Рішення адміністративного суду від 2014-01-13 00:00:00+02

Командитне товариство "ТОВ "Запорізький автогенний завод" і Компанія звернулось до суду із позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 05.12.2013 № 0001242201, яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на загальну суму 367271,00грн. Ухвалою суду від 11.12.2013, відкрито провадження у адміністративній справі №808/9547/13-а та призначено до судового розгляду на 18.12.2013. В судовому засіданні оголошувались перерви. Судове засідання призначено на 13.01.2014. Відповідно до ст.160 КАС України, в засіданні 13.01.2014 судом проголошено вступну та резолютивну частини постанови і оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі. Відповідно до ст. 41 КАС України, у судовому засіданні здійснювалось повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: комплексу "Камертон". В судовому засіданні представник позивача підтримали позовні вимоги і з підстав, викладених у позові, просили задовольнити їх у повному обсязі. Обґрунтовуючи позовні вимоги, представники позивача зазначали, що висновок перевіряючих про відсутність правонаступників у ліквідованих підприємств-кредиторів є безпідставним, тому що строк пред'явлення векселів ще не настав. Твердження відповідача щодо безповоротної фінансової допомоги не відповідають дійсності, оскільки включення вказаних векселів до безнадійної кредиторської заборгованості неправомірним. Включення сум по векселям до інших доходів та нарахування податку на прибуток на такі доходи є безпідставним. Оплата по векселям буде здійснена у строк по пред'явленню. У разі відсутності акта на пред'явлення до оплати по строку векселя, заборгованість буде переведена у стан кредиторської заборгованості, та списана за рахунок прибутку протягом трьох років згідно п.14.1.11 ПКУ. Неправомірність донарахування податкового зобов'язання за наслідками перевірки обумовлює відсутність правових підстав для застосування штрафних санкцій згідно з нормами ПК України. Із огляду на вище викладене вважаємо, що податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя ГУ Міндоходів у Запорізькій області №0001242201 від 05.12.2013 року про сплату 367271 грн. грошового зобов'язання з податку на прибуток є протиправними, а тому підлягає скасуванню. Представник відповідача позов не визнав, надав суду письмові заперечення на позов. Зокрема, пояснив, що висновки фахівців податкової інспекції про порушення позивачем чинного законодавства, ґрунтуються на законодавстві, у зв'язку з чим вважає спірне податкове повідомлення-рішення законним та обґрунтованим. Вказав, що перевіркою встановлено, що згідно витягу з державного реєстру юридичних осіб векселедержатель ПК "Промгаз" - припинено діяльність 09.05.2005р. (код за ЄДРПОУ 30086621), стосовно ж державної реєстрації векселедержателя ПП "Промспецпоставка" (код за ЄДРПОУ 30557280") інформація відсутня. Тож, на момент ліквідації без правонаступництва кредитора (отримувача векселя) векселедавець повинен суму заборгованості за векселем включити до складу доходу як безповоротну фінансову допомогу відповідно до п.137.10 ст.137 ПКУ. Зважаючи на викладене, відповідач вказує на обґрунтованість винесеного податкового повідомлення-рішення, та просить у позові відмовити у повному обсязі. Проаналізувавши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного: Відповідно до ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Підставами для визнання незаконними (нечинними) актів в судовому порядку є невідповідність їх вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів фізичної особи, підприємства чи організації - позивача у справі. Як свідчать матеріали справи, 25 листопада 2013 року Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі м. Запоріжжя ГУ Міндоходів у Запорізькій області (далі - ДПІ) була проведена планова виїзна перевірка Командитного товариства "ТОВ "Запорізький автогенний завод" і Компанія з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 липня 2010 року по 31 грудня 2012 року, наслідки якої викладені в акті перевірки від 25 листопада 2013 року № 110/22-01/00204777 (надалі - акт перевірки). В ході проведеної перевірки встановлено за період з 01.04.2011 по 31.12.2012 КТ "Запорізький автогенний завод" задекларовано доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування у сумі 19 070 095 грн. Перевіркою повноти визначення доходів, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування за період з 01.04.2011 по 31.12.2012 встановлено його заниження на загальну суму 1 596 832 грн. в тому числі: 2 квартал 2011 року на суму 1 596 832 грн., 2-3 квартали 2011 року на суму 1 596 832 грн., 2-4 квартали 2011 року на суму 1 596 832 грн. Так, в ході проведення перевірки встановлено, що у Позивача станом на 01.07.2010 на рахунку 621 "Короткострокові векселі видані" обліковуються непогашені векселі, які залишаються непогашеними станом на 31.12.12р. на загальну суму 1 596 831,6 грн. КТ "Запорізький автогенний завод" має кредиторську заборгованість за непогашені векселі емітент КТ "Запорізький автогенний завод" у сумі 1 596 831,6 грн., у т.ч. за контрагентами. До перевірки не було надано договорів, які свідчать про передачу векселів іншому векселедержавцю, або інформації щодо зміни дати пред'явлення цих векселів. Відповідно до п. 85.2. Податкового кодексу платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки. Таким чином, оскільки Позивачем не надано після початку перевірки необхідних документів, що свідчать про передачу векселів іншому векселедержавцю, перевіряючими зроблено висновок, що станом на 01.04.2011 векселедержавцями цих векселів є ПК "Промгаз" (код за ЄДРПОУ 30086621) та ПП "Промспецпоставка" (код за ЄДРПОУ 30557280) Згідно витягу з державного реєстру юридичних осіб ПК "Промгаз" (код за ЄДРПОУ 30086621) - припинено діяльність 09.05.2005р. Стосовно державної реєстрації підприємства ПП "Промспецпоставка" (код за ЄДРПОУ 30557280") інформація відсутня. За висновками вищенаведеного акту перевірки відповідачем 05 грудня 2013 року прийняте спірне податкове повідомлення-рішення №0001242201, яким визначене (донараховане) грошове зобов'язання за платежем податок на прибуток на загальну суму 367271 грн. за не включення до інших доходів безнадійної кредиторської заборгованості за векселями на загальну суму 1596831,60 грн. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає висновки акту перевірки, на підставі яких прийняте оскаржуване податкове повідомлення-рішення, необґрунтованим, у зв'язку з чим приходить до висновку про протиправність прийнятого повідомлення-рішення виходячи з наступного. Згідно ст.135 Податкового кодексу України інші доходи включають: вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи. Відповідно до ст.14 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" вексель - цінний папір, який посвідчує безумовне грошове зобов'язання векселедавця або його наказ третій особі сплатити після настання строку платежу визначену суму власнику векселя (векселедержателю). Статтею 75 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі передбачено, що простий вексель містить: 1. назву "простий вексель", яка включена в текст документа і висловлена тією мовою, якою цей документ складений; 2. безумовне зобов'язання сплатити визначену суму грошей; 3. зазначення строку платежу; 4. зазначення місця, в якому повинен бути здійснений платіж; 5. найменування особи, якій або за наказом якої повинен бути здійснений платіж; 6. зазначення дати і місця видачі простого векселя; 7. підпис особи, яка видає документ (векселедавець). Відповідно ст.76 вказаного закону, документ, у якому відсутній будь-який з реквізитів, зазначених у попередній статті, не має сили простого векселя, за винятком випадків, зазначених нижче у цій статті. Згідно ст.38 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі держатель переказного векселя зі строком платежу на визначений день або у визначений строк від дати складання чи від пред'явлення повинен пред'явити вексель для платежу або в день, в який він підлягає оплаті, або в один із двох наступних робочих днів. Відповідно до ст. 4 Закону України від 5 квітня 2001 року N 2374-III "Про обіг векселів в Україні", зі змінами та доповненнями, видавати переказні й прості векселі можна лише для оформлення грошового боргу за фактично поставлені товари, виконані роботи, надані послуги. У разі видачі (передачі) векселя відповідно до договору припиняються грошові зобов'язання щодо платежу за цим договором та виникають грошові зобов'язання щодо платежу за векселем. Таким чином, у покупця - емітента простого векселя виникає зобов'язання сплатити певну суму, зазначену в простому векселі, і припиняються зобов'язання за договором купівлі-продажу. При цьому згідно з п. 138.4 ст. 138 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року N 2755-VI, із змінами та доповненнями (далі - ПКУ), витрати емітента простого векселя - покупця товарів (робіт, послуг), що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг, а отримувача векселя - для продавця товарів (робіт, послуг) дохід від реалізації товарів (від надання послуг, виконання робіт) визнається за датою переходу покупцеві права власності на такий товар (складення акта або іншого документа, оформленого відповідно до вимог чинного законодавства, який підтверджує виконання робіт або надання послуг) згідно з п. 137.1 ст. 137 ПКУ. Згідно з пп. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14 ПК У під безповоротною фінансовою допомогою слід розуміти суму заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності. Враховуючи вищенаведене, заборгованість векселедавця перед векселедержателем, за якою минув строк позовної давності, відноситься до безповоротної фінансової допомоги і на дату прострочення заборгованості за виданим векселем векселедавець суму, зазначену в векселі (якщо вексель є недисконтним та непроцентним), повинен включити до складу валового доходу. З огляду на приписи ч. 2 ст. 4 Закону України "Про обіг векселів в Україні" з моменту видачі векселів кредиторам зобов'язання з оплати поставленого такими контрагентами товару та послуг припинилися та виникли зобов'язання зі сплати за векселями. З матеріалів справи встановлено, що строк платежу по векселям від 22.03.2004 - по пред'явленню, але не раніше 22.03.2019, по векселям від 03.06.2002 - по пред'явленню, але не раніше 03.06.2017. Водночас суд зазначає, вимогами ст.ст. 11, 16 Уніфікованого закону передбачено, що будь-який переказний вексель (також і простий вексель), навіть без прямого застереження про наказ, може бути переданий шляхом індосаменту (передавального напису, що засвідчує перехід прав за цінним папером до іншої особи). Особа, яка володіє векселем, є законним держателем векселя, якщо право ґрунтується на безперервному ряді індосаментів. Тобто, зобов'язання за векселем допускає правонаступництво, навіть у разі ліквідації кредитора, оскільки вексель, як до ліквідаційної процедури, так і під час ліквідаційної процедури, може бути переданий на користь третьої особи. При цьому норми діючого законодавства не передбачають обов'язок векселедержателя повідомляти векселедателя про здійснення такого індосаменту. Як вставлено з матеріалів справи, підприємства ПК "Промгаз", ПП "Промспецпоставка" були зняті з обліку платників податку на додану вартість: ПП "Промспецпоставка" - 02.12.2005 , ПК "Промгаз" - 27.12.2004. Ліквідація ПК "Промгаз" та ПП "Промспецпоставка" не є підставою для припинення дії векселя, оскільки, вексель може бути переданий іншим особам на підставі індосаменту у відповідності до чинного законодавства України та може бути пред'явлений векселедержателем до оплати і надалі використовуватися в обігу згідно встановленого законодавства. Зобов'язання по оплаті векселя, в цьому випадку, ще не настали. Згідно з Женевською конвенцією 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні та прості векселі, вексель може бути виданий із строком платежу: "по пред'явленню, але не раніше зазначеної дати". Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, зазначені векселі до оплати не пред'являлися та не опротестовувалися. Крім того, відповідачем не досліджувався та встановлювався факт залишення у ліквідованих підприємств зазначених векселів або їх подальшої передачі. Таким чином, суд дійшов висновку, що факт ліквідації векселедержателя не впливає на вексельні зобов'язання, оскільки вексель не втрачає своєї правової сили та може бути переданий третій особі і надалі використовуватися в обігу. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність порушень приписів Податкового кодексу України встановлених перевіркою. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч.3 ст.2 КАС України). Частиною 1 ст. 11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно із ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суд оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності приходить до висновку, що відповідачем не доведено обставини встановлені в акті перевірки, докази позивача не спростовані. Таким чином, суд вважає що оспорюване податкове повідомлення-рішення прийнято відповідачем необґрунтовано, тобто без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, не розсудливо. Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Командитного товариства "ТОВ "Запорізький автогенний завод" і Компанія" підлягають задоволенню у повному обсязі. Доводи відповідача не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного. Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Результат розгляду: granted