Рішення адміністративного суду від 2014-02-26 00:00:00+02

Відповідно до податкового повідомлення-рішення МГУ-ЦО від 18 листопада 2013 року №0000573720 згідно з пунктом 54.3 статті 54, пунктом 58.1 пункту 58 Податкового кодексу України, за порушення за порушення пункту 1.8 статті 1, підпунктів 7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4, підпункту 7.5.1 пункту 7.5, підпунктів 7.7.1, 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість", статті 185, пунктів 198.3, 198.4, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.3, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України ТОВ "АТ Каргілл" зменшено суму бюджетного відшкодування за листопад, грудень 2010 року, січень, травень, липень, вересень-грудень 2011 року, січень, лютий, квітень-серпень, жовтень, листопад 2012 року на загальну суму 4 853 479,00 грн., та зобов'язано сплатити штрафні (фінансові) санкції у розмірі 925 779,80 грн. Відповідно до податкового повідомлення-рішення МГУ-ЦО від 18 листопада 2013 року №0000583720 згідно з пунктом 54.3 статті 54, пунктом 58.1 пункту 58 Податкового кодексу України, за порушення за порушення пункту 1.8 статті 1, підпунктів 7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4, підпункту 7.5.1 пункту 7.5, підпунктів 7.7.1, 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість", статті 185, пунктів 198.3, 198.4, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.3, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України ТОВ "АТ Каргілл" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 179 117,00 грн., в тому числі за основним платежем - 126 078,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 63 039,00 грн. Зазначене податкове повідомлення-рішення прийняті на підставі акта від 31 жовтня 2013 року №1311/40-50/37-20/20010397 "Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ "АТ Каргілл" (код за ЄДРПОУ 20010397) суми від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за 2010-2013 роки" (далі по тексту - Акт перевірки). У висновку Акта перевірки встановлено порушення позивачем вимог пункту 1.8 статті 1, підпунктів 7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4, підпункту 7.5.1 пункту 7.5, підпунктів 7.7.1, 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість", статті 185, пунктів 198.3, 198.4, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.3, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми податкового кредиту в розмірі 4 985 933,00 грн., завищення суми бюджетного відшкодування на суму 4 853 479,00 грн. та заниження суми податку на додану вартість на 126 078,00 грн. Висновки Акта перевірки мотивовані наступним: позивачем неправомірно віднесено до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість по взаємовідносинам із ПП ВКФ "Гермесімпекс", ТОВ "Фуміком", ТОВ "Агрофірма Христофорівське", ПП "ВП агропромінвест", ТОВ "Аннона Центр", ТОВ "Алекс Трейд і Ко", ТОВ "Будагротех", ТОВ "Форт-М", ТОВ "Актив Трейд Компані" оскільки за даними перевірок вказаних контрагентів встановлено відсутність їх за місцезнаходженням, відсутність адміністративно-господарських можливостей для здійснення господарської діяльності, порушення вимог податкового законодавства та нікчемність правочинів по ланцюгу постачання. Позивач вважає протиправними спірні податкові повідомлення-рішення, виходячи з того, що ним дотримано всі необхідні умови для формування податкового кредиту з податку на додану вартість. Доводи відповідача, викладені в письмовому запереченні проти позову, повністю співпадають з висновками Акта перевірки. Окружний адміністративний суд міста Києва не погоджується з позовними вимогами ТОВ "АТ Каргілл", виходячи з наведених нижче мотивів. Вищий адміністративний суд України в листі від 02 червня 2011 року №742/11/13-11 зазначив, що з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції та установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку. Таким чином, в межах даного спору слід встановити факт здійснення (реальність) господарських операцій між ТОВ "АТ Каргілл" та його контрагентами - ПП ВКФ "Гермесімпекс", ТОВ "Фуміком", ТОВ "Агрофірма Христофорівське", ПП "ВП Агропромінвест", ТОВ "Аннона Центр", ТОВ "Алекс Трейд і Ко", ТОВ "Будагротех", ТОВ "Форт-М", ТОВ "Актив Трейд Компані", обставини використання та мету придбання товарів/послуг у власній господарській діяльності позивача, встановити спеціальну податкову правосуб'єктність учасників господарської операції (зокрема,чи були платниками податку на додану вартість). Матеріали справи свідчать, що між ТОВ "АТ Каргілл" (покупець) та ПП ВКФ "Гермесімпекс" (постачальник) укладено ряд договорів поставки, за умовами яких постачальник зобов'язується поставити та передати у власність покупця насіння соняшника. Згідно видаткових накладних протягом жовтня-грудня 2010 року ПП ВКФ "Гермесімпекс" поставило позивачу насіння соняшника та виписало податкові накладні на загальну суму 11 486 867,46 грн., у тому числі податок на додану вартість - 1 914 477,91 грн. Між ТОВ "АТ Каргілл" (покупець) та ТОВ "Агрофірма Христофорівське" (постачальник) укладено ряд договорів поставки, за умовами яких постачальник зобов'язується поставити та передати у власність покупця насіння соняшника. Згідно видаткових накладних протягом жовтня-грудня 2010, березня 2011 року, вересня та жовтня 2012 року ТОВ "Агрофірма Христофорівське" поставило позивачу насіння соняшника, ріпак, пшеницю та виписало податкові накладні, зокрема на суму 8 927 267,10 грн., у тому числі податок на додану вартість - 1 487 877,85 грн. Відповідно до договору поставок, укладених між ТОВ "АТ Каргілл" (покупець) та ПП "ВП Агропромінвест" (постачальник), останній зобов'язується поставити та передати у власність покупця насіння соняшника. Згідно видаткових накладних протягом жовтня-грудня 2010 року ПП "ВП Агропромінвест" поставило позивачу насіння соняшника та виписало податкові накладні, на загальну суму 8 055 996,12 грн., у тому числі податок на додану вартість - 1 342 666,12 грн. Між ТОВ "АТ Каргілл" (замовник) та ТОВ "Фуміком" (виконавець) 14 червня 2007 року укладено контракт, відповідно до якого виконавець зобов'язується проводити роботи по фумігації різних вантажів, а також транспортних засобів з вантажами та без вантажів, призначених для споживання за межами території України. Первинні документи та податкові накладні по відносинам із ТОВ "Фуміком" та рештою контрагентів - ТОВ "Аннона Центр", ТОВ "Алекс Трейд і Ко", ТОВ "Будагротех", ТОВ "Форт-М", ТОВ "Актив Трейд Компані", в матеріалах справи відсутні. Згідно з пунктом 1.7 статті 1 Закону України "Про податок на додану вартість" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), податковий кредит - це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом. Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку. Підставою для нарахування податкового кредиту, відповідно до підпункту 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" є податкова накладна, яка видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача. Відповідно до підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту). У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами. Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник. податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу. Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу. Пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Відповідно до пункту 198.6 статті 198 не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку. З аналізу зазначених норм вбачається, що визначальним фактором для формування податкового кредиту платником податку на додану вартість є наявність належним чином оформлених податкових накладних та подальше використання придбаних товарів (основних фондів) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Як вбачається з обставин справи, позивач у податкових деклараціях з податку на додану вартість за перевірений період в складі податкового кредиту відобразив суми податку на додану вартість на підставі податкових накладних, виписаних ПП ВКФ "Гермесімпекс", ТОВ "Фуміком", ТОВ "Агрофірма Христофорівське", ПП "ВП Агропромінвест", ТОВ "Аннона Центр", ТОВ "Алекс Трейд і Ко", ТОВ "Будагротех", ТОВ "Форт-М", ТОВ "Актив Трейд Компані", у зв'язку з придбанням товарів та послуг. Суд звертає увагу, що наявність у покупця належно оформлених документів, необхідних для віднесення певних сум до податкового кредиту, зокрема виданих постачальником/продавцем податкових накладних, не є безумовною підставою формування податкового кредиту, у разі недоведення реальності здійснених господарських операцій та факту використання придбаних товарів/послуг в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Як встановлено вище, податкові накладні по відносинам із ТОВ "Аннона Центр", ТОВ "Алекс Трейд і Ко", ТОВ "Будагротех", ТОВ "Форт-М", ТОВ "Актив Трейд Компані" позивач до суду не надав, а тому суд не має змоги встановити правильність їх оформлення. Під господарською діяльністю у Господарському кодексі України (стаття 3) розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Позивач зазначив, що придбані ним зерно та послуги використані у господарські діяльності, однак не надав суд первинних та інших документів по відносинам із ТОВ "Аннона Центр", ТОВ "Алекс Трейд і Ко", ТОВ "Будагротех", ТОВ "Форт-М" та ТОВ "Актив Трейд Компані", що виключає можливість дослідити пов'язаність таких операцій із господарською діяльністю позивача. Що стосується підтвердження реальності господарських операцій та мети використання придбаних товарів та послуг по відносинам із ПП ВКФ "Гермесімпекс", та ТОВ "Агрофірма Христофорівське", позивач надав до суду копії складських квитанцій, рахунків на переробку насіння, актів переробки давальницької сировини, розрахунків вартості переробки насіння соняшника, контрактів на закупівлю олії соняшника, митні декларації про відправку олії соняшникової. Разом з тим, надані позивачем документи не підтверджують використання саме придбаного товару та у закупленій кількості; матеріали справи не містять доказів, які б підтвердили мету придбання ріпаку та пшениці; позивач не надав суду доказів реальності господарських операцій з ТОВ "Фуміком", зокрема на яких об'єктах проводилась фумігація вантажів Крім того, позивачем не надано доказів, які б підтверджували транспортування придбаного товару для подальшої переробки та за межі митної території України. Таким чином, судом не встановлено, а позивачем не доведено, що здійснені ним господарські операