Рішення адміністративного суду від 2014-03-20 00:00:00+02

Позивач - управління Пенсійного фонду України в. м. Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області (далі - УПФУ в. м. Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області) звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» (далі ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська»), в якому просив: стягнути з ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» на користь УПФУ в м. Красноармыську та Красноармыйському районі Донецької області заборгованість з фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за Списком №1 за період з 01.06.2013 року до 01.09.2013 року в сумі 5 168 219,41 грн. (т. 1 а. с. 2). Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2013 року позову УПФУ в. м. Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області до ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» про стягнення витрат на виплату та доставку пенсій задоволено частково, а саме: стягнуто з ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» на користь УПФУ в м. Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області заборгованість по сплаті фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, за період з 01.06.2013 року до 01.09.2013 року в сумі 116680 грн. 64 коп. В задоволенні іншої частини адміністративного позову відмовлено (т. 3 а. с. 157-159) Позивач не погодився з рішенням суду в частині не задоволених позовних вимог, подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив скасувати постанову суду та задовольнити позов у повному обсязі (т. 3 а. с. 161). Представник позивача надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі і просив її задовольнити. Представник відповідача заперечувала проти доводів апеляційної скарги, надала письмові заперечення на неї (т.3 а. с. 203 - 205), які підтримала в повному обсязі та просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду залишити без змін. Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги і дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено. ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» зареєстроване як юридична особа рішенням Виконавчого комітету Красноармійської міської ради Донецької області, перебуває на обліку в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України (ЄДРПОУ 31599557) за юридичною адресою: 85310, Донецька область, м.Родинське та перебуває на обліку як платник єдиного внеску в УПФУ в м.Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області (т. 1 а. с. 5, 7). Органами Пенсійного фонду призначені та виплачені пенсії на пільгових умовах особам, які працювали на ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» та які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці ( Список №1). УПФУ в м. Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області були направлені на адресу ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» розрахунки сум заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсії за період з 01.06.2013 року до 01.09.2013 року в сумі 5168219 грн. 41 коп. (т. 1 а. с. 8-129, 27-29). ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» заборгованість по оплаті фактичних витрат на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, на користь УПФУ в м. Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області за період з 01.06.2013 року до 01.09.2013 року в сумі 5168219 грн. 41 коп. не відшкодувало, що підтверджене актом звірки заборгованості, підписаним сторонами. Встановлені обставини підтверджені матеріалами та не є спірними. Спірним у справі є наявність обов'язку підприємства відшкодовувати пенсійному органу фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, тобто яким пенсія призначена і виплачується за Списком №1. Суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги частково тільки тим особам, які були зайняті на підземних роботах повний робочий день, але їх роботи не були пов'язані з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин ([PERSON], [PERSON], [PERSON]) (т. 3 а. с. 133) та працівникам, які не були зайняті на підземних роботах повний робочий день ([PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (т. 3 а. с. 132). Відповідно до наданих підприємством розрахунків сум, які належать до відшкодування за розрахунками фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, за період з 01.06.2013 року до 01.09.2013 року, витрати позивача по вищевказаних особах склали суму 116680 грн. 64 коп., які, як вирішив суд першої інстанції, і підлягають відшкодуванню (т. 3 а. с. 132 - 133). Позивач стверджує про порушення судом першої інстанції норм матеріального закону, оскільки діючим пенсійним законодавством передбачено, що фактичні витрати Пенсійного фонду України з виплати та доставки пенсій, призначених на пільгових умовах робітникам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах з видобутку вугілля, повинні відшкодовуватися за рахунок підприємства-відповідача, а не за рахунок коштів Державного бюджету України. Колегія суддів висновок суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позову в повному обсязі вважає помилковим, а також помилковими висновки на підставі яких постановлене рішення про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. За змістом пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через такі фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами Закону № 1058-IV в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом № 1788-XII. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 Закону № 1058-IV. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом. За правилами абзацу четвертого підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до ПФУ плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону. В абзаці п'ятому цього ж підпункту зазначено, що виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів "в" "е" та "ж" статті 13 Закону № 1788-XII, здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів ПФУ, а з 1 січня 2005 року за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що витрати на виплату та доставку пенсій особам, які були зайняті на роботах за списком № 1, покриваються підприємствами та організаціями. Винятком із цього правила є лише порядок покриття витрат на виплату та доставку пенсій особам, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, оскільки за змістом абзацу п'ятого підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV виплата пенсій таким особам здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів ПФУ, а з 1 січня 2005року за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, то і витрати на виплату та доставку пільгових пенсій покриваються за рахунок Пенсійного фонду та Державного бюджету України відповідно. Однак специфіка такого порядку полягає в особливостях пенсійного забезпечення зазначених осіб. Так, зі змісту статті 14 Закону № 1788-XII вбачається, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25років. Аналіз положень пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV у контексті статті 14 Закону № 1788-XII дає підстави для висновку про те, що порядок за якого витрати на доставку пільгових пенсій покриваються до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 1 січня 2005 року за рахунок коштів Державного бюджету України, стосується лише витрат на виплату та доставку пенсій, призначених особам на підставі статті 14 Закону № 1788-XII. В даному випадку, всі особи, про відшкодування фактичних витрат яким на виплату та доставку пенсій просить позивач відповідача, отримують пенсію за списком №1 відповідно до п.»а» ст.13 Закону №1788, а не згідно ст.14 цього Закону, а тому фактичні витрати на виплату та доставку пенсій особам, які були зайняті на роботах за списком № 1 покриваються підприємствами та організаціями. На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, а постанова суду першої інстанції скасуванню внаслідок невірного застосування норм матеріального закону. В повному обсязі постанова складена 24 березня 2014 року.

Результат розгляду: granted