Рішення адміністративного суду від 2014-03-25 00:00:00+02

Приватне акціонерне товариство "Селидівський завод залізобетонних виробів" (надалі позивач, ПрАТ «Селидівський завод залізобетонних виробів») звернулося до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в місті Селидове Донецької області (надалі відповідач, УПФУ) про визнання нечинним розрахунку від 04.11.2013 року № 0275/1043 по пільговим пенсіям на загальну суму 4734,18 гривень. В обґрунтування позову позивач зазначив, що з 28.01.2013 року ПрАТ «Селидівський завод залізобетонних виробів» перебуває в процесі ліквідації за рішенням власника. Строк заявлення кредиторами своїх вимог акціонерами визначений до 28.03.2013 року. Оскільки до вказаної дати відповідачем не були заявлені вимоги про відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за листопад 2013 року, направлення УПФУ після березня 2013 року для оплати розрахунку № 0275/2043 від 04.11.2013 року є неправомірним. Вказував, що відповідач до цього часу не провів перевірку ПрАТ «Селидівський завод залізобетонних виробів» й не надав голові ліквідаційної комісії довідку про борг за всіма видами платежів, чим перешкоджає закінченню ліквідаційної процедури та направляючи кожного місяця розрахунки збільшує заборгованість позивача перед Пенсійним фондом. Посилаючись на зазначене, позивач просив про задоволення позову. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеному у позовній заяві, просив про задоволення позову. Відповідаючи на запитання суду, вказав, що по суті розрахунок від 04.11.2013 року № 0275/1043 про відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій на загальну суму 4734,18 грн. позивачем не оскаржується. Позивач погоджується з тим, що всі особи, які зазначені у цьому розрахунку, були працівниками ПрАТ «Селидівський завод залізобетонних виробів» та виконували роботу, що дає їм право на призначення пенсії на пільгових умовах. Правильність визначення суми, яка підлягає відшкодуванню по кожній особі за цим розрахунком, у позивача також не викликає сумніву та не оспорюється. Вимоги про визнання його нечинним пов'язані виключно з фактом не здійснення з січня 2013 року позивачем господарської діяльності та перебуванням в процесі ліквідації. Зазначав, що товариство отримало довідки про відсутність боргів перед фондами, окрім Пенсійного фонду та податкової інспекції. Також вказував, що загальними зборами акціонерів затверджений ліквідаційний баланс станом на 16 грудня 2013 року, проте на день розгляду справи відомостей до ЄДРПОУ про припинення товариства не внесено. Представник відповідача проти позову заперечувала з підстав, викладених в письмових запереченнях на адміністративний позов. (а.с.26). Посилаючись на положення Цивільного кодексу України зазначала, що юридична особа вважається такою, що припинилася, з моменту внесення до ЄДРПОУ відповідного запису. Перебування ж позивача в процесі ліквідації не звільняє його від сплати поточних зобов'язань з відшкодування УПФУ витрат на виплату пільгових пенсій його працівникам. Вказувала, що для закінчення ліквідаційної процедури та внесення до ЄДР запису про припинення юридичної особи необхідні довідки контролюючих органів про відсутність боргу перед бюджетами. Проте позивач має значний борг по сплаті єдиного соціального внеску. До цього, на час розгляду справи за ПрАТ «Селидівський завод залізобетонних виробів» також обліковується борг з відшкодування фактичних витрат по сплаті пільгових пенсій. А отже, без погашення боргу перед УПФУ, позивач не зможе ліквідуватися. Стосовно тверджень позивача про не проведення УПФУ перевірки товариства та ненадання довідки, необхідної для завершення ліквідаційної процедури вказувала, що позивачем на вимогу контролюючого органу не були надані первинні документи, необхідні для проведення такої перевірки. Посилаючись на зазначене та вказуючи на відсутність у позивача зауважень щодо змісту оскаржуваного розрахунку, представник відповідача просила у задоволенні позову ПрАТ «Селидівський завод залізобетонних виробів» відмовити. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини, що мають значення для вирішення справи та перевіривши їх доказами, наданими сторонами, суд встановив наступне. Позивач у справі Приватне акціонерне товариство "Селидівський завод залізобетонних виробів", код ЄДРПОУ 24653994, зареєстроване в якості юридичної особи 20.02.1997 року Селидівською міською радою. З 25 січня 2013 року ПрАТ «Селидівський завод залізобетонних виробів» знаходиться в стані припинення за рішенням власників. Строк заявлення кредиторами вимог встановлений до 28.03.2013 року. Відомостей щодо внесення запису про припинення юридичної особи в ЄДРПОУ на день розгляду справи не міститься. Зазначене підтверджується Статутом товариства (138-161), Витягами з ЄДРПОУ (а.с.23-25, 134- 137) , Протоколом № 2 позачергових загальних зборів акціонерів ПрАТ «Селидівський завод залізобетонних виробів» від 15.01.2013 року (а.с. 81-84) та копією витягу з Бюлетеня державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців № 238 (3) 2013 рік.(а.с.6) ПрАТ «Селидівський завод залізобетонних виробів», як платник внесків до Пенсійного фонду України, з 08.05.1997 року за реєстраційним № 05-47-04-0707 перебуває на обліку УПФУ в м. Селидове.(а.с.85-89) 12.11.2013 року УПФУ в м. Селидове Донецької області направило позивачу для відшкодування розрахунок № 0275/1043 від 04.11.2013 р. фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком № 1 за листопад 2013 року на загальну суму 4734,18 грн. Зазначений розрахунок був отриманий уповноваженою особою позивача 18.11.2013 року, про що свідчить відповідний підпис на повідомленні про вручення поштового відправлення. (а.с.167-170) Належність осіб, зазначених у розрахунку № 0275/1043 від 04.11.2013 року до працівників позивача, правомірність призначення їм пенсій на пільгових умовах за Списком № 1, правильність визначення частки фактичних витрат та суми, що підлягає відшкодуванню як по кожній особі окремо, так і загалом, позивачем не оспорюється та підтверджується наявними у справі матеріалами. (а.с.30-68) Оскільки зазначені обставини сторонами визнані, у суду відсутній сумнів щодо їх достовірності та добровільності визнання, то у відповідності до положень ч.3 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України вони не підлягають доказуванню. З картки особового рахунку позивача по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком № 1 встановлена наявність у позивача недоїмки у загальному розмірі 42448,25 грн., яка виникла за період з 25.04.2013 р. по 28.02.2014 р., у тому числі сумі 4734,18 грн., що нарахована на підставі оскаржуваного розрахунку за листопад 2013 року. (а.с.90) З постанов Донецького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2014 року по справі № 805/1677/14 та від 29 серпня 2013 року по справі № 805/9675/13-а судом встановлено, що заборгованість з відшкодування фактичних витрат по пільговим пенсіям, яка виникла з квітня 2013 року була стягнута з ПрАТ «Селидівський завод залізобетонних виробів» на користь УПФУ в м. Селидове Донецької області, у тому числі була стягнута сума боргу у розмірі 4734,18 грн., що виникла на підставі оскаржуваного розрахунку за листопад 2013 року. (а.с. 69-70, 77-78, 164-165) Крім того, з витягу з реєстру страхувальників ДРСС встановлено, що в лютому 2013 року позивачу, у зв'язку із прийняттям рішення про ліквідацію, УПФУ було направлено повідомлення про початок проведення позапланової перевірки. (а.с.29) З акту звірення розрахунків між УПФУ в м. Селидове та ПрАТ «Селидівський завод залізобетонних виробів» вбачається, що станом на 19.03.2013 року за даними обліку сторін виявлені відхилення у сумі 134859,98 грн. по страхових внесках, строк сплати яких, за даними Пенсійного фонду, не настав. (а.с.92) 21 березня 2013 року, у зв'язку із ненаданням позивачем документів для проведення перевірки та внаслідок наявності у ПрАТ «Селидівський завод залізобетонних виробів» заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України та страхових внесків до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, УПФУ в м. Селидове Донецької області направило Держреєстратору повідомлення про наявність заперечень проти проведення державної реєстрації припинення юридичної особи ПрАТ «Селидівський завод залізобетонних виробів». (а.с.28) Позивачем надані суду копії довідок з відділу статистики (а.с. 114), Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (а.с.132), Красноармійської міської виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (а.