Рішення адміністративного суду від 2014-03-05 00:00:00+02

З позовом до суду звернулась державна податкова інспекція у Київському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області до фізичної особи-підприємця [PERSON] про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця. На адресу відповідача була направлена ухвала про відкриття скороченого провадження від 14.02.2014 року, яку відповідач отримав 20.12.2013 року, про що свідчить підпис на повідомленні про вручення поштового відправлення. Разом з тим, у строк, встановлений ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, від відповідача не надійшло до суду заперечень проти позову або заяви про визнання позову. Дослідивши наявні в справі письмові докази суд доходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з наступних підстав. Виходячи зі змісту пункту 7 частини 1 статті 3 КАС України та ст. 20 Податкового кодексу України державна податкова інспекція як орган державної влади, який, звертаючись із відповідним позовом до суду, здійснює владні управлінські функції, виступає суб'єктом владних повноважень. Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом. ФОП [PERSON] стоїть на обліку у ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області від 07.02.2005 року №25560000000007766. Згідно з актом про результати перевірки дотримання вимог податкового законодавства № 875/17-02 від 08.11.2013 року, встановлено що ФОП [PERSON] з 01.01.2012 року не надає до ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області податкових декларації, розрахунків, інших документів податкової звітності, які зобов'язаний надавати згідно з чинним законодавством, які б свідчили про його діяльність як суб'єкта підприємницької діяльності. Судом встановлено, що відповідно до довідки ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області реєстраційний номер 10588/17-02 від 12.11.2013 року по особистим карткам заборгованості по податкам добюджету у відповідача немає. Розрахункових рахунків за даними позивача в банківських установах за підприємцем не значиться. Відповідно до п.8 ст.19 Господарського Кодексу України усі суб'єкти господарювання зобов'язані здійснювати первинний (оперативний) та бухгалтерський облік результатів своєї роботи, складати статистичну інформацію, а також надавати відповідно до вимог закону фінансову звітність та статистичну інформацію щодо своєї господарської діяльності та інші дані, визначені законом. Згідно з п.16.1.3 ст.16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний: подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів. Відповідно до п.п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця; календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя); календарному року, крім випадків, передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року; календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним; календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - підприємців - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року. Згідно з ч. 4 п. 2 ст. 38 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» від 15.05.2003р. №755-ІV, неподання протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону є підставою для прийняття судового рішення про припинення юридичної особи. При цьому, припинення юридичної особи як наслідок неподання податкових декларацій та документів бухгалтерської звітності закон встановлює не залежно від причин неподання такої інформації. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги доведені, обґрунтовані, відповідають чинному законодавству та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.49 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» суд, який постановив рішення про припинення юридичної особи, в день набрання таким рішенням законної сили направляє його копію державному реєстратору за місцем реєстрації юридичної особи для внесення до Єдиного державного реєстру запису про судове рішення щодо її припинення.

Результат розгляду: granted