Рішення адміністративного суду від 2014-02-17 00:00:00+02

13.01.2014р. Державна податкова інспекція у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області звернулася з позовом до Суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи [PERSON] та просить припинити підприємницьку діяльність відповідача. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області як платник податків та інших обов'язкових платежів, проте при здійсненні своєї діяльності порушує вимоги діючого законодавства, а саме: з липня 2010 року відповідач не подає декларації та документи податкової звітності, тобто більше одного року. Ухвалою суду від 16.01.2014 року відповідачу було запропоновано у строк до 30.01.2014 року надати до суду заперечення на позов або заяву про визнання позову; документи, що посвідчують статус підприємця. Відповідач у встановлені судом строки письмових заперечень або заяву про визнання позову не надав, про відкриття скороченого провадження по даній справі був повідомлений належним чином відповідно до вимог ч. 11 ст.35 Кодексу адміністративного судочинства України, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.(а.с. 16). У відповідності до вимог ч. 11 ст.35 Кодексу адміністративного судочинства України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 40 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що особи, які беруть участь у справі, зобов'язані під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження), роботи, служби. У разі неповідомлення про зміну адресу повістки надсилається їм за останньою адресою і вважається врученою. Пунктом 3 ч. 1 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо припинення за зверненням суб'єкта владних повноважень юридичних чи фізичних осіб-підприємців у випадках, передбачених законом. Відповідно до ч. 4 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення. Згідно до п. 2 ч. 5 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України справа повинна бути розглянута у порядку скороченого провадження не пізніше трьох днів з дня закінчення строку, передбаченого частиною третьою цієї статті, якщо до суду не було подано заперечення відповідача та за умови, що справа розглядається судом за місцезнаходженням відповідача. Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, суд находить підстави достатніми для задоволення позову, виходячи з наступного. Пунктом 7 ч.1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суб'єктом владних повноважень - є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України позивачем є особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України. Частиною 2 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства визначено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. З 01.01.2011р. набрав чинності Податковий кодекс України. З урахуванням того, що за даним позовом правовідносини виникли до набрання чинності Податковим кодексом України та те, що позивач звернувся з позовними вимогами до адміністративного суду після набрання чинності вказаним вище Кодексом, до даних правовідносин слід застосовувати законодавство, яке було чинне на час виникнення спору та законодавство, яке є чинним на момент розгляду цієї справи. Відповідно до статті 11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» (чинної на момент виникнення правовідносин по цій справі) органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядок встановлений законами України, мають право звертатися до судових органів із заявою (позовною заявою) про скасування державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності. Відповідно до п.20.1.37 статті 20 Податкового кодексу України № 2755-VІ від 02.12.2010р. органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо припинення юридичної особи та підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця. Тобто, позивач - орган державної податкової служби є суб'єктом владних повноважень, який у спірних правовідносинах реалізує надані йому владні управлінські функції та має право звертатися до суду з відповідними позовними вимогами щодо припинення юридичної особи та припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця. Відповідно до ч. 1 пункту 2 статті 9 Закону України «Про систему оподаткування» (чинної на момент виникнення правовідносин по цій справі), платники податків і зборів (обов'язкових платежів) зобов'язані подавати до державних податкових органів та інших державних органів відповідно до законів декларації, бухгалтерську звітність та інші документи і відомості, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів (обов'язкових платежів). Аналогічний обов'язок платників податків встановлений і п. 49.2 статті 49 Податкового кодексу України, яким визначено, що платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді. Так, судом встановлено, що Суб'єкт підприємницької діяльності-фізична особа [PERSON] зареєстрований 16.04.2008р. та перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області як платник податків та інших обов'язкових платежів, що підтверджується копією Витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 13.11.2013 року №665468 та іншими матеріалами справи (а.с.4, 5,6). Відповідно до довідки Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 18.11.2013 року № 8440/10 Суб'єкт підприємницької діяльності-фізична особа [PERSON] з липня 2010 р. не подає до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області податкові декларації та інші документи, пов'язані з обчисленням та сплатою податків і зборів, що є порушенням ст. 9 Закону України «Про систему оподаткування» (чинного на момент виникнення правовідносин), а також ст. 49 Податкового кодексу України. (а.с. 7). Заборгованість по податковому боргу зі сплати податків, зборів та обов'язкових платежів у відповідача відсутня, що підтверджується довідкою від 18.11.2013 року № 8440/10 (а.с. 7). Пунктом 11.10 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588 зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 29.12.2011р. № 1562/20300, який набрав чинності з 06.01.2012р., передбачено, що якщо платник податків не має заборгованості перед бюджетом, та у разі: неподання протягом одного року в органи державної податкової служби податкових декларацій, документів податкової звітності; якщо установчі документи суперечать чинному законодавству; провадження діяльності, яка суперечить установчим документам та законодавству; наявності в Єдиному державному реєстрі запису про відсутність юридичної особи за вказаним її місцезнаходженням; наявності в органу державної податкової служби передбачених законами України інших підстав для постановлення судового рішення щодо припинення (ліквідації) чи скасування державної реєстрації суб'єкта господарювання, то керівник органу державної податкової служби приймає рішення у вигляді розпорядження відносно платника податків про звернення до суду або господарського суду із заявою (позовною заявою) про винесення судового рішення щодо припинення юридичної особи чи підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, відміни державної реєстрації припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, скасування державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи. Так, на виконання вищезазначеного Порядку, позивачем було прийнято розпорядження від 09.12.2013р. № 18 про звернення до Дніпропетровського окружного адміністративного суду щодо припинення підприємницької діяльності Фізичних осіб-підприємців, в тому числі і Суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи [PERSON] (а.с.4). Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» підставами для постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця є, зокрема, неподання протягом року органам державної податкової служби декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону. Оскільки судом встановлений факт неподання відповідачем документів фінансової звітності, а саме: з липня 2010 року до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області відповідачем не подавалися податкові декларації та інші документи, пов'язані з обчисленням та сплатою податків і зборів, то позовні вимоги Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області до відповідача про припинення підприємницької діяльності є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, у яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати з відповідача не стягуються.

Результат розгляду: granted