Рішення адміністративного суду від 2014-01-30 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного Фонду України в Ленінському районі м. Луганська, в якому просив визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Луганська щодо відмови у здійсненні позивачу перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2013 року з заробітної плати працюючого суді на відповідній посаді, визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Луганська від 21.08. 2013 року та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача, як судді у відставці з 01.01.2013 року у розмірі 90% заробітної плати (грошової винагороди) судді апеляційного суду Луганської області що працює на відповідній посаді без обмеження розміру щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням проведених виплат, а також виплачувати його та проводити перерахунок та виплату у разі збільшення заробітної плати працюючого суді. Постановою Ленінського районного суду м. Луганська від 25 жовтня 2013 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Луганська щодо відмови [PERSON] у здійсненні перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2013 року з заробітної плати працюючого суді на відповідній посаді. Зобов'язано відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання [PERSON], як судді у відставці з 01.01.2013 року у розмірі 90% з 22710,60 гр. заробітної плати (грошової винагороди) судді апеляційного суду Луганської області що працює на відповідній посаді у сумі 20439,60 грн. за довідкою апеляційного суду Луганської області № 221 від 25.06.2013 року та № 311 від 16.09.2013 року без обмеження розміру щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням проведених виплат та виплатити його з урахуванням проведених виплат. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Луганська проводити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання [PERSON], у разі збільшення заробітної плати працюючого суді апеляційного суду Луганської області на відповідній посаді згідно пред'явлених довідок про збільшену заробітну плату працюючого суді на відповідній посаді без додаткових судових рішень. Не погодившись з таким рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він зазначив, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, у зв'язку з чим просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не було враховано, що Законом України «Про судоустрій і статус суддів» не передбачено здійснення перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці, крім суддів Конституційного Суду України. Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. За приписами п.2 ч.1 ст.197 КАС України розгляд справи колегією суддів здійснюється в письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами. Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції скасувати з наступних підстав. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач перебуває на обліку у відповідача і отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці згідно норм ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Відповідно до довідок від 25.06.2013 року № 221 та від 16.09.2013 року № 311, виданих Апеляційним судом Луганської області, заробітна плата, що враховується при призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці [PERSON] складається з: окладу - 12617,00 грн.; надбавки за вислугу років (80 %) -10093,60 грн. (а.с. 10, 11). 09.08.2013 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, на яке листом відповідача № 13965/021 від 21.08.2013 року позивачу було відмовлено у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з посиланням на те, що у відповідності до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не передбачено право на проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці (а. с. 14). Також встановлено, що розмір довічного грошового утримання позивача на час виходу у відставку складав 90 % від заробітку працюючого судді на відповідній посаді. Вищевказані обставини знайшли своє підтвердження при апеляційному перегляді справи. Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з 01.01.2013 року позивач має право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці пропорційно до грошового утримання працюючого судді і без обмеження граничного розміру, оскільки на час виходу позивача у відставку діючим законодавством таких обмежень передбачено не було, а права суддів не можуть бути звужені або обмежені новими законами. Відмовляючи в частині позовних вимог про скасування рішення відповідача, суд першої інстанції зазначив, що відповідач будь-якого рішення щодо відмови позивачеві не приймав. В частині відмови в задоволені решти позовних вимог постанова суду не оскаржується. Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов до висновку про наявність у позивача права на перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці пропорційно зарплатні працюючого судді на відповідній посаді, однак судом першої інстанції невірно визначено дату, з якої такий перерахунок здійснюється без обмеження граничного розміру з огляду на наступне. Відповідно до ч. 3 статті 138 Закону України «Про судоустрій статус суддів» в редакції від 07.07.2010 року, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. На підставі Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 р. N 3668-VI у статтю 138 Закону України «Про судоустрій статус суддів» були внесені зміни, у зв'язку з чим частина 3 цієї статті була вкладена у наступній редакції: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді». Відповідно до речення 3 ч. 5 ст. 138 Закону України «Про судоустрій статус суддів» (в редакції Закону України від 08.07.2011 р. N 3668-VI), максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Рішенням Конституційного Суду України від 03.06.2013 року № 3-рп/2013, положення частини третьої та положення першого, другого, третього речень частини п'ятої статті 138 Закону України «Про судоустрій статус суддів» в редакції Закону України від 08.07.2011 р. N 3668-VI визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Частина 2 статті 152 Конституції України встановлює, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Таким чином, положення частини 3 та 5 статті 138 Закону України «Про судоустрій статус суддів» відновили свою редакцію з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 03.06.2013 року № 3-рп/2013. Колегія суддів зазначає, що стаття 138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», якою врегульований порядок здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання діючих суддів Конституційного Суду України, не містить заборони на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці судів загальної юрисдикції, господарських судів, спеціалізованих судів тощо. Тому посилання відповідача щодо неможливості здійснення позивачеві перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, оскільки він не є суддею Конституційного Суду України у відставці, не ґрунтуються на законі. Таким чином, обчислення щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці з 03.06.2013 року повинно здійснюватися у відсотковому відношення до розміру грошового утримання працюючих суддів без обмеження граничного розміру, а тому, у разі зміни розміру грошового утримання суддів, що працюють на відповідній посаді, органи Пенсійного фонду України повинні здійснювати відповідний перерахунок раніше призначеного грошового утримання судді у відставці. Натомість у спірний період з 01.01.2013 року по 02.06.2013 року діяла редакція Закону, за якою розмір довічного грошового утримання судді у відставці складає 80 відсотків грошового утримання судді з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді, але він не повинен перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Вирішуючи спір, суд першої інстанції не звернув уваги на ці обставини і безпідставно задовольнив позов з 01.01.2013 року. Крім того, колегія суддів зазначає, що в межах Кодексу адміністративного судочинства України захисту підлягає порушене право позивача, внаслідок чого зобов'язання відповідача в подальшому здійснювати перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання позивача, є безпідставним, оскільки встановлює обов'язки на майбутнє без наявності спірних правовідносин, які можуть бути в подальшому припиненні або змінені в сторону зменшення, шляхом внесення змін до закону. Рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову про визнання протиправним та скасування рішення не оскаржується. Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції припустив порушення норм матеріального та процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови. На підставі вищевикладеного,

Результат розгляду: partial