Рішення адміністративного суду від 2014-02-06 00:00:00+02

Приватне підприємство "Крим-Агротех-Нік" є юридичною особою (ідентифікаційний номер 22247853), що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, зареєстровано платником податків у податковому органі, в тому числі є платником податку на додану вартість та податку на прибуток. Таким чином, судом встановлено, що Приватне підприємство "Крим-Агротех-Нік" є суб'єктом господарювання, юридичною особою, платником податків, зобов'язане виконувати обов'язки, покладені на нього законами у зв'язку зі здійсненням господарської діяльності, у тому числі стосовно належного нарахування та сплати податків. Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України. Пунктом 4.1.1 статті 4 Податкового кодексу України встановлено, що кожна особа зобов'язана сплачувати встановлені цім Кодексом, законами з питань митної справи податки та збори, платником яких вона є згідно з положеннями цього Кодексу. Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платники податків зобов'язані подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Відповідно до п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Податкова декларація, згідно зі ст. 49 цього Кодексу подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків. Платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді. Відповідно до п. 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Згідно з пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Пунктом 57.3. ст. 57 Податкового кодексу України встановлено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження. Відповідно до п.п.62.1.3. п. 62.1 ст. 62 Податкового кодексу України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин. Пунктом 75.1. ст. 75 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Відповідно до пп. 75.1.2. п. 75.1. ст. 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Згідно з п.76.1. ст. 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Таким чином, виходячи з наведених норм Податкового кодексу України, податковий орган має право проводити перевірки дотримання вимог податкового законодавства з боку платників податків та у разі встановлення порушень приймає відповідні податкові повідомлення рішення. Судом встановлено, що податковий борг, про стягнення якого заявлено позов, складає 7669,33 грн., а саме: - з податку на прибуток у сумі 1351,13 грн., в тому числі, за основним платежем - 1350,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 0,89 грн., пеня - 0,24 грн.; - з податку на додану вартість у сумі 6318,20 грн., в тому числі, за основним платежем - 4574,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 1144,00 грн., пеня - 600,20 грн. Вирішуючи питання щодо наявності підстав для стягнення податкового боргу з податку на додану вартість у сумі 6318,20 грн., в тому числі, за основним платежем - 4574,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 1144,00 грн., пеня - 600,20 грн., суд зважає на наступне. Судом встановлено, що на підставі пункту 78.1.1 п. 78.1. ст. 78, ст. 79 Податкового кодексу України посадовими особами податкового органу була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ПП «Крим-Агротех-Нік» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ «Інтеграл Ай ті». За наслідками перевірки було складено акт перевірки № 1764/22-00/22247853 від 02.07.2013, згідно з висновками якого посадовими особами податкового органу були встановлені порушення відповідачем: - приписів п. 185.1 ст. 185, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, - заниження податкових зобов'язань з ПДВ всього на суму 4574 грн. На підставі висновків вказаного акта контролюючий орган прийняв податкове повідомлення-рішення № 0007222200 від 17.07.2013 про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 5718 грн., у тому числі за основним платежем у сумі - 4574,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 1144,00 грн. Дане податкове повідомлення-рішення було направлено відповідачу та отримано останнім 19.07.2013, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Відомостей щодо оскарження зазначеного податкового повідомлення-рішення відповідачем суду не надано. Судом встановлено, що за даними позивача у визначені податковим законодавством строки грошові зобов'язання, нараховані за вказаним податковим повідомленням - рішенням, сплачені не були. Судом встановлено, що у зв'язку зі збільшенням грошового зобов'язання з податку на додану вартість за результатом податкової перевірки, контролюючим органом нарахована пеня у розмірі 600,20 грн. з податку на додану вартість. Згідно з п.п. 129.1.2. п. 129.1. ст. 129 Податкового кодексу України пеня нараховується у день настання строку погашення податкового зобов'язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження). Пунктом 129.4. ст. 129 Податкового кодексу України встановлено, що пеня, визначена підпунктом 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті, нараховується із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день заниження. Судом перевірені показники облікових карток ПП «Крим-Агротех-Нік» з податку на додану вартість та встановлено, що розрахунок пені на загальну суму 600,20 грн. здійснений вірно. Таким чином, враховуючи зазначене вище, відповідач на час розгляду справи має податковий борг з податку на додану вартість у розмірі 6318,20 грн. Вирішуючи питання щодо наявності підстав для стягнення податкового боргу з податку на прибуток у сумі 1351,13 грн., в тому числі, за основним платежем - 1350,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 0,89 грн., пеня - 0,24 грн., суд зважає на наступне. Судом встановлено, що відповідачем до податкового органу подано податкову декларацію з податку на прибуток підприємства № 9086766207 від 07.02.2013 за 2012 рік, відповідно до якої відповідачем самостійно визначені грошові зобов'язання з податку на прибуток у сумі 1350,00 грн. Вказана сума самостійно узгодженого податкового зобов'язання у розмірі 1350,00 грн. станом на день розгляду справи відповідачем не сплачена, що підтверджується обліковою карткою платника податку на прибуток підприємств. Окрім того, Джанкойською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного Управління Міндоходів в АР Крим 07.08.2013 проведено камеральну перевірку своєчасності сплати податку на прибуток підприємств за 9 місяців 2012 року, за результатами якої складений акт № 2114/1501/22247853. Вказаною перевіркою встановлено порушення відповідачем п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, а саме граничного терміну сплати грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств, самостійно визначеного платником. Кількість днів затримки складає - 224 днів, сума сплаченого грошового зобов'язання - 4,45 грн. Згідно з п. 126.1. ст. 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу. На підставі вказаного акту перевірки № 2114/1501/22247853 від 07.08.2013 позивачем прийнято податкове повідомлення-рішення № 0002741500 від 09.09.2013 про збільшення грошового зобов'язання за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 0,89 грн. за порушення терміну сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання у сумі 4,45 грн. (на підставі ст. 126.1 Податкового кодексу України). Зазначене податкове повідомлення-рішення отримано уповноваженою особою підприємства 09.09.2013, про що свідчить відмітка на корінці вказаного податкового повідомлення-рішення. Крім того, судом встановлено, що у зв'язку з несвоєчасним погашенням відповідачем податкового боргу з податку на прибуток підприємств, позивачем нарахована пеня в розмірі 0,24 гривень. Відповідно до пп. 129.1.1. п. 129.1. ст. 129 Податкового кодексу України пеня нараховується: після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня. Нарахування пені розпочинається: а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов'язання платником податків - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного цим Кодексом; б) при нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом. Підпунктом 129.3.1. п. 129.3. ст. 129 Податкового кодексу України встановлено, що нарахування пені закінчується, зокрема, у день зарахування коштів на відповідний рахунок Державного казначейства України та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов'язань. Згідно п. 129.4. ст. 129 Податкового кодексу України пеня, визначена підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті. Судом перевірені показники облікових карток ПП «Крим-Агротех-Нік» з податку на прибуток та встановлено, що розрахунок пені на загальну суму 0,24 грн. здійснений вірно. Таким чином, відповідач станом на час розгляду справи має податковий борг з податку на додану вартість та з податку на прибуток підприємств у розмірі 7669,33 грн. (1351,13 + 6318,20). Водночас суд зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі. З огляду на зміст наведеної норми процесуального права та з урахуванням того, що вимогою заявленого позову, зокрема, є стягнення з відповідача заборгованості з податку на прибуток та податку на додану вартість, нарахованих згідно з податковими повідомленнями-рішеннями № 0002741500 від 09.09.2013 та № 0007222200 від 17.07.2013, то предметом доказування у даній справи мають бути обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов'язує встановлення факту сплати заборгованості у добровільному порядку або відсутності такого факту тощо. Суд зазначає, що відповідачем не надані докази оскарження зазначених податкових повідомлень-рішень, відсутні така інформація за даними комп'ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду», отже в межах вказаної справи не належить перевіряти правомірність нарахування грошових зобов'язань за вказаними податковими повідомленнями-рішеннями. Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності. В свою чергу, відповідно до пункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк). Пунктом 14.1.175. статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання. Таким чином, грошове зобов'язання платника податку стає податковим боргом з моменту його узгодження у порядку, визначеному Податковим кодексом, та несплати в установлені строки. Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем в порушення ст. 71 КАС України не надані докази сплати суми податкового боргу у встановлений пунктом 57.3. ст. 57 Податкового кодексу України строк у розмірі 7669,33 грн. у встановлений пунктом 57.3. ст. 57 Податкового кодексу України строк, наявність податкового боргу підтверджується обліковими картками відповідача з податку на прибуток та з податку на додану вартість. Відповідно до п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення Згідно з п.59.3 ст.59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу. Відповідно до п.59.4 ст.59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Суд також зазначає, що Податковим кодексом України встановлено право податкового органу здійснювати стягнення боргу після обов'язкового надіслання податкової вимоги. Так, відповідно до п.95.2 ст.95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги. Судом встановлено, що позивачем з метою стягнення податкового боргу ПП «Крим-Агротех-Нік» була сформована податкова вимога № 66 від 02.11.2012 на суму 4673,33 грн., яка направлена відповідачу рекомендованим листом, та отримана останнім 08.11.2012, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Щодо необхідності повторного направлення податкових вимог платнику податків у разі збільшення розміру податкового боргу, суд зазначає наступне. У підпункті 59.5 статті 59 Кодексу визначено, що у разі, коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги. Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Ні Кодекс, ні наказ Державної податкової адміністрації України від 24 грудня 2010 року N 1037 "Про затвердження Порядку направлення органами державної податкової служби податкових вимог платникам податків" не містять норми про необхідність повторного відправлення платнику податків податкової вимоги у разі збільшення податкового боргу. Тому орган державної податкової служби не має повноважень повторно надсилати податкову вимогу платнику податків у разі збільшення податкового боргу. У разі якщо сума податкового боргу, зазначеного у позові про стягнення коштів за податковим боргом, більша, ніж сума податкового боргу, зазначеного в податковій вимозі, яка була надіслана платнику податків, орган державної податкової служби повинен надати суду документальне підтвердження того, що податковий борг збільшився після надсилання (вручення) платнику податків податкової вимоги. Суд зазначає, що моментом виникнення обставин, які зумовили звернення до суду з позовом про стягнення коштів за податковим боргом, у разі збільшення суми податкового боргу після надсилання (вручення) податкової вимоги, є момент збільшення суми податкового боргу, але за умови, що таку податкову вимогу було надіслано платнику податків не менше ніж за 60 календарних днів з дня утворення первинної суми податкового боргу. При цьому моментом збільшення суми податкового боргу є день, що настає за останнім днем строку, протягом якого підлягає сплаті сума податкового зобов'язання платника податку. Строк сплати податкового зобов'язання визначається статтею 57 Кодексу. Якщо розмір податкового боргу збільшився після надсилання податкової вимоги, то податковий орган не повинен надсилати нову податкову вимогу незалежно від того, з якого саме податку збільшився податковий борг - із того, що зазначений у податковій вимозі, чи з іншого. При цьому заявник (позивач) не повинен подавати до суду доказів, що підтверджують надсилання повторних податкових вимог у разі, якщо податковий борг збільшився після надсилання податкової вимоги. Водночас підпунктом 60.1.1 пункту 60.1 статті 60 Кодексу визначено, що податкова вимога вважається відкликаною у разі, якщо сума податкового боргу була погашена самостійно платником податків або органом стягнення. Тому разом із погашенням суми податкового боргу раніше надіслана платникові податків податкова вимога є відкликаною, а тому не може бути підставою для вжиття заходів із примусового стягнення податкового боргу. Аналогічна позиція викладена в Листі Вищого адміністративного суду України від 12.04.2012 № 1044/11/13-12 "Щодо строків звернення до адміністративного суду у справах, що виникають із податкових відносин у сфері погашення податкового боргу". Судом встановлено, що згідно даних особового рахунку, що досліджувався судом, відповідачем податковий борг, що був заявлений в позові, в розмірі 7669,33 гривень не погашений та виник на підставі прийнятих податковим органом податкових повідомлень-рішень. При цьому несплата у встановлені строки нарахованих грошових зобов'язань стало підставою для направлення податкової вимоги з метою примусового стягнення вказаного податкового боргу. Крім того, з моменту виставлення позивачу вимоги № 66 від 02.11.2012 на суму 4673,33 грн. відповідачем податковий борг в повному обсязі не сплачувався, що також підтверджується особовим рахунком, тобто підстави для направлення відповідачу нової податкової вимоги відсутні. Судом встановлено, що згідно даних особового рахунку, що досліджувався судом, відповідачем податковий борг, який заявлений в позові у розмірі 7669,33 гривень, не погашений. Згідно з п.п.20.1.18 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини. Беручи до уваги, що податковий борг у розмірі 7669,33 гривень відповідачем станом на день розгляду справи не сплачений, позивачем дотриманий порядок стягнення такого боргу, визначений Податковим кодексом України, суд відповідно до п.20.1.18 п.20.1 ст.20, ст. 95 Податкового кодексу України вважає необхідним задовольнити адміністративний позов шляхом стягнення з рахунків у банках, що обслуговують ПП «Крим-Агротех-Нік», податкового боргу у сумі 7669,33 гривень. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини та наведені норми законодавства, адміністративний позов належить задовольнити повністю. Відповідно до частини 4 статті 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, і відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються. У судовому засіданні, яке відбулось 06.02.2014 оголошено вступну та резолютивну частини постанови. Відповідно до ст. 160 КАС України постанова оформлена та підписана 11.02.2014.

Результат розгляду: granted