Рішення адміністративного суду від 2014-04-04 00:00:00+03

Державна податкова інспекція у м. Іллічівськ ГУ Міндоходів в Одеській області звернулася до суду з адміністративним позовом до [PERSON] про стягнення податкового боргу. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що за даними облікової картки платника податків [PERSON] є боржником перед бюджетом, де її податковий борг становить - 2866 грн. 90 коп. Представник позивача посилаючись на ст., ст., 14, 15, 16, 20, 102, 129 ПК України, вважав, що їх позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсягу. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву у якій просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсягу. Відповідач у судове засідання не з'явилася, була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Справа розглядалася на підставі наявних у матеріалах справи доказів у порядку ст.128 КАС України. У судовому засіданні встановлено слідуючи обставини та відповідні ним правовідносини - 10.04.2000 року ФОП [PERSON] була зареєстрована Виконавчим комітетом Іллічівської міської ради. З 11.05.2000 року ФОП [PERSON] Державною податковою інспекцією у м. Іллічівськ Одеської області було взято на податковий облік. Як встановлено у судовому засіданні у відповідача утворилась заборгованість перед бюджетом зі сплати єдиного податку у розмірі - 2866 грн. 90 коп. Так за період з лютого по вересень 2013 року позивачем було нараховано відповідачу єдиний податок в розмірі - 1835 грн. 20 коп. У зв'язку з неперерахуванням відповідачем авансових внесків єдиного податку до Державної податкової інспекції у м. Іллічівськ ГУ Міндоходів в Одеській області на підставі акту камеральної перевірки від 07.10.2013 року № 609/15-03-17-02/[NUMBER] до відповідача було застосовано штраф у розмірі - 1032 грн. 30 коп. та позивачем було винесено податкове повідомлення-рішення № 0008161702 від 07.10.2013 року. Відповідно до вищевикладеного позивачем було направлено ФОП [PERSON] податкову вимогу № 5026-17 від 29.07.2013 року на суму податкового боргу в розмірі - 1375 грн. 80 коп. Відповідачем нараховану суму боргу перед бюджетом добровільно сплачено не було. Крім того податкове повідомлення-рішення № 0008161702 від 07.10.2013 року відповідачем оскаржено не було, ув'язку з чим сума боргу на час розгляду справи у суді є узгодженою. За даними обставинами суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню частково, оскільки відповідно до ст. 36 Податкового кодексу України податковий обов'язок визнається обов'язок платника податку нарахувати, задекларувати та/або сплатити суму податку чи збору у порядку та строки, визначені даним Кодексом. Згідно до ст. 293 ПК України ставки єдиного податку встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць: для другої групи платників єдиного податку - у межах від 2 до 20 % розміру мінімальної заробітної плати. Як вбачається з матеріалів справи відповідач є платником єдиного податку другої групи Відповідно до п. 295.1 ст. 295 ПК України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. У відповідності до п.1 ст. 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк. Однак відповідачем не було добровільно у повному обсягу сплачено виниклу заборгованість. Згідно п. п. 14.1.175 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу податковий борг-сума узгодженого грошового зобов'язання (з у рахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений даним Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання. У відповідності до п. 95. 1 ст. 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Враховуючи викладене суд вважає, що у позивача були наявні усі підстави нарахувати відповідачу податкову заборгованість та штрафні санкції. Разом з тим позовні вимоги щодо перерахунку на розрахунковий бюджетний рахунок суми боргу на думку суду задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не було доведено необхідності у визначенні способу та порядку виконання даного рішення шляхом перерахунку заборгованості на розрахунковий рахунок. Відповідно до ч.1 ст. 257 КАС України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Згідно ч.1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Результат розгляду: partial