Рішення адміністративного суду від 2014-04-01 00:00:00+03

Державна податкова інспекція у м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області (надалі - позивач, ДПІ у м. Івано-Франківськ) звернулася до суду з адміністративним позовом до Приватного підприємства "Аріон-Іф" (надалі - відповідач, ПП "Аріон-Іф") про стягнення податкового боргу у сумі 3 214,76 грн. Позовні вимоги мотивувала тим, що за відповідачем рахується податкова заборгованість перед бюджетом, яка виникла у зв'язку з несплатою штрафних санкцій, нарахованих згідно податкового повідомлення-рішення № 0010401591 від 19.06.2012 року за неподання податкової звітності з податку на прибуток за І квартал 2012 року у сумі 154,76 грн. та згідно податкового повідомлення-рішення № 0012181501 від 21.05.2013 року за неподання податкової звітності з податку на прибуток за півріччя 2012 року, 3 квартали 2012 року, 2012 рік у сумі 3 060,00 грн. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Просила позов повністю задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився. Кореспонденція, направлена ПП "Аріон-Іф" за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців, повернулася на адресу суду з відміткою працівника поштового зв'язку "за закінченням терміну зберігання" (а.с.46, 50). Відповідно до частини 4 статті 33 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно частини 11 статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином. З урахуванням наведеного, суд приходить висновку, що відповідач повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Наданим правом на подання заперечення проти позову не скористався. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи суду не подав. Статтею 128 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів (частина 4). Враховуючи вищевикладене, а також наявність у матеріалах справи достатньої кількості доказів, необхідних для вирішення справи по суті, суд вбачає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів за відсутності представника відповідача. Вислухавши представника позивача, розглянувши матеріали адміністративної справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши і оцінивши докази, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що ПП "Аріон-Іф" 03.02.2009 року зареєстроване виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області як юридична особа, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.11-13), та взяте на податковий облік як платник податків ДПІ у м. Івано-Франківську. Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, врегульовані Податковим кодексом України, який визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Згідно підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 цього Кодексу платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів. Статтею 49 Податкового кодексу України встановлено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків (пункт 49.1). Податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя) (підпункт 49.18.2 пункту 49.18). Відповідно пункту 36.1 статті 36 даного Кодексу податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. З матеріалів справи вбачається, що 19.06.2012 року та 21.05.2013 року головним державним податковим ревізором-інспектором відділу адміністрування податку на прибуток ДПІ у м. Івано-Франківську Гойдало І.О. проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на прибуток платника податку на прибуток - ПП "Аріон-Іф" за звітний податковий період: І квартал 2012 року, а також за півріччя 2012 року, 3 квартали 2012 року та 2012 рік відповідно, за результатами яких складено акти за № 4419/15-1/36321497 від 19.06.2012 року та за № 3686/15-1/36321497 від 21.05.2013 року. У даних актах зафіксовано факти не подання відповідачем податкової декларації з податку на прибуток підприємства за І квартал 2012 року, а також за півріччя 2012 року, 3 квартали 2012 року та 2012 рік відповідно, чим порушено вимоги пункту 49.1, пункту 49.2, підпункту 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України (а.с.6, 9). Відповідно до підпункту 54.3.1 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначати суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію. Пунктом 120.1 статті 120 цього Кодексу встановлено, що неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків) - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1 020,00 грн. за кожне таке неподання або несвоєчасне подання. Судом з'ясовано, що позивачем на підставі акту камеральної перевірки податкової звітності за № 4419/15-1/36321497 від 19.06.2012 року винесено податкове повідомлення-рішення № 0010401591 від 19.06.2012 року, згідно якого ПП "Аріон-Іф" за неподання податкової звітності з податку на прибуток за І квартал 2012 року нараховано штраф у сумі 170,00 грн. (а.с.8). Крім того, ДПІ у м. Івано-Франківську на підставі акту камеральної перевірки податкової звітності за № 3686/15-1/36321497 від 21.05.2013 року винесено податкове повідомлення-рішення № 0012181501 від 21.05.2013 року, згідно якого відповідачу за неподання податкової звітності з податку на прибуток за півріччя 2012 року, 3 квартали 2012 року та 2012 рік нараховано штраф у сумі 3 060,00 грн. (а.с.5). У відповідності до вимог пункту 113.1 статті 113 Податкового кодексу України строки застосування, сплата, стягнення та оскарження сум штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) здійснюються у порядку, визначеному цим Кодексом для сплати, стягнення та оскарження сум грошових зобов'язань. Суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) зараховуються до бюджетів, до яких згідно із законом зараховуються відповідні податки та збори. Пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України встановлено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. Судом встановлено, що податкові повідомлення-рішення за № 0010401591 від 19.06.2012 року та за № 0012181501 від 21.05.2013 року позивачем направлено ПП "Аріон-Іф" листом з повідомленням про вручення за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців, однак кореспонденція повернулася на адресу ДПІ у м. Івано-Франківську з відміткою працівника поштового зв'язку "за закінченням терміну зберігання" (а.с.7,10). Згідно абзацу 3 пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення. З урахуванням наведеного, суд зазначає, що податкові повідомлення-рішення за № 0010401591 від 19.06.2012 року та за № 0012181501 від 21.05.2013 року вручено відповідачу. У судовому засіданні представник позивача вказала, що вказані податкові повідомлення-рішення ПП "Аріон-Іф" оскаржено не було. Таким чином, нарахована згідно податкових повідомлень-рішень за № 0010401591 від 19.06.2012 року та за № 0012181501 від 21.05.2013 року сума штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у загальному розмірі 3 230,00 грн. є узгодженою та підлягала сплаті відповідачем у строк, встановлений пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України. Однак, судом встановлено, що у зв'язку із не належним виконанням ПП "Аріон-Іф" визначеного Законом обов'язку, за останнім залишається непогашеними 3 214,76 грн. штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих за неподання податкової звітності з податку на прибуток за І квартал 2012 року, І півріччя 2012 року,І-ІІІ квартали 2012 року та 2012 рік. Пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України встановлено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Згідно пункту 59.5 цієї статті у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається). З матеріалів справи вбачається, що ДПІ у м. Івано-Франківську надіслано відповідачу податкову вимогу за № 1741-11 від 29.10.2013 року на суму 3 214,76 грн., однак кореспонденція повернулася на адресу ДПІ у м. Івано-Франківську (а.с.14). З урахуванням вимог пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України суд зазначає, що дану податкову вимогу вручено відповідачу. Представник позивача у судовому засіданні зазначила, що вказана податкова вимога ПП "Аріон-Іф" оскаржена не була. Згідно підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання. Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 цієї статті встановлено, що грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності. Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що грошові зобов'язання зі сплати штрафних санкцій, нарахованих згідно податкового повідомлення-рішення № 0010401591 від 19.06.2012 року за неподання податкової звітності з податку на прибуток за І квартал 2012 року у сумі 154,76 грн. та згідно податкового повідомлення-рішення № 0012181501 від 21.05.2013 року за неподання податкової звітності з податку на прибуток за півріччя 2012 року, 3 квартали 2012 року, 2012 рік у сумі 3 060,00 грн. є податковим боргом відповідача, який ним не сплачено. Підстав для звільнення відповідача від сплати заборгованості судом не встановлено. Доказів сплати податкового боргу відповідач суду не представив, чим фактично не заперечив наявність заборгованості, яка є предметом спору у даній справі. За таких обставин, податковий борг у сумі 3 214,76 грн. підлягає стягненню у судовому порядку. Статтею 87 Податкового кодексу України визначено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів (абзац 1 пункту 87.1). Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами (пункт 87.2). Відповідно до вимог підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини. Статтею 95 цього Кодексу встановлено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2). Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини (пункт 95.3). Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (пункт 95.4). Враховуючи вищевикладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення. На підставі ст. 124 Конституції України,

Результат розгляду: granted