Рішення адміністративного суду від 2014-03-11 00:00:00+02

21 червня 2012 року позивач Публічне акціонерне товариство "Кременчуцька кондитерська фабрика" Рошен" звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції у Полтавській області про визнання протиправними та нечинними податкових повідомлень-рішень від 06 січня 2012 року №0000072302/2, №0000062302/3 та №0000032302/4. Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 10 липня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2012 року, позовні вимоги задоволено, визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення рішення від 06 січня 2012 року №0000072302/2, №0000062302/3 та №0000032302/4. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07 жовтня 2013 року рішення попередніх судових інстанцій було скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказував, що порушень податкового законодавства, викладених в акті перевірки №8636/23-309/00382191 від 22.12.2011, не вчиняв. Посилався на те, що в результаті взаємовідносин з ТОВ "Монолітбудкомплект" та ТОВ ТД "Сумський завод ущільнень" в серпні 2011 року, ним, на підставі податкових накладних, виписаних вказаними контрагентами, було включено до податкового кредиту суму податку на додану вартість в загальному розмірі 10170,00 грн. Зазначав, що оскільки факт здійснення між позивачем та його контрагентами фінансово-господарських операцій підтверджується належно оформленими первинними бухгалтерськими документами, зокрема, податковими накладними, видатковою та прибутковою накладними, рахунками на оплату, подорожнім листом, довідкою про вартість виконаних будівельних робіт за серпень 2011 року, актом приймання виконаних будівельних робіт, банківськими виписками, подорожніми листами, господарські операції з цими суб'єктами господарювання відповідали вимогам закону. Також безпідставними позивач вважає висновки відповідача щодо порушення ним вимог пунктів 200.4, 200.6, 200.7, 200.14 статті 204 Податкового кодексу України. Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Представник відповідача заперечував проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог, з підстав викладених у запереченні на позовну заяву. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що ПАТ "КрКФ "Рошен" (ідентифікаційний код 00382191) 20.04.1998 зареєстроване виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради Полтавської області. Позивач перебуває на податковому обліку в Кременчуцькій ОДПІ та є платником податку на додану вартість. Згідно довідки АБ №495232 з ЄДРПОУ видами діяльності позивача за КВЕД є: виробництво какао, шоколаду та цукрових кондитерських виробів; оптова торгівля цукром, шоколадом і кондитерськими виробами; неспеціалізована оптова торгівля; складське господарство; допоміжне обслуговування наземного транспорту; надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна. Кременчуцькою ОДПІ, на підставі підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, в період з 02.12.2011 по 15.12.2011 проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПАТ "КрКФ "Рошен" з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість у зменшення податкових зобов'язань з ПДВ наступних звітних періодів, за період: серпень 2011 року, яке виникло за рахунок від'ємного значення з ПДВ, що декларувалось у травні 2011 року. За результатами даної перевірки відповідачем складений акт №8636/23-309/00382191 від 22.12.2011 (том 1 а.с. 30-55), за висновками якого встановлено порушення позивачем вимог: - пунктів 200.4, 200.6, 200.7, 200.14 статті 204 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено завищення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість у зменшення податкових зобов'язань з ПДВ наступних звітних періодів за серпень 2011 року в розмірі 1 216 050,00 грн. та заниження суми бюджетного відшкодування ПДВ у зменшення податкових зобов'язань з ПДВ наступних звітних періодів за червень, липень 2011 року в розмірі 458 020,00 грн.; - пункту 201.1. статті 201, пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено податковий кредит на суму ПДВ 10 170,00 грн за серпень 2011 року, яке у подальшому призвело до завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за серпень 2011 року. На підставі висновків даного акта перевірки, Кременчуцькою ОДПІ 06.01.2012 прийняті податкові повідомлення-рішення: - №0000072302/2, яким позивачу збільшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 458 020,00 грн. (том 1 а.с. 10); - №0000062302/3, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 10 170,00 грн. (том 1 а.с. 11); - №0000032302/4, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість в розмірі 1 216 050,00 грн. (том 1 а.с. 12). Позивач, не погоджуючись із висновками акта перевірки №8636/23-309/00382191 від 22.12.2011, правомірністю винесення Кременчуцькою ОДПІ податкових повідомлень-рішень від 06.01.2012 №0000072302/2, №0000062302/3 та №0000032302/4, звернувся до суду з вимогою про визнання протиправними вказаних податкових повідомлень-рішень. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Завданням адміністративного судочинства, згідно частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є захист прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Надаючи оцінку податковому повідомленню-рішенню Кременчуцької ОДПІ від 06.01.2012 №0000062302/3, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість за серпень 2011 року в розмірі 10 170,00 грн, суд виходить з наступного. Як слідує зі змісту акта перевірки №8636/23-309/00382191 від 22.12.2011, висновок про неправомірність включення ПАТ "КрКФ "Рошен" в серпні 2011 року до складу податкового кредиту суми ПДВ у загальному розмірі 10 170,00 грн. в результаті придбання у ТОВ "Монолітбудкомплект" та ТОВ ТД "Сумський завод ущільнень" товарів (робіт, послуг), податкова інспекція обґрунтовує наступним. Так, в ході перевірки перевіряючим не було надано документів на підтвердження транспортування придбаного позивачем в ТОВ ТД "Сумський завод ущільнень" товару, сертифікатів якості на отриманий товар (для дослідження ланцюга постачання та встановлення фактичного товаровиробника). Податковим органом в акті перевірки зазначено, що з метою підтвердження реальності придбання у ТОВ "Монолітбудкомплект" робіт по ремонту фасадів, позивачем на перевірку надано акт №5 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2011 року, який з одного боку підписаний головою правління ПАТ "КрКФ "Рошен" Ананченко О.В., а з іншого директором ТОВ "Монолітбудкомплект" Баліним О.І., при цьому, підпис останнього факсимільний. Основний вид діяльності ТОВ "Монолітбудкомплект" - оптова торгівля паливом. Згідно даних декларації з податку на прибуток за 2011 рік основні фонди відсутні, запаси - відсутні, згідно розрахунку комунального податку за 2011 рік на підприємстві значиться 7 працівників, тобто у підприємства відсутні необхідні трудові ресурси, виробниче обладнання, транспортне обладнання, сировина, матеріали для здійснення діяльності, пов'язаної з виконанням ремонтних робіт. Згідно наданих позивачем актів виконаних робіт, перевіряючими було встановлено, що вони складені з порушенням вимог до їх складання, затверджених наказом Державного комітету статистики України, Державного комітету України з будівництва та архітектури за №237/5 від 21.06.2002, а саме, в них відсутні розрахунки компенсації витрат на відрядження робочих підрядної організації при виконанні робіт. В ході проведення перевірки з'ясовано, що операції із надання ремонтних робіт мали нематеріальний характер, послуги не надавалися. Відповідно до наявних на час проведення перевірки документів, не має можливості встановити розмір витрат, особу, яка понесла дані витрати, оперативність проведення операцій та віддаленості контрагентів один від одного. Зазначені операції не містять у своїй суті розумних економічних або інших причин (ділової мети) систематичного (протягом місяця) надання послуг. Такі причини можуть бути наявними лише за умови, що платник податку не має намір одержати економічний ефект у результаті підприємницької або іншої економічної діяльності. Наслідком діяльності ТОВ "Монолітбудкомплект" є виключно чи переважно формування податкового кредиту для надання іншим суб'єктам підприємницької діяльності. Крім того, з відповіді від 28.11.2011 №46258/7/23-1110, отриманої на запит від 21.11.2011 №13482/7/23-209, Кременчуцькою ОДПІ встановлено неможливість проведення ДПІ у Печерському районі м. Києва зустрічної звірки ТОВ "Монолітбудкомплект", що перебувало у фінансово-господарських відносинах з ПАТ "КрКФ "Рошен", оскільки стан останнього "10" - направлено запит на встановлення місцезнаходження. Таким чином, податковим органом зроблений висновок, що взаємовідносини з ТОВ ТД "Сумський завод ущільнень" та ТОВ "Монолітбудкомплект" не мали реального характеру, в зв'язку з чим встановлено порушення пункту 201.1 статті 201, пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено податковий кредит на суму ПДВ у розмірі 10170,00 грн., в тому числі за серпень 2011 року на суму 10170,00 грн. Відповідно до пункту 1.1 статті 1 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит визначено як суму, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу. Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: - придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; - придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду. Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України ) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу. Пунктом 198.2 статті 198 вказаного Кодексу визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: - дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; - дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. В пункті 198.6 статті 198 Податкового кодексу України зазначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону. Податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (пункт 201.7 статті 201 Податкового кодексу України). Згідно пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу. Податкова накладна, відповідно до абзацу першого пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Із системного аналізу вказаних вище правових норм, можливо дійти до висновку, що для отримання права на податковий кредит із сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник податку на додану вартість повинен мати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності. Крім того, слід зазначити, що за змістом частини 2 статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку. Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку. Судом встановлено, що 01.08.2011 між ПАТ "КрКФ "Рошен" (покупець) та ТОВ ТД "Сумський завод ущільнень" (продавець) укладено договір поставки №1592, згідно якого продавець зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) товар за предметом, асортиментом, кількістю та за цінами, зазначеними у рахунках - фактурах, що є невід'ємною частиною даного договору, а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар і сплатити за нього певну грошову суму (том І а.с. 122). В рамках виконання вказаного договору ПАТ "КрКФ "Рошен" у серпні 2011 року придбало в ТОВ ТД "Сумський завод ущільнень" набивку сальникову Н-5000 14х14 мм у кількості 2,5 кг на загальну суму 1020,00 грн., в тому числі ПДВ 170,00 грн. Як вбачається із матеріалів справи, за результатами здійснення господарської операції між ПАТ "ККФ "Рошен" та ТОВ ТД "Сумський завод ущільнень" з придбання товарно-матеріальних цінностей, останнім виписані наступні первинні бухгалтерські документи: рахунок на оплату №СФ-0000234 від 23.08.2011, податкову накладну №37 від 31.08.2011 та видаткову накладну №РН-0000237 від 05.09.2011 (том І а.с. 126-128, том 3 а.с. 163). Дослідивши податкову накладну №37 від 31.08.2011, суд не має підстав для визнання її такою, що не відповідає вимогам оформлення первинних документів бухгалтерської та податкової звітності, а саме, податкова накладна містить адресу місцезнаходження покупця та продавця, одиниці виміру товару, кількість проданих товарів, ціну продажу. Будь-яких порушень щодо оформлення податкової накладної судом не встановлено, зауваження до змісту та форми зазначеного документу у податкового органу відсутні. Згідно вказаної податкової накладної позивачем включено суму податку на додану вартість у розмірі 170,00 грн. до складу податкового кредиту за відповідний період (серпень 2011 року) та відображено у податковій декларації з податку на додану вартість. Як слідує зі змісту договору поставки №1592 від 01.08.2011, оплата товару проводиться покупцем в безготівковій формі на рахунок продавця. Оплата здійснюється на умовах 100% попередньої оплати, якщо іншого не передбачено в рахунку-фактурі або в додатку до даного договору. Судом встановлено, що оплата придбаного товару здійснювалась позивачем у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на користь ТОВ ТД "Сумський завод ущільнень", що підтверджується наявною у матеріалах справи банківською випискою (том І а.с. 123). Зі змісту вказаної банківської виписки слідує, що позивач в повному обсязі розрахувався з ТОВ ТД "Сумський завод ущільнень" за придбані товарно-матеріальні цінності, що не заперечується відповідачем в акті перевірки. Із наданих в ході судового розгляду представником позивача пояснень, судом встановлено, що придбані ПАТ "КрКФ "Рошен" у ТОВ ТД "Сумський завод ущільнень" товарно-матеріальні цінності транспортувались силами та за рахунок позивача. На підтвердження реальності транспортування придбаного ПАТ "КрКФ "Рошен" товару, представником позивача було надано до матеріалів справи належним чином завірені копії документів, а саме: подорожній лист вантажного автомобіля №948075 від 07.09.2011 (том 1 а.