Рішення адміністративного суду від 2014-01-23 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до УПФ України в Орджонікідзевському районі м. Харкова про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії і просив поновити строк на звернення до суду з адміністративним позовом, визнати дії відповідача щодо не включення до страхового стажу позивача періоди його роботи у колгоспі «Радянська Росія»: з 01 жовтня 1969 року по 16 вересня 1970 року, з 20 жовтня 1972 року по 22 листопада 1973 року та з 20 червня 1979 року по 19 липня 1980 року, і зобов'язати відповідача включити їх до страхового стажу та провести перерахунок та виплату пенсії з їх урахуванням з дня його звернення за призначенням пенсії посилаючись на те, що 07 лютого 2013 року він звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії та надав всі необхідні для цього документи, але при призначенні пенсії відповідач не врахував періоди його роботи у колгоспі, що позивач вважав незаконним. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали. Представник відповідача позов не визнав, в судовому засіданні надав пояснення, які цілком збігаються з його письмовими запереченнями, відповідно до яких позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова 07 лютого 2013 року із заявою про призначення пенсії. Відповідно до ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, установах, організаціях і кооперативах, незалежно від форми власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах, незалежно від характеру та тривалості перерв. При обчислені стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю. Згідно з Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівних установ. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправдиві або неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особисті рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про період роботи. Згідно ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю. В трудовій книжці позивача є запис у колгоспі "Советская Россия" з 01.10.1969р. по 16.09.1970р., 20.10.1972р. по 22.11.1973р., 20.06.1979р. по 19.07.19801р., однак фактична тривалість часу не визначена. Таким чином, для зарахування визначених періодів роботи не має законних підстав. Пенсія позивачу призначена відповідно до діючого законодавства України, виплачується своєчасно та в повному обсязі. Вислухавши позивача, представників сторін, вивчивши матеріали справи, оцінив надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 07 лютого 2013 року позивач [PERSON] звернувся до УПФ України в Орджонікідзевському районі м. Харкова із заявою про призначення йому пенсії за віком. Таку пенсію відповідачем йому було призначено, але до страхового стажу, який враховується при призначенні пенсії, не було включено періоди роботи відповідача у колгоспі «Радянська Росія» з 01 жовтня 1969 року по 16 вересня 1970 року, з 20 жовтня 1972 року по 22 листопада 1973 року та з 20 червня 1979 року по 19 липня 1980 року. 20 березня 2013 року позивач звернувся до відповідача із заявою, на яку отримав відповідь, згідно якої до страхового стажу періоди роботи відповідача у колгоспі «Советская Россия» не були включені з тієї причини, що у його трудовій книжці у записах про його роботу у цьому колгоспі не була вказана фактична тривалість роботи. Тим же листом відповідач запропонував позивачу надати до Управління уточнюючу довідку про встановлений мінімум трудової участі в громадському господарстві (а.с. 5). Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Відповідно до ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень і про скасування рішення, зобов'язання відповідача вчинити певні дії, іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. Суд вважає, що УПФ України в Орджонікідзевському районі м. Харкова неправомірно не зарахував до страхового стажу позивача, який враховується при призначенні пенсії, записи про роботу позивача у вищевказаному колгоспі, оскільки ці записи у трудовій книжці позивача виконані у повній відповідності до вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29 липня 1993 року, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110, відповідно до положень якої у трудову книжку не передбачено внесення відомостей про фактичну тривалість часу роботи працівника у колгоспі. З тих же підстав суд також вважає неправомірним посилання відповідача на положення Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. № 637, і висунуту позивачу вимогу про надання уточнюючої довідки про встановлений мінімум трудової участі в громадському господарстві, оскільки вищевказаний нормативний акт регулює випадки, коли у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправдиві або неточні записи про періоди роботи, а в даному випадку ці записи сумнівів не викликають, так як повністю відповідають вимогам «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», а в разі наявності у відповідача сумнівів щодо можливого невиконання позивачем без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, відповідач не позбавлений можливості, у відповідності до наданих йому Законом України «Про пенсійне забезпечення» повноважень перевіряти обґрунтованість своїх сумнівів шляхом проведення відповідних перевірок. В даному випадку відповідач, без будь-яких на те об'єктивних підстав поставив під сумнів вчинені у трудовій книжці позивача записи про його роботу в колгоспі «Советская Россия», і замість самостійного проведення перевірки цих відомостей, безпідставно поклав на позивача обов'язок додаткового доведення обставин, які і так відповідають вимогам діючого законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала. Враховуючи, що про допущені відповідачем порушення при призначені пенсії позивачу стало відомо із листа УПФ України в Орджонікідзевському районі м. Харкова № 34-02/32 від 20 березня 2013 року (а.с. 5) і причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, які б можливо було визнати поважними, позивач суду не повідомив, то підстав для поновлення йому цього строку суд не вбачає. Відповідно до ст. ст. 71, 94, 99, 100, 160, 161, 162, 163 КАС України, Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд -

Результат розгляду: partial