с.133) про відсутність заборгованості у ПрАТ «Селидівський завод залізобетонних виробів» станом на березень 2014 року. Проте довідки з УПФУ, Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття та ДПІ про відсутність боргу перед бюджетами позивач суду не надав. Разом з тим, в матеріалах справи містяться листи відповідача від 08.11.2013 року за вих. № 6353/02 та №6351/02, якими ПрАТ «Селидівський завод залізобетонних виробів» повідомлялось про необхідність надати УПФУ для проведення позапланової перевірки первинні документи бухгалтерського обліку та доводилось до відома, що адміністрування єдиного соціального внеску, у зв'язку із змінами в законодавстві, на даний час здійснюється органом доходів і зборів. (а.с.93-95) З Протоколу № 3 позачергових загальних зборів акціонерів ПрАТ «Селидівський завод залізобетонних виробів» від 16 грудня 2013 року вбачається, що акціонерами позивача затверджений ліквідаційний баланс, складений станом на 16 грудня 2013 року. (а.с.115-124) З урахуванням вищенаведених встановлених обставин, виходячи з доводів адміністративного позову та заперечень на нього, спірним питанням, що підлягає вирішенню в межах даної справи є наявність/відсутність у позивача, який перебуває в стані припинення, обов'язку відшкодовувати УПФУ витрати на виплату пільгових пенсій по його працівникам. При цьому, суд зазначає, що позивач заперечує щодо такого обов'язку виключно через отримання оскаржуваного розрахунку після закінчення строку, встановленого для заявлення кредиторських вимог та знаходження в цей момент у стані ліквідаційної процедури. Законність самого розрахунку № 0275/1043 позивачем не оспорюється. Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступних мотивів та положень законодавства. Відповідно до ст.80 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 91 ЦК України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Згідно з ч. 2 ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Аналогічна правова норма закріплена у ч. 2 ст. 33 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» від 15 травня 2003 року № 755-IV. За змістом статті 111 Цивільного кодексу України, яка встановлює порядок та послідовність дій при ліквідації юридичної особи, спочатку до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців вноситься запис про прийняття засновниками (учасниками) юридичної особи рішення про припинення юридичної особи. В подальшому ліквідаційна комісія (ліквідатор) вживає всіх необхідних заходів щодо ліквідації юридичної особи і на завершальному етапі після затвердження ліквідаційного балансу, в установлений законом строк, забезпечує подання державному реєстраторові документів, передбачених законом для проведення державної реєстрації припинення юридичної особи. З наведених положень чинного законодавства вбачається, що юридична особа є такою, що припинилася, з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи. При цьому, саме до моменту внесення до ЄДРПОУ запису про припинення юридичної особи за нею у повному обсязі зберігається цивільна правоздатність та дієздатність. Отже, перебування юридичної особи в стадії ліквідації не звільняє її від обов'язку нести відповідальність за своїми зобов'язаннями та не позбавляє можливості реалізовувати права, надані законодавством. Оскільки матеріалами справи підтверджено, що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців відсутній запис про державну реєстрацію припинення позивача, суд приходить до висновку про неспроможність посилань ПрАТ «Селидівський завод залізобетонних виробів» на перебування в стані припинення як на підставу звільнення від сплати грошових зобов'язань за оскаржуваним розрахунком. Щодо двомісячного строку (з 28 січня 2013 року по 28 березня 2013 року) на звернення відповідачем, як кредитором, до ліквідаційної комісії позивача, суд зазначає, що, пропозиція щодо звернення кредиторів із заявами про наявність кредиторської заборгованості за підприємством, що ліквідується, стосується тільки заборгованості, яка вже існує. Діючим законодавством не передбачено звернення кредиторів за стягненням заборгованості, яка може виникнути у майбутньому (оголошення опубліковано у січні 2013 року, а позовні вимоги, які розглядаються судом у даній справі стосуються заборгованості позивача за листопад 2013 року). При цьому, частиною 10 статті 111 Цивільного Кодексу України встановлено, що до затвердження ліквідаційного балансу ліквідаційна комісія (ліквідатор) складає та подає органам державної податкової служби, Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування звітність за останній звітний період. З вказаного вбачається, що до затвердження ліквідаційного балансу підприємство, яке ліквідується, не звільняється від своїх зобов'язань за податками та зборами, в тому числі й поточними, які сплачуються до вказаних органів. Як зазначалось вище, ліквідаційний баланс затверджений 16 грудня 2013 року, спірний період стосується зобов'язань позивача за листопад 2013 року, у зв'язку з чим позивач повинен відшкодувати відповідачу витрати, понесені на виплату і доставку пільгових пенсій. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що витрати з відшкодування фактичних витрат по пільговим пенсіям за листопад 2013 року є поточними зобов'язаннями позивача, суд відхиляє посилання ПрАТ «Селидівський завод залізобетонних виробів» на неправомірність розрахунку від 04.11.2013 року № 0275/1043 з підстав не заявлення вказаних вимог до 28 березня 2013 року, оскільки доводи позивача, що після спливу двомісячного терміну на подання заяв кредиторами він не може нести жодних зобов'язань, не ґрунтуються на вимогах діючого законодавства. До цього, суд зазначає, що відповідно до положень ч.7. ст. 111 Цивільного кодексу України для проведення перевірок та визначення наявності або відсутності заборгованості із сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування ліквідаційна комісія (ліквідатор) забезпечує своєчасне надання органам доходів і зборів та Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування документів юридичної особи (її філій, представництв), у тому числі первинних документів, регістрів бухгалтерського та податкового обліку. Відповідно до абз. 4 ч. 1 ст. 36 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» від 15 травня 2003 року № 755-IV для проведення державної реєстрації припинення юридичної особи в результаті її ліквідації голова ліквідаційної комісії, уповноважена ним особа або ліквідатор після закінчення процедури ліквідації, передбаченої законом, але не раніше закінчення строку заявлення вимог кредиторами повинен подати (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) державному реєстраторові, зокрема, довідку відповідного органу Пенсійного фонду України про відсутність заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та страхових коштів до Пенсійного фонду України і фондів соціального страхування. Тобто, наявність заборгованості перед Пенсійним фондом є підставою для відмови у проведенні державної реєстрації припинення юридичної особи. Як встановлено судом, відповідач до спливу двомісячного терміну з дати оголошення, а саме, 21 березня 2013 року в порядку, передбаченому Порядком заповнення та подання державному реєстраторові форм повідомлень про початок проведення позапланової перевірки, про неможливість проведення позапланової перевірки, про наявність заперечень проти проведення державної реєстрації припинення юридичної особи в результаті її ліквідації або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця за її рішенням, затвердженому Постановою правління Пенсійного фонду України № 33-1 від 31 жовтня 2011 року та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 22 листопада 2011 року за № 1335/20073, звернувся до державного реєстратора із повідомленням про наявність заперечень проти проведення державної реєстрації відповідача у зв'язку із наявною заборгованістю зі сплати страхових внесків та неподанням для здійснення перевірки документів бухгалтерського обліку . Ненадання позивачем УПФУ для перевірки первинних документів також підтверджується дослідженими у судовому засіданні листами відповідача від 08.11.2013 року за вих. № 6353/02 та №6351/02 та не заперечується представником позивача. Отже, доводи ПрАТ «Селидівський завод залізобетонних виробів" щодо штучного збільшення заборгованості позивача перед УПФУ внаслідок не проведення перевірки та не надання довідки про відсутність боргу, суд знаходить неспроможними, оскільки не проведення відповідачем перевірки пов'язано виключно з бездіяльністю позивача, який не вчинив під час ліквідаційної процедури дії, визначені вищенаведеними положеннями законодавства. З урахуванням матеріалів справи, враховуючи, що позивачем не доведена обґрунтованість заявлених вимог, а судом встановлена правомірність дій УПФУ з направлення ПрАТ «Селидівський завод залізобетонних виробів" для відшкодування оскаржуваного розрахунку від 04.11.2013 року № 0275/1043 на загальну суму 4734,18 грн., суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. Відповідно до положень ст. 94 КАС України судові витрати стягненню чи відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного вище, та

Результат розгляду: denied