Рішення адміністративного суду від 2014-01-28 00:00:00+02

До суду надійшов адміністративний позов [PERSON] до Сімферопольської міської ради про визнання протиправною бездіяльності суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії. Позовні вимоги мотивовані тим, що 23.09.2003 року між ним та відповідачем укладено договір оренди земельної ділянки, площею 0,0220 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] строком на три роки для розташування торгівельного павільйону у тимчасових конструкціях. Постановою Залізничного районного суду м. Сімферополя від 28.07.2006 року за ним визнано право власності на торгівельний павільйон, загальною площею 286,2 кв.м по [ADDRESS]. 02 квітня 2013 року він звернувся до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення та передачі в оренду строком на 49 років земельної ділянки, площею 0,0220 га по [ADDRESS] зі зміною цільового призначення. Листом № Ш-2554 від 29.04.2013 року відповідач повідомив, що до клопотання потрібно додати графічні матеріали, копію паспорта та правовстановлюючі документи на об'єкт нерухомості. Після усунення зазначених недоліків він знов звернувся до відповідача з відповідним клопотанням, однак листом від 02.09.2013 року Сімферопольська міська рада рекомендувала йому ще раз звернутись з клопотанням вказавши цільове призначення з урахуванням призначення об'єкта нерухомості. Позивач вважає зазначені дії відповідача необґрунтованими та протиправними. На підставі наведеного, просив визнати протиправною бездіяльність Сімферопольської міської ради щодо не розгляду та неприйняття у встановлений законом строк рішення за клопотанням від 08.08.2013 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування, площею 0,0220 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] строком на 49 (сорок дев'ять) років для обслуговування торгівельного павільйону площею 286,2 кв.м; зобов'язати Сімферопольську міську раду розглянути на найближчому пленарному засіданні клопотання від 08 серпня 2013 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування, площею 0,0220 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] строком на 49 (сорок дев'ять) років для обслуговування торгівельного павільйону площею 286,2 кв.м. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача до судового засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи сповіщений належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази, допитавши у судовому засіданні свідка, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши всі матеріали в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Судовим розглядом встановлено, що 23.09.2003 року між Сімферопольською міською радою та Приватним підприємцем [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки, площею 0,0220 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] строком на три роки для розташування торгівельного павільйону у тимчасових конструкціях (а.с. 9-14). Постановою Залізничного районного суду м. Сімферополя від 28 липня 2006 року за [PERSON] визнано право власності на торговий павільйон, загальною площею, 286,2 кв.м по [ADDRESS], як на стаціонарний об'єкт (а.с. 15-16). Частиною першою статті 3 Земельного кодексу України закріплено, положення про те, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Згідно частин шостої та сьомої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. 08.08.2013 року фізична особа підприємець [PERSON] звернувся до Сімферопольської міської ради з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування, площею 0,0220 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] строком на 49 (сорок дев'ять) років для обслуговування торгівельного павільйону. Листом Управління з питань регулювання земельних відносин Сімферопольської міської ради від 02.09.2013 року ФОП [PERSON] було рекомендовано звернутись із клопотанням до міської ради, зазначивши цільове призначення з урахуванням призначення об'єкту нерухомості. Згідно пункту "в" частини першої статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу. Пунктами 1, 2, 4 частини першої статті 123 Земельного кодексу України встановлено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання). Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу. Відповідно до частини другої статті 123 Земельного кодексу України, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. Згідно частини третьої статті 123 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. З наявного у матеріалах справи клопотання вбачається, що позивач просить передати йому земельну ділянку, для обслуговування торгівельного павільйону, проте як відповідно до наявного у матеріалах справи договору оренди земельна ділянка, площею 0,0220 га, розташована за адресою: [ADDRESS] передавалась позивача для розміщення торгівельного павільйону, а не для його обслуговування. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що право власності на нежитлову будівлю, торгівельний павільйон, розташований за адресою: [ADDRESS] зареєстрований за [PERSON], як за фізичною особою, проте як з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування, площею 0,0220 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] строком на 49 (сорок дев'ять) років для обслуговування торгівельного павільйону звертається фізична особа-підприємець [PERSON]. З наведеного вбачається, що Сімферопольська міська рада при розгляді клопотання ФОП [PERSON] про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування, площею 0,0220 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] строком на 49 (сорок дев'ять) років для обслуговування торгівельного павільйону діяла відповідності до чинного законодавства. На підставі наведеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] до Сімферопольської міської ради про визнання протиправною бездіяльності суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії, у зв'язку з необґрунтованістю. У зв'язку з тим, що у задоволенні адміністративного позову відмовлено, суд не знаходить підстав для стягнення з відповідача судового збору. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied