Рішення адміністративного суду від 2014-01-22 00:00:00+02

25.11.2013 р. Державна податкова інспекція у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (надалі - позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи [PERSON] (надалі - відповідач) з позовними вимогами про припинення фізичної особи-підприємця [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що підставою для постановлення судового рішення щодо припинення фізичної особи-підприємця, зокрема, є неподання податкової звітності більше року. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо припинення за зверненням суб'єкта владних повноважень юридичних осіб чи підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців у випадках, передбачених законом, чи відміни державної реєстрації припинення юридичних осіб або підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців. Відповідач заперечень на позовну заяву не надав. Ухвалу про відкриття провадження у справі направлено на адресу відповідача, що вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців рекомендованим поштовим відправленням, однак 10.01.2014 р. конверт повернувся до суду у зв'язку з неможливістю вручення з незалежних від суду причин. Відповідно до частини 11 статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином. Суд вважає, що вжив усі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів. За таких підстав, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги Кодексу адміністративного судочинства України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи. Згідно пункту 2 частини 5 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України справа повинна бути розглянута у порядку скороченого провадження не пізніше трьох днів з дня закінчення строку, передбаченого для надання заперечень або заяви про визнання позову, якщо до суду не було подано заперечення відповідача та за умови, що справа розглядається судом за місцезнаходженням відповідача. Проаналізувавши матеріали адміністративного позову та додані до нього документи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особи-підприємець [PERSON] перебуває на обліку у Державній податковій інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області як платник податків та інших обов'язкових платежів. Відповідно до п.67.2 ст.67 Податкового кодексу України контролюючі органи в установленому законом порядку мають право звертатися до суду про винесення судового рішення щодо припинення юридичних осіб або підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців. Приписами ст. 49.2. Податкового кодексу України, встановлено, що платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді. Згідно до ч.2 статті 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних і фізичних осіб-підприємців», підставою для постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця є неподання протягом року органам доходів і зборів податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону. Відповідно до п.п. 16.1.2, 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний вести у встановленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів. Згідно ст. 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця проводиться у разі: прийняття фізичною особою - підприємцем рішення про припинення підприємницької, смерті фізичної особи - підприємця, постановлення судового рішення про оголошення фізичної особи померлою або визнання безвісно відсутньою, постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця. Фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців запису про державну реєстрацію про припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця. У відповідності до п.11.10 Порядку обліку платників податків і зборів від 09.12.2011 № 1588, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 09.12.2011 N 1588, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2011 р. за N 1562/20300, якщо платник податків не має заборгованості перед бюджетом та у разі неподання протягом одного року в органи державної податкової служби податкових декларацій, документів податкової звітності; якщо установчі документи суперечать чинному законодавству; провадження діяльності, яка суперечить установчим документам та законодавству; наявності в Єдиному державному реєстрі запису про відсутність юридичної особи за вказаним її місцезнаходженням; наявності в органу державної податкової служби передбачених законами України інших підстав для постановлення судового рішення щодо припинення (ліквідації) чи скасування державної реєстрації суб'єкта господарювання то керівник органу державної податкової служби приймає рішення у вигляді розпорядження відносно платника податків про звернення до суду або господарського суду із заявою (позовною заявою) про винесення судового рішення щодо припинення юридичної особи чи підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, відміни державної реєстрації припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, скасування державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи. Підпунктом 20.1.12 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України передбачено право контролюючих органів у випадках, встановлених законом, звертатися до суду щодо припинення юридичної особи та підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця. Згідно Довідки Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області №613 від 16.10.2013 р. остання податкова звітність відповідачем була надана 08.11.2002 р. Згідно інформації податкового органу заборгованості перед бюджетом відповідач не має. 21.10.2013 р. виконуючим обов'язки начальника контролюючого органу винесено розпорядження № 42-р про звернення із позовною заявою про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER]). Враховуючи, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними конкретними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, суд прийшов до висновку, що в позовній заяві наведені обставини, які підтверджуються достатніми доказами, які свідчать про обґрунтованість позовних вимог. На підставі викладеного, вимоги про припинення підприємницької діяльності відповідача з підстави неподання протягом року органам доходів і зборів податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону, правомірні та обґрунтовані, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Результат розгляду: granted