Рішення адміністративного суду від 2014-03-17 00:00:00+02

Позивач звернувся з адміністративним позовом до Чернівецької обласної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Держземагенства у Чернівецькій області в якому просив суд: визнати протиправною бездіяльність Чернівецької обласної державної адміністрації, яка полягає у неприйнятті Чернівецькою обласною державною адміністрацією рішення по суті заяв [PERSON] про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність протягом встановленого законом строку; Зобов'язати Чернівецьку обласну державну адміністрацію розглянути заяви [PERSON] про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та прийняти рішення у відповідності до ч.3 ст.128 Земельного кодексу України та ст.6 Закону України "Про місцеві державні адміністрації". Позовні вимоги обґрунтовані наступним. [PERSON] є власником 6 житлових котеджів, що знаходяться в [ADDRESS], будинки [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] та [NUMBER]. Зазначені житлові котеджі розташовані на земельній ділянці площею 0,70 га, яка знаходиться в користуванні позивача на підставі Договору оренди земельної ділянки від 12.11.2008 року, що зареєстрований у Вижницькому секторі Чернівецькій регіональній філії ДП "Центр ДЗК при Держкомземі України" про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 12.11.2008 року за №040881000023. Позивач, маючи намір скористатися правом, гарантованим йому ст.14 Конституції України щодо придбання вказаної земельної ділянки у власність шляхом викупу її із земель державної власності, звернувся до Чернівецької обласної державної адміністрації з відповідями заявами та всіма передбаченими законодавством документами. Зазначені заяви відповідач отримав 3 вересня 2013 року. Пізніше позивачем отримано від Головного управління Держземагенства у Чернівецькій області лист за вих. №1138/03/14-13 від 04.10.2013 року інформаційно-рекомендаційного характеру, що за своїм змістом та формою не є актом індивідуальної дії, тобто розпорядженням Чернівецької обласної державної адміністрації, і не вирішує порушеного у заяві питання, у спосіб встановлений ч.3 ст.128 Земельного кодексу України та ст.6 Закону України "Про місцеві державні адміністрації". Позивач вважає, що протиправна бездіяльність відповідача полягає у тому, що всупереч вимог ст.128 Земельного кодексу України Чернівецькою обласною державною адміністрацією протягом місячного строку заява позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність по суті та належним чином не бала розглянута, оскільки відповідачем, за результатами розгляду такого звернення, не видано відповідного розпорядження про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність або про мотивовану відмову у видачі такого дозволу. Відповідач, не погоджуючись із позовними вимогами надав суду письмові заперечення в яких зазначив, що Головне управління Держземагенства в Чернівецькій області за результатами розгляду шести заяв [PERSON] від 3 вересня 2013 року до облдержадміністрації щодо викупу згаданих земельних ділянок направило позивачу відповідь від 4 жовтня 2013 року №1143/03/14-13. У відповіді територіальний орган Держземагенства в Чернівецькій області надав роз'яснення, що для прийняття облдержадміністрацією рішення щодо продажу [PERSON] земельних ділянок площею 0,05 га [ADDRESS], площею 0,024 га [ADDRESS], площею 0,05 га [ADDRESS], площею 0,05 га [ADDRESS], площею 0,05 га [ADDRESS], площею 0,05 га [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового котеджу, які розташовані на території Мигівської сільської ради Вижницького району, користувачу земельної ділянки площею 0,70 га, кадастровий номер 7320585000:01:001:0638 [PERSON] необхідно замовити та виготовити у суб'єкта господарської діяльності з проведення робіт із землеустрою документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки та сформувати за вказаними у заявах окремих будівель окремі земельні ділянки на тих самих умовах. Після оформлення у встановленому порядку права на сформовані земельні ділянки, стане можливим набуття у власність земельних ділянок шляхом викупу. Відповідач вважає, що облдержадміністрація та Головне управління Держземагенства в Чернівецькій області діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, письмових заперечень на адміністративний позов не надала. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача та третьої особи в судовому засіданні заперечували проти позовних вимог та просили суд відмовити у їх задоволенні у повному обсязі з підстав викладених в запереченні відповідача. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід задовольнити частково з таких підстав. Судом встановлено такі обставини у справі та відповідні їм правовідносини. 12 листопада 2008 року між Вижницькою районною державною адміністрацією (орендодавець) та [PERSON] (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки. Згідно предмету договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для будівництва житлового котеджу для ведення сільського зеленого туризму, яка знаходиться на території Мигівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області. Строк дії договору 5 (п'ять) років (а.с. 8-11). [PERSON] є власником 6 житлових котеджів, що знаходяться в [ADDRESS], будинки [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] та [NUMBER], що підтверджується свідоцтвами про право власності на нерухоме майно, що видані виконавчим комітетом Мигівської сільської ради Вижницького району: серії САЕ №443195 від 28.12.2011 року, серії САЕ №636847 від 31.10.2012 року, серії САЕ №443053 від 04.11.2011 року, серії САС №933901 від 10.08.2011 року, серії САС № 933665 від 21.04.2011 року, а також свідоцтво про право власності серії ЯЯЯ №892376, що видане Реєстраційною службою Вижницького районного управління юстиції 24.07.2013 року (а.с. 12-17). [PERSON] звернулась із заявами до Чернівецької обласної державної адміністрації в яких просила надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність шляхом викупу громадянці [PERSON] земельної ділянки площею 0, 024 га для будівництва житлового котеджу [ADDRESS], земельної ділянки площею 0,05 га для будівництва житлового котеджу [ADDRESS], земельної ділянки площею 0,05 га для будівництва житлового котеджу [ADDRESS], земельної ділянки площею 0,05 га для будівництва житлового котеджу [ADDRESS], земельної ділянки площею 0,05 га для будівництва житлового котеджу [ADDRESS], земельної ділянки площею 0,05 га для будівництва житлового котеджу [ADDRESS], які знаходяться на території Мигівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області за межами населеного пункту, з земель рекреаційного призначення, зазначені заяви відповідач отримав 03.09.2013 року(а.с.18-24). 04.10.2013 року Головне управління Держземагенства у Чернівецькій області надіслало на адресу представника позивача лист в якому зазначено: пропонуємо користувачу земельної ділянки площею 0,70 га, кадастровий номер 7320585000:01:001:0638 замовити та виготовити у суб'єкта господарської діяльності з проведення робіт із землеустрою, документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки та сформувати за вказаними у заявах окремих будівель окремі земельні ділянки на тих самих умовах. Після оформлення у встановленому порядку права на сформовані земельні ділянки, стане можливим набуття у власність земельних ділянок шляхом викупу(а.с. 25). До вказаних правовідносин слід застосувати такі положення закону. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Частиною 2 ст. 79-1 Земельного кодексу України передбачено можливість формування земельних ділянок (окрім іншого): у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок. Відповідно до ч.1 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Згідно ч.2 ст. 134 ЗК України, не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної або комунальної власності або права на них у разі розташування на земельних ділянках об'єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб. Виходячи зі змісту ч. 5 ст. 122 ЗК України у разі розташування земельних ділянок державної власності поза межами населених пунктів, їх передавання у власність або у користування здійснюють обласні державні адміністрації. Крім того, у відповідності до ст. 17 Земельного кодексу України, до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом. Згідно ст. 127 ЗК України органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, здійснюють продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) громадянам, юридичним особам та іноземним державам на підставах та в порядку, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч.2 ст. 128 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, зацікавлені у придбанні земельних ділянок у власність, подають заяву (клопотання) до відповідного органу виконавчої влади. У заяві (клопотанні) зазначаються: місце розташування земельної ділянки, її цільове призначення, розміри та площа, а також згода на укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки. До заяви (клопотання) додаються: документ, що посвідчує право користування земельною ділянкою (у разі його наявності), та документи, що посвідчують право власності на нерухоме майно (будівлі та споруди), розташоване на цій земельній ділянці (у разі наявності на земельній ділянці будівель, споруд); копія установчих документів для юридичної особи, а для громадянина - копія документа, що посвідчує особу. Відповідно до ст. 6 Закону України № 586-ХІУ від 09.04.1999 року "Про місцеві державні адміністрації", акти, в тому числі рішення, місцевих державних адміністрацій видаються у формі розпоряджень голови місцевої державної адміністрації. У відповідності до ст. 14 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Судом встановлено, що [PERSON] звернулась із заявами до Чернівецької обласної державної адміністрації в яких просила надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність шляхом викупу громадянці [PERSON] земельної ділянки площею 0, 024 га для будівництва житлового котеджу [ADDRESS], земельної ділянки площею 0,05 га для будівництва житлового котеджу [ADDRESS], земельної ділянки площею 0,05 га для будівництва житлового котеджу [ADDRESS], земельної ділянки площею 0,05 га для будівництва житлового котеджу [ADDRESS], земельної ділянки площею 0,05 га для будівництва житлового котеджу [ADDRESS], земельної ділянки площею 0,05 га для будівництва житлового котеджу [ADDRESS], які знаходяться на території Мигівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області за межами населеного пункту, з земель рекреаційного призначення, зазначені заяви відповідач отримав 03.09.2013 року(а.с.18-24). Частиною 3 ст. 128 Земельного кодексу України встановлено, що орган державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим або орган місцевого самоврядування у місячний строк розглядає заяву (клопотання) і приймає рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (якщо такий проект відсутній) та/або про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки (крім земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд) чи про відмову в продажу із зазначенням обґрунтованих причин відмови. Аналізуючи встановлені обставини справи, та законодавство яке врегульовує спірні правовідносини слід дійти висновку про те, що доводи наведені позивачем в адміністративному позові є обґрунтованими, оскільки відповідь Головного управління Держземагенства у Чернівецькій області лист за вих. № 1138/03/14-13 від 04.10.2013 року на заяви [PERSON] по своїй суті носить виключно інформаційно-рекомендаційний характер, та за своїм змістом і формою така відповідь не є актом індивідуальної дії. Іншими словами відповідь, яка була надана третьою особою не є розпорядженням Чернівецької обласної державної адміністрації і не вирішує порушеного у заявах питання, у спосіб встановлений ч. 3 ст. 128 ЗК України та ст. 6 Закону України "Про місцеві державні адміністрації". Слід також зазначити, що у поданих запереченнях, а так само в ході судового розгляду справи представник відповідача та третьої особи (окрім іншого) посилались на те, що заяви подані позивачем розглядались з дотриманням вимог Порядку Документообігу в апараті ОДА з питань земельних правовідносин (землекористування та відчуження земельних ділянок) (а.с.42). Суд погоджується з зазначеними доводами представника відповідача та третьої особи в частині того, що вказані заяви розглядались з дотриманням такого Порядку, що також і не заперечувалось позивачем. Однак зазначені доводи не спростовують того факту, що за результатами розгляду таких заяв відповідачем не було прийнято розпорядження, як того вимагають норми ч. 3 ст. 128 ЗК України та ст. 6 Закону України "Про місцеві державні адміністрації", що по своїй суті свідчить про протиправну бездіяльність відповідача. Що стосується позовної вимоги про зобов'язання Чернівецької обласної державної адміністрації розглянути заяви [PERSON] про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та прийняти рішення у відповідності до ч.3 ст.128 Земельного кодексу України та ст.6 Закону України "Про місцеві державні адміністрації", суд зазначає наступне. Відповідно до ст.1 Закону України "Про місцеві державні адміністрації", виконавчу владу в областях, районах, районах Автономної Республіки Крим, у містах Києві та Севастополі здійснюють обласні, районні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації. Місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади. Місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою. Особливості здійснення виконавчої влади у містах Києві та Севастополі визначаються окремими законами України. Згідно ст.2 Закону України "Про місцеві державні адміністрації", місцеві державні адміністрації в межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці забезпечують: 1) виконання Конституції, законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, інших органів виконавчої влади вищого рівня; 2) законність і правопорядок, додержання прав і свобод громадян; 3) виконання державних і регіональних програм соціально-економічного та культурного розвитку, програм охорони довкілля, а в місцях компактного проживання корінних народів і національних меншин - також програм їх національно-культурного розвитку; 4) підготовку та виконання відповідних бюджетів; 5) звіт про виконання відповідних бюджетів та програм; 6) взаємодію з органами місцевого самоврядування; 7) реалізацію інших наданих державою, а також делегованих відповідними радами повноважень. Дотримуючись принципів законності, поділу влади, а також компетенції, визначеної Конституцією та законами України, суд не має права перебирати на себе повноваження інших органів державної влади, зокрема організацію, повноваження та порядок діяльності місцевих державних адміністрацій встановленої Законом України "Про місцеві державні адміністрації". На думку суду, позивач звертаючись до суду з вимогою зобов'язати відповідача прийняти рішення (діяти) у відповідності до ч.3 ст.128 Земельного кодексу України та ст.6 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" - обрав неналежний спосіб захисту порушеного права, оскільки суд не може зобов'язати відповідача діяти на підставі виключно однієї норми Закону і вчиняти те, що в силу Закону останній зобов'язаний вчиняти. За таких обставин, адміністративний позов в зазначеній частині вимог підлягає частковому задоволенню, шляхом зобов'язання відповідача розглянути заяви [PERSON] про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність та прийняти відповідне рішення за результатами розгляду вказаних заяв, з підстав, які наведені судом вище. Згідно ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу. В ході судового розгляду справи позивачем доведено протиправну бездіяльності відповідача, а тому адміністративний позов як обґрунтований підлягає задоволенню частково. Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, а тому слід стягнути з Державного бюджету України на користь позивача судові витрати в сумі 54,81 грн. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial