Рішення адміністративного суду від 2014-02-18 00:00:00+02

Товариство з обмеженою відповідальністю "Овертайм" звернулось до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Вінницькій області про визнання протиправними дій. Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2013 року позов задоволено. Відповідач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 18.12.2013 року з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права при неповному з'ясуванні обставин справи, та винести нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову, посилаючись на доводи апеляційної скарги. В судовому засіданні представники відповідача підтримали доводи апеляційної скарги та просили суду задовольнити її. Представник позивача вказав, що він не був присутній при проведенні перевірки. позовну заяву не готував, а тому не може надати пояснення з цього приводу. Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційних скарг, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Вінницькій області підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу в межах апеляційної скарги. Судом першої інстанції встановлено, що на підставі направлення № 498/22 від 12.09.13р. та № 0000/22 від 19.09.2013р. головним державним ревізором-інспектором відділу перевірок платників податків управління податкового аудиту Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції головного управління Міндоходів у Вінницькій області Гудожником Олександром Сергійовичем та головним державним ревізором-інспектором відділу контролю за валютними операціями у сфері ЗЕД управління податкового аудиту Вінницької ОДПІ ГУ Міндоходів у Вінницькій області Доброштан Ніною Степанівною, на підставі ст. 20, п. 75.1 ст. 75, п.п. 78.1.11 п.78.1 ст. 78, п. 82.2 ст.82 Податкового кодексу від 2 грудня 2010 року № 2755-ЛТ та наказів №485 від 11.09.2013р., № 524 від 18.09.2013р. виданих Вінницькою ОДПІ ГУ Міндоходів у Вінницькій області, проведена позапланова виїзна документальна перевірка товариства з обмеженою відповідальністю "Овертайм" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2011р. по 31.12.2012 р. відповідно до затвердженого плану перевірки, наведеного у додатку до Акту № 575/2202/32307149 від 27.09.2013р. За результатами перевірки Вінницькою ОДПІ ГУ у Вінницькій області складено Акт "Про результати позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ "Овертайм" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2011р. по 31.12.2012р." від 27 09.2013р. №575/2202/32307149, яким зафіксовано наступні порушення: - п.п. 14.1.36 п.14.1 ст. 14, пп. 135.4.1 п.135.4, п. 135.1 ст. 135 пп. 138.1.1 п. 138.1, п.138.4, пп. 138.10.5 п. 138.10 ст. 138 Податкового кодексу України, внаслідок чого підприємством завищено від'ємне значення об'єкта оподаткування всього у сумі 3 491 944 грн., в тому числі за IV квартал 2012 року в сумі 3 491 944 грн.; - п. 188.1 ст.188, п.198.1, п.198.3 ст. 198, п.200.1, п.200.2, п. 200.3 ст.200 Податкового кодексу України, внаслідок чого підприємством занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за період з 01.04.2011 року по 31.12.2012 року всього у сумі 1 162 849 грн., в тому числі за травень 2012 року в сумі 86 781 грн., за червень 2012 року в сумі 14 444 грн., в липні 2012 року в сумі 341 853 грн., за серпень 2012 року в сумі 447 873 грн., за вересень 2012 року в сумі 237 932 грн., за листопад 2012 року в сумі 33 966 грн., та завищено залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду(р.24) у сумі 947 912 грн. в т.ч. за грудень 2012 року в сумі 947 912 грн.; - п.п. 16.1.3 п.16.1 ст. 16, п. 46.1 ст.46, п.48.1 та п.48.2 ст.48, п.49.1 та п. 49.2 ст. 49, п.103.9 ст. 103 Податкового кодексу України, TOB "Овертайм" не подано Вінницькій ОДПІ Вінницької області ДПС додаток ПН до рядка 17 Податкової декларації з податку на прибуток підприємства. Податковий орган прийшов до таких висновків, обґрунтовуючи це тим, що позивачем допущені порушення при здійсненні операцій щодо купівлі, постачання та продажу олії соняшникової та соєвої нерафінованої, а саме: діяльність платника ПДВ здійснюється з метою отримання податкової вигоди (здійснення господарських операцій з метою завищення податкового кредиту, звільнення від оподаткування, зменшення бази та ставки оподаткування тощо), для цілей оподаткування операцій враховані платником ПДВ не відповідно до їх дійсного економічного змісту; або враховані операції, не обумовлені розумним економічними або іншими причинами, або така податкова вигода виникає не у зв'язку із здійсненням реальної господарської діяльності. Вінницька ОДПІ в акті перевірки вказує на те, що TOB "Овертайм" при здійсненні вище згадуваних операцій по експорту олії соняшникової та соєвої витрачено на придбання товару та супутні послуги (перевезення даних товарів) більше, а саме 12 706 758, 40 грн. (з ПДВ), ніж отримано після реалізації цієї продукції за кордон, а саме 10 866 198 грн. - 0 ставка ПДВ. Вінницькою ОДПІ ГУ Міндоходів у Вінницькій області зроблено висновок щодо нікчемності договорів, укладених TOB "Овертайм" із своїми контрагентами так як останні укладено без наміру створення цивільно-правових наслідків, а лише з метою отримання певних преференцій, зокрема права на податковий кредит з ПДВ. Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з висновку, що податковий орган, провівши перевірку та встановивши певні факти, порушив права товариства з обмеженою відповідальністю "Овертайм". Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного. Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий кодекс України. Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вирішуючи спір судом першої інстанції надано правову оцінку акту та висновків викладених в ньому. В свою чергу, акт перевірки та викладені у ньому факти та висновки не можна розглядати як рішення суб'єкта владних повноважень, що породжує для суб'єкта господарювання певні правові наслідки. Акт є виключно носієм доказової інформації про виявлені податковим органом під час проведення перевірки порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання, обов'язковим документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, він не є обов'язковим до виконання та не тягне сам по собі для платника податків жодних правових наслідків. При цьому, слід зазначити, що оцінка акту перевірки, в тому числі і оцінка дій посадових осіб податкового органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, а також щодо самих висновків перевірки, надається уповноваженими законом органами влади при вирішенні спору щодо оскарження податкового повідомлення-рішення, прийнятого на підставі такого акту. Відповідно до статті 74 ПК України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах органів державної податкової служби або безпосередньо посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом державної податкової служби. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та завдань. Порушення прав позивача, в розумінні КАС України мало виникнути у зв'язку з прийняттям відповідачем податкових повідомлень-рішень про нарахування сум податку на додану вартість за вказаний період, однак позивачем не доведено наявність будь-яких податкових повідомлень-рішень на підставі висновків акту перевірки, проведеної відповідачем. Крім того, колегія суддів зазначає, що обов'язковою ознакою рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, як предмета адміністративного спору, є прямий (безпосередній) вплив рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень на правовий статус фізичної чи юридичної особи, тобто обмеження її прав, свобод, покладення на неї обов'язків. Прийняття суб'єктом владних повноважень рішення, як правило, є результатом вчинення ряду дій, зокрема внесення відомостей до бази автоматизованого співставлення проведення перевірки. З огляду на те, що в правовому регулюванні приймає участь саме рішення суб'єкта владних повноважень, а не окремі дії, вчинені у процесі здійснення владних повноважень, ці дії не можуть бути предметом оскарження до адміністративного суду окремо від оскарження рішення. Обставини щодо вчинення цих дій входять до предмету доведення у справі за позовом про скасування рішення суб'єкта владних повноважень, а їх правова оцінка судом на відповідність встановлених законом компетенції суб'єкта владних повноважень та порядку їх вчинення може бути підставою для скасування рішення як протиправного внаслідок вчинення посадовими особами суб'єкта владних повноважень дій не у спосіб та не у порядку, встановлених законом. Рішення суб'єкта владних повноважень у контексті положень КАСУ необхідно розуміти як нормативно-правові акти, так і правові акти індивідуальної дії. Акт державного чи іншого уповноваженого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який може породжувати певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин. Дії суб'єкта владних повноважень - активна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та юридичних осіб (наприклад, дії щодо вилучення майна, затримання особи тощо). Отже, за змістом наведених правових норм, ключовим моментом є виникнення правовідносин, що мають активний вплив на права і обов'язки фізичних та юридичних осіб; припиняють, змінюють чи породжують певні правові наслідки для цих осіб. У такому випадку реалізується компетенція видавця акта як суб'єкта владних повноважень, уповноваженого управляти поведінкою іншого суб'єкта, а відповідно інший суб'єкт зобов'язаний виконувати його вимоги. Акт перевірки податкового органу - це службовий документ, який стверджує факт проведення невиїзної документальної або виїзної планової чи позапланової перевірки фінансово-господарської діяльності суб'єкта господарювання і є лише носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання. У свою чергу, висновки акта перевірки не породжують для позивача прав та обов'язків, що спрямовані на регулювання тих чи інших суспільних відносин і не мають обов'язкового характеру для платника податків, який перевірявся. Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Виходячи з аналізу вказаної правової норми, умовою для захисту порушених прав є наявність таких порушених прав. В даному випадку, податковим органом фактично реалізована його компетенція на проведення перевірки та оформлення результатів такої перевірки, а тому оспорювані дії не є такими, що порушують права позивача. Дана правова позиція висловлена також Вищим адміністративним судом України, який зазначив, що висновки, викладені в Акті перевірки, є лише відображенням фактичних дій податкових інспекторів - ревізорів та їх особистої думки, а тому не створюють жодних правових наслідків. Відповідно, акти перевірки не порушують права платників податків відносно до змісту таких актів, в зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення позовів щодо протиправності актів перевірки, а так само дій щодо включення до актів перевірки будь - яких даних (незалежно від того, яким чином сформульовані відповідні позовні вимоги). Відповідно до Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України від 22.12.2010 р. № 984, акт - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби (п.3 розділу І). Підпунктом 4.1.4 п.4.1 ст.4 ПК України, встановлений принцип презумпції правомірності рішень платника податків, який поширюється також і на кваліфікацію господарських операцій з метою формування платником податків витрат для визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток та/або податкового кредиту з податку на додану вартість. За змістом указаної норми відповідні витрати і податковий кредит вважаються сформованими платником податків правомірно, однак контролюючий орган не позбавлений можливості довести в установленому порядку факт невідповідності задекларованих наслідків господарської операції платника податків у податковому обліку фактичним обставинам. Згідно п.п.62.1.3 п.62.1 ст.62 ПК України, податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин. Пунктом 75.1 ст.75 ПК України визначено, що органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Згідно п.86.1 ст.86 ПК України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу державної податкової служби та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов'язаний його підписати. Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження). У разі незгоди платника податків з висновками акта такий платник зобов'язаний підписати такий акт перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта або окремо у строки, передбачені цим Кодексом. Колегія суддів також вважає за потрібне відмітити те, що вищевказана перевірка проводилась на підставі постанови слідчого з ОВС СУ ФР Головного управління Міндоходів у Вінницькій області. Судом першої інстанції не взято до уваги те, що видання керівником податкового органу наказу про призначення документальної позапланової виїзної перевірки, а також вчинення дій на виконання даного наказу, не створюють небезпеки інтересам відповідного платника податків, оскільки сам собою факт проведення перевірки не може безпосередньо заподіяти майнову чи іншу шкоду особі, не призводить до настання невідворотних негативних наслідків. Проведення перевірки є лише процедурою встановлення обставин, які необхідні для контролю за правильністю нарахування і сплати податків та інших обов'язкових платежів. Відповідно до абзацу 1 п. 86.1 ст. 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. Більше того, відповідно до п.86.9 ст. 86 Податкового кодексу України у разі якщо грошове зобов'язання розраховується контролюючим органом за результатами перевірки, проведеної з обставин, визначених підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, щодо кримінального провадження, у якому розслідується кримінальне правопорушення стосовно посадової особи (посадових осіб) платника податків (юридичної особи) або фізичної особи - підприємця, що перевіряється, предметом якого є податки та/або збори, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки приймається таким контролюючим органом протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання цим контролюючим органом відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили. Матеріали такої перевірки разом з висновками контролюючого органу передаються органу, що призначив перевірку. Враховуючи те, що підстави для проведення перевірки є правомірними, а також те, що позивачем було допущено порушення податкового законодавства, складання акту перевірки було обов'язком перевіряючих, а тому їх дії щодо оформлення результатів перевірки актом є правомірними. Що стосується змісту акту (опису порушень податкового законодавства), то суд першої інстанції проігнорував те, що перевірка проведена в межах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України. У зв'язку з цим, оцінка достовірності інформації, викладеної в акті перевірки, а також належність та допустимість акту перевірки в цілому, як доказу, повинні здійснюватись з урахуванням вимог глави 4 КПК України. Більше того, акт перевірки №575/2202/32307149 від 27.09.2013 р. є доказом в рамках кримінального провадження. В судовому засіданні представниками апелянта вказано, що кримінальне провадження на підставі, якого була проведена перевірка, закрито. З огляду на зазначене постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям нової про відмову в задоволені позову. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Результат розгляду: denied