Рішення адміністративного суду від 2014-02-12 00:00:00+02

Позивач [PERSON] звернувся до суду з дійсним позовом до відповідача Відділу державної автомобільної інспекції Джанкойського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в АР Крим в особі інспектора ДПС ВДАІ Джанкойського МВ ГУ МВС України в АР Крим Спічак Олександра Васильовича про визнання незаконним і скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, мотивуючи свої вимоги тим, що 10.01.2014 року о 11 год. 48 хв. відповідачем відносно нього був складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 122 ч. 2 КУпАП про порушення ним п.п. 9.8 Правил дорожнього руху України, та винесена постанова серії ПС1 № 061026 по справі про адміністративне правопорушення, з застосування покарання у виді штрафу в розмірі 425, 00 грн. в дохід держави. З даною постановою він не згодний, вважає її незаконною та необґрунтованою. Дійсно в вказаний час на 566км + 800м автодороги Харьків-Сімферополь-Алушта-Ялта керуючи автомобілем PEUGEOT 308 ЗИГ держ.номер [NUMBER] з вимкненим ближнім світлом фар, але з включеними габаритними вогнями, він був зупинений відповідачем, який повідомив йому, що згідно п. 9.8 ПДР з 01.10. по 01.05. водії усіх транспортних засобів рухаючись поза населених пунктів повинні включати денні ходові вогні. Але він пояснив, що виїзжати за межі населеного пункту він не збирався, а рухався на АЗС, що розташована в межах м. Джанкой. Крім того, знак 5.46 розміщений ліворуч, і побачити його по ходу руху не є можливим через рух зустрічних транспортних засобів на цієї ділянці дороги. Вважає, що відповідачем помилково кваліфіковані його дії по ч. 2 ст. 122 КУпАП. Пункт 9.1 (г) ПДР - увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби є попереджувальним сигналом, тобто, в даному випадку накладати штраф за порушення правил користування зовнішніми світловими приладами - неправомірно, оскільки порушення цих правил можливо у темну пору доби. Просить визнати незаконною і скасувати постанову серії ПС1 № 061026 від 10.01.2014 року про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 2 КУпАП, з застосуванням покарання у виді штрафу в розмірі 425 грн. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю з підстав викладених в позовній заяві. Додатково пояснив, що основною підставою його звернення до суду є те, що відповідачем не правильно кваліфіковані його дії. Він не заперечує той факт, що правопорушення ним було вчинене, але вважає, що в даному випадку відповідач мав притягнути його до адміністративної відповідальності за ст. 125 КУпАП, оскільки, як передбачено ч. 2 ст. 122 КУпАП, адміністративна відповідальність за даною статтею настає у разі порушення водіями транспортних засобів правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, чого ним вчинено не було, бо він не починав рух та не змінював його напрямку. Він слідував на автозаправку в межах населеного пункту. Знак 5.46 ПДР він не бачив, оскільки знак розташований на лівому боці автодороги, зустрічні автомашини є перешкодою для його бачення. Крім того порушення ним було вчинено не умисно. Просив позов задовольнити. Відповідач інспектор ДПС ВДАІ Джанкойського МВ ГУ МВС України в АР Крим Спічак О.В. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, обґрунтовуючи заперечення тим, що ним 10.01.2014 року був виявлений факт порушення позивачем п. 9.8 Правил дорожнього руху України, зокрема позивач в порушення вимог щодо руху у денну пору доби з увімкненням ближнього світла фар, рухався поза межами населеного пункту без увімкнення денних ходових вогнів. В зв'язку з цим був складено протокол та винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення з накладанням на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу. Правопорушення було зафіксовано на службову відеокамеру, про що зазначено в протоколі. Що стосується тверджень відносно неправильної кваліфікації правопорушення, то він з цим не згодний. Вважає, що правопорушення позивача він кваліфікував правильно. Просив в задоволенні позову відмовити. Матеріалами справи та дослідженими у судовому засіданні доказами встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що 10.01.2014 року інспектором ДПС ВДАІ Джанкойського МВ старшим сержантом міліції Спічак О.В. відносно громадянина [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення серії АА2 № 480577, з підстав того, що останній 10.01.2014 року о 11 год.48 хв. на 566км + 800м автодороги Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта керував транспортним засобом PEUGEOT 308 ЗИГ держ.номер [NUMBER] з не включеним світлом фар у денну пору доби за межами населеного пункту, чим порушив п. 9.8 ПДР України. (а.с.3). У той же день, на місці скоєння правопорушення, інспектором ДПС ВДАІ Джанкойського МВ старшим сержантом міліції Спічак О.В. відносно громадянина [PERSON] винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ПС1 № 061026. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. (а.с.3). 14.01.2014 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення винесеної відносно нього 10.01.2014 року незаконною, з тим підстав, що відповідачем не правильно були кваліфіковані його дії. Крім того, він не виїзжав за межі населеного пункту, прямував на автозаправку, яка знаходиться в межах м. Джанкой. Знак 5.46 ПДР він не бачив, оскільки цьому перешкоджав зустрічний автотранспорт. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. В ч. 2 ст. 2 КАС України зазначено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії або бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією або законами України встановлено інший порядок судового провадження. Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Пунктом 2 ч. 1 ст. 18 передбачено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. Згідно ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Оскільки позивачем оскаржуються рішення суб'єкту владних повноважень викладене в постанові у справі про адміністративне правопорушення, судом перевірено, чи прийнято воно 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Стаття 19 Конституції України зазначає, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадови особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України. В свою чергу «на підставі» означає, що суб'єкт владних повноважень повинний бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України та зобов'язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним. «У межах повноважень» означає, що суб'єкт владних повноважень повинен вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов'язків, встановлених законами. «У спосіб» означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний дотримуватися встановленої законом процедури вчинення дії, і повинен обирати лише встановлені законом способи правомірної поведінки при реалізації своїх владних повноважень. Одним з основних законів, що визначає права та обов'язки Державної автомобільної інспекції, яка в свою чергу є структурним підрозділом Міністерства внутрішніх справ України є Закон України «Про міліцію». Зі змісту ст. 10 ЗУ «Про міліцію» вбачається, що міліція відповідно до своїх завдань зобов'язана виявляти та припиняти адміністративні правопорушення, здійснювати провадження у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких законом покладено на органи внутрішніх справ; приймати рішення про накладання адміністративних стягнень та забезпечувати їх виконання у випадках, передбачених законом; забезпечувати в межах своєї компетенції безпеку дорожнього руху. Згідно п. 7 ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про міліцію» у випадках, передбачених законом, міліція має право складати протоколи про адміністративні правопорушення, провадити особистий огляд речей, вилучення речей і документів, застосовувати інші передбачені законом заходи забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення. Згідно розділу 3 Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС, затвердженої наказом МВС від 27.03.2009 року № 111 завданням та функцією підрозділів ДПС є, у тому числі, нагляд за дорожнім рухом з метою забезпечення його безпеки; профілактика, попередження та припинення злочинів і адміністративних правопорушень у сфері дорожнього руху; винесення відповідно до чинного законодавства постанов про адміністративні порушення. При виконанні завдань, покладених Інструкцією, працівники підрозділів ДПС зобов'язані постійно контролювати дотримання учасниками дорожнього руху правил, норм і стандартів, діючих у сфері безпеки дорожнього руху; попереджувати та припиняти злочини, а також адміністративні правопорушення, у межах своєї компетенції застосовувати до правопорушників заходи профілактичного та адміністративного впливу. В свою чергу, відповідно до ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху, до яких належать у тому числі і водії транспортних засобів, зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Відповідно до ч. 1 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовими особами або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Судом встановлено, що 10.01.2014 року інспектором ДПС ВДАІ Джанкойського МВ старшим сержантом міліції Спічак О.В. відносно позивача [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення. Підставою складання протоколу стало те, що 10.01.2014 року о 11 год.48 хв. на 566км + 800м автодороги Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта поза межами населеного пункту, тобто після проїзду дублюючого знаку 5.46 «кінець населеного пункту» позивач керував транспортним засобом PEUGEOT 308 ЗИГ держ.номер [NUMBER] з не включеним світлом фар у денну пору доби, чим порушив п. 9.8 ПДР України. Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні порушення. Згідно ч. 1 ст. 276, ч.1 ст. 283 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. З матеріалів справи вбачається, що у той же день, за місцем вчинення правопорушення, інспектором ДПС ВДАІ Джанкойського МВ старшим сержантом міліції Спічак О.В. відносно позивача [PERSON] винесена постанова про накладання на останнього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн., за адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. Пункт 9.8 ПДР України, який нібито порушив позивач, встановлює, що з 01 жовтня по 01 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути увімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар. У судовому засіданні позивач не заперечував той факт, що в порушення зазначених вимог, він рухався з невключеними денними ходовими вогнями, але це сталося з тих підстав, що він не бачив знак 5.46 ПДР, яким позначено кінець населеного пункту. Він не збирався виїзжати за межи населеного пункту, рухався на АЗС в межах населеного пункту. Більш того, позивач у судовому засіданні наполягав на тому, що інспектором неправильно були кваліфіковані його дії, оскільки ч. 2 ст. 122 КУпАП, передбачає , що адміністративна відповідальність за даною статтею настає у разі порушення водіями транспортних засобів правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку. Він рух не починав та напрямок не змінював, тому його дії слід кваліфікувати як інше порушення правил дорожнього руху за ст. 125 КУпАП. Заслухавши доводи позивача суд не погоджується з ними. Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП (в редакції на час вчинення правопорушення) порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягне за собою накладання штрафу від двадцяти п'яти до тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян. З наведеного вбачається, що порушення водієм правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку є підставою до притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Згідно п.9.1 ПДР попереджувальними сигналами, у тому числі, є увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби (п.п «г»), який застосовується для позначення рухомого транспортного засобу, притягнення уваги к транспортному засобу, виділення транспортного засобу в потоку. Користування зовнішніми освітлювальними приладами здійснюється в темну позу доби і в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях. Позивач стверджує, що притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП можливо за порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, щодо він не вчиняв. Він вже рухався і напрямок не змінював. Суд критично ставиться до даного твердження позивача. Як вже було зазначено вище попереджувальним сигналом є увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби з 01 жовтня до 01 травня поза населеними пунктами. Згідно ДСТУ 4100-02, що затверджені і введені в дію наказом Держстандарту України від 03.06.2002 року № 326 (п. 10.7.39) початок населеного пункту та кінець населеного пункту визначається знаками «5.45» та «5.46». Як вбачається з матеріалів справи позивач був зупинений на відстані 200-300 метрів від знаку 5.46 «кінець населеного пункту», тобто за межами населеного пункту. На думку суду перетинання межі на рівні якої встановлено даний знак і є початком руху в зоні, що супроводжується увімкненням попереджувального сигналу. Чого позивачем дотримано не було. Доводи стосовно порушення ДСТУ 4100-02 щодо неправильного розміщення дорожнього знаку 5.46 «кінець населеного пункту» також не знайшли свого підтвердження, оскільки в п. 10.7.39 ДСТУ 4100-02 визначає, що на дорогах з однією, двома або трьома полосами для руху в обох напрямках знак 5.46 допускається розміщувати ліворуч, на зворотній стороні знаку 5.45, призначеного для зустрічного руху. Розташування дорожнього знаку підтверджено схемою Дочірнього підприємства Філії «Джанкойська дорожна експлуатаційна дільниця» Державної акціонерної компанії «Автомобільні дороги України». Пункт 10.2.4 ДСТУ на який посилається позивач є загальним. Пункт 10.7.39 стосується конкретно установки знаків 5.45, 5.46. Що стосується заперечень позивача проти прийняття як доказ фіксації правопорушення відеозапису, наданого відповідачем, суд зазначає наступне. Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини,що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконання правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. В ст. 11 ЗУ «Про міліцію» передбачено, що для виконання покладених на міліцію обов'язків, останні мають право проводити аудіо-, відео-, фото фіксацію як допоміжний засіб попередження протиправних дій та розкриття правопорушень. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суд вважає, що відповідач довів в судовому засіданні, що він діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а позивач дійсно скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст.122 КУпАП. Суд не бере до уваги постанову Вищого адміністратвиного суду України від 02.09.2010 року та постанову Любешівського районного суду Волинської області від 01.11.2013 року, оскільки згідно ч.1 ст. 244-2 КАС України обов'язковим для усіх суді при прийняття рішення, є тільки рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивіт неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах. Інші рішення (постанови) не мають для суду юридичного значення. Крім того, позивач помилково вважає, що надані ним постанови підтверджують подібні правовідносини. Постанова Любешівського районного суду Волинської області не містить взагалі правової оцінки дій інспектора, постанова по справі про адміністративне правопорушення скасована судом з тих підстав, що відповідачем не надані докази в обгрунтування правомірності своїх дій. Виходячи з викладеного, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. На підставі вищенаведеного,

Результат розгляду: denied