Рішення адміністративного суду від 2014-02-13 00:00:00+02

24 січня 2014 року на розгляд Львівського окружного адміністративного суду з Вищого адміністративного суду України надійшла адміністративна справа за позовом [PERSON] до Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова Львівської області Державної податкової служби про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії. Справі присвоєно номер 813/625/14. У судовому засіданні 13.02.2014 року за клопотанням представника відповідача замінено відповідача Державну податкову інспекцію у Личаківському районі м. Львова Львівської області Державної податкової служби на правонаступника Державну податкову інспекцію у Личаківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області. З урахуванням доповнення до позовної заяви від 31.01.2014 року позивач просить: - визнати, що Державна податкова інспекція у Личаківському районі м. Львова 24.02.2011 р., яка у невідомий спосіб проникла у приватну садибу позивача на [ADDRESS] та провела там обстеження і склала акт обстеження юридичної адреси платника, ухилилась від надання позивачу будь-яких роз'яснень стосовно своїх дій, вчинила односторонній правочин, яким порушила конституційні права і свободи позивача, які визначені статтями З, 30, 32, 40, 41 Конституції України. Державна податкова інспекція у Личаківському районі м. Львова внаслідок того, що 24.02.2011р. виявила майно СП ТОВ «Польтрансфер» за іншою адресою ніж [ADDRESS], де (за цією іншою адресою) воно багато років зберігалось, склала акт опису цього майна № 147, але на підставі цього акту внесла 25.02.2011 р. дані в Державний реєстр обтяжень рухомого майна саме за адресою [ADDRESS], тим самим склала фіктивний документ, ухилилась від надання позивачу будь-яких роз'яснень стосовно своїх дій вчинила односторонній правочин, яким порушила конституційні права: свободи позивача, які визначені статтями 3, 30, 32, 40, 41 Конституції України. Також позивач просить визнати такі правочини нікчемними та недійсними; - зобов'язати Державну податкову інспекцію у Личаківському районі м. Львова надати позивачу відповідним чином завірені копії: акту обстеження від 24.02.2011 року юридичної адреси платника, який був складений за адресою [ADDRESS]; акту опису майна №147 від 24.02.2011 року, в якому описано «Майно платника податків, яке перебуває в його власності, а також майно на яке платник податків набуде права власності у майбутньому», і який був згідно документів ДПІ складений за адресою [ADDRESS]; витягу від 25.02.2011 року про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №30451213 активів СП ТОВ «Польтрансфер» (адреса - [ADDRESS]); - надати позивачу письмове роз'яснення (даний документ має бути підписаний керівником ДПІ у Личаківському районі м. Львова та скріплений печаткою), в якому обов'язково мають бути однозначні відповіді та пояснення на наступні запитання: чому позивач не був попереджений письмово працівниками ДПІ про те, що вони будуть проводити обстеження 24.02.2011 р. за адресою [ADDRESS]; чому позивач не був письмово повідомлений працівниками ДПІ про те, що вони провели обстеження 24.02.2011 р. за адресою [ADDRESS] і склали відповідні акти?; в якому приміщенні і за якою адресою багато років зберігались, були виявлені працівниками ДПІ, описані і внесені 24.02.2011 р. в акт № 147, та залишені на подальше зберігання до моменту їх вилучення активи СП ТОВ «Польтрансфер»?; які документи (чинні станом на 24.02.2011 р. договори, зобов'язання тощо) мали у своєму розпорядженні працівники ДПІ, що давали їм підстави вважати, що в приватній садибі, співвласником якої є позивач, є нерухоме чи рухоме майно, яке належить СП ТОВ «Польтрансфер», або на яке це підприємство матиме право у, майбутньому?; яким чином потрапили працівники ДПІ 24.02.2011 р. на територію і в приватний будинок за адресою [ADDRESS], якщо територія є огороджена і постійно зачинена, так само зачинений є і будинок?; на підставі яких статей Конституції України або чинного законодавства діяли працівники ДПІ, коли без повідомлення позивача незаконно 24.02.2011 року проникли на мою приватну територію і в мій будинок, коли проводили обстеження для складання акту опису майна №147?; як працівники ДПІ, потрапивши на прибудинкову територію, визначили місцезнаходження тієї частини будинку, де розташована квартира 2, адже будинок має два входи, а на зовнішніх і внутрішніх дверях відсутні будь-які номери квартир?; якщо акт опису майна СП ТОВ «Польтрансфер» № 147 від 24.02.2011 р. було складено за адресою [ADDRESS] і він містить опис рухомого майна цього підприємства, то за якою ознакою працівники ДПІ могли його ідентифікувати та відділити від майна позивача? Довести, що в зазначений акт опису не вписане майно, яке належить безпосередньо позивачу; якщо акт опису майна СП ТОВ «Польтрансфер» № 147 від 24.02.2011 р. було складено за адресою [ADDRESS] і він містить опис нерухомого майна цього підприємства, то вказати які документи свідчили, що нерухомість за вказаною адресою перейшла або має перейти в майбутньому у власність СП ТОВ «Польтрансфер»?; якщо акт опису майна СП ТОВ «Польтрансфер» № 147 від 24.02.2011 р. було складено за іншою адресою ніж [ADDRESS], то пояснити: чому в листі ДПА від 07.10.2011 р. № 26738/10/24-111/382 та інш. вказано, що адресою, за якою зареєстровано в податкову заставу активи СП ТОВ «Польтрансфер» є: [ADDRESS], а не адреса, де вони багато років зберігались і були описані працівниками ДПІ ?; - надати позивачу повний розрахунок його податкових зобов'язань зі сплати земельного податку за період 2003 - 2012 роки. Документ повинен містити всі вихідні дані для проведення розрахунку земельного податку за кожен рік. Зокрема, там мають бути вказані за кожний рік і для кожного виду земельної ділянки (окремо для обслуговування житлового будинку, а окремо для садівництва): 1) площа земельної ділянки (у га або м кв.); 2) нормативна грошова оцінка цієї ділянки; 3) коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки землі; 4) законодавчо встановлений відсоток або інший показник, на підставі якого з врахуванням оціночної вартості землі обчислюється податок на земельну ділянку; 5) нарахований податок на земельну ділянку. Крім зазначеного, документ повинен містити: сумарний нарахований земельний податок за рік та переплату/борг станом на 1 січня кожного року нарахування податку. Документ повинен містити також пояснення: чому після виявлення позивачем у 2008 року в платіжних документах ДПІ заниженої площі його земельної ділянки для оподаткування та після відповідного звернення позивача до ДПІ, йому було повторно нараховано податок, який виявився значно меншим ніж податок за землю, який нараховано в 2003 - 2007 роках при меншій площі землі? При цьому йому не було надано жодних роз'яснень та не повернуто переплачених коштів; - встановити всі нез'ясовані обставини, за яких відповідач проводив своє обстеження 24.02.2011 року за адресою [ADDRESS] (де проживає позивач і знаходиться його майно) та склав відповідні акти, зокрема: - чи відповідач проводив обстеження в результаті проникнення на приватну територію і в будівлі за вказаною адресою?; - чи відповідач не проводячи реального обстеження склав відповідні акти в іншому місці? Висновок суду щодо зазначених обставин повинен базуватися, зокрема, на письмовому роз'ясненні відповідача, яке повинно містити чіткі відповіді на запитання позивача; - визнати, що відповідач проводив свої дії з обстеження території/будівель позивача і складання актів без його попередження та повідомлення в подальшому про ці дії, не надав обґрунтованої відповіді на запит позивача для пояснення своїх дій; такими діями відповідач порушив конституційні права і свободи позивача щодо можливості отримання достовірної та повної інформації, яка має безпосереднє відношення до позивача, що унеможливило йому своєчасно та ефективно захистити своє право на мирне володіння і розпорядження своєю приватною власністю; - визнати, що відповідач, здійснюючи обстеження 24.02.2011 року та складаючи відповідні акти, порушив процедури проведення обстежень і по суті склав фіктивні документи; такими діями відповідач порушив конституційні права і свободи позивача щодо мирного володіння ним своїм майном; - визнати, що відповідач порушив конституційні права і свободи позивача щодо можливості отримання ним достовірної та повної інформації, оскільки не надав йому даних, на підставі яких впродовж багатьох років нараховував його земельний податок; - дати в резолютивній частині рішення суду оцінку доводів позивача щодо визнання правочину по складенню акту опису майна № 147 від 24.02.2011 року як нікчемного і недійсного, констатувати факт нікчемності та недійсності правочину або відмову в наданні такої оцінки; - визнати недійсними наступні документи, складені відповідачем: Акт обстеження юридичної (фактичної) адреси платника від 24.02.2011 року, який був складений за адресою [ADDRESS]; Акт опису майна № 147 від 24.02.2011 року; - зобов'язати відповідача скасувати реєстрацію в податкову заставу активи СП ТОВ «Польтрансфер» (адреса - [ADDRESS]) в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (витяг № 30451213 від 25.02.2011). Зобов'язати відповідача надати позивачу відповідний документ, що підтверджує скасування даної реєстрації; - зобов'язати відповідача надати позивачу інші документи (крім тих, про які стало відомо позивачу, та у випадку якщо такі є у відповідача) щодо обтяження активів СП ТОВ «Польтрансфер» чи інших зобов'язань даного СП за умови, що в них безпосередньо вказана адреса [ADDRESS], а також у випадку, коли в таких документах ця адреса не зазначена, але наявні інші документи, які вказують, що такі обтяження пов'язані з адресою [ADDRESS]; - заборонити відповідачу в подальшому проводити обстеження за адресою [ADDRESS] (із зазначенням або без зазначення номерів квартир: [NUMBER], [NUMBER] або [NUMBER]), у місті Львові з приводу СП ТОВ «Польтрансфер» та складати будь-які акти щодо даного підприємства із їх занесенням у державні реєстри та відповідні бази даних до моменту перереєстрації юридичної адреси даного підприємства уповноваженими особами; - визнати, що дії відповідача завдали позивачу моральної і матеріальної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем порушено конституційні права позивача щодо недоторканності житла та майна, які гарантовані статтями 30 і 41 Конституції України; отримання достовірної та повної інформації, які гарантовані статтями 32 і 40 Конституції України; права на гідне та безпечне проживання, яке гарантується статтею 3 Конституції України, і безперешкодне володіння приватною власністю. Позивач у судове засідання не з'явився, у доповненні до позовної заяви (вх. № 3460 від 03.02.2014 року) заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позиція відповідача викладена у письмовому запереченні на адміністративний позов. Позивач вважає, що інформація, про надання якої просив позивач у своєму запиті, є конфіденційною та не стосується позивача чи його дружини. Зазначає, що повідомляв позивача про те, що на будівлі та земельні ділянки за адресами [ADDRESS], [ADDRESS] та [ADDRESS] не зареєстровано податкової застави та будь-яких обтяжень зі сторони Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова. Відтак просить відмовити у задоволенні позовних вимог у зв'язку з їх безпідставністю. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, надав пояснення, аналогічні викладеним у запереченні на позов, просив у задоволенні позову відмовити повністю. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи в їх сукупності, суд встановив наступні факти та правовідносини. 07.06.2012 року позивач звернувся до відповідача із запитом про надання інформації, у якому просив надати копії акту обстеження і акту опису майна від 24.02.2011 року, що складались за адресою [ADDRESS]. Крім цього просив надати копії документів установи, яка відповідно до чинного законодавства подавала інформацію про площу земельної ділянки, на яку ДПІ в Личаківському районі м. Львова нараховувала і за яку позивач сплачував земельний податок за 2003 - 2007 роки. В документі просив вказати цільове використання земельної ділянки. Також просив не вказувати даних державних актів, які підтверджують його право власності, а лише надати копії документів, які подала до ДПІ - або Львівська міська рада, - або Львівське міське управління земельних ресурсів, - або інший уповноважений державний орган для нарахування земельного податку власникам земельних ділянок Личаківського району м. Львова; надати йому копії документів установи, яка відповідно до чинного законодавства подавала у ДПІ в Личаківському районі м. Львова інформацію про площу земельної ділянки, на яку ДПІ в Личаківському районі м. Львова нараховувало і за яку він сплачував земельний податок за 2008 - 2011 роки. В документі просив вказати цільове використання земельної ділянки та не вказувати даних державних актів, які підтверджують його право власності, а лише надати копії документів, які подала до ДПІ: - або Львівська міська рада, - або Львівське міське управління земельних ресурсів, - або інший уповноважений державний орган для нарахування земельного податку власникам земельних ділянок Личаківського району м. Львова; надати пояснення, чому земельний податок, який нараховано йому в 2008 - 2010 роках при площі 0,1790 м кв., є значно менший, ніж податок за землю, який нараховано в 2003 - 2007 роках при площі 0,1536 м кв. Також просив, щоб копії документів, які вказані у запиті, були завірені керівником ДПІ Личаківського району м. Львова, скріплені основною печаткою і направлені йому рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Листом №6868/10/11-0006 від 15.06.2012 року відповідач повідомив позивача про те, що Закон України «Про інформацію» регулює відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації. Окремими статтями Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 року № 2657-ХІІ із наступними змінами і доповненнями (далі - Закон №2657) встановлено ряд обмежень щодо доступу до інформації. Зокрема статтею 31 Закону № 2657 забороняється доступ сторонніх осіб до відомостей про іншу особу, зібраних відповідно до чинного законодавства державними органами, організаціями і посадовими особами, а статтею 37 цього ж Закону встановлено, що не підлягають обов'язковому наданню для ознайомлення за інформаційними запитами офіційні документи, які містять у собі конфіденційну інформацію та документи, що становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію. Установа, до якої звернуто запит, може не надавати для ознайомлення документ, якщо він містить інформацію, яка не підлягає розголошенню на підставі нормативного акта іншої установи, а та державна установа, яка розглядає запит, не має права вирішувати питання щодо її розсекречення. Згідно статті 30 Закону № 2657-ХІІ, конфіденційна інформація - це відомості, які знаходяться у володінні, користуванні або розпорядженні окремих фізичних чи юридичних осіб і поширюються за їх бажанням відповідно до передбачених ними умов. До конфіденційної податкової інформації належить інформація про: платників податків - фізичних та юридичних осіб, яка одержана органами ДПС у зв'язку з виконанням покладених на них функцій; зовнішньоекономічну діяльність, валютні, експортно-імпортні операції, що одержана органами ДПС згідно із законодавством України; діяльність органів ДПС України; інша службова інформація включена до переліку конфіденційної інформації ДПС України. Статтею 13 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» від 4 грудня 1992 року № 509-ХІІ із змінами і доповненнями, передбачено, що посадові особи органів ДПС зобов'язані дотримуватись Конституції і законів України, інших нормативних актів, прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій, забезпечувати виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та повною мірою використовувати надані їм права. Посадові особи органів ДПС зобов'язані дотримуватись комерційної та службової таємниці. Органи ДПС можуть надавати інформацію про платників податків у порядку та у випадках, передбачених чинним законодавством, а також за згодою самих платників податків. Передача іншим міністерствам, центральним органам виконавчої влади, організаціям та установам інформації про платників податків в обсягах Єдиного банку даних про платників податків - юридичних осіб або банку даних Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів - забороняється. Інформація щодо нарахування земельного податку була надана у листі від 02.09.2011 року № 20669/10/11-005, та запропоновано звернутися у відділ обліку та звітності ДПІ у Личаківському районі м. Львова для проведення звірки по земельному податку, однак, жодних рекомендованих дій з цього приводу не вчинялось. Враховуючи вищенаведене, правові підстави для надання копій запитуваних документів в ДПІ у Личаківському районі м. Львова Львівської області ДПС відсутні. Відповідно до пункту 42.1 статті 42 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2756-11 із наступними змінами та доповненнями податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу. Перелік документів, на яких ставиться гербова печатка наведений у Типовій Інструкції з діловодства в органах державної податкової служби України, затвердженої наказом ДПА України від 01.07.1998 року № 315 із наступними змінами та доповненнями. Додатком 3 вищезгаданої Інструкції не передбачено ставлення гербової печатки на листах, направлених органами державної податкової служби України платникам податків. Приймаючи рішення, суд виходив з наступного. Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно зі ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатись до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Згідно зі ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно. Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про інформацію» всі громадяни України, юридичні особи і державні органи мають право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення та зберігання відомостей, необхідних їм для реалізації ними своїх прав, свобод і законних інтересів, здійснення завдань і функцій. Згідно зі ст. 10 цього ж Закону право на інформацію забезпечується, серед іншого, обов'язком органів державної влади інформувати про свою діяльність та прийняття рішення. Відповідно до ст. 16 цього ж Закону податкова інформація - сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб'єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України. Правовий режим податкової інформації визначається Податковим кодексом України та іншими законами. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 21 цього ж Закону інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація. Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом. Відносини, пов'язані з правовим режимом конфіденційної інформації, регулюються законом. Порядок віднесення інформації до таємної або службової, а також порядок доступу до неї регулюються законами. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 цього ж Закону право на доступ до публічної інформації гарантується обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом. Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 6 цього ж Закону інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація. Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні. Згідно з ч. 1 ст. 7 цього ж Закону конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Не може бути віднесена до конфіденційної інформація, зазначена в частині першій і другій статті 13 цього Закону. Згідно зі ст. 13 цього ж Закону розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 14 цього ж Закону розпорядники інформації зобов'язані надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації. Згідно зі ст. 19 цього ж Закону запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Відповідно до ст. 74 Податкового кодексу України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує, державну податкову і митну політику. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань. Судом встановлено, що у зверненні № 04/06 від 07.06.2012 року позивач просив відповідача надати відповідь на запитання, зазначені у зверненні, а також надати вказані у зверненні копії документів. Дослідивши лист відповідача № 6868/10/11-0006 від 15.06.2012 року, надісланий позивачу у відповідь на звернення № 04/06 від 07.06.2012 року, Судом встановлено, що відповідач покликається на норми Закону України «Про інформацію» (зокрема, на статті 30, 31 та 37 Закону), які на момент звернення позивача із запитом № 04/06 від 07.06.2012 року та станом на надання відповідачем відповіді від 15.06.2012 року втратили чинність, оскільки діяла нова редакція вказаного Закону. Суд зазначає, що станом на момент виникнення спірних правовідносин діяли норми Закону України «Про доступ до публічної інформації» та Податкового кодексу України, які регулюють питання доступу до публічної інформації, у тому числі до податкової інформації. Позивач у запиті № 04/06 від 07.06.2012 року просив надати копії акту обстеження і акту опису майна від 24.02.2011 року, що складались за адресою [ADDRESS]; копії документів установи, яка відповідно до чинного законодавства подавала інформацію про площу земельної ділянки, на яку ДПІ в Личаківському районі м. Львова нараховувала і за яку позивач сплачував земельний податок за 2003 - 2007 роки; копії документів, які подала до ДПІ - або Львівська міська рада, - або Львівське міське управління земельних ресурсів, - або інший уповноважений державний орган для нарахування земельного податку власникам земельних ділянок Личаківського району м. Львова; копії документів установи, яка відповідно до чинного законодавства подавала у ДПІ в Личаківському районі м. Львова інформацію про площу земельної ділянки, на яку ДПІ в Личаківському районі м. Львова нараховувало і за яку він сплачував земельний податок за 2008 - 2011 роки; копії документів, які подала до ДПІ: - або Львівська міська рада, - або Львівське міське управління земельних ресурсів, - або інший уповноважений державний орган для нарахування земельного податку власникам земельних ділянок Личаківського району м. Львова; надати пояснення, чому земельний податок, який нараховано йому в 2008 - 2010 роках при площі 0,1790 м кв., є значно менший, ніж податок за землю, який нараховано в 2003 - 2007 роках при площі 0,1536 м кв. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та з урахуванням позиції Вищого адміністративного суду України, викладеної в ухвалі від 19.12.2013 року у справі № К/800/28585/13, Суд дійшов висновку, що запитувані позивачем копії документів містять публічну інформацію, зокрема податкову інформацію, розпорядником якої є відповідач відповідно до ст. 1 та ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» та яка стосується виключно позивача. Вказана інформація не є інформацією з обмеженим доступом у розумінні статті 6 вказаного Закону. Статтею 74 Податкового кодексу України визначено, що зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань. Однією із функцій податкового органу як суб'єкта владних повноважень та розпорядника публічної інформації є надання публічної інформації на запит особи. Відтак, відповідач, отримавши запит позивача № 04/06 від 07.06.2012 року, був зобов'язаний надати йому копії документів, про які просив позивач. Суд погоджується із твердженням відповідача, викладеним у листі № 6868/10/11-0006 від 15.06.2012 року, стосовно того, що Типовою Інструкцією з діловодства в органах державної податкової служби України, затвердженою наказом ДПА України від 01.07.1998 року № 315, не передбачено проставлення гербової печатки на листах, направлених органами державної податкової служби України платникам податків. Перевіряючи дії відповідача щодо надання позивачу відповіді на звернення № 04/06 від 07.06.2012 року на предмет дотримання вимог ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства, Суд дійшов висновку, що відповідь на звернення надано не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, не добросовісно. З огляду на наведене Суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо ненадання публічної інформації на запит позивача № 04/06 від 07.06.2012 року. Стосовно позовних вимог про: - зобов'язання відповідача надати позивачу письмове роз'яснення (даний документ мас бути підписаний керівником ДПІ у Личаківському районі м. Львова та скріплений печаткою), в якому обов'язково мають бути однозначні відповіді та пояснення на наступні запитання: чому позивач не був попереджений письмово працівниками ДПІ про те, що вони будуть проводити обстеження 24.02.2011 р. за адресою [ADDRESS]; чому позивач не був письмово повідомлений працівниками ДПІ про те, що вони провели обстеження 24.02.2011 р. за адресою [ADDRESS] і склали відповідні акти?; в якому приміщенні і за якою адресою багато років зберігались, були виявлені працівниками ДПІ, описані і внесені 24.02.2011 р. в акт № 147, та залишені на подальше зберігання до моменту їх вилучення активи СП ТОВ «Польтрансфер»?; які документи (чинні станом на 24.02.2011 р. договори, зобов'язання тощо) мали у своєму розпорядженні працівники ДПІ, що давали їм підстави вважати, що в приватній садибі, співвласником якої є позивач, є нерухоме чи рухоме майно, яке належить СП ТОВ «Польтрансфер», або на яке це підприємство матиме право у, майбутньому?; яким чином потрапили працівники ДПІ 24.02.2011 р. на територію і в приватний будинок за адресою [ADDRESS], якщо територія є огороджена і постійно зачинена, так само зачинений є і будинок?; на підставі яких статей Конституції України або чинного законодавства діяли працівники ДПІ, коли без повідомлення позивача незаконно 24.02.2011 року проникли на мою приватну територію і в мій будинок, коли проводили обстеження для складання акту опису майна №147?; як працівники ДПІ, потрапивши на прибудинкову територію, визначили місцезнаходження тієї частини будинку, де розташована квартира 2, адже будинок має два входи, а на зовнішніх і внутрішніх дверях відсутні будь-які номери квартир?; якщо акт опису майна СП ТОВ «Польтрансфер» № 147 від 24.02.2011 р. було складено за адресою [ADDRESS] і він містить опис рухомого майна цього підприємства, то за якою ознакою працівники ДПІ могли його ідентифікувати та відділити від майна позивача? Довести, що в зазначений акт опису не вписане майно, яке належить безпосередньо позивачу; якщо акт опису майна СП ТОВ «Польтрансфер» № 147 від 24.02.2011 р. було складено за адресою [ADDRESS] і він містить опис нерухомого майна цього підприємства, то вказати які документи свідчили, що нерухомість за вказаною адресою перейшла або має перейти в майбутньому у власність СП ТОВ «Польтрансфер»?; якщо акт опису майна СП ТОВ «Польтрансфер» № 147 від 24.02.2011 р. було складено за іншою адресою ніж [ADDRESS], то пояснити: чому в листі ДПА від 07.10.2011 р. № 26738/10/24-111/382 та інш. вказано, що адресою, за якою зареєстровано в податкову заставу активи СП ТОВ «Польтрансфер» є: [ADDRESS], а не адреса, де вони багато років зберігались і були описані працівниками ДПІ ?; - зобов'язання відповідача надати позивачу повний розрахунок його податкових зобов'язань зі сплати земельного податку за період 2003 - 2012 роки. Документ повинен містити всі вихідні дані для проведення розрахунку земельного податку за кожен рік. Зокрема, там мають бути вказані за кожний рік і для кожного виду земельної ділянки (окремо для обслуговування житлового будинку, а окремо для садівництва): 1) площа земельної ділянки (у га або м кв.); 2) нормативна грошова оцінка цієї ділянки; 3) коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки землі; 4) законодавчо встановлений відсоток або інший показник, на підставі якого з врахуванням оціночної вартості землі обчислюється податок на земельну ділянку; 5) нарахований податок на земельну ділянку. Крім зазначеного, документ повинен містити: сумарний нарахований земельний податок за рік та переплату/борг станом на 1 січня кожного року нарахування податку. Документ повинен містити також пояснення: чому після виявлення позивачем у 2008 року в платіжних документах ДПІ заниженої площі його земельної ділянки для оподаткування та після відповідного звернення позивача до ДПІ, йому було повторно нараховано податок, який виявився значно меншим ніж податок за землю, який нараховано в 2003 - 2007 роках при меншій площі землі? При цьому йому не було надано жодних роз'яснень та не повернуто переплачених коштів; - зобов'язання відповідача надати позивачу інші документи (крім тих, про які стало відомо позивачу, та у випадку якщо такі є у відповідача) щодо обтяження активів СП ТОВ «Польтрансфер» чи інших зобов'язань даного СП за умови, що в них безпосередньо вказана адреса [ADDRESS], а також у випадку, коли в таких документах ця адреса не зазначена, але наявні інші документи, які вказують, що такі обтяження пов'язані з адресою [ADDRESS] Суд зазначає, що у запиті № 04/06 від 07.06.2012 року позивач не просив відповідача про надання зазначеної у вказаних позовних вимогах публічної інформації. З огляду на наведене у задоволенні адміністративного позову у цій частині слід відмовити. Стосовно позовних вимог про визнання нікчемними та недійсними правочинів щодо проведення відповідачем обстеження належного позивачу приміщення, складення акта обстеження юридичної адреси платника, складення акта опису майна, внесення на підставі акта опису майна даних до Державного реєстру обтяжень рухомого майна Суд встановив наступне. Із позовної заяви вбачається, що позивач вважає дії відповідача щодо проведення обстеження належного позивачу приміщення, складення акта обстеження юридичної адреси платника, складення акта опису майна, внесення на підставі акта опису майна даних до Державного реєстру обтяжень рухомого майна односторонніми правочинами у розумінні статті 202 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Суд зазначає, що проведення відповідачем обстеження належного позивачу приміщення, складення акта обстеження юридичної адреси платника, складення акта опису майна, внесення на підставі акта опису майна даних до Державного реєстру обтяжень рухомого майна є діями відповідача, вчиненими у межах повноважень, наданих законом як суб'єкту владних повноважень при здійсненні ним владних управлінських функцій. Вказані дії відповідача породжують адміністративні правовідносини та не спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, відтак, не є правочинами в розумінні статті 202 Цивільного кодексу України. З огляду на наведене, дії відповідача щодо проведення обстеження належного позивачу приміщення, складення акта обстеження юридичної адреси платника, складення акта опису майна, внесення на підставі акта опису майна даних до Державного реєстру обтяжень рухомого майна не є правочинами та не можуть бути визнані нікчемними чи недійсними. Відтак, у задоволенні адміністративного позову у цій частині слід відмовити. Стосовно позовних вимог про визнання недійсними Акта обстеження юридичної (фактичної) адреси платника від 24.02.2011 року, який був складений за адресою [ADDRESS]; Акта опису майна № 147 від 24.02.2011 року Суд зазначає наступне. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Суд зазначає, що Акт обстеження юридичної (фактичної) адреси платника від 24.02.2011 року, який був складений за адресою [ADDRESS] та Акт опису майна № 147 від 24.02.2011 року не є рішенням суб'єкта владних повноважень індивідуальної дії, оскільки не носить обов'язкового характеру для позивача та не породжує для нього будь-яких прав та обов'язків. Відтак у задоволенні адміністративного позову в частині визнання недійсними Акта обстеження юридичної (фактичної) адреси платника від 24.02.2011 року, який був складений за адресою [ADDRESS]; Акта опису майна № 147 від 24.02.2011 року слід відмовити. Стосовно позовних вимог про зобов'язання відповідача скасувати реєстрацію в податкову заставу активи СП ТОВ «Польтрансфер» (адреса - [ADDRESS]) в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (витяг № 30451213 від 25.02.2011), зобов'язання відповідача надати позивачу відповідний документ, що підтверджує скасування даної реєстрації та про заборону відповідачу в подальшому проводити обстеження за адресою [ADDRESS] (із зазначенням або без зазначення номерів квартир: [NUMBER], [NUMBER] або [NUMBER]), у місті Львові з приводу СП ТОВ «Польтрансфер» та складати будь-які акти щодо даного підприємства із їх занесенням у державні реєстри та відповідні бази даних до моменту перереєстрації юридичної адреси даного підприємства уповноваженими особами Суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст. 49, 70 КАС України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, а відтак зобов'язані обґрунтовувати належність та допустимість доказів для підтвердження своїх вимог або заперечень. Позивачем не надано Суду жодного доказу реєстрації в податкову заставу активів СП ТОВ «Польтрансфер» (адреса - [ADDRESS]) в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Стосовно заборони відповідачу проводити обстеження за адресою [ADDRESS] у м. Львові з приводу СП ТОВ «Польтрансфер» та складати будь-які акти щодо даного підприємства із їх занесенням у державні реєстри та відповідні бази даних до моменту перереєстрації юридичної адреси даного підприємства уповноваженими особами Суд зазначає, що позивач просить захистити його ще не порушене право. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Відтак, адміністративний суд не наділений повноваженнями на захист не порушених прав, свобод та інтересів позивачів, а у задоволенні адміністративного позову у цій частині слід відмовити. Крім того, Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідачем додано до матеріалів справи витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 30451213 від 25.02.2011 року, відповідно до якого активи СП ТОВ «Польтрансфер» відповідно до акта опису № 147 від 24.02.2011 року перебувають у податковій заставі до 25.02.2016 року. У вказаному акті опису майна № 147 від 24.02.2011 року описано майно платника податків - СП ТОВ «Польтрансфер», яке перебуває у його власності, а також майно, на яке платник податків набуде права власності у майбутньому. Житловий будинок за адресою [ADDRESS] перебуває у приватній власності [PERSON] та [PERSON], відтак на нього не поширюється податкова застава на активи СП ТОВ «Польтрансфер». Суд звертає увагу на помилковість твердження позивача про належність будинку за адресою [ADDRESS] СП ТОВ «Польтрансфер», оскільки факт реєстрації за юридичною адресою не свідчить про знаходження майна у власності. Стосовно позовної вимоги про визнання факту завдання діями відповідача моральної і матеріальної шкоди позивачу Суд зазначає, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження факту понесення ним матеріальних збитків чи заподіяння відповідачем душевних страждань або втрат немайнового характеру. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову у цій частині. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідно до ст. ст. 49, 70 КАС України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, а відтак зобов'язані обґрунтовувати належність та допустимість доказів для підтвердження своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 3 ст. 159 КАС України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, Суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо ненадання публічної інформації на запит позивача № 04/06 від 07.06.2012 року. Враховуючи викладене, адміністративний позов [PERSON] до Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії слід задовольнити в частині визнання протиправними дій Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова щодо ненадання публічної інформації на запит [PERSON] № 04/06 від 07.06.2012 року та зобов'язання Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова розглянути запит [PERSON] № 04/06 від 07.06.2012 року та надати запитувану інформацію. В іншій частині адміністративного позову слід відмовити за безпідставністю. У відповідності до вимог ст. 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

Результат розгляду: partial