Рішення адміністративного суду від 2014-02-20 00:00:00+02

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 30.11.2011 року позов задоволено. Визнано незаконними дії Управління Пенсійного фонду України у м. Буча Київської області по нарахуванню позивачу державної та додаткової пенсії. Визнано дії відповідача неправомірними та зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у м. Буча Київської області з 01.02.2011 року провести перерахунок позивачу пенсії в розмірі, який відповідає ч. 4 ст. 54 Закону України від 28.02.1991р. № 796 „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" і не може бути меншим 8 мінімальних пенсій за віком, а також додаткової пенсії - відповідно до п.2 ч. 1 ст. 50 Закону - в розмірі 75% мінімальної пенсій за віком, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" із збільшенням її у 3,5 рази Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову про відмову у задоволенні позовних вимог повністю. Суд, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом першої інстанції встановлено, що позивач перебуває на обліку в УПФУ у м. Буча Київської області та має право на збільшення розміру пенсії відповідно до Постанови КМУ «Про збільшення розмірів пенсії деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 27 грудня 2005 р. № 1293 на 3,5 рази відповідно. Однак, вказаний висновок суду першої інстанції є таким, що суперечить положенням діючого законодавства. З матеріалів справи вбачається, що позивач перебуває на обліку в управлінні та одержує пенсію по II групі інвалідності, професійного захворювання пов'язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (Категорія 1), призначену відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796). Згідно з ч. 1 ст. 54 Закону № 796 пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажання громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків. Таким чином Постанова № 1293 застосовується до пенсій, призначених згідно з ч. 1 ст. 54 Закону № 796. Постановою № 1293 від 27.12.2005 року встановлено, що з 01.01.2006 року мінімальний розмір пенсії, передбачений ч. 4 ст. 54 не може бути нижчим: для інвалідів II групи, щодо яких встановлено причинний зв'язок з ЧАЕС, для учасників ліквідації аварії у 1986 році -500 грн. З 01.01.2008 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесені зміни до ч. 4 ст. 54, де визначено, що у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими, зокрема, для інвалідів по II групі інвалідності, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, учасники ліквідації аварії у 1986 році - 200% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 визнано неконституційними такі зміни вищезазначеного Закону. Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України встановлено, що Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Таким чином, розмір пенсії Позивача визначається із розміру його заробітку в зоні відчуження, а тому безпідставними є застосування вищезазначеної Постанови КМУ до розміру, що передбачено як мінімальна гарантія, нижче якої пенсія встановлена бути не може та яка є доплатою до основного розміру пенсії, що належить Позивачу. Отже, колегія суддів приходить до висновку, що правових підстав для збільшення пенсійних виплат в 3,5 рази не має. Розмір пенсії у позивача є більшим за 500 грн., що передбачено постановою № 1293, а тому підстав для повторного застосування вказаних постанов у Відповідача не має. Таким чином, оскаржувану постанову не можна визнати повністю законною та обґрунтованою, тому відповідно до ст. 202 КАС України, постанову суду першої інстанції необхідно скасувати з ухваленням нового рішення у справі. Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення питання, а тому

Результат розгляду: denied