дирекції Фонду звірку витрат по особових справах потерпілих, складають акт щомісячної звірки, в якому визначають загальну суму витрат, що підлягає відшкодуванню, та до 15 числа місяця, наступного за звітним, подають його відповідним головним управлінням ПФУ і управлінням виконавчої дирекції Фонду на місцях. Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи та не спростовано відповідачем, позивачем виплачена пенсія за період з вересня 2013 року по грудень 2013 року [PERSON] та [PERSON] у загальному розмірі 862,28 грн. Відповідно до Законів України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", ";Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" та ";Про пенсійне забезпечення" розроблений Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Цей Порядок визначає механізм відшкодування на централізованому рівні Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Відшкодуванню підлягають пенсії, призначені відповідно до пунктів "а", "в", "г" статті 26, статей 37, 38, та пенсії, виплачені відповідно до статей 91, 92 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в разі настання страхових випадків. Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" встановлено, що страхові виплати мають бути пов'язані із страховими випадками, що спричинені ушкодженням здоров'я або професійного захворювання застрахованої особи. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи та не заперечується відповідачем, факт отримання інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві [PERSON] та [PERSON] підтверджений актами № 1 та № 6 про нещасний випадок на виробництві та довідками МСЕК (арк. справи 9-22). Враховуючи наведене та те, що факт отримання інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві підтверджений актом про нещасний випадок на виробництві та довідкою МСЕК, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Горлівки Донецької області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Центрально-Міському районі м. Горлівки Донецької області про стягнення заборгованості з відшкодування сплаченої пенсії по інвалідності [PERSON] та [PERSON] в сумі 862,28 грн. за період з вересня 2013 року по грудень 2013 року є обґрунтованими, у зв`язку з чим підлягають задоволенню. Суд не приймає посилання відповідача на положення частини 2 статті 7 Закону України "Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" оскільки зазначені положення втратили чинність на підставі Закону N 2464-VI від 08.07.2010 року. Крім того, за частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судом рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Між УПФУ в Центрально-міському районі м. Горлівки та Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Центрально-міському районі м. Горлівки вже вирішувалися спори про стягнення заборгованості з відшкодування сплаченої пенсії по інвалідності від трудового каліцтва [PERSON], [PERSON] за попередні періоди. Так постановою Донецького окружного адміністративного суду, яка прийнята за результатами розгляду справи № 805/13666/13-а від 28 жовтня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2013 року у справі № 805/9296/13а задоволено позовні вимоги Управління Пенсійного фонду України в Центрально-міському районі м. Горлівки Донецької області в повному обсязі. Приймаючи до уваги наведене, суд вважає встановленими обставини щодо обґрунтованості заявлених вимог про стягнення заборгованості з відшкодування сплаченої пенсії по інвалідності від трудового каліцтва [PERSON], [PERSON] Згідно до ст. 94 КАС України судові витрати з відповідача не підлягають стягненню. На підставі вищевикладеного,

Результат розгляду: granted