с. 128); витяг з журналу ввезення (вивезення) товарно-матеріальних цінностей (том 1 а.с. 129-130); довідку №107/08 від 09.07.2012 про перебування на балансі ПАТ "КрКФ "Рошен" автомобіля Ford Transit, реєстраційний номер ВІ 5937 АО (том 3 а.с. 196); договір №118 від 27.09.2007 купівлі-продажу автомобіля Ford Transit (том 3 а.с. 197-200); прибуткову накладну №1329 від 04.10.2007, згідно з якою здійснено оприбуткування автомобіля Ford Transit (том 3 а.с. 201); акт №118 приймання-передачі автомобіля від 04.10.2007 (том 3 а.с. 202); видаткову накладну (автомобілі) №0000000191 від 05.10.2007 (том 3 а.с. 203); довідку-рахунок №810378 (том 3 а.с. 204); тимчасовий реєстраційний талон (том 3 а.с. 206); акт №2136 приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів від 08.10.2007 (том 3 а.с. 207); свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (том 3 а.с. 208); рух документа Введення в експлуатацію на №2136 від 08.10.2011 (том 3 а.с. 209); рух документа Видаткова накладна Оракл №1329 від 04.10.2007 (том 3 а.с. 210). Також суд вважає за доцільне відмітити про наявність на зворотньому боці видаткової накладної відбитку перепустки-штампу ПАТ "КрКФ "Рошен" на ввіз матеріальних цінностей на територію даного підприємства. З огляду на викладене, суд не приймає доводи податкового органу про відсутність у ПАТ "КрКФ "Рошен" товарно-транспортних накладних, що, на його думку, свідчить про нереальність господарської операції, оскільки представником позивача до матеріалів справи був долучений належним чином оформлений подорожній лист вантажного автомобіля та інші документи, що підтверджують факт транспортування придбаного позивачем товару. Відповідно до пункту 2 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 16.05.1996 № 99 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12.06.1996 за № 293/1318, сировина, матеріали, паливо, запчастини, інвентар, худоба, насіння, добрива, інструмент, товари, основні засоби та інші товарно-матеріальні цінності, а також нематеріальні активи, грошові документи і цінні папери відпускаються покупцям або передаються безплатно тільки за довіреністю одержувачів. На підставі наданого позивачем витягу з журналу реєстрації видачі довіреностей встановлено, що придбаний позивачем товар отримувався уповноваженим представником ПАТ "КрКФ "Рошен" Фесюрою Р.С. на підставі довіреності №658 від 01.09.2011, підпис якого мається також у видатковій накладній (том І а.с. 131). В ході судового розгляду справи судом з'ясовувалось питання щодо подальшого використання придбаного позивачем товару (набивки сальникової Н-5000 14х14 мм) в його господарській діяльності. Так, судом встановлено, що придбаний товар був оприбуткований на підприємстві позивача, що підтверджується наявною у матеріалах справи прибутковою накладною №1032 від 08.09.2011 (том 1 а.с. 124). У подальшому, придбана у контрагента ТОВ ТД "Сумський завод ущільнень" набивка сальникова використовувалася та використовується в якості ущільнення технічного обладнання фабрики (насосів, як складової комплексу обладнання та устаткування) з метою виконання статутних цілей та завдань товариства у технологічному безперервному процесі виробництва харчової промислової продукції, виробництві пару, переробці давальницької сировини, тощо. Вказані факти підтверджуються долученими до матеріалів справи документами, а саме: картою рахунку 20.9.2: Місця зберігання: Цех №3: Партії: 2011/1032/ІВ (08.09.2011) за вересень 2011 року, накладною на внутрішнє переміщення №1515/2011 від 09.09.2011, накладною на внутрішнє переміщення №1579/2011 від 21.09.2011 та актом списання запасних частин і матеріалів на поточний ремонт по цеху №3 за вересень 2011 року (том 1 а.с. 130, том 3 а.