Рішення адміністративного суду від 2014-01-28 00:00:00+02

Позивач звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва, в якому просив суд визнати протиправними дії щодо відмови у зарахуванні трудового стажу роботи за період з 01.07.1978 року по 01.08.1992 року на посаді монтажника з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій у ВАТ «Домобудівний комбінат №3» до стажу роботи, що дає право на пільгову пенсію за вислугу років; зобов'язати зарахувати зазначений трудовий стаж до стажу роботи, що дає право на пільгову пенсію та призначити пенсію на пільгових умовах з часу звернення до територіального управління Пенсійного фонду України з 06.02.2013 року. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2013 року позов задоволено. Не погоджуючись із вказаною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу з підстав неповного з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати постанову Святошинського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2013 року та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволення позову. В судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити. Позивач у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги посилаючись на те, що судом першої інстанції було ухвалене законне та обґрунтоване рішення, а підстави для його зміни чи скасування відсутні. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 06 лютого 2013 року позивач звернувся до територіального управління Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Листом Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва від 08 квітня 2013 року №619/8-П позивачу відмовлено у призначенні пенсії, оскільки, серед іншого, посада, на якій працював позивач, не передбачена Списком №2. Разом з тим, в листі зазначено, що період роботи з 01.07.1987 року по 04.05.1999 року на посаді монтажника по монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій може бути зарахований до стажу роботи із шкідливими умовами праці за Списком №2 тільки до 21.08.1992 року, тобто до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року №442. Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що пільговий стаж позивача підтверджений уточнюючою довідкою, тому відповідач неправомірно відмовив у призначенні пенсії. Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав. Відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам. Відповідно до абз. 1 п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Як вбачається з трудової книжки позивача, в останній відсутні відомості, що робота позивача дає право на пільгову пенсію за списком №2. Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. №637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Відповідно до п. 1 зазначеного Порядку, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Відповідно до п. 20 зазначеного Порядку, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Згідно довідки ПАТ «Домобудівний комбінат№3» від 02.09.2013 року №212К позивач працював повний робочий день в Будівельно - монтажному управлінні №2 ВАТ «Домобудівний комбінат №3» і за період з 01.07.1974 року по 04.05.1999 року виконував роботи на новому будівництві крупно - панельних житлових будинків, за професією (посадою): монтажник з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій, яка дає право на пенсію на пільгових умовах, що передбачена Списком №2 розділ ХХVІІ «Будівництво, реконструкція, технічне переоснащення, реставрація і ремонт будинків, споруд та об'єктів» підрозділ А, код 2290000а КП 14612, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року №162. Зазначена довідка видана на підставі наказів, карточки Т-2 та облікових рахунків. Також, згідно матеріалів пенсійної справи, разом з заявою про призначення пенсії позивачем було надано уточнюючу довідку ПАТ «Домобудівний комбінат №3» від 27.11.2012 року №159К в якій зазначено, що останній працював повний робочий день з 01.07.1978 року по 05.05.1999 року монтажником з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій. Згідно підрозділу А розділу XXIX Списку №2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, робота в яких надає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 р. №1173, підрозділу 2290000а-14612 розділу XXVII Списку N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких надає право на пенсію за віком (через старість) на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 р. №10, підрозділу 2290000а-14612 розділу ХХVII Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року №162 монтажники по монтажу стальних і залізобетонних конструкцій віднесені до Списку №2. Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 р. №383 затверджений Порядок застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 р. за №1451/11731). Пунктом 10 вказаного Порядку передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92. Відповідно до п. 10 зазначеного Порядку для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637. Таким чином, колегія суддів вважає, що позивач у період з 01.07.1978 року по 01.08.1992 року виконував роботу монтажника по монтажу стальних і залізобетонних конструкцій, яка дає право на призначення пенсію на пільгових умовах, та стаж якої перевищує 12 років 6 місяців. Відповідно до частини першої статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Аналогічні права відповідача закріплені в пункті 38 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 р. №22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за N 1566/11846). Згідно матеріалів пенсійної справи, актом про результати перевірки достовірності пільгової довідки від 25.12.2013 року №25.12.2012 року, виданої для призначення пенсії позивачу ВАТ «Домобудівний комбінат №3» не встановлені порушення. Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Разом з тим, колегія суддів вважає, що задовольняючи позов суд першої інстанції безпідставно визнав протиправними дії відповідача щодо відмови у зарахуванні трудового стажу роботи на зазначеній посаді за період з 01.07.1987 року по 01.08.1992 року, оскільки згідно листа Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва від 08.04.2013 року №619/8-П цей період зарахований останнім до стажу роботи із шкідливими умовами праці за Списком №2. Відповідно до пункту 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 р. №22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за N 1566/11846), днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший. Таким чином, колегія суддів вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, відповідно до пункту 1 статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні постанови неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, в зв'язку з чим постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про часткове задоволення позову.

Результат розгляду: partial