Рішення адміністративного суду від 2014-02-26 00:00:00+02

13.04.2011 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати дії відповідача неправомірними, зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії та виплатити недоплачену пенсію із застосуванням показника заробітної плати в середньому на одну особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески починаючи з 01.02.2010 року та яка відповідно до Закону враховується для обчислення пенсії за 2009 рік, на підставі ст.ст. 40,42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Постановою суду позов задоволено. Визнано дії відповідача неправомірними. Зобов'язано відповідача перерахувати та виплатити позивачу недоплачену пенсію з застосуванням показника заробітної плати в середньому на одну особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до закону враховується для обчислення пенсії за 2009 рік, за перерахунком пенсії на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01.03.2010 року. Не погодившись із постановою суду, її оскаржив відповідач, який, покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить постанову суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог скасувати та прийняти нову постанову по справі про відмову в позові, з підстав викладених в апеляційній скарзі. Зокрема зазначає, що Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року зміни, що внесені до статей 40 та 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» були визнані неконституційними, а рішення щодо відновлення дії зазначеної норми в попередній редакції не приймались. У зв'язку з цим перерахунки пенсій проводились відповідно до пп.3 п. 11 постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року №530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян». Відповідно до п.3 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке прийнято у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених пунктами 1,2 ч.1 ст.183-2 цього Кодексу. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав. Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши підстави і межі апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає. Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач отримує пенсію за віком, продовжує працювати та знаходиться на пенсійному обліку у відповідача. У квітні 2011 року позивач як працюючий пенсіонер, звертався із заявою до відповідача про проведення перерахунку пенсії на підставі ст.ст. 40, 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії. Такий перерахунок пенсії позивача, як встановлено матеріалами справи, відповідач провів із застосуванням цього показника за 2007 рік. Задовольняючи позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення на підставі Постанови КМУ від 28.05.2008 року № 530 «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», де передбачено, що у разі, якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, проводиться перерахунок пенсії з урахуванням не менше ніж 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія. За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині 1 статті 40 Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, календарний рік, що передує року перерахунку пенсії. При цьому, колегія суддів вважає що даний позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Частиною четвертою статті 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон № 1058-IV) встановлено, що в разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Кожний наступний перерахунок пенсії провадиться не раніш як через два роки після попереднього перерахунку з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону. Аналіз наведеної норми дає підстави вважати, що показник заробітної плати для перерахунку пенсії визначається за двома можливими методами за вибором пенсіонера. За першим методом розрахунок пенсії здійснюється із тієї заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія. При застосуванні другого методу змінюються лише ті показники розрахунку заробітної плати, на які здійснюється посилання в цій нормі (за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону). За змістом частини першої статті 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. Слова «за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року» означають, що враховується вся заробітна плата, у тому числі і та, яку отримував пенсіонер після призначення пенсії. Заробітна плата для обчислення пенсії в обох випадках розраховується за формулою, наведеною в частині другій статті 40 Закону № 1058-IV: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + КзN); К - кількість місяців страхового стажу, за які розраховано коефіцієнти заробітної плати (доходу) застрахованої особи. На підставі наведеного можна дійти висновку, що заробітна плата, яку отримував пенсіонер, продовжуючи працювати після призначення йому пенсії, має значення для визначення додаткових коефіцієнтів заробітної плати за кожний відпрацьований місяць після призначення пенсії. Таким чином, у наведеній формулі обчислення заробітної плати Зп = Зс х (Ск : К) змінними показниками є (Ск : К). Зі змісту частини четвертої статті 42 Закону № 1058-IV вбачається, що при обчисленні заробітної плати для перерахунку пенсії можуть бути змінені показники заробітної плати за періоди страхового стажу після призначення пенсії, але не визначено, за який календарний рік береться середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України. Виходячи з буквального тлумачення частини другої статті 40 Закону № 1058-IV цей показник повинен бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії. Зважаючи на те, що пенсіонер має право обрати метод обчислення заробітної плати для перерахунку пенсії, в тому числі і з урахуванням заробітної плати, яку він отримував до моменту перерахунку пенсії, але не має права вимагати застосування показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за перерахунком пенсії, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Наведені висновки суду апеляційної інстанції узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду України з відповідного питання, висловленою зокрема у постанові цього Суду від 21.03.2012 року по справі № 21-449а11. З огляду на наведене апеляційні вимоги слід задовольнити, а оскаржувану постанову скасувати, як таку що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Результат розгляду: denied