с. 164, 165-168, 169-189). Стосовно контрагента позивача - ТОВ ТД "Сумський завод ущільнень", то слід зазначити, що факту визнання недійсним або анулювання свідоцтва про державну реєстрацію на момент здійснення господарських операцій судом не встановлено; продавець знаходився в Єдиному державному реєстрі, а також мав свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість. Посилання Кременчуцької ОДПІ в акті перевірки №8636/23-309/00382191 від 22.12.2011 на відсутність у ПАТ "КрКФ "Рошен" сертифікатів якості на придбаний у ТОВ ТД "Сумський завод ущільнень" товар, як на обставину, що ставить під сумнів фактичність фінансово-господарських операцій між позивачем та даним контрагентом, судом відхиляються з огляду на наступне. Так, в матеріалах справи наявний лист Державного підприємства "Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості" №5-10/5-5381 від 07.09.2011, зі змісту якого слідує, що станом на 02.09.2011 продукція: набивки сальникові, код ДКПП 26.82.16, код УКТЗЕД 6815, не входить до діючого "Переліку продукції, що підлягає обов'язковій сертифікації в Україні", затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 01.02.2005 №28, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 04.05.2005 за №466/10746, а також витяг з наказу Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 01.02.2005 №28 (том 3 а.с. 160-162а). Таким чином, в ході судового розгляду доведено, що позивачем правомірно на підставі належним чином оформленої податкової накладної та інших первинних документів включено до складу податкового кредиту за серпень 2011 року суму податку на додану вартість в розмірі 170,00 грн. В ході судового розгляду справи судом також встановлено, що 12.01.2011 між ПАТ "КрКФ "Рошен" (замовник) та ТОВ "Монолітбудкомплект" (підрядник) укладено договір №12/01 на виконання робіт по ремонту фасадів будівель, з урахуванням додаткової угоди №1 від 25.03.2011 до вказаного договору (том 1 а.с. 132-134, 141). Зі змісту договору слідує, що замовник доручає, а підрядник зобов'язується виконати відповідно до умов даного договору роботи по ремонту фасадів приміщень ПАТ "КрКФ "Рошен". Вартість виконаних робіт встановлюється згідно з договірною ціною та кошторисом погодженим із замовником. Замовник протягом 10 днів після підписання договору перераховує підряднику аванс на придбання матеріалів у розмірі 30 % від обсягу робіт. Подальше фінансування робіт здійснюється поетапно за виконані роботи на підставі оформленого акту за формою КБ-2в і довідки КБ-3 з урахуванням перерахованого авансу. В рамках виконання вказаного договору ТОВ "Монолітбудкомплект" в серпні 2011 року виконано на користь ПАТ "КрКФ "Рошен" роботи по ремонту фасадів на загальну суму 60000,00 грн, в тому числі ПДВ 10000,00 грн. На підтвердження реальності вказаної господарської позивачем надано до матеріалів справи належним чином завірені копії документів, а саме: довідку №5 про вартість виконаних будівельних робіт /та витрат/ за серпень 2011 року (том 1 а.с. 142); акт №5 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2011 року (том 1 а.с. 143-145); відомість ресурсів по акту виконаних робіт №5 Ремонт фасадів будівель ПАТ "КрКФ "Рошен" за серпень 2011 року ( том 1 а.с. 146-147); податкову накладну №128 від 29.08.2011 (том 1 а.с. 148); рахунок №555 від 29.08.2011 (том 1 а.с. 149); банківські виписки, згідно яких можна зробити висновок, що позивач в повному обсязі розрахувався з ТОВ "Монолітбудкомплект" за роботи по ремонту фасадів будівель (том 1 а.с. 150-153); аналіз рахунка по субконтро: 63.1.2 Замовлення: Контрагенти: ТОВ "Монолітбудкомплект" за серпень 2011 року (том 1 а.с. 154); журнал проводок за серпень 2011 року (том 1 а.с. 155); рух документа Прибуткова накладна №ПН-0000191 від 31.08.2011 (том 1 а.с. 156); довідка по операції від 31.08.2011 (том 1 а.с. 157); службові записки про продовження дії тимчасових перепусток для працівників ТОВ "Монолітбудкомплект", що здійснювали роботи по ремонту фасадів будівель (том 3 а.с. 190-195). Згідно акта №5 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2011 року підрядником (ТОВ "Монолітбудкомплект") надано роботи по ремонту фасадів будівель, в тому числі: по установці та розборі металічних трубчастих інвентарних лесов, очистці вручну простих фасадів від масляної, перхлорвинилової фарби з землі та лесов, промивки стін фасадів, шпаклювання фасадів під фарбу, ґрунтування стін фасадів, фарбування стін емульсійними складниками і т.д. Підписанням вказаного акту приймання виконаних ремонтних робіт сторони підтвердили, що роботи виконані якісно та у визначені договором строки. Посилання відповідача на те, що в акті №5 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2011 року міститься не оригінальний, а факсимільний підпис керівника ТОВ "Монолітбудкомплект" Баліна О.І., як на обставину, що ставить під сумнів реальність господарських операцій між позивачем та ТОВ "Монолітбудкомплект", судом оцінюються критично з огляду на приписи пункту 2.5 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88. Так, згідно пункту 2.5 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Використання при оформленні первинних документів факсимільного відтворення підпису допускається у порядку, встановленому законом, іншими актами цивільного законодавства. В ході судового розгляду справи судом встановлено, що придбана у контрагента ТОВ "Монолітбудкомплект" послуга з поточного ремонту фасадів приміщень фабрики за адресою вул. Жовтнева, 57, у м. Кременчук була необхідною складовою та рекламою зовнішнього корпоративного вигляду фабрики, як елемента цілісної ПАТ "КрКФ "Рошен", до складу якої входить 8 фабрик в Україні, Росії та за кордоном, які історично мають однаковий зовнішній вигляд (колір і т.д.) та слугує гарантією можливості більш тривалого терміну експлуатації вже не нових об'єктів нерухомого майна фабрики - приміщень адміністративних та виробничих корпусів (розміщення адміністрації, керівництва, працівників, виробничих цехів, обладнання та устаткування) з метою виконання статутних цілей та завдань товариства, у технологічному безперервному процесі виробництва харчової промислової продукції та переробці давальницької сировини. Доводи Кременчуцької ОДПІ про відсутність у видах діяльності ТОВ "Монолітбудкомплект" такого виду діяльності, який би дозволяв останньому виконувати роботи по ремонту фасадів будівель, спростовуються наявним у матеріалах справи витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, згідно якого одним із видів діяльності вказаного вище підприємства являється 45.21.1 "Будівництво будівель" (том 1 а.с. 99-100). Посилання Кременчуцької ОДПІ на відсутність у ТОВ "Монолітбудкомплект" основних фондів, запасів, необхідних трудових ресурсів, виробничого обладнання, транспортного обладнання, сировини, матеріалів для здійснення робіт по ремонту фасадів будівель, судом оцінюються критично. Суд вважає необхідним зазначити, що чинним законодавством не заборонено використовувати залучені трудові ресурси та орендувати виробниче та транспортне обладнання. Крім того, ні в акті перевірки, ні в подальших поясненнях, відповідач не визначив, яка саме кількість людей повинна була працювати на ТОВ "Монолітбудкомплект", щоб останній міг здійснювати роботи по ремонту фасадів будівель, враховуючи, що на даному підприємстві працювало 7 осіб, про що вказано в акті перевірки. На спростування посилань відповідача в акті перевірки №8636/23-309/00382191 від 22.12.2011 на факт складання актів виконаних робіт з порушенням вимог їх складання, затверджених наказом Державного комітету статистики України, Державного комітету України з будівництва та архітектури за №237/5 від 21.06.2002 (в актах відсутні розрахунки компенсаційних витрат на відрядження робочих підрядної організації при виконанні робіт), суд вважає за необхідне зазначити, що спільним наказом Державного комітету статистики України та Міністерства регіонального розвитку та будівництва України №453/553 від 04.12.2009 "Про скасування наказу Державного комітету статистики України та Державного комітету України з будівництва та архітектури від 21.06.2002 №237/5 "Про затвердження типових форм первинних документів з обліку в будівництві" вищевказаний наказ 04.12.2009 було скасовано. Крім того, перевіряючі в акті перевірки вказували також про те, що позивачем на перевірку не було надано проектної документації та узгодженої кошторисної документації на здійснення робіт по договору підряду №12/01 від 12.01.2011. Разом з тим, суд зауважує, що представником позивача до матеріалів справи були долучені: локальний кошторис з розрахунком договірної ціни, відомість ресурсів до локального кошторису та розрахунок №1-1 Загальновиробничі витрати (том 1 а.с. 90-93). Водночас, суд звертає увагу, що в спірному випадку ТОВ "Монолітбудкомплект" виконувало роботи не з будівництва будівель, а надавало позивачу послуги з поточного ремонту фасадів будівель, що не потребує складання проектної документації. Доказів відсутності ТОВ "Монолітбудкомплект" за юридичною адресою на момент здійснення спірної господарської операції в серпні 2011 року Кременчуцькою ОДПІ суду не надано. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що на підставі податкової накладної, виписаної ТОВ "Монолітбудкомплект", за наявності інших документів, що підтверджують реальність фінансово-господарських взаємовідносин між позивачем та даним підприємством, позивачем правомірно включено суму податку на додану вартість в розмірі 10000,00 грн до складу податкового кредиту за відповідний період (серпень 2011 року) та відображено у податковій декларації з податку на додану вартість. Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Отже, незважаючи на вимогу частини 2 статті 71 цього Кодексу щодо процесуального обов'язку відповідача, суду не надано жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентом при здійсненні ними договірних відносин взаємоузгоджених зловмисних дій, не спрямованих на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними. Наявності таких доказів, зокрема вироку суду, постановленого у кримінальній справі стосовно посадових осіб ПАТ "КрКФ "Рошен" чи ТОВ "Монолітбудкомплект", ТОВ ТД "Сумський завод ущільнень", судом при виконанні вимог статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України не виявлено. Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправними податкових повідомлень-рішень від 06.01.2012 №0000072302/2, яким позивачу збільшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 458 020,00 грн та №0000032302/4, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість в розмірі 1 216 050,00 грн., суд виходить з наступного. Як встановлено перевіркою та підтверджено в ході судового розгляду справи, ПАТ "КрКФ "Рошен" 16.09.2011 подано до Кременчуцької ОДПІ податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2011 року з додатками 1, 2, 3, 5. В рядку 23.2 декларації з податку на додану вартість та додатку 3 до вказаної декларації "Розрахунок суми бюджетного відшкодування" ПАТ "КрКФ "Рошен" задекларовано бюджетне відшкодування у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних (податкових) періодів на суму 1 280 549,00 грн. За висновком перевіряючих, позивачем допущено порушення пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, що встановлене на підставі платіжних доручень, які підтверджують факт сплати ПДВ постачальникам товарів, робіт, послуг. Згідно наданих ПАТ "КрКФ "Рошен" платіжних доручень перевіркою встановлено: - частина залишку від'ємного значення у розмірі 409 449,00 грн. за травень 2011 року мала бути заявлена платником до відшкодування в декларації за червень 2011 року (фактична оплата постачальнику проведена в травні 2011 року); - частина залишку від'ємного значення у розмірі 48 571,00 грн. за травень 2011 року мала бути заявлена платником до відшкодування в декларації за липень 2011 року (фактична оплата постачальнику проведена в червні 2011 року); - частина залишку від'ємного значення у розмірі 64 499,00 грн. за травень 2011 року мала бути заявлена платником до відшкодування в декларації за серпень 2011 року (фактична оплата постачальнику проведена в липні 2011 року), тобто в тому періоді, в якому платник мав право на одержання бюджетного відшкодування. Проте, з таким висновком податкового органу погодитись не можна, з огляду на наступне. Відповідно до пункту 14.1.18 статті 14 Податкового кодексу України бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу. Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначено статтею 200 Податкового кодексу України. Так, згідно пункту 200.1 статті 200 вказаного Кодексу сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом (пункт 200.2 статті 200 Кодексу). Відповідно до пункту 200.3 статті 200 Податкового кодексу України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду. Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду (пункт 200.4 статті 200 Кодексу). Виходячи із системного аналізу наведених норм можна дійти висновку, що платник податків має право на бюджетне відшкодування стосовно тієї суми податку на додану вартість, яку він фактично сплатив постачальникам товарів (робіт, послуг) у попередніх податкових періодах. При цьому, Податковий кодекс України не обмежує термін "у попередніх податкових періодах" лише тим періодом, який безпосередньо передує звітному періоду. А тому, будь-який період, який передує звітному, є попереднім по відношенню до звітного періоду. Крім того, суд звертає увагу на положення пункту 102.5 статті 102 Податкового кодексу України, яким передбачено, що заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування. За наведених обставин, податкові повідомлення-рішення від 06.01.2012 №0000072302/2 та №0000032302/4 є протиправними. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправними податкових повідомлень-рішень від 06.01.2012 №0000072302/2, №0000062302/3 та №0000032302/4. Згідно з частиною 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені витрати з Державного бюджету України. В зв'язку з цим, з Державного бюджету України на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2146,00 грн. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted