Рішення адміністративного суду від 2014-04-03 00:00:00+03

24 березня 2014 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Луганської митниці Міндоходів (далі - позивач) до Відділу державної виконавчої служби Троїцького районного управління юстиції (далі - ВДВС Троїцького РУЮ) про визнання дій незаконними, скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження № 42433921 від 06.03.2014. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що 30.01.2014 Ленінським районним судом м. Луганська винесено постанову у митній справі № 437/1395/14-п про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON], якою стягнуто з останнього на користь Луганської митниці Міндоходів витрати за зберігання майна у сумі 38,40 грн. У подальшому постанова Ленінського районного суду м. Луганська від 30.01.2014 у справі № 437/1395/14-п направлена на адресу ВДВС Троїцького РУЮ для відкриття виконавчого провадження щодо примусового стягнення з [PERSON] на користь Луганської митниці Міндоходів витрат за зберігання майна у сумі 38,40 грн. Постановою ВДВС Троїцького РУЮ від 06.03.2014 відмовлено у відкритті виконавчого провадження № 42433921 про стягнення з [PERSON] на користь Луганської митниці Міндоходів витрат за зберігання майна у сумі 38,40 грн. за постановою Ленінського районного суду м. Луганська від 30.01.2014 по справі № 437/1395/14-п, яка обґрунтована тим, що виконавчий документ не відповідає вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», а саме не зазначено ідентифікаційний код боржника а також не зазначено точне місце проживання чи перебування боржника. Позивач зазначив, що Митним кодексом України не передбачено обов'язкових реквізитів постанови у справі про порушення митних правил, ст.283 Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачає наявність в постанові у справі про адміністративне правопорушення таких реквізитів, як ідентифікаційний код боржника, а статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право державного виконавця з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну у даному випадку - реєстраційний номер облікової картки платника податків та точне місце проживання боржника. Відсутність в постанові Ленінського районного суду м. Луганська від 30.01.2014 по справі № 437/1395/14-п реєстраційного номера облікової картки платника податків-боржника, не є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження. Ухвалою суду від 25 березня 2014 року залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - [PERSON]. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження. Представник відповідача та третя особа - [PERSON] участь у судовому засіданні своїх представників не забезпечили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.69-72 КАС України, суд прийшов до такого. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України від 21.04.1999 № 606-ХІV "Про виконавче провадження". (далі -Закон № 606) Відповідно до ч.1 ст.17 Закону № 606 примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у Законі № 606, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону № 606). Згідно зі ст.11 Закону № 606 державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Статтею 12 Закону № 606 встановлені гарантії прав громадян і юридичних осіб у виконавчому провадженні - державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб. Судом встановлено, що постановою Ленінського районного суду м. Луганська від 31.10.2013 у митній справі № 437/1395/14-п громадянина України [PERSON], [INFO], визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 482 Митного кодексу України, стягнуто з останнього на користь Луганської митниці Міндоходів витрати за зберігання майна у сумі 38,40 грн. (а.с.6-7). Відповідно до ч. 2 ст. 522 Митного кодексу України справи про порушення митних правил, передбачені статтями 471 - 473, 476, 482 - 484 цього Кодексу, а також усі справи про порушення митних правил, вчинені особами, які не досягай 18-річного віку, розглядаються місцевими судами (суддями). Із зазначеної постанови Ленінського районного суду м. Луганська вбачається, що адресою [PERSON], [INFO], є: [ADDRESS]. Ідентифікаційний номер боржника у постанові суду відсутній. Вказана постанова Ленінського районного суду м. Луганська направлена на адресу ВДВС Троїцького РУЮ для відкриття виконавчого провадження щодо примусового стягнення з [PERSON] на користь Луганської митниці Міндоходів витрат за зберігання майна у сумі 38,40 грн. Постановою ВДВС Троїцького РУЮ від 06.03.2014 відмовлено у відкритті виконавчого провадження № 42433921 про стягнення з [PERSON] на користь Луганської митниці Міндоходів витрат за зберігання майна у сумі 38,40 грн. за постановою Ленінського районного суду м. Луганська від 30.01.2014 по справі № 437/1395/14-п. (а.с.11). Дана постанова надійшла на адресу Луганської митниці Міндоходів 12.03.2014, що сторонами у справі не оскаржується. В зазначеній постанові державний виконавець посилається на те, що виконавчий документ не відповідає вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», а саме не зазначено ідентифікаційний код боржника а також не зазначено точне місце проживання чи перебування боржника. Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених позовних вимог та оцінюючи обґрунтованість заперечень відповідача, суд виходить з такого. Відмовляючи у відкритті виконавчого провадження у постанові № 42433921 від 06.03.2014 за п.6 ч.1 ст. 26 Закону № 606, державний виконавець посилався на те, що виконавчий документ не відповідає вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», а саме не зазначено ідентифікаційний код боржника а також не зазначено точне місце проживання чи перебування боржника. Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо. Судом встановлено, що у постанові Ленінського районного суду м. Луганська вбачається, адресою [PERSON], [INFO], зазначена: [ADDRESS]. Ідентифікаційний номер у постанові відсутній. Відповідно до положень Конституції України судові рішення, які набрали чинності підлягають виконанню на всій території України. Згідно зі ст.487 Митного кодексу України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення. Митний Кодекс України не містить положень щодо порядку виконання постанов суду про притягнення до адміністративної відповідальності осіб за порушення митних правил, а також переліку вимог, який має містити постанова про адміністративне правопорушення, відтак суд вважає за необхідне до спірних правовідносин застосовувати положення Кодексу України про адміністративні правопорушення. Як вбачається з ч. 2, ч. 3 ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Якщо при вирішенні питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення органами (посадовими особами), переліченими у пунктах 1-4 статті 213 цього Кодексу, одночасно вирішується питання про відшкодування винним майнової шкоди, то в постанові по справі зазначаються розмір шкоди, що підлягає стягненню, порядок і строк її відшкодування. Відповідно до ст.ст.329, 330 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення в частині відшкодування майнової шкоди виконується в порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами України. Постанова по справі про адміністративне правопорушення в частині відшкодування майнової шкоди є виконавчим документом. У разі невиконання постанови по справі про адміністративне правопорушення в частині відшкодування майнової шкоди у строк, установлений ч.3 ст.329 цього Кодексу, вона надсилається для стягнення збитків у порядку виконавчого провадження. Таким чином судом встановлено, що ні нормами Митного кодексу України, ні Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено обов'язковості зазначення у постанові по справі про адміністративне правопорушення ідентифікаційного коду боржника. Наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 № 652 «Про затвердження форм процесуальних документів у справах про порушення митних правил» зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 червня 2012 року за № 1015/21327 затверджена форма постанови в справі про порушення митних правил, в даній формі також відсутній такий реквізит як реєстраційний номер облікової картки платника податків. Тобто, ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачає наявність в постанові по справі про адміністративне правопорушення таких реквізитів, як реєстраційний номер облікової картки платника податків-боржника. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відсутність реєстраційного номера облікової картки платника податків (фізичної особи) утруднює здійснення виконавчих дій, але не унеможливлює їх. Державний виконавець відповідно до ст.11 Закону № 606 з метою захисту інтересів стягувача має право одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну. Таким чином, відсутність у постанові Ленінського районного суду м. Луганська зазначення реєстраційного номера облікової картки платника податків (фізичної особи), на думку суду, не дає підстав державному виконавцю для відмови в прийнятті до провадження виконавчого документа та відмови у відкритті виконавчого провадження. Таким чином, відсутність в постанові Ленінського районного суду м. Луганська від 30.01.2014 у справі № 437/1395/14-п реєстраційного номера облікової картки платника податків-боржника, не давала підстав державному виконавцю для відмови у відкритті виконавчого провадження. За таких обставин суд приходить до висновку про безпідставність відмови у відкритті виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] на користь Луганської митниці Міндоходів витрати за зберігання майна у сумі 38,40 грн. за постановою Ленінського районного суду м. Луганська від 30.01.2014 по справі № 437/1395/14-п. Оскільки в судовому засіданні встановлений факт порушення прав позивача у спірних правовідносинах, суд, оцінивши надані позивачем докази, дійшов висновку, що вимоги позивача, підлягають у задоволенню в частині скасування постанови ВП № 42433921 від 06.03.2014 про відмову у відкритті виконавчого провадження щодо стягнення з [PERSON] на користь Луганської митниці Міндоходів витрати за зберігання майна у сумі 38,40 грн. за постановою Ленінського районного суду м. Луганська від 30.01.2014 по справі № 437/1395/14-п. В цій частині вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Зважаючи на обставини справи, враховуючи положення статті 124 Конституції України щодо обов'язковості до виконання на всій території України Відділу державної виконавчої служби Стахановського міського управління юстиції від 25.10.2013 ВП № 40418772 про відмову у відкритті виконавчого провадження щодо стягнення з [PERSON] на користь Луганської митниці Міндоходів витрати за зберігання майна у сумі 38,40 грн. за постановою Ленінського районного суду м. Луганська від 30.01.2014 по справі № 437/1395/14-п, оскільки саме такий спосіб захисту порушених прав позивача відповідає об'єкту порушеного права і, на думку суду, у спірних правовідносинах є достатнім та необхідним. Скасування у судовому порядку постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження автоматично обумовлює обов'язок відповідача за Законом України "Про виконавче провадження" здійснити дії по відкриттю виконавчого провадження з виконання в примусовому порядку постанову Ленінського районного суду м. Луганська від 30.01.2014 по справі № 437/1395/14-п від 05.09.2013 та провести дії, спрямовані на виконання рішення суду. Позовні вимоги про визнання незаконними дій відповідача суд вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню у зв'язку з тим, що вчинення дій суб'єктом владних повноважень є способом реалізації наданої суб'єкту владних повноважень компетенції. Здійснення дії являє собою процес реалізації наданих законом функцій суб'єкту владних повноважень. Самі по собі дії не тягнуть за собою будь-яких правових наслідків для особи. Правові наслідки для позивача несе акт індивідуальної дії -постанова про зупинення виконавчого провадження. Саме вона має вплив на його права та інтереси. Виходячи із завдань Кодексу адміністративного судочинства України, як то захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, судовий захист права може бути здійснений лише за умови наявності порушення для фізичної чи юридичної особи прав (чи інтересів). З огляду на зазначене, суд зазначає, що вимоги позивача в цій частині не підлягають задоволенню через відсутність порушення прав діями відповідача, а обраний позивачем спосіб захисту в цій частині також не відповідає об'єкту порушеного права. Питання про розподіл судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач згідно зі ст. 94 КАС України від сплати судового збору звільнений. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial