Рішення адміністративного суду від 2014-02-17 00:00:00+02

На виконання умов зовнішньоекономічного контракту №05/2013 від 01 січня 2013р., укладеного ТОВ «Т.Б.М. - Україна» з фірмою «KALE KILIT VE KALIP SAN .AS», (Туреччина), позивач імпортував в Україну поворотно - відкидну фурнітуру для пластикових вікон та дверей під торговою маркою «ELEMENTIS», двірні замки, пневмоножиці, лінійки для пневмоножиць, шаблони, зразки та рекламний матеріал на безоплатній основі. Митна вартість товару була заявлена декларантом шляхом подання декларації митної вартості №100270000/2013/171364 від 24.07.2013р., за основним методом, тобто за ціною договору. В митну вартість товару були включені: вартість товару, транспортні витрати, витрати на розвантажувально - завантажувальні роботи, витрати на страхування. Одночасно, з ВМД позивачем подано митниці товаросупровідні документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів, передбачених ч. 2 ст. 53 МК України, що не заперечувалось відповідачами та підтверджується ВМД в графі 44, зокрема: митна декларація № 100270000.2013.171364; накладна СMR 1638; книжка МДП (Carnet TIR) XF 72886354; рахунок-фактура (інвойс) 603956-957-958; довідка про транспорті витрати №54; документ про вартість страхування 817/1103; бухгалтерська документація (видаткові та податкові накладні); прас-лист виробника; висновок ДП «Держзовнішінформ» № 12/352 від 22.07.2013р.; пакувальний лист; додаток №5 до контракту; зовнішньоекономічний контракт від 01.01.2013 р № 05/2013; копія митної декларації країни відправлення 13341300ЕХ403674. За наслідками опрацювання наданих ТОВ "Т.Б.М. - Україна " документів Київською міжрегіональною митницею Міндоходів виявлено наявність у них розбіжностей, у зв'язку із чим було запропоновано декларанту надати додаткові документи, а саме: прас-лист від виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Товариством додаткових документів до митного органу, надано не було. У зв'язку з чим, на виконання вимог пункту шостого статті 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, Київською міжрегіональною митницею Міндоходів було відмовлено позивачу у митному оформленні задекларованого товару, та оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №100270000/2013/01391. Також, Київською міжрегіональною митницею Міндоходів було винесено рішення про коригування митної вартості товарів від 24.07.2013р. №100270000/2013/300051/2 із застосуванням другорядного - резервного методу, у зв'язку з чим позивачу було відмовлено у митному оформленні товарів за поданою ним митною декларацією. Підставою, зазначеною у вказаному рішенні, було визначено, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, у зв'язку з відсутністю даних щодо вартості операцій з ідентичними товарами, скоригованими відповідно до комерційних умов поставки та партії товару (кількості). Також відповідач вказує на те, що в поданих до митного оформлення документах митним органом виявлено розбіжності, зокрема: невідповідність номерів документів вказаних у CMR від 19.07.2013 №511638 та Carnet Tir від 20.07.2013 №ХС.72886354 в яких вказано інвойс за №603956-603957-603958, але номер інвойсу згідно з наданою копією 603956-957-958; у висновку ДП «Дерзовнішінформ» від 22.07.2013 №12/352 є посилання на додаток №5 - специфікація до договору на загальну суму 41544,20 Євро, а згідно з наданими документами він має другу абревіатуру «додаток 5 до контракту 05/2013 від 01.01.2013», а також відсутня загальна вартість та кількість товарів враховуючи, що він надавався на конкретну партію товару; наданий прайс-лист фірми-виробника товару не містить інформації щодо умов оплати та поставки, відповідно до яких можуть застосовуватися вказані ціни на продукцію, характер тари та упаковки. В подальшому, у зв'язку з коригуванням митної вартості, для випуску товарів у вільний обіг під гарантійні зобов'язання, 24.07.2013 оформлено ЕМД № 100270000/2013/171402, виходячи з митної вартості товару, визначеної митним органом, внаслідок чого проведено митне оформлення товару за скоригованою ціною. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України. Статтею 49 Митного кодексу України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. За змістом ст. 50 Митного кодексу України, відомості про митну вартість товарів використовуються для, зокрема: нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України. Згідно з ч. 1 ст. 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Відповідно до змісту ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування. У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Частиною 3 ст. 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Зі змісту оскаржуваного рішення видно, що останнє, всупереч вимогам ст. 55 Митного кодексу України та ч. 3 ст. 2 КАС України, не містить обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано за основним методом, з огляду на наступне. Стосовно невідповідності в копії накладної CMR 511638 та Carnet TIR XF 72886354 номер вказаного інвойсу 603956- 603957-603958, з номером інвойса згідно наданої копії 603956-957-958 слід зазначити, що неспівпадіння номеру рахунку-фактури із номером рахунку-фактури зазначеного в CMR № 511638 не є розбіжністю, яка вказує на розбіжність у вартості товару, оскільки CMR № 511638 не є документом, який сам по собі впливає на числове значення складових митної вартості товарів. В матеріалах справи наявний лист від компанії «КALE KILIT VE KALIP SAN .AS» за змістом якого вбачається, що митним брокером, вказаної компаній, який готував документи на товар, який був поставлений позивачу 19.07.2013р. помилково вказав в CMR 511638 номер інвойса 603956- 603957-603958, замість 603956-957-958. Також, слід зазначити, що висновок Державного підприємства "Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків" від 22.07.2013 №12/352, не впливає на рівень заявленої декларантом митної вартості оцінюваних товарів, оскільки не є основним документом, який підтверджує митну вартість товарів, передбачений ч. 2 ст. 53 МК. При цьому, в силу вимог ст. 55 Митного кодексу України, у оскаржуваному рішенні повинна бути наведена інформація, зокрема, щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів, яка і призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття відповідного рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, проте такої інформації оскаржуване рішення, за висновком суду, не містить. Водночас, незважаючи на те, що митний орган не обмежений у виборі додаткових документів, які ним можуть витребовуватися для підтвердження митної вартості товару, їх використання повинне узгоджуватися з правовою суттю правовідносин, які склалися між контрагентами договору. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 20.03.2012 у справі № К/9991/89900/11. Таким чином, витребовуючи спірним рішенням додаткові документи Київська міжрегіональна митниця Міндоходів має обґрунтовувати свої вимоги щодо їх надання, узгоджуючи таке надання документів з правовою суттю правовідносин, які склалися між позивачем та його контрагентом, проте Київською міжрегіональною митницею Міндоходів, як встановлено судом, такого зроблено не було. Разом з тим, митний орган не зазначив, які саме обставини такі документи повинні підтвердити. Також, всупереч вимогам ст. 55 Митного кодексу України, у оскаржуваному рішенні Київської міжрегіональної митниці Міндоходів відсутні обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Підстава для незастосування основного методу визначення митної вартості товару передбачена ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України. Так, відповідно до вказаної правової норми метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. За умови не наведення митним органом доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості. А ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом коригування митної вартості. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 29.05.2012 у справі № 21-91а12 та від 11.09.2012 у справі № 21-262а12. Таким чином, при визначені митної вартості за резервним методом, який згідно з ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України є останнім, митниця не обґрунтувала у спірному рішенні із посиланням на подані декларантом документи неможливість застосування першого чи інших методів визначення митної вартості, заявленої позивачем. Ненадання ж декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 21.01.2011 у справі № 21-56а10, від 07.02.2011 у справі № 21-76а10, від 14.11.2011 у справі № 21-213а11, від 06.02.2012 у справі № 21-418а11 та від 11.09.2012 у справі №21-262а12. Згідно з ч. 1 ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що Київська міжрегіональна митниця Міндоходів не надала доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації. Враховуючи зазначене, позивачем, за висновком суду, було подано всі необхідні та належні документи, які дозволяли Київській міжрегіональній митниці Міндоходів визначити митну вартість товару за першим методом - за ціною договору щодо товарів, які імпортуються. Зважаючи на вищенаведене у сукупності, рішення Київської міжрегіональної митниці Міндоходів про коригування митної вартості, за висновком суду, є протиправним та підлягає скасуванню. Стосовно вимоги про скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску товару від 24.07.2013р. №100270000/2013/01391, суд прийшов до висновку, що позов в цій частині не підлягає задоволенню, оскільки, товар ввезений через митний кордон України, шляхом митного оформлення даного товару за скоригованою ціною, про що свідчить митна декларація від 24.07.2013 № 100270000/2013/171402. Таким чином, скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску товару від 24.07.2013р. №100270000/2013/01391, жодних правових наслідків для позивача не несе. Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення і не довів правомірності винесення ним спірного рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У відповідності до положень ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. З урахуванням викладеного, суд приходить висновків про часткове задоволення позовних вимог.

Результат розгляду: partial