Рішення адміністративного суду від 2014-02-19 00:00:00+02

13 червня 2012 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна фірма "Центр ЛТД" (надалі - ТОВ "БФ "Центр ЛТД", позивач) звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Полтавської області Державної податкової служби (надалі - Кременчуцька ОДПІ, відповідач) про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення № 0003451502 від 29.05.2012 року, яким позивачу нарахований штраф за порушення граничного строку сплати грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 20% від суми податкового боргу у розмірі 218588,96 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що заборгованість по штрафним санкціям, які було нараховано у зв'язку із порушенням граничного строку сплати суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість, вже вирахувана контролюючим органом з податків, які сплачувались позивачем протягом травня-грудня 2012 року. Також зазначає, що підстав для нарахування пені не має, про що свідчить пред'явлення контролюючим органом виконавчого листа, виданого на підставі рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2011 року у справі № 2а-1670/7128/11 про стягнення суми заборгованості. Позивач у судове засідання явку уповноваженого представника не забезпечив, хоча повідомлявся про час та місце судового розгляду належним чином, надав клопотання про розгляд справи без участі представника, відповідно до якого позов підтримав, просив задовольнити у повному обсязі. В ході судового розгляду судом постановлено протокольну ухвалу про заміну відповідача на належного, а саме замінено Кременчуцьку об'єднану державну податкову інспекцію Полтавської області Державної податкової служби на Кременчуцьку об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Полтавській області. Відповідач у судове засідання явку уповноваженого представника не забезпечив, хоча повідомлявся про час та місце судового розгляду належним чином, надав клопотання про розгляд справи без участі представника. У письмових запереченнях наголошував на правомірності застосування до позивача штрафної санкції, оскільки останнім несвоєчасно проведено сплату узгоджених податкових зобов'язань. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна фірма "Центр ЛТД" (код ЄДРПОУ 21074215) 26 липня 2004 року зареєстроване виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради Полтавської області, номер запису про державну реєстрацію 1 585 120 000 000 0021 та знаходиться на податковому обліку. 08 травня 2012 року відповідачем було проведено камеральну перевірку позивача з питань своєчасності сплати податку на додану вартість, за результатами якої складено акт № 22ш/15-222/21074215. Вказаним актом перевірки встановлено несвоєчасну сплату узгодженої суми податку на додану вартість, а саме: по терміну сплати 30 квітня 2011 року із затримкою 87 днів при сплаті 62255,10 грн та затримкою 122 дні при сплаті 49021,90 грн; по терміну сплати 30 травня 2011 року із затримкою 92 днів при сплаті 59305,10 грн та затримкою 120 дні при сплаті 22317,90 грн; по терміну сплати 30 червня 2011 року із затримкою 89 днів при сплаті 84655 грн; по терміну сплати 30 липня 2011 року із затримкою 59 днів при сплаті 31476,20 грн та затримкою 89 дні при сплаті 133356,80 грн; по терміну сплати 30 серпня 2011 року із затримкою 58 днів при сплаті 97702,20 грн та затримкою 90 дні при сплаті 10624,80 грн; по терміну сплати 30 вересня 2011 року із затримкою 59 днів при сплаті 144094 грн; по терміну сплати 30 жовтня 2011 року із затримкою 29 днів при сплаті 3457,20 грн, затримкою 60 днів при сплаті 2102 грн, затримкою 89 днів при сплаті 208061 грн та затримкою 122 дні при сплаті 17438,81 грн; по терміну сплати 30 листопада 2011 року із затримкою 91 день при сплаті 30892,59 грн, затримкою 112 днів при сплаті 120125 грн та затримкою 120 днів при сплаті 17414 грн; по терміну сплати 30 грудня 2011 року із затримкою 90 днів при сплаті 2102 грн. У зв'язку з викладеним встановлено порушення позивачем пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України (а.с. 7). На підставі вказаного акту Кременчуцькою об'єднаною державною податковою інспекцією Полтавської області Державної податкової служби було винесено податкове повідомлення-рішення від 29 травня 2012 року № 0003451502/716, яким позивача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 218588,96 грн за платежем податок на додану вартість (а.с. 6). Позивач не погодившись з вказаним податковим повідомленням-рішенням, оскаржив його до суду. Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Надаючи оцінку податковому повідомленню-рішенню від 29 травня 2012 року № 0003451502/716, суд виходив з наступного. Так, порядок обчислення і плати податку на додану вартість визначено статтею 198 Податкового кодексу України. Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу. Згідно з пунктом 203.1 статті 203 Податкового кодексу України податкова декларація з податку на додану вартість подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Відповідно до пункту 49.18 статті 49 даного Кодексу податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Пунктом 49.20 статті 49 вказаного Кодексу встановлено, що якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем. Як встановлено судами, позивачем було подано наступні податкові декларації з податку на додану вартість: за березень 2011 року № 9002416374, подана 20 квітня 2011 року з граничним терміном сплати 30 квітня 2011 року; за квітень 2011 року № 9003511247, подана 20 травня 2011 року з граничним терміном сплати 30 травня 2011 року; за травень 2011 року № 9004331979, подана 20 червня 2011 року з граничним терміном сплати 30 червня 2011 року; за червень 2011 року № 85037, подана 20 липня 2011 року з граничним терміном сплати 30 липня 2011 року; за липень 2011 року № 9006964240, подана 22 серпня 2011 року з граничним терміном сплати 30 серпня 2011 року; за серпень 2011 року № 9007701123, подана 20 вересня 2011 року з граничним терміном сплати 30 вересня 2011 року; за вересень 2011 року № 9009275826, подана 20 жовтня 2011 року з граничним терміном сплати 30 жовтня 2011 року; за жовтень 2011 року № 9011479570, подана 21 листопада 2011 року з граничним терміном сплати 30 листопада 2011 року; за листопад 2011 року № 9012574111, подана 20 грудня 2011 року з граничним терміном сплати 30 грудня 2011 року. У пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При наданні оцінки посиланню позивача на своєчасну сплату сум податку на додану вартість у розмірі, визначеному кожної із вказаних декларацій, суд звертає увагу на наступне. Відповідно до постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 15 липня 2010 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна фірма "Центр ЛТД" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції в Полтавській області про скасування податкового повідомлення-рішення - задоволено. Скасовано податкове повідомлення-рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції в Полтавській області № 0001752301/0/843 від 12.04.2007 року. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2011 року постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 15 липня 2010 року скасовано та прийнято нову постанову, якою відмовлено в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна фірма "Центр ЛТД" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції в Полтавській області про скасування податкового повідомлення-рішення № 0001752301/0/843 від 12.04.2007 року. Вказана постанова Харківського апеляційного адміністративного суду набрала законної сили 09 лютого 2011 року. У відповідності до положень статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлені ці обставини. Відповідно до пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження. Так, із зворотного боку облікової картки платника, копія якого наявна в матеріалах справи, судом встановлено, що податкові зобов'язання, визначені податковим повідомленням-рішенням № 0001752301/0/843 від 12 лютого 2007 року, та узгоджені в ході судового оскарження, донараховані 27 квітня 2011 року (а.с. 64). Таким чином, у позивача з вказаної дати виник податковий борг у розмірі 285704 грн, у тому числі 257136 грн - за основним платежем та 128568 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями. Дана обставина в ході судового розгляду даної справи позивачем не заперечувалась. Статтею 87 Податкового кодексу України визначено джерела погашення податкового боргу, а пунктом 87.9 цієї статті встановлено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Виходячи з викладеного, кошти, що перераховувались ТОВ "БФ "Центр ЛТД" у розмірі податкових зобов'язань, визначених позивачем у деклараціях, направлялись в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення, тобто на погашення сум, визначених податковим повідомленням-рішенням № 0001752301/0/843 від 12 лютого 2007 року, що узгоджене в ході судового оскарження. Лише після погашення вказаних грошових зобов'язань кошти, що надходили в подальшому, направлялись для погашення сум, визначених попередньою декларацію. У зв'язку з цим під час проведення перевірки з питань своєчасності сплати податку на додану вартість у позивача і було встановлено порушення граничних строків сплати самостійно визначених, а тому узгоджених сум податку на додану вартість. Посилання позивача на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2011 року у справі № 2а-1670/7128/11 про стягнення суми заборгованості, дію якої було зупинено в ході судового оскарження, суд зауважує, що вказана постанова набрала законної сили згідно постанови Вищого адміністративного суду України від 18 липня 2013 року (а.с. 46). Статтею 126 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про правомірність винесення податкового повідомлення-рішення від 29 травня 2012 року № 0003451502/716, яким позивача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 218588,96 грн з податку на додану вартість. Згідно із частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Частиною першою статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Статтею 70 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору. У відповідності до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, доведено правомірність прийнятого ним податкового повідомлення-рішення. Разом з тим, позивачем не надано суду доказів, які б свідчили про порушення Кременчуцькою ОДПІ норм чинного законодавства України та обґрунтованість даного позову. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що Кременчуцька ОДПІ приймаючи спірне податкове повідомлення-рішення діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження їй надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо. А вимоги позовної заяви не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied