Рішення адміністративного суду від 2014-01-15 00:00:00+02

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відділу реєстрації та єдиного реєстру Запорізької міської ради, третя особа ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя ГУ Міндоходів у Запорізькій області про визнання недійсним запису про проведення реєстрації 19.10.2009 [PERSON], як фізичної особи-підприємця 2 103 000 0000 054019 згідно свідоцтва [NUMBER], про визнання недійсним запису про заміну свідоцтва про державну реєстрацію 2 103 002 0001 054019 від 27.01.2010 року згідно свідоцтва серія [NUMBER] [PERSON], як фізичної особи-підприємця, про припинення підприємницької діяльності [PERSON], як фізичної особи-підприємця (69104, Україна, [ADDRESS], податковий номер: [NUMBER]), про визнання недійсними реєстраційні документи фізичної особи - підприємця [PERSON], а також складені від імені фізичної особи - підприємця [PERSON] первинні і фінансово господарські документи. В позовній заяві вказує, що вважає здійснену державну реєстрацію фізичної особи-підприємця [PERSON] від 19.10.2009 року та здійснену заміну свідоцтва згідно номеру запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про заміну свідоцтва про державну реєстрацію 2 103 002 0001 054019 від 27.01.2010 року згідно свідоцтва серія [NUMBER] безпідставною, оскільки він особисто не реєструвався фізичною особою-підприємцем, а дізнався про свою реєстрацію серпні 2013 року під час спілкування з арбітражним керуючим; рахунків у банках не відкривав, печатку не отримував, в ДПІ платником податків не реєструвався; жодних фінансово-господарських документів як приватний підприємець не підписував; договорів не укладав; податкової звітності не подавав; наміру займатися підприємництвом не мав. В судовому засіданні Позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити його, з підстав викладених у ньому. Відповідач державний реєстратор реєстраційної служби запорізького міського управління юстиції Шолудько Світлана Володимирівна надала пояснення в яких просила уточнити найменування Відповідача, участі у судових засіданнях не брала, про час і місце розгляду повідомлялась неодноразово. Відповідач Запорізька міська рада надала пояснення в яких вважає реєстраційні дії правомірними та такими, що відбувались в межа чинного законодавства, участі у судових засіданнях не брала, про час і місце розгляду повідомлялась неодноразово. Третя особа в судове засідання не з'явилась, участі у судових засіданнях не брала, про час і місце розгляду повідомлялась неодноразово. Вислухавши пояснення сторін по справі та їх представників всесторонньо дослідивши та оцінивши матеріали справи, виходячи з встановленого ст.11 КАС України принципу диспозитивності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Згідно зі ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Статтею 51 ЦК України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин. Пунктом 2 ч. 1 ст. 110 ЦК України юридична особа ліквідується за рішенням суду при визнанні судом недійсною державної реєстрації юридичної особи через допущенні при її створенні порушення, які не можна усунути. Вимога про ліквідацію на підставах зазначених у пункті 2 ч. 1 ст. 110 ЦК України, може бути пред'явлена до суду. Статтею 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» встановлено, що державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця проводиться у разі постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця. Підставами для постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця є провадження нею підприємницької діяльності, що заборонена законом. Суд приймає доводи Позивача, що він особисто не реєструвався фізичною особою-підприємцем, а дізнався про свою реєстрацію серпні 2013 року під час спілкування з арбітражним керуючим; рахунків у банках не відкривав, печатку не отримував, в ДПІ платником податків не реєструвався; жодних фінансово-господарських документів як приватний підприємець не підписував; договорів не укладав; податкової звітності не подавав; наміру займатися підприємництвом не мав. Відтак, державна реєстрація позивача як фізичної особи-підприємця відбулась з порушеннями норм діючого законодавства, і фізична особа-підприємець [PERSON] не набув цивільної право- та дієздатності, як приватний підприємець, що відповідно до ст. 247 ГК України є підставою для застосування адміністративно-господарської санкції у вигляді скасування державної реєстрації цього підприємця. Державна реєстрація відбувалась, внаслідок підписання Позивачем незаповнених та інших документів специфіку та зміст яких Позивач не може пояснити через відсутність належних знань, кваліфікації та навичок під час зустрічі з невстановленою особою в 2009 році, отже ці документи вибули після підписання з його володіння та могли були використані для державної реєстрації без мети здійснення законної підприємницької діяльності та здійснення фіктивної діяльності. З 01.07.2004р. набрав чинності Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців», яким визначені підстави для постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця. З прикінцевих положень Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» випливає, що закони, нормативно правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, тобто до 01.07.2004р., діють у частині, що не суперечать цьому Закону. Положення пункту 2 частини першої статі 110 Цивільного кодексу України щодо можливості ліквідації юридичної особи за рішенням суду про визнання судом недійсною державної реєстрації юридичної особи через допущені при її створенні порушення, які не можна усунути, та частини шостої і сьомої статті 59 Господарського кодексу України щодо скасування державної реєстрації суб'єкта господарювання та позбавлення його статусу юридичної особи у зв'язку з прийняттям Закону про державну реєстрацію слід розуміти, як право на позов про припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця (статті 22, 38, 46 Закону про державну реєстрацію). Позовні вимоги ґрунтуються на факті фіктивної реєстрації [PERSON], як фізичної особи-підприємця, тобто на порушеннях закону, що мали місце при проведенні державної реєстрації, і які не можна усунути. З урахуванням таких обставин справи, реєстрація [PERSON], як фізичної особи-підприємця проведена 19.10.2009 року із порушеннями вимог законодавства, які не можна усунути. У звязку з цим, всі реєстраційні документи Позивача, за своїм правовим значенням є недійсними. Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» підставами для постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця є: визнання фізичної особи - підприємця банкрутом; провадження нею підприємницької діяльності, що заборонена законом; неподання протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону. Дана норма Закону не містить такої підстави для припинення підприємницької діяльності фізичної особи як порушення закону, допущені при реєстрації цієї особи приватним підприємцем, які не можна усунути. Разом з тим, пункт 2 ст. 38 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» передбачає, однією з підстав для постановлення судового рішення щодо припинення юридичної особи, що не пов'язано з банкрутством юридичної особи, зокрема, є визнання недійсним запису про проведення державної реєстрації через порушення закону, допущені при створенні юридичної особи, які не можна усунути. Позивач вважає за можливе застосувати в даному випадку аналогію закону і припинити підприємницьку діяльність [PERSON], як фізичної особи-підприємця, визнавши недійсним запис про проведення державної реєстрації цього підприємця через порушення закону, допущені при його реєстрації, які не можна усунути та визнати недійсною (скасувати) державну реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи [PERSON] з моменту її вчинення про що було заявлено представником Позивача під час судового засідання. Законом України від 02.12.2010 р. N 2756-VI Господарський кодекс України доповнено статтею 55- 1 - «Фіктивна діяльність суб'єкта господарювання». Даною статтею визначені ознаки фіктивності, що дають підстави для звернення до суду про припинення юридичної особи або припинення діяльності фізичною особою - підприємцем, в тому числі визнання реєстраційних документів недійсними, а саме: - зареєстровано (перереєстровано) на недійсні (втрачені, загублені) та підроблені документи; - не зареєстровано у державних органах, якщо обов'язок реєстрації передбачено законодавством; - зареєстровано (перереєстровано) у органах державної реєстрації фізичними особами з подальшою передачею (оформленням) у володіння чи управління підставним (неіснуючим), померлим, безвісти зниклим особам або таким особам, що не мали наміру провадити фінансово-господарську діяльність або реалізовувати повноваження; - зареєстровано (перереєстровано) та проваджено фінансово-господарську діяльність без відома та згоди його засновників та призначених у законному порядку керівників. Позовні вимоги стосовно визнання недійсними первинних та фінансово-господарських документів, які складені від імені позивача не підлягають задоволенню, оскільки суд не має змоги надати оцінки цим документам, внаслідок їх відсутності, а визнання документів, правочинів недійсними можливе за наявності їх в матеріалах справи чи наявності достовірних відомостей про їх наявність. Отже, навіть враховуючи, що Позивач не міг здійснювати будь-яку законно зареєстровану господарську діяльність та не міг вчиняти правочини, суд позбавлений можливості оцінити вказані документи та задовольнити позовні вимоги в цій частині та відмовляє в їх задоволенні На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial