Рішення адміністративного суду від 2014-01-17 00:00:00+02

У січні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом до заступника начальника Менської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернігівській області Кривицької Н.І., Менської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернігівській області, в якому просив скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності від 27 грудня 2013 року та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.165-1 КУпАП. Свої вимоги мотивує тим, що 27 грудня 2013 року старшим державним інспектором відділу доходів та зборів з фізичних осіб Менської ОДПІ ГУ МД у Чернігівській області Негодою Н.О. стосовно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 165-1 КУпАП, на підставі якого заступником начальника Менської ОДПІ Кривицькою Н.І. було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення строків подання звітності ЄСВ за встановленою формою та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.. Вважає дані протокол та постанову необґрунтованими, оскільки звіт за вересень він подав вчасно, а саме 21 жовтня 2013 року, що підтверджується розпискою про одержання звіту, заповненою відповідальною особою Менської ОДПІ. Крім того, в постанові про притягнення його до адміністративної відповідальності зазначене інше правопорушення, аніж у протоколі про адміністративне правопорушення, адміністративне стягнення накладено з порушенням строків, передбачених ст.. 38 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення складений не повноважною особою, в ньому неправильно зазначені його персональні дані. Також вважає, що його притягнули до адміністративної відповідальності за порушення ч.2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», яка не була чинна на момент складання протоколу, при винесенні постанови не було з'ясовано чи було вчинене ним адміністративне правопорушення, доказів, які б підтверджували порушення законодавства з його боку, в матеріалах справи немає. В судовому засіданні позивач підтримав свій адміністративний позов та додатково пояснив, що 21 жовтня 2013 року він особисто подав до Менської ОДПІ ГУ Міндоходів у Чернігівській області звіт щодо сум нарахованого єдиного соціального внеску за вересень 2013 року як в електронному вигляді, так і на паперовому носії. Під час подачі звіту відповідальним працівником Менської ОДПІ його було перевірено візуально на відповідність формі та виявлено деякі помилки, в зв'язку з чим звіт було повернуто та запропоновано усунути недоліки. В цей же день, 21 жовтня 2013 року, всі помилки були усунуті та виправлені, а звіт було подано до податкової інспекції і під час його повторної перевірки не було виявлено помилок, звіт було прийнято відповідальною особою ДПІ та вручено розписку про одержання звіту з позначкою про дату його прийняття. Вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за своїм змістом не відповідає протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки постанова винесена за порушення строків подання звітності за встановленою формою, тоді як протокол про адміністративне правопорушення було складено лише за несвоєчасне подання звіту. Крім того, адміністративне стягнення накладено з порушенням строків, встановлених ст. 38 КУпАП. Відповідач та представник Менської об'єдної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернігівській області - Кривицька Н.І. позов не визнала та пояснила, що під час подачі звітів до податкової інспекції оператором лише візуально перевіряється їх відповідність встановленій формі, а після направлення поданого позивачем 21 жовтня 2013 року звіту до Центру обробки електронної звітності, в ньому було виявлено помилку, у зв'язку з чим звіт не було прийнято та повернуто позивачу. Після виправлення помилки повторно звіт було подано лише 28 жовтня 2013 року і за результатами електронної обробки він був прийнятий, а тому вважається поданим лише 28 жовтня 2013 року. З приводу строків накладення адміністративних стягнень та відповідності постанови по справі про адміністративне правопорушення вимогам ст. 283 КУпАП, відповідач не змогла надати пояснень. Заслухавши пояснення позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 27 грудня 2013 року старшим державним інспектором відділу доходів та зборів з фізичних осіб Негодою Н.О. при перевірці Ушнянської сільської ради Менського району Чернігівської області було виявлено допущені головним бухгалтером сільської ради [PERSON] порушення строків подання звітності єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування, а саме несвоєчасне подання звіту щодо сум нарахованого соціального внеску, який підлягав подачі 21 жовтня 2013 року, а фактично поданий 28 жовтня 2013 року, що є порушенням п.4 ч.2 ст.6 Закону України від 08 липня 2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», в зв'язку з чим стосовно [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АА №413940 за ч.1 ст. 165-1 КУпАП. За результатами розгляду цього протоколу заступником начальника Менської ОДПІ Кривицькою Н.І. винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АВ №722194 від 27 грудня 2013 року, згідно якої [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.165-1 КУпАП, а саме за порушення строків подання звітності по ЄСВ за встановленою формою, та на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 гривень. Частиною 1 ст. 165-1 КУпАП передбачена відповідальність посадових осіб за порушення порядку нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності щодо єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування або подання недостовірних відомостей, що використовуються в Державному реєстрі загальнообов'язкового державного соціального страхування, іншої звітності та відомостей, передбачених законами України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» і «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», порушення встановленого порядку використання та здійснення операцій з коштами Пенсійного фонду України. Таким чином, адміністративна відповідальність передбачена як за неподання звіту взагалі та несвоєчасне подання, так і за подання звіту не за встановленою формою. Як вбачається із змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 27 грудня 2013 року, [PERSON], працюючи головним бухгалтером Ушнянської сільської ради Менського району, порушив строки подання звітності ЄСВ на загальнообов'язкове соціальне страхування, оскільки звіт підлягав поданню 21 жовтня 2013 року, а фактично подано 28 жовтня 2013 року, а згідно з постановою по справі про адміністративне правопорушення останній притягнутий до адміністративної відповідальності за несвоєчасне подання звіту за встановленою формою. Відповідно до п. 3.1. Розділу III Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 року № 454, страхувальники зобов'язані формувати та подавати до органів доходів і зборів звіт протягом 20 календарних днів, що настають за останнім днем звітного періоду, яким є календарний місяць. Згідно з п. 2.15. Розділу II зазначеного Порядку, якщо останній день строку подання звіту припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, то останнім днем подання звіту вважається перший після нього робочий день. Отже, останній день подання звіту за вересень 2013 року - 21 жовтня 2013 року. Пунктом 2.16. Розділу II Порядку передбачено, що під час прийняття звіту, що подається особисто страхувальником або уповноваженою на це особою, відповідальна особа органу доходів і зборів зобов'язана візуально перевірити наявність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктом 2.8 цього розділу, на паперових носіях. Відповідальна особа органу доходів і зборів, яка приймає звіт від страхувальника, реєструє звіт та проставляє реєстраційний номер із зазначенням дати фактичного отримання органом доходів і зборів та обов'язково засвідчує власним підписом. Розписка про одержання звіту заповнюється відповідальною особою органу доходів і зборів, що прийняла пакет документів. При прийнятті документів розписка про одержання звіту завіряється штампом з грифом "ОТРИМАНО" та повертається страхувальнику. Згідно з розпискою про одержання звіту за 9 місяців 2013 року такий звіт до територіального органу доходів і зборів подано позивачем 21 жовтня 2013 року, про що зроблена відмітка на розписці про його одержання та підпис відповідальної особи органу доходів і зборів, що прийняла звіт. Така ж відмітка зроблена й на другому примірнику звіту поданого до територіального органу доходів і зборів на паперовому носії, що свідчить про подання позивачем звіту до органу доходів і зборів у встановлені законом строки. Подання позивачем звіту до органу доходів і зборів 21 жовтня 2013 року не заперечувала в судовому засіданні і відповідач. Положеннями Розділу V Порядку передбачено порядок виправлення помилок виявлених у звіті. У разі виявлення помилки у звіті страхувальник має право до закінчення терміну подання цього звіту повторно сформувати та подати звіт до органу доходів і зборів за місцем взяття на облік. Чинним вважається останній електронний або паперовий звіт, поданий страхувальником до закінчення термінів подання звітності, визначених цим Порядком. Суд не погоджується з доводами відповідача про те, що звіт вважається поданим 28 жовтня 2013 року, оскільки подання недостовірних відомостей є окремим складом адміністративного правопорушення. Крім того, під час розгляду справи про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 165-1 КУпАП відповідачем не враховані вимоги ст. 38 КУпАП щодо строку накладення адміністративного стягнення, який визначений два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді). Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем не було подано належних доказів щодо правомірності накладення на [PERSON] адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., які б спростовували обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги. На підставі викладеного та враховуючи, що посадова особа, уповноважена розглядати протокол про адміністративне правопорушення, не в повній мірі врахувала всі вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про скасування постанови від 27 грудня 2013 року про накладення адміністративного стягнення. Позовні вимоги про закриття провадження у справі не підлягають задоволенню, оскільки адміністративні суди не наділені повноваженнями закривати провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Результат розгляду: partial