Рішення адміністративного суду від 2014-01-24 00:00:00+02

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з адміністративним позовом до відповідача Вугледарського міського управління праці та соціального захисту населення про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок і виплатити грошову допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 19.07.2012 року по 19.11.2013 року ,включно. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що Вугледарським міським управлінням праці та соціального захисту населення з липня 2012 року їй було призначено допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що передбачено ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» лише у розмірі 130 грн. Цей розмір допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідачем виплачувався в значно меншому розмірі ніж передбачено чинним законодавством. Позивач 19.11.2013 року звернулася до відповідача з заявою щодо проведення перерахунку розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення неї трирічного віку у розмірі, встановленому ст.43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами з народженням та похованням». Листом № 05/10-3734 від 25.11.2013 року відповідачем було відмовлено позивачу у здійсненні перерахунку з зазначенням, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку призначалась позивачу відповідно до Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року №1751, Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», Закону України «Про Державний бюджет України». Відповідно до ст.15 Закону допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується в розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 грн. Позивач вважає, що відмова відповідача про перерахунок та доплату належної їй допомоги, виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом на час виплати, є незаконною. Позивач просить визнати протиправними дії Вугледарського міського Управління праці та соціального захисту населення щодо відмови їй у перерахунку та виплаті державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 19.07.2012 року по 19.11.2013 року, включно, а також зобов'язати Вугледарське міське Управління праці та соціального захисту населення здійснити перерахунок допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 3 років за період з 19.07.2012 року по 19.11.2013 року ,включно, з урахуванням проведених виплат. Ухвалою Вугледарського міського суду Донецької області від 24.01.2014 року позовні вимоги за період з 19.07.2012 року по 19.06.2013 року, включно, залишені без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду та в зв'язку з відсутністю підстав для їх поновлення. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала письмову заяву, в якій просила суд розглянути адміністративну справу за її відсутності, підтримавши позовні вимоги та стягнути з відповідача недоплачені кошти за шість місяців в сумі 6 173,00 грн. в межах позовної давності (а.с.24). Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав письмові заперечення, в яких позовні вимоги не визнав та просить відмовити в задоволенні позову, розглянувши справу за його відсутності, посилаючись на невідповідність позовних вимог законодавству України, так як відповідно до ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї, в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менш 130 грн. Вважає, що прийняте управлінням праці та соціального захисту населення рішення відповідає діючому законодавству, тому не має підстав для здійснення перерахунку та виплати допомоги відповідачеві згідно його позовних вимог. Суд, враховуючи, що клопотання про розгляд справи за їх відсутністю заявили всі особи, які беруть участь у справі, вважає за можливе, відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України, здійснити судовий розгляд і вирішити справу в порядку письмового провадження. Відповідно до п. 1 ст. 41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень КАС України розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, дослідивши письмові матеріали справи, докази та заперечення, вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] від 16 травня 2012 року, актовий запис № 81, [PERSON] є матір'ю [PERSON] , народженого [INFO] (а.с.5). Згідно наказу №93-в від 19.07.2012 року пенсійним фондом України головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області було надано відпуску по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку з 19.07.2012 по [INFO] (а.с.9). Згідно з довідкою про отримання допомоги від 20.11.2013 року № 02-2110/3699 [PERSON] за період з липня 2012 року по листопад 2013 року, включно, отримала вказану допомогу на загальну суму 2134,52 грн. у розмірі 130 грн. щомісячно. Відповідно до листа № 321/02 від 21.01.2014 управління пенсійного фонду України в місті Вугледарі, [PERSON] є застрахованою особою в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування (податковий номер [NUMBER] з 01.01.1999 року) (а.с.7). 19.11.2013 року [PERSON] звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Вугледарської міської ради з заявою про проведення перерахунку, доплату недоотриманих коштів та виплату в майбутньому допомоги в розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років (а.с.10-11). Вугледарським міським Управлінням праці та соціального захисту населення відмовлено в задоволені вказаної заяви і надано відповідь, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачувалася [PERSON], як непрацюючій особі, відповідно до діючого законодавства в мінімальному розмірі 130 грн., а тому підстави для перерахунку допомоги відсутні з посиланням на Порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затверджений постановою КМ України від 27.12.2001 року №1751. (а.с.6). Постановою Верховного Суду України від 25.12.2012 року винесено остаточне рішення аналогічному спору і залишено в силі рішення попередніх інстанцій задовольнивши вимоги позивача, при цьому було констатовано: - Що до 1 січня 2008 року - дати набрання чинності Законом України від 28 грудня 2007 № 107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" - правовідносини щодо виплати допомоги регулювалися Законом України № 2811-ХІІ, дія якого поширювалася на осіб, не застрахованих в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (стаття 13) та Законом України № 2240-III, який поширював свою дію на застрахованих у зазначеній системі осіб. Розмір допомоги також визначався цими Законами. Зокрема, статтею 43 Закону України № 2240-III було передбачено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом. - Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону України № 107-VI були внесені відповідні зміни до Закону України № 2811-ХІІ та Закону України № 2240-III. Зокрема, змінами до статті 13 Закону України № 2811-ХІІ його дію поширено на застрахованих осіб, а із Закону України № 2240-III було виключено статті 40- 44. - Конституційний Суд України рішенням від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав неконституційними низку положень Закону України № 107-VI, в тому числі й пункт 25 розділу II Закону № 107-VI щодо виключення статей 40- 44 Закону № 2240-III. - Пунктом 2 розділу ІІІ Закону України № 107-VI було передбачено, що розділ II цього Закону діє до 31 грудня 2008 року. - Таким чином, з часу проголошення Рішення № 10-рп/2008 Конституційним Судом України відновили свою дію вищезазначені положення Закону № 2240-III, а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону № 2811-ХІІ. - Статтею 46 Закону України від 26 грудня 2008 № 835-VI "Про Державний бюджет України на 2009 рік" та статтею 45 Закону України від 27 квітня 2010 року № 2154-VI "Про Державний бюджет України на 2010 рік" (далі - Закон № 2154-VI) передбачено, що у 2009, 2010 роках допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України № 2240-ІІІ призначається і здійснюється в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України. -Порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми був затверджений постановою Кабінету Міністрів України 27 грудня 2001 року № 1751 саме на виконання Закону № 2811-ХІІ (пункт 1). Новий акт уряду на виконання статті 45 Закону № 2154-VI не приймався. -Розміри і порядок виплати допомоги, відповідно до Закону № 2240-III, на виконання статті 45 Закону № 2154-VI Кабінетом Міністрів України не визначалися". Відповідно до ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України. Статтею 5 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» від 21 листопада 1992 року № 2811-XII (зі змінами та доповненнями) передбачено, що всі види державної допомоги сім'ям з дітьми, крім допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами жінкам, зазначеним у частині другій статті 4 цього Закону, призначають і виплачують органи соціального захисту населення за місцем проживання батьків (усиновителів, опікуна, піклувальника). Пунктом 1 частини 1 статті 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод. За положеннями частини третьої статті 46 Конституції України, пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановлено законом. Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій визначені Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 5 жовтня 2000 року № 2017-3. На день звернення позивача до відповідача із заявою при призначення їй допомоги по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, частина 1 статті 15 Закону України «Про допомогу сім'ям з дітьми» діє в наступній редакції: допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років в період з червня по листопад 2013 року встановлено у розмірі 1147 грн. а в грудні 2013 року 1218 грн. Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково. На підставі викладеного ст.ст. 46, 92 Конституції України, ст.5,15 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням "№2240-III від 18.01.2001, Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 5 жовтня 2000 року № 2017-3

Результат розгляду: partial