Рішення адміністративного суду від 2014-01-17 00:00:00+02

У червні 2009 року [PERSON], у порядку адміністративного судочинства, звернулася до суду із позовними вимогами до Управління праці та соціального захисту населення Желєзнодорожної районної ради м. Сімферополя АРК (далі Управління) про стягнення недоотриманої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, мотивуючи позовні вимоги тим, що як мати малолітньої дитини - сина [PERSON], який народився [INFO], має право на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі не меншому прожиткового мінімуму, відповідно до статті 43 ЗУ від 18.01.2001 року №2240-III «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» (далі - Закон №2240-III). Однак відповідач призначив та виплачує їй спірну допомогу у значно меншому розмірі. З урахуванням наведеного, з посиленням на ст.ст. 6, 8, 17, 104 КАС України, позивач просив суд: визнати протиправною бездіяльність Управління в частині відмови у перерахунку та виплаті позивачці [PERSON] допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 18.02.2008 року в розмірі прожиткового мінімуму, як зазначено в ст. 43 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням»; стягнути з Управління на користю [PERSON] несплачену щомісячну грошову допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 18.02.2008 року по 08.06.2009 року включно в розмірі 8131,14 грн.; зобов'язати Управління щомісячно виплачувати [PERSON] допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі встановленому ст. 43 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку тимчасовою втратою працездатності та витратами. зумовленими народженням та похованням» за період з 01.06.2009 по [INFO]; (а.с. 3-7). Позивач декілька разів уточнював позовні вимоги та у заяві від 14.01.2014 року, остаточно просила суд: визнати незаконною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Желєзнодорожної районної ради м. Сімферополя в частині відмови виплачувати [PERSON] допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 17.06.2008 по [INFO] в розмірі, передбаченому статтею 43 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, пов'язаними з народженням та похованням; стягнути з Управління на користь [PERSON] не нараховану та невиплачену допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 01.01.2009 по [INFO] в розмірі 5456,95 грн. (а.с.159-161). Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просила позовні вимоги задовольнити з підстав, викладених в уточненій позовній заяві від 14.01.2014 року. Представник Управління Бичкова О.В., діючі на підставі довіреності, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просила у задоволенні позовних вимог [PERSON] - відмовити. Справа розглядається в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України. Вивчивши матеріали адміністративної справи, проаналізувавши усі наявні по справі докази та матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON], виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] (а.с.9). Позивачка працювала секретарем-референтом у Сімферопольській філії АКБ «Форум» та відповідно до наказу №15 к-в від 08.02.2008 року їй надано відпустку по догляду за дитиною до 3-х років з 18.02.2008 року (а.с. 16). Згідно довідки Управління ЖКГ Желєзнодорожної районної ради м. Сімферополя від 11.10.2009 року син [PERSON] проживає та зареєстрований разом з позивачкою (а.с. 10). [PERSON] є застрахованою особою в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування та у зв'язку з народженням [INFO] у неї сина [PERSON] та здійснення за ним догляду, перебувала на обліку в УПСЗН та з 18.02.2008 по [INFO] й отримувала допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що встановлено судовим рішенням (а.с. 143-145). За відомостями наданих представником відповідача довідок: за №845, позивачка [PERSON] отримувала допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з лютого 2008 року по грудень 2008 року у розмірі 130 грн. (а.с. 15); №845 позивачка [PERSON] отримувала допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку: з січня по травень 2009 року - 130 грн., з червня по жовтень 2009 року - 298,14 грн.; за листопад 2009 року - 340,83 грн., за грудень 2009 року - 340,83 грн.; з січня по березень 2010 року - 651,83 року; з квітня 2010 року по травень 2010 року - 666,83 грн.; за червень 2010 року - 599,61 грн.; з липня по вересень 2010 року - 603,61 грн.; за жовтень 2010 року - 622,61 грн.; за листопад 2010 року - 435,83 грн. (а.с.164). Не погодившись із зазначеним вище розрахунком Управління, [PERSON] звернулася до Залізничного районного суду м. Сімферополя АРК з вимогами про стягнення недоотриманої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Розглядаючи вимоги щодо стягнення на користь [PERSON] недоотриманої допомоги по догляду за дитиною за 17.06.2008 до 31.12.2008 рр., суд дійшов до наступних висновків. До 1 січня 2008 року відносини щодо виплати допомоги по догляду за дитиною регулювалися Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» від 21.11.1992 року № 2811-ХІІ, дія якого поширювалася на осіб, не застрахованих в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (стаття 13) та Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» від 18.01.2001 року № 2240-III, який поширював свою дію на застрахованих у зазначеній системі осіб. Розмір допомоги також визначався цими законами. Зокрема, статтею 43 Закону № 2240-III було передбачено, що допомога по догляду за дитиною надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом. Пунктом 25 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №107-VI низку положень Закону № 2240-III, у тому числі й статтю 43, було виключено. Водночас пунктом 23 зазначеного розділу Закону № 107-VI положення статті 13 Закону №2811-ХІІ щодо поширення його дії лише на осіб, не застрахованих в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, виключено, статтю ж 15 цього Закону викладено у редакції, відповідно до якої допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень. Конституційний Суд України Рішенням від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 у зв'язку з порушенням порядку прийняття змін та внесення доповнень до чинних законів визнав неконституційним пункт 25 розділу II Закону № 107-VI щодо зміни визначеного Законом № 2240-III правового регулювання відносин, пов'язаних із правом осіб, застрахованих в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, на матеріальне забезпеченням у разі народження дитини та необхідності догляду за нею. У зазначеному Рішенні Конституційний Суд України вказав на те, що застосований законодавцем у даному випадку порядок прийняття змін та внесення доповнень до чинних законів створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок - скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина. Отже, з часу проголошення Конституційним Судом України Рішення №10-рп/2008 відновили свою дію вищезазначені положення Закону №2240-III, зокрема й статті 42-44 цього Закону, щодо виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку особі, яка застрахована у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування. При цьому пункт 23 щодо внесення змін до Закону № 2811-ХІІ неконституційним не визнавався. Таким чином, у період із 22 травня по 31 грудня 2008 року існувало дві законодавчі норми щодо виплати допомоги по догляду за дитиною, а саме: стаття 43 Закону № 2240-III, яка врегульовувала питання щодо виплати допомоги особам, які застраховані в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, і стаття 15 Закону № 2811-ХІІ у редакції Закону №107-VI від 28 грудня 2007 року, яка поширювала свою дію на осіб (один з батьків дитини, усиновлювач, опікун, баба, дід або інший родич), які фактично здійснюють догляд за дитиною, незалежно від того, чи застраховані вони у зазначеній системі страхування (стаття 13 Закону № 2811-ХІІ). Оскільки встановлено, що спір виник з приводу виплати допомоги особі, яка застрахована у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, то за таких обставин суд дійшов висновку, що на відносини, пов'язані із виплатою допомоги такій особі у період із 22 травня по 31 грудня 2008 року поширюються норми спеціального Закону (яким є Закон № 2240-III), відповідно до статті 43 якого допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом, тому позовні вимоги [PERSON] у цієї частині підлягають задоволенню. Розглядаючи позовні вимоги у частині протиправності дій відповідача у період з 01.01.2009 до [INFO], суд дійшов до наступних висновків. Рішенням Конституційного суду № 10-рп/2008 визнано неконституційними низку положень Закону №107-VI, в тому числі й пункту 25 розділу II Закону № 107-VI щодо виключення статей 40-44 Закону № 2240-III. Пунктом 2 розділу ІІІ Закону № 107-VI було передбачено, що розділ II цього Закону діє до 31 грудня 2008 року. Таким чином, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення №10-рп/2008 відновили свою дію положення ст. ст. 40-44 Закону України № 2240-III, а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону № 2811-ХІІ. Оскільки у справі, що розглядається, суд встановив, що спір виник щодо виплати допомоги за період з 01.01.2009 до [INFO] особі, яка застрахована у системі соціального загальнообов'язкового державного соціального страхування, то за таких обставин суд дійшов висновку, що на відносини щодо виплати допомоги такій особі у зазначеному періоді поширюються норми спеціального закону (яким є Закон № 2240-III), а відтак позовні вимоги про протиправність дій відповідача за цей час є такими, що заслуговують уваги суду. Разом з тим, у позовній заяві позивачка [PERSON] просить суд стягнути з Управління на її користь недоплачену спірну допомогу у певній сумі - 5456,95 грн. Однак, суд не є розрахунковим органом та не уповноважений робити розрахунок недоплачених сум. Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Відповідно до статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання незаконним протиправним рішення суб'єкта владних повноважень і про скасування рішення, зобов'язання відповідача вчинити певні дії, іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. З урахуванням усього вищевикладеного у сукупності, суд дійшов до висновку, що порушені права позивача будуть захищені та відновлені шляхом визнання протиправними дій Управління праці та соціального захисту населення Желєзнодорожної районної ради м. Сімферополя Автономної Республіки Крим по виплаті [PERSON] за період з 17.06.2008 по [INFO] допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у заниженому розмірі; зобов'язання Управління зробити [PERSON], у відповідності зі статтею 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» перерахунок грошової допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 17.06.2008 по [INFO] та виплатити недоплачені за цей час суми цієї допомоги. З урахуванням усього вищевикладеного у сукупності, позовній вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. На підставі частини статті 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», Рішення Конституційного суду України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008,

Результат розгляду: partial