Рішення адміністративного суду від 2014-03-21 00:00:00+02

[PERSON] 07.03.2014р. звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом, покликаючись на те, що постановою заступника начальника Львівської митниці - начальника служби боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями [PERSON] про порушення митних правил №3240/20910/13 від 28.02.2014року його визнано винним у вчиненні порушення митних правил, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.470 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, на суму 8500 гривень. Вважає дану постанову незаконною з наступних підстав. Зазначає, що його притягнуто до відповідальності за те, що він не доставив транспортний засіб - автомобіль марки «Опель Астра», реєстр.номер [NUMBER], до органу доходів і зборів призначення, а саме: перевищив встановлений митним кодексом України строк доставки транспортного засобу, що перебуває під митним контролем до органу доходів і зборів призначення, терміном більше ніж на десять діб. Вказує, що він не перетнув кордон в зазначений термін по причині того, що 18.09.2013року ввіз в Україну через митний пост «Краківець» Львівської митниці у митному режимі «транзит» транспортний засіб особистого користування, який зареєстрований на території Республіки Польща співвласником якого він є, а 19.09.2013року він втратив номерний знак від автомобіля марки «Опель Астра», реєстр. номер [NUMBER], що підтверджується довідкою Мостиського РВ ГУ МВС України у Львівській області №1987 від 05.03.2014року. Однак, його пояснень з приводу втрати номерного знаку працівники митної служби до уваги не брали. 19.09.2013року він звернувся до правоохоронних органів з заявою щодо втрати ним номерного знаку. Стверджує, що його вини у тому, що він вчасно не перетнув кордон не має. Також зазначає, що в оскаржуваній постанові про порушення митних правил не вірно зазначено його місце проживання, а саме с. Малнів (х.Мелешки) Мостиського району Львівської області, а не Яворівського району львівської області. З огляду на наведене, просить суд скасувати постанову у справі про порушення митних правил №3240/20910/13 від 28.02.2014року, якою його визнано винним у вчиненні порушення митних правил, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.470 Митного кодексу України і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 8500 гривень. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача-1 - Львівської митниці Міндоходів Збитковська І.В. в судовому засіданні проти адміністративного позову заперечила, покликаючись на обставини викладені у представлених нею письмових запереченнях. Вважає, що оскаржувана постанова в справі про порушення митних правил винесена у відповідності до вимог чинного законодавства, в діях [PERSON] наявний склад порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України, а тому просить суд в задоволенні адміністративного позову відмовити. Відповідач-2 - заступник начальника Львівської митниці Міндоходів - начальник управління боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями Прокопович Г.В. в судове засідання не з'явився. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити з наступних підстав. Частиною 1 статті 458 Митного кодексу України визначено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність. Відповідно до ст.529 МК України постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України. Згідно ч.6 ст.530 МК України перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України. Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди перевіряють чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Статтею 11 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засаді змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно із ст.71 ч.1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Стаття 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових та речових доказів, висновків експертів. Згідно ч.1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Судом встановлено, що 19.11.2013року державним інспектором Львівської митниці Міндоходів Сліпець О.Я. складено протокол про порушення митних правил №3240/20910/13, відповідно до якого було встановлено, що [PERSON] - позивач у справі, 18.09.2013року ввіз в Україну через митний пост «Краківець» Львівської митниці Міндоходів у митному режимі «транзит» транспортний засіб особистого користування, який зареєстрований на території Республіки Польща, а саме легковий автомобіль марки «Опель Астра», реєстр. номер [NUMBER], та станом на 19.11.2013року такий не вивіз та у інший митний режим, згідно законодавства, не помістив. Таким чином, гр.[PERSON] не доставив транспортний засіб до органу доходів і зборів призначення, а саме: перевищив встановлений митним кодексом України строк доставки транспортного засобу, що перебуває під митним контролем до органу доходів і зборів призначення, терміном більше ніж на десять діб. На підставі даного протоколу, 28.02.2014року заступником начальника Львівської митниці - начальником служби боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями Прокоповичем Г.В. винесено постанову у справі про порушення митних правил №3240/20910/13 від 28.02.2014року, якою позивача [PERSON] визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, на суму 8500 гривень. Згідно ст. 531 Митного кодексу України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ'єктивність або неповнота провадження у справі або необ'єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом. Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини. Згідно ст.487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення. Відповідно до ч. 1 ст.522 МК України справи про порушення митних правил, передбачені статтями 468 - 470, 474, 475, 477 - 481, 485 цього Кодексу, розглядаються органами доходів і зборів. Згідно ст.523 МК України від імені митниць справи про порушення митних правил розглядаються керівниками цих митниць або їх заступниками, а від імені центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, - посадовими особами, уповноваженими на це відповідно до посадових інструкцій, або іншими особами, уповноваженими на це керівником центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Згідно із ч. 1 ст. 90 Митного кодексу України, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 95 МК України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності одного митного органу - 5 діб). Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 102 Митного кодексу України, митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем митного органу призначення. Митний режим транзиту також завершується поміщенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення в інший митний режим при дотриманні вимог, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.3 ст.470 Митного кодексу України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Як вбачається із матеріалів справи та визнається сторонами, що позивач [PERSON] 18.09.2013року ввіз в Україну у митному режимі «транзит» легковий автомобіль марки «Опель Астра», реєстр. номер [NUMBER], однак, станом на 19.11.2013року такий не вивіз та у інший митний режим, згідно законодавства не помістив. Документів, що підтверджують факти аварії або дії обставин непереборної сили [PERSON] до митного оформлення подано не було. До Львівської митниці Міндоходів [PERSON] протягом цього часу не звертався. Відповідно до вищевказаних вимог Митного кодексу України [PERSON] зобов'язаний був доставити даний автомобіль до органу доходів і зборів у строк до 28.09.2013року (у разі переміщення в зоні діяльності одного митного органу - до 23.09.2013року), тобто останній перевищив встановлений ст.95 МК України строк більше ніж на 10 діб. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач покликається на те, що він не вивіз зазначений автомобіль, у зв'язку із втратою ним 19.09.2013 року номерного знаку на даний автомобіль. Частиною 1 статі 460 МК України передбачено, що вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом. Частина 2 ст.95 МК України передбачає, що до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається, зокрема, час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.192 МК України якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов'язаний: 1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; 2) терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу. Особливості виконання митних формальностей при поміщенні товарів у митні режими, передбачені Митним кодексом України, та під час перебування товарів у відповідному митному режимі, визначає Порядок виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затверджений наказом Мінфін України від 31.05.2012року № 657 "Про виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму". Відповідно до 5 розділу 8 цього Порядку, якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили. З аналізу зазначених вище норм видно, що законодавством чітко визначено умови можливості не включення до строків транзитного перевезення часу дії обставин непереборної сили чи аварії та/або ліквідації їх наслідків: 1) документальне підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили; 2) вчасне (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення) письмове інформування перевізником найближчого митного органу про обставини події. В даній ситуації, як встановлено судом, до закінчення строку транзитного перевезення позивач [PERSON] не звертався до митних органів для продовження такого строку, письмово не інформував про втрату ним номерного знаку та жодних, підтверджуючих дані обставини документів, не надавав. Суд не вважає поважними причинами перевищення позивачем встановленого ст. 95 Митного кодексу України строку перебування автомобіля марки «Опель Астра», реєстр. номер [NUMBER], на митній території України, через втрату ним номерного знаку для даного автомобіля. На думку суду, позивач [PERSON] мав можливість доставити даний автомобіль до органу доходів і зборів протягом строку перебування автомобіля на митній території України чи звернутись до митних органів для продовження такого строку понад визначений термін, а також письмово поінформувати про дію даних обставин, з наданням відповідних письмових документів, однак відповідні заходи позивач не вжив. Також суд не приймає до уваги та вважає голослівними твердження позивача [PERSON] у позовній заяві, а також його пояснення у судовому засіданні про те, що працівниками митниці не було враховано його пояснень щодо втрати ним номерного знаку, а також те, що він просив працівників митниці витребувати в Мостиському РВ ГУ МВС України у Львівській області відповідні докази на підтвердження зазначених обставин, оскільки, як вбачається із матеріалів адміністративної справи, [PERSON] у своїх поясненнях начальнику Львівської митниці Міндоходів зазначав, що він вчасно не вивіз транспортний засіб у зв'язку із його поломкою, а не через втрату ним номерного знаку на даний автомобіль. Більше того, із наданої суду довідки Мостиського РВ ГУ МВС України у Львівській області №1987 від 05.03.2014року видно, що [PERSON] звернувся в Мостиський РВ ГУ МВС України у Львівській області із заявою по факту втрати ним 19.09.2013року номерного знака від автомобіля марки «Опель Астра», реєстр.номер [NUMBER], 05.03.2014року, тобто вже після винесення оскаржуваної постанови. Із наданих суду матеріалів справи про порушення митних правил видно, що 25.02.2014року [PERSON] долучив до матеріалів справи документи, які свідчать про його склад сім'ї та скрутне матеріальне становище, проте дані документи не спростовують встановлені в ході розгляду справи про порушення митних правил обставини справи та не звільняють його від відповідальності. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність у вищевказаних діях [PERSON] ознак порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України. Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян накладено на позивача відповідно до санкції ч.3 ст.470 МК України. Згідно ч.1 ст.293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги або подання прокурора на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або подання прокурора без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Враховуючи вищенаведене, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що постанова заступника начальника Львівської митниці - начальника служби боротьби з контрабандою та порушенням митних правил Прокоповича Г.В. про порушення митних правил №3240/20910/13 від 28.02.2014року винесена на законних підставах, правомочною особою, з урахуванням наявних фактичних обставин та доказів у адміністративній справі, вчинене правопорушення кваліфіковано правильно, провадження у справі відповідачем проведено об'єктивно і повно, адміністративне стягнення накладене з дотриманням вимог чинного законодавства, а тому правових підстав для скасування цієї постанови не має, а відтак даний адміністративний позов не підлягає до задоволення. На підставі наведеного,

Результат розгляду: denied