Рішення адміністративного суду від 2014-01-29 00:00:00+02

[PERSON] звернулась в суд з адміністративним позовом до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - Комісія), в якому просила визнати незаконним рішення від 7 листопада 2013 року про відмову у відкритті дисциплінарної справи стосовно судді Дарницького районного суду м. Києва [PERSON] В обґрунтування позовних вимог вказала, що підставами для притягнення до дисциплінарної відповідальності судді Дарницького районного суду м. Києва [PERSON] є істотні порушення норм процесуального права при здійсненні правосуддя, пов'язані, зокрема, з відмовою у доступі особи до правосуддя з підстав, не передбачених законом, порушення правил підсудності чи підвідомчості, невжиття суддею заходів щодо розгляду заяви, справи протягом строку, встановленого законом. Позивач зазначила, що факт перешкоджання суддею [PERSON] здійсненню її конституційного права на судовий захист встановлений ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18 квітня 2013 року у цивільній справі за її позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав, що відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для звільнення від доказування. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала. У письмовому запереченні та в судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнала та просила відмовити у задоволенні позову. Суду пояснила, що Комісія при прийнятті рішення діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, прав та інтересів позивача не порушувала. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши докази у справі, колегія суддів приходить до наступного. Відповідно до частини першої статті 83 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI (далі - Закон № 2453-VI) суддю може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з таких підстав: 1) істотні порушення норм процесуального права при здійсненні правосуддя, пов'язані, зокрема, з відмовою у доступі особи до правосуддя з підстав, не передбачених законом, порушення вимог щодо розподілу та реєстрації справ у суді, правил підсудності чи підвідомчості, необґрунтоване вжиття заходів забезпечення позову; 2) невжиття суддею заходів щодо розгляду заяви, скарги чи справи протягом строку, встановленого законом; 3) порушення вимог щодо неупередженого розгляду справи, зокрема порушення правил щодо відводу (самовідводу); 4) систематичне або грубе одноразове порушення правил суддівської етики, що підриває авторитет правосуддя; 5) розголошення таємниці, що охороняється законом, в тому числі таємниці нарадчої кімнати або таємниці, яка стала відомою судді під час розгляду справи у закритому судовому засіданні; 6) неподання або несвоєчасне подання для оприлюднення декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік за формою і в порядку, що встановлені Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», зазначення в ній завідомо неправдивих відомостей. Частиною другою статті 83 Закону № 2453-VI передбачено, що скасування або зміна судового рішення не тягне за собою дисциплінарної відповідальності судді, який брав участь у його ухваленні, крім випадків, коли порушення допущено внаслідок умисного порушення норм права чи неналежного ставлення до службових обов'язків. Стаття 84 Закону № 2453-VI визначає дисциплінарне провадження як процедуру розгляду органом, визначеним законом, звернення, в якому містяться відомості про порушення суддею вимог щодо його статусу, посадових обов'язків чи присяги судді. Згідно із пунктом 1 частини першої статті 85 Закону № 2453-VI Вища кваліфікаційна комісія суддів України здійснює дисциплінарне провадження щодо суддів місцевих та апеляційних судів. Порядок здійснення дисциплінарного провадження щодо судді встановлено статтею 86 Закону № 2453-VI. За правилами вказаної статті дисциплінарне провадження передбачає здійснення перевірки даних про наявність підстав для притягнення судді до дисциплінарної відповідальності, відкриття дисциплінарної справи, її розгляд і прийняття рішення органом, що здійснює дисциплінарне провадження. Перевірка даних про наявність підстав для відкриття дисциплінарної справи та притягнення судді місцевого чи апеляційного суду до дисциплінарної відповідальності здійснюється членом Вищої кваліфікаційної комісії суддів України у порядку, встановленому цим Законом. Член Вищої кваліфікаційної комісії суддів України за результатами перевірки складає висновок з викладенням фактів та обставин, виявлених в ході перевірки, та пропозицією про відкриття чи відмову у відкритті дисциплінарної справи. Висновок члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України і зібрані у процесі перевірки матеріали передаються на розгляд Вищої кваліфікаційної комісії суддів України. Питання про відкриття дисциплінарної справи чи відмову в її відкритті вирішує Вища кваліфікаційна комісія суддів України. Судом встановлено, що позивач звернулась до Комісії зі скаргою від 1 липня 2013 року щодо неправомірної поведінки судді Дарницького районного суду м. Києва [PERSON], в якій повідомляла про порушення суддею посадових обов'язків, присяги, норм процесуального права при здійсненні правосуддя, пов'язані, зокрема, з відмовою у доступі особи до правосуддя з підстав, не передбачених законом, порушення правил підсудності чи підвідомчості, невжиття суддею заходів щодо розгляду заяви, справи протягом строку, встановленого законом. В ході проведення перевірки вищевказаної скарги членом Комісії [PERSON] було отримано пояснення від судді [PERSON], інші матеріали, необхідні для проведення перевірки даних про наявність підстав для відкриття дисциплінарної справи щодо судді, та складено висновок від 31 жовтня 2013 року з пропозицією відмовити у відкритті дисциплінарної справи стосовно судді Дарницького районного суду м. Києва [PERSON]. Фактів умисного порушення суддею Дарницького районного суду м. Києва [PERSON] норм права чи неналежного ставлення до службових обов'язків встановлено не було. Рішенням Комісії від 7 листопада 2013 року № 3154/дп-13 відмовлено у відкритті дисциплінарної справи за зверненням [PERSON] щодо дій судді Дарницького районного суду м. Києва [PERSON]. Конституційний Суд України у своєму рішенні № 2-рп/2011 від 11 березня 2011 року зазначив, що давати оцінку процесуальним діям суддів щодо розгляду конкретної судової справи може лише апеляційна і касаційна інстанції при перегляді судових рішень. Оцінка процесуальних дій Вищою радою юстиції до винесення судом остаточного рішення у справі означає втручання у здійснення правосуддя, що суперечить частинам першій, другій статті 126, частині першій статті 129 Конституції України. Положення цього рішення стосується і Комісії, яка відповідно до пункту 8 частини першої статті 91 Закону № 2453-VI наділена повноваженням розглядати заяви та повідомлення про дисциплінарну відповідальність суддів. Питання про законність прийнятого рішення, а відповідно, і про допущені суддею порушення норм процесуального права, можуть бути вирішені лише відповідним судом у встановленому процесуальним законом порядку. Аналізуючи положення чинного законодавства України, зокрема стосовно порядку розгляду та вирішення скарг відносно судді Комісією, суд приходить до висновку, що розгляд і вирішення скарги позивача здійснено із додержанням процедури, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. При прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем дотримано положення законодавства. Судом не встановлено обставин порушення відповідачем прав, свобод та інтересів позивача. Щодо доводів [PERSON] про порушення суддею Дарницького районного суду м. Києва [PERSON] присяги слід зазначити наступне. Відповідно до частини другої статті 32 Закону України «Про Вищу раду юстиції» від 15 січня 1998 року № 22/98-ВР порушенням суддею присяги є: 1) вчинення ним дій, що порочать звання судді і можуть викликати сумнів у його об'єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності судових органів; 2) недотримання суддею вимог та обмежень, встановлених Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції»; 3) умисне затягування суддею строків розгляду справи понад терміни, встановлені законом; 4) порушення морально-етичних принципів поведінки судді. Факти, які свідчать про порушення суддею присяги, мають бути встановлені Вищою кваліфікаційною комісією суддів України або Вищою радою юстиції (частина друга статті 105 Закону № 2453-VI). Таких фактів на час розгляду скарги позивача не встановлено. Твердження позивача щодо наявності у справі підстав, які звільняють від доказування, є необґрунтованим, оскільки судове рішення, на яке вона посилається, ухвалено за участю інших сторін та за інших фактичних обставин справи. Таким чином, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Результат розгляду: denied