Рішення адміністративного суду від 2014-01-29 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Стахановського міського управління юстиції Луганської області про скасування постанови ВП №39487743 від 23.08.2013 року про відкриття виконавчого провадження, скасування постанови ВП №39487743 про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 17.10.2013 року. Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2013 р. у справі № 812/9440/13-а адміністративний позов задоволено частково, внаслідок чого визнано протиправною та частково скасовано постанову відділу державної виконавчої служби Стахановського міського управління юстиції ВП № 39487743 від 23.08.2013 року про відкриття виконавчого провадження в частині накладення арешту на все майно, що належить боржнику [PERSON] у межах суми звернення стягнення 5880,04 грн., визнано протиправною та скасовано постанову відділу державної виконавчої служби Стахановського міського управління юстиції ВП № 39487743 про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 17.10.2013 року. Не погодившись з судовим рішенням, [PERSON] подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити постанову Луганського окружного адміністративного суду та скасувати постанову відділу державної виконавчої служби Стахановського міського управління юстиції ВП №39487743 від 23.08.2013 року про відкриття виконавчого провадження по вимозі Управління Пенсійного Фонду України повністю. Відділ державної виконавчої служби Стахановського міського управління юстиції Луганської області також подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати судове рішення № 812/9440/13-а від 04.12.2013 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення суду першої інстанції норм матеріального права. Представники сторін у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, письмово просили розглянути справу у відсутності їх представників. Колегія суддів розглядає дану справу відповідно до вимог ст. 197 КАС України у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі відповідача, задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати та у задоволені позову відмовити, з наступних підстав. Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що Управлінням Пенсійного фонду України у м. Стаханові Луганської області 22.05.2013 року винесено вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску, штрафів та пені на суму 5880,04 грн. № Ф 849 У (а.с.45). 22.08.2013 року управління Пенсійного фонду України у м. Стаханові Луганської області звернулося до відділу Державної виконавчої служби Стахановського міського управління юстиції з заявою про примусове виконання вимоги № Ф 849 У про стягнення з позивачана користь УПФУ заборгованості у сумі 5880,04 грн. Зазначена вимога у судовому порядку неоскаржена та не скасована (а.с.47). 23.08.2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Стахановського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 39487743, в якому також накладено арешт на все майно, що належить боржнику у межах суми звернення стягнення 5880,04 грн., яка була скерована позивачу рекомендованою кореспонденцією , однак останнім не отримана та конверт повернувся на адресу ВДВС Стахановського МУЮ з позначкою «за закінченням терміну зберігання». Зазначена постанова про відкриття виконавчого провадження позивачем-боржником отримано 21.10.2013р., про що мається його підпис (а.с.12,49). 17.10.2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Стахановського міського управління юстиції винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на автотранспортні засоби : ЗАЗ 1102 та CHEVROLE AVEO, що належить позивачу в межах суми звернення стягнення 6498,03 грн. , яка отримана ним 23.10.2013 року (а.с.13). Відповідно до Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис про накладення обтяження на все рухоме майно позивача з забороною відчуження внессено на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 39487743 ВДВС Стахановського МУЮ (а.с.14). Позивач, вважаючи, що на момент відкриття виконавчого провадження 23.08.2013р. у державного виконавця не було законом наданих повноважень відкривати виконавче провадження за вимогою про сплату недоімки , а були підстави щодо відмови у відкритті виконавчого провадження. Окрім того, постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження без серії від 17.10.2013р. складена не на бланку суворого обліку та без зазначення серії та номеру першого примірника постанови, що є порушенням вимог п.1.7.пп. 1.7.1; 1.7.2; 1.7.3 Наказу №74/5 та підставою вважати постанову про накладення арешту недійсною у відповідності до п. 1.7.4 Наказу 74/5. Задовольняючи позовні вимоги частково , суд першої інстанції виходив з того, що постанова про відкриття виконавчого провадження прийнята відповідачем правомірно, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Законом України «Про виконавче провадження», окрім в частині накладення арешту на все майно, що належить боржнику у межах суми звернення стягнення 5880,04 грн., а також постанови відділу державної виконавчої служби Стахановського міського управління юстиції ВП № 39487743 про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 17.10.2013 року, яка в порушення пунктів 1.7.2, 1.7.3, 1.7.4 Інструкції про проведення виконавчих дій затвердженої Міністерством юстиції України відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 19.04.93 N 283 , складена без використання бланків або бланків для копій, тому вважається недійсною. Суд апеляційної інстанції частково не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог з наступних підстав. Правовідношення по даній справі регулюються Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерством юстиції України 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802. Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку. Відповідно до вимог ст.ст.17,19 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою та державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа , визначених цим Законом, зокрема на підставі рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу. Відповідно до статті 25 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» , вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом , яку територіальний орган Пенсійного фонду надсилає до підрозділу державної виконавчої служби для примусового виконання. Отже висновки суду першої інстанції щодо правомірності винесення постанови відкриття виконавчого провадження на підставі вимоги № Ф 849 У про стягнення з позивача на користь УПФУ заборгованості у сумі 5880,04 грн. є правомірними, оскільки зазначена вимоги не була позивачем в судовому порядку оскаржена, тому є узгодженою. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова. Як вбачається з матеріалів справи, постанова про відкриття провадження була винесена на підставі заяви УПФУ в м.Стаханові Луганської області від 20.08.2013 року за № 13388/08-05, відповідно до якої стягувач просив накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно та розрахункові рахунки боржника та вжити всі заходи передбачені Законом України «Про виконавче провадження», тобто у відповідача були правові підстави для прийняття рішення про арешт майна позивача під час відкриття виконавчого провадження. Оскільки відповідачем зазначена постанова надсилалась позивачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням, однак була повернута з підстав не отримання позивачем, апеляційний суд вважає правомірним дії відповідача щодо подальшого виконання виконавчого провадження та винесення постанови від 17.10.2013 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на автотранспортні засоби, які належать боржнику. Оскільки , відповідно до наказу Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012року, визнано такою, що втратила чинність Інструкція про проведення виконавчих дій, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 15.12.99 № 74/5, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 15.12.99 за № 865/4158 (із змінами), крім пункту 5.11 глави 5, підпункту 5.12.5, абзаців першого - дев'ятого, одинадцятого - двадцять п'ятого підпункту 5.12.6 пункту 5.12 глави 5 пункту 5.12 глави 5 щодо підготовки до проведення та проведення щотижневих конкурсів з визначення спеціалізованих організацій для реалізації арештованого державними виконавцями майна, які продовжують діяти до набрання чинності порядком реалізації арештованого державними виконавцями майна, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами відповідача, що на час здійснення виконавчих дій норма щодо використання відповідних бланків при складанні постанови про арешт,- вже не існувало. З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідач діяв у межах та у спосіб наданих йому законодавством повноважень, тому позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають в повному обсязі. Доводи позивача апелянта,що виконавче провадження відкрито за вимогу , складеною не відповідним органом Пенсійного Фонду України , оскільки згідно до ч.4 ст 25 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464Л/І «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообрв'язкове державне соціальне страхування» право складати вимоги про сплату недоїмки надано виключно Органам Доходів і Зборів, судом апеляційної інстанції до уваги не приймаються, оскільки норма зазначеного Закону набрала чинності тільки з 11.08.2013 року, а вимога складена 22.05.2013 року. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції не правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволені позовних вимог. На підставі наведеного,

Результат розгляду: denied