Рішення адміністративного суду від 2014-02-18 00:00:00+02

Постановою Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 20.11.13 у задоволені позову відмовлено. Не погодившись з даною постановою суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 20.11.13 та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити. Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права. Позивач та представник позивача у судовому засіданні 18.02.2014 підтримали апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно ч.4 статті 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи. На підставі та за правилами статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянувши справу, судова колегія встановила наступне. Колегією суддів встановлено, що Управлінням праці та соціального захисту населення в Київському районі м. Сімферополя у відповідності до Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" призначено [PERSON] допомогу при народженні дитини [PERSON] [INFO], на період з 01.01.2012 по 31.01.2016 в розмірі 53580 грн. Вказану допомогу було призначено позивачу, як допомогу при народженні, як на другу дитину. Позивач вважає, що допомогу відповідач повинен був їй призначити як на третю дитину, оскільки на момент народження її третьої дитини - [PERSON] щодо її дочки [PERSON] [INFO] будь - яких рішень суб'єктами владних повноважень стосовно її окремого проживання не приймалося. А дівчина без її згоди проживала з [PERSON] (батько), який її скривав. Вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правову оцінку обставин у справі та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до наявних в матеріалах справи свідоцтв про народження, позивачка є матір'ю [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] (а.с. 12-15). Відповідач в обґрунтування виплати допомоги позивачці, у зв'язку з народженням [PERSON], як на другу дитину, у відповіді від 14.05.2013 №28/3557 посилається на п. 13 Порядку призначення та виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 №1751(далі-Порядок№1751) та на те, що на момент народження третьої дитини [PERSON], дочка [PERSON] [INFO] проживала з батьком [PERSON] за рішенням виконавчого комітету Київської районної ради м. Сімферополя від 24.05.2011 №86. Згідно до п. 13 Порядку призначення та виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 №1751 (далі - Порядок №1751) розмір та строк виплати допомоги, яка призначається одному з батьків дитини, визначається з урахуванням кількості живонароджених та усиновлених дітей (враховуючи померлих), які до народження дитини перебували на утриманні особи, якій призначається допомога, її чоловіка (дружини), крім дітей, від виховання яких зазначена особа (її чоловік, дружина) відмовилась, а також дітей, які передані на виховання іншій особі, та повнолітньої дочки (повнолітнього сина) чоловіка, які не були усиновлені дружиною. Рішенням виконавчого комітету Київської районної ради м. Сімферополя від 24.05.2011 №86 "Про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] з батьком [PERSON]" на підставі наданих матеріалів визнано доцільним та таким, що відповідає інтересам малолітньої [PERSON] проживання дитини разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. (а.с.17) Зазначене рішення за результатами розгляду протесту прокурора Київського району м. Сімферополя рішенням виконавчого комітету Київської районної ради м. Сімферополя від 30.08.2011 було скасовано(а.с.16). За таких підстав, судова колегія зазначає, що на момент народження [PERSON] рішення виконавчого комітету, яким визначено місце проживання другої дитини позивачки, було скасоване. Також, судова колегія наголошує, що рішенням Апеляційного суду АР Крим від 09.07.2013 у справі №22-ц/190/2801/2013(а.с.21-24) визначено місце проживання малолітньої [PERSON] разом з матір'ю. Дані про те, що зазначена дитина проживає з іншими особами за волевиявленням позивача, не підтверджено матеріалами справи. Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" всі види державної допомоги сім'ям з дітьми, крім допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами жінкам, зазначеним у частині другій статті 4 цього Закону, призначають і виплачують органи соціального захисту населення за місцем проживання батьків (усиновлювачів, опікуна, піклувальника). Згідно до ст. 10 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну). Допомога батькам при народженні дитини призначається на підставі свідоцтва про народження дитини. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" у разі народження (встановлення опіки) двох і більше дітей допомога надається на кожну дитину. Допомога при народженні дитини нараховується виходячи з розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років, установленого на день народження дитини. Згідно зі ст. 12 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" допомога при народженні дитини надається у сумі, кратній 30 розмірам прожиткового мінімуму, - на першу дитину; кратній 60 розмірам прожиткового мінімуму, - на другу дитину; кратній 120 розмірам прожиткового мінімуму, - на третю і кожну наступну дитину. Виплата допомоги здійснюється одноразово у десятикратному розмірі прожиткового мінімуму при народженні дитини, решта суми допомоги на першу дитину виплачується протягом наступних 24 місяців, на другу дитину - 48 місяців, на третю і кожну наступну дитину - 72 місяців рівними частинами у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно до ст. 1 вказаного Закону порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Як визначено у п. 10 Порядку №1751 допомога при народженні дитини надається одному з батьків дитини, опікуну, які постійно проживають разом з дитиною, з метою створення належних умов для її повноцінного утримання та виховання. За змістом вищенаведеного п.13 Порядку №1751 розмір та строк виплати допомоги, яка призначається одному з батьків дитини, визначається з урахуванням кількості живонароджених та усиновлених дітей (враховуючи померлих), які до народження дитини перебували на утриманні особи, якій призначається допомога. За таких підстав, судова колегія приходить до висновку, про обґрунтованість доводів апеляційної скарги, оскільки матеріалами справи підтверджено, що малолітня [PERSON] проживає з матір'ю, а отже позивач має право на призначення їй державної допомоги на третю дитину. В силу положень ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З урахуванням вищенаведеного, судова колегія вважає, що постанова суду першої інстанції вищевказаним вимогам не відповідає, а тому доходить висновку про наявність підстав для її скасування та прийняття нової постанови. Згідно з ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду. При цьому, відповідно до ст. 205 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги. Відповідно до ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України під час прийняття постанови суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати. Якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа) (частина перша ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України).

Результат розгляду: granted