Рішення адміністративного суду від 2014-03-24 00:00:00+02

17 січня 2014 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області (далі іменується - позивач) до фізичної особи - підприємця [PERSON] (далі іменується - відповідач), в якому позивач просить суд припинити підприємницьку діяльність відповідача (ідентифікаційний номер [NUMBER]). Ухвалою судді від 20.01.2014 відкрито скорочене провадження в адміністративній справі, та зобов'язано відповідача у десятиденний строк з дня отримання ухвали подати до суду письмові заперечення на адміністративний позов в разі незгоди з позовними вимогами. Зазначена ухвала відповідачем не отримана, на адресу суду повернувся конверт із зазначенням «за закінченням терміну зберігання». За приписами частини 11 статті 35 КАС України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином. Станом на 11.03.2014 до канцелярії суду не подані письмові заперечення на адміністративний позов. Відповідно до довідки від 04.03.2014 №02-35/14/26 суддя Недашківська К.М. перебувала у відрядженні в період з 11.03.2014 по 21.03.2014 на підставі наказу від 26.02.2014 №7 «Про відрядження». За приписами статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів. Суд, оцінивши повідомлені позивачем обставини та наявні в справі докази у їх сукупності, вирішив продовжити розгляд справи у порядку скороченого провадження і встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення. Відповідач - фізична особа - підприємець [PERSON], пройшов процедуру державної реєстрації, а відтак набув правового статусу суб'єкта господарювання в розумінні статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців від 15.05.2003 №755-IV (далі іменується - Закон України №755-IV). Частиною 1 статті 46 Закону України №755-IV встановлено, що державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця проводиться у разі: прийняття фізичною особою - підприємцем рішення про припинення підприємницької діяльності; смерті фізичної особи - підприємця; постановлення судового рішення про оголошення фізичної особи померлою або визнання безвісно відсутньою; постановлення судового рішення про визнання фізичної особи, яка є підприємцем, недієздатною або про обмеження її цивільної дієздатності; постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця. За приписами частини 2 статті 46 Закону України №755-IV, підставами для постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця є: визнання фізичної особи - підприємця банкрутом; провадження нею підприємницької діяльності, що заборонена законом; неподання протягом року органам доходів і зборів податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону; наявність в Єдиному державному реєстрі запису про відсутність фізичної особи - підприємця за зазначеним місцем проживання. Відповідно до частини 3 статті 46 Закону України №755-IV, фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця. Підпунктом 49.18.5 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України встановлено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий ) період, що дорівнює: календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - підприємців - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року. Надані суб'єктом владних повноважень докази свідчать про те, що відповідач є реально існуючим суб'єктом права, статус фізичної особи - підприємця не втратив, а відтак, згідно із законом був обтяжений обов'язком у період часу після 01.01.2011 щорічно подавати до контролюючого органу декларації про доходи. Матеріалами справи підтверджено, що вказаної вимоги закону відповідач не дотримався і на протязі часу, котрий перевищує рік, до контролюючого органу декларацій про доходи не подавав. За приписами підпункту 20.1.37 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо припинення юридичної особи та припинення фізичною особою - підприємцем підприємницької діяльності та/або про визнання недійсними установчих (засновницьких) документів суб'єктів господарювання. Таким чином, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно з частиною 4 статті 94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються. Враховуючи наведене та

Результат розгляду: granted