Рішення адміністративного суду від 2014-02-03 00:00:00+02

08 січня 2014 року позивач фізична особа-підприємець [PERSON] звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держземагенства у Полтавській області, третя особа: Новосанжарська районна державна адміністрація Полтавської області про визнання протиправною відмову відповідача у поновленні договору оренди землі, укладеного 30.09.2008 між позивачем та відповідачем, зареєстрованого 15.12.2008 у Новосанжарському виїзному офісі Полтавського кущового реєстраційному офісі Полтавської регіональної філії ДЗК, про що у Державному реєстрі вчинено запис за № 040854500176; зобов'язання відповідача розглянути заяву з відповідним пакетом документів про поновлення договору оренди землі, подану у передбачений законодавством строк та належним чином оформлену. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначав, що відповідно до ст. 33 Закону України "Про оренду землі" має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі. Про свій намір продовжити договір оренди землі ФОП [PERSON] повідомив відповідача листом від 03.10.2013, у відповідь на який отримав повідомлення від 05.11.2013 про неможливість поновлення договору оренди землі у зв'язку з тим, що Головне управління Держземагенства у Полтавській області не є стороною договору оренди. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти позову, просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що Головне управління Держземагенства у Полтавській області не заперечує переважне право позивача на укладення договору оренди землі. Вказувала на те, що відповідно до розпорядження Новосанжарської районної державної адміністрації від 05.04.2004 позивачу передано земельну ділянку загальною площею 62,64 га, в тому числі, 42,28 га із земель запасу державної власності та 20,36 га не витребуваних земельних часток (паїв) та до клопотання про поновлення договору оренди землі ФОП [PERSON] додана технічна документація із землеустрою, що посвідчує право на земельну ділянку площею 62,64 га та визначено кадастровий номер на вищевказану земельну ділянку. Однак, Головне управління Держземагенства у Полтавській області має повноваження щодо передачі 42,28 га із земель запасу державної власності шляхом розроблення проекту відведення такої земельної ділянки. Представник третьої особи в судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні. У запереченнях посилався на те, що розпорядженням Новосанжарської районної державної адміністрації від 05.04.2004 позивачу передано, зокрема, земельну ділянку площею 20,36 га із не витребуваних земельних часток (паїв), пунктом 2 якого, зобов'язано позивача укласти договір оренди на вищевказану земельну ділянку та оформити матеріали встановлення меж в натурі (місцевості). Вказував, що ФОП [PERSON] заяву про укладення договору оренди землі на земельну ділянку площею 20,36 га, у встановлений законом термін до Новосанжарської районної державної адміністрації не подавав. Заслухавши пояснення представників сторін та представника третьої особи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) зареєстрований як фізична особа - підприємець, 05.06.2006 Новосанжаврською районною державною адміністрацією, номер запису про державну реєстрацію 2 574 000 0000 000921 (а.с. 7). Розпорядженням Голови Новосанжарської районної державної адміністрації від 05.04.2004 №207 "Про надання в оренду земельної ділянки" гр. [PERSON] надано в оренду земельну ділянку загальною площею 62,64 га ріллі, в тому числі 42,28 га із земель запасу державної власності,20,36 на невитребуваних земельних часток (паїв) на ділянці приватизації колективної власності бувшого КСП "Світанок" на території Стовбино-Долинської сільської ради терміном на 04 роки 11 місяців для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 24). 30.09.2008 між Новосанжарською районною державною адміністрацією (орендодавець) та гр. [PERSON] (орендар) укладено договір оренди землі, зареєстрованого 15.12.2008 у Новосанжарському виїзному офісі Полтавського кущового реєстраційному офісі Полтавської регіональної філії ДЗК, про що у Державному реєстрі вчинено запис за № 040854500176 (а.с. 12-17). Згідно умов цього договору в оренду передано в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Стовбино-Долинської сільської ради загальною площею 62,64 га, у тому числі ріллі 62,64 га. Пункту 8 цього ж договору передбачено, що після закінчення строку договору орендар має переважне право на поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Згідно пояснень позивача на виконання вищевказаних умов договору він завчасно до обумовленого строку звернувся до Головного управління Держземагенства у Полтавській області з наміром поновити дію договору на новий строк. Листом Головного управління Держземагенства у Полтавській області від 05.11.2013 №7062/900 позивачу повідомлено, що враховуючи те, що орендодавцями земельних ділянок, до вступу в дію з 01.01.2013 відповідних змін в законодавстві, були інші органи виконавчої влади, на підставі яких передано такі земельні ділянки в оренду, поновлення договору оренди землі Головним управлінням не є можливим, так як воно не є стороною договору оренди (а.с. 10). Позивач не погодився із такою відповіддю відповідача, вважає вищевказану відповідь фактичною відмовою у реалізації його переважного права на укладення (продовження) договору оренди землі, яка на його думку є протиправною та оскаржив її до суду. Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Надаючи оцінку позовним вимогам позивача, суд виходить із наступного. Відповідно до статті 25 Закону України "Про оренду землі" на позивача покладено обов'язок здійснити державну реєстрацію договору оренди землі. Статтею 210 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин, який підлягає державній реєстрації, є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Судом встановлено, що 30.09.2008 між Новосанжарською районною державною адміністрацією (орендодавець) та гр. [PERSON] (орендар) укладено договір оренди землі, який зареєстровано 15.12.2008 у Новосанжарському виїзному офісі Полтавського кущового реєстраційному офісі Полтавської регіональної філії ДЗК, про що у Державному реєстрі вчинено запис за № 040854500176, а тому п'ятирічний строк, на який його укладено, повинен рахуватися саме з 15.12.2008. Відповідно до вимог ст. 33 Закону України "Про оренду землі" по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. Представник позивача в ході судового розгляду пояснював, що 04.10.2013 позивач, завчасно, до спливу строку вищевказаного договору, звернувся із заявою та відповідним пакетом документів до Головного управління Держземагенства у Полтавській області з наміром поновити на новий строк дію договору оренди земельної ділянки земель сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 62,64 га, шляхом укладення додаткової угоди. Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" від 06.09.2012 № 5245-VI (набрав чинності 01.01.2013) внесено зміни до статті 122 Земельного кодексу України стосовно повноважень органів виконавчої влади щодо передачі земельних ділянок у власність або користування. Так, пунктом 4 статті 122 вказаного Кодексу повноваження щодо передачі ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або у користування для всіх потреб передано центральному органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальним органам. Відповідно до пункту 4.29 Положення про Головне управління Держземагенства у Полтавській області, зареєстрованого 09.07.2013 за №15881350000012858 (а.с.68-73), Головне управління Держземагенства у Полтавській області відповідно до покладених на нього завдань передає відповідно до закону земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або у користування для всіх потреб в межах області. Разом з тим, судом встановлено, що розпорядженням Новосанжарської районної державної адміністрації від 05.04.2004 №207 гр. [PERSON] надано в оренду земельну ділянку загальною площею 62,64 га ріллі, в тому числі 42,28 га із земель запасу державної власності та 20,36 га із невитребуваних земельних часток (паїв) на ділянці приватизації колективної власності бувшого КСП "Світанок" на території Стовбино-Долинської сільської ради терміном на 04 роки 11 місяців для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Отже, Головне управління Держземагенства у Полтавській області має повноваження щодо передачі позивачу 42,28 га із земель запасу державної власності. З аналізу вищенаведених норм та встановлених судом обставин, суд дійшов висновку, що позивач звернувся з питанням про поновлення раніше укладеного договору оренди землі, площею 42,28 га, сільськогосподарського призначення державної власності в установлений законом та договором строк до уповноваженого органу у відповідності із вищезазначеними змінами до земельного законодавства. При цьому, суд наголошує на тому, що позивач, 04.10.2013, звернувся до відповідача із заявою про поновлення на новий строк дії договору оренди земельної ділянки та відповідним пакетом документів, зокрема, технічною документацією із землеустрою, що посвідчують право на оренду земельних ділянок площею 62,64 га. Відповідно до частини 1 статті 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання). Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу. Згідно частини 2 статті 123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. Таким чином, суд прийшов до висновку про неможливість надання відповідачем в користування ФОП [PERSON] земельної ділянки сільськогосподарського призначення із земель запасу державної власності площею 42,28 га, без розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Відповідно до статті 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження. Пунктом 12 Порядку організації робіт та методика розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.02.2004, № 122, встановлено, що нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки передаються в розпорядження сільських, селищних, міських рад чи райдержадміністрацій з метою надання їх в оренду. Із пояснень представника третьої особи, судом встановлено та позивачем не заперечується, що ФОП [PERSON] із заявою щодо укладення договору оренди землі на земельну ділянку із невитребуваних земельних часток (паїв) на території Стовбино-Долинської сільської ради, площею 20,36 га до Новосанжарської районної державної адміністрації не звертався. Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно із частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Частиною першою статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Статтею 70 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору. Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Виходячи з вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що у відповідача відсутні підстави для поновлення договору оренди землі, укладеного 30.09.2008 між позивачем та відповідачем, зареєстрованого 15.12.2008 у Новосанжарському виїзному офісі Полтавського кущового реєстраційному офісі Полтавської регіональної філії ДЗК, про що у Державному реєстрі вчинено запис за № 040854500176. Враховуючи той факт, що судом встановлено відсутність підстави для поновлення договору оренди землі, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо розгляду заяви з відповідним пакетом документів про поновлення договору оренди землі, подану у передбачений законодавством строк та належним чином оформлену. За таких умов позовні вимоги фізичної особи-підприємця [PERSON] до Головного управління Держземагенства у Полтавській області, третя особа: Новосанжарська районна державна адміністрація Полтавської області є безпідставними, а заявлені вимоги не ґрунтуються на вимогах закону. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied