Рішення адміністративного суду від 2014-03-19 00:00:00+02

Дочірнє підприємство товариства з обмеженою відповідальністю «Хортиця» (позивач) звернулося з позовом до Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області (відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення від 23.08.13р. № 0005482204. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що 08 серпня 2013 року відповідач провів перевірку даних податкової звітності позивача, за результатами якої було складено акт, в якому зазначено, що позивачем порушено пп.49.18.1 п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України. Зазначений Акт став підставою для нарахування штрафних санкцій позивачу в розмірі 1020,00 грн. Однак позивач не погоджується із рішенням відповідача, виходячи з наступного. Так, відповідач нарахував позивачу штрафні санкції за несвоєчасне подання податкової декларації у розмірі 1020,00 грн., тобто нарахував штрафні санкції за повторне протягом року неподання або несвоєчасне подання податкової декларації. В той же час, позивач вважає, що відповідач повинен був застосувати до нього штрафні санкції в розмірі 170,00 грн., оскільки таке правопорушення позивачем вчинено вперше. У зв'язку із наведеним, позивач просить суд позов задовольнити в повному обсязі та скасувати податкове повідомлення-рішення від 23.08.13р. № 0005482204. Відповідач у судові засідання не з'являвся, явку представника в судове засідання не забезпечив, причину неявки не повідомив, хоча належним чином був двічі повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Письмові заперечення на позов не надав. Позивач надав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Згідно ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у письмовому провадженні. Судом встановлено, що відповідно до виписки з ЄДР юридичних та фізичних осіб-підприємців позивач зареєстрований за адресою: вул.Головна, корпус Д, кв.56 (а.с.6) та з 12 червня 2001р. взятий на облік як платник податків відповідачем (а.с.7). Відповідно до податкового повідомлення-рішення від 23.08.13р. №0005482204 позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)» за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 1020,00 грн. (а.с.9). До податкового повідомлення-рішення було додано розрахунок штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за податковим повідомленням-рішенням з податку на додану вартість форми «Р» до акту про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість (щодо невчасного подання або неподання податкової звітності з податку на додану вартість) за червень 2013 року ДП ТОВ «Хортиця» від 08.08.13р. №18/10-06-22-4/31463450, згідно якого за неподання за червень 2013 року податкової декларації відповідно до абз.2 п.120.1 ст.120 Податкового кодексу України сума штрафних санкцій складає 1020,00 грн. (а.с.10). До вказаних правовідносин суд застосовує такі положення закону та робить висновки по суті спору. Спірні правовідносини регулюються Податковим кодексом України. Підпункт 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України передбачає, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Згідно із п.203.1 ст. 203 Податкового кодексу України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Відповідно до п.120.1 ст.120 Податкового кодексу України неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання. Задовольняючи позов суд виходить за наступного. Судом був досліджений поданий позивачем розрахунок штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за податковим повідомленням-рішенням з податку на додану вартість форми «Р» до акту про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість (щодо невчасного подання або неподання податкової звітності з податку на додану вартість) за червень 2013 року ДП ТОВ «Хортиця» від 08.08.13р. №18/10-06-22-4/31463450, яким визначено суму штрафних санкцій в розмірі 1020,00 грн., як за повторне протягом року неподання позивачем податкової декларації, при цьому вказівка на те, що позивач протягом року вже вчиняв аналогічне правопорушення відсутня. Позивач зазначає, що таке порушення вчинив вперше, відповідач заперечень щодо цього твердження позивача суду не надав, тобто не довів правомірність свого рішення та застосування штрафних санкцій за саме повторне неподання декларації протягом року. В той же час, абз.1 п.120.1 ст.120 Податкового кодексу України передбачає, що неподання платником податків податкових декларацій тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень. Суд звертає увагу, що згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 КАС України. В той же час відповідно до вимог ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Як вже зазначалось судом, відповідач двічі не з'являвся в судові засідання, будь-яких доказів в підтвердження заперечення проти позовних вимог не надав. Відтак, суд приходить до висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню, оскільки відповідачем, суб'єктом владних повноважень, не надано жодних доказів на підтвердження правомірності свого рішення. Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Позивач при звернені до суду сплатив судовий збір в розмірі 182,70 грн., що підтверджується відповідними квитанціями (а.с. 2, 15), а тому слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати - судовий збір в сумі 182,70 грн. з Державного бюджету України.

Результат розгляду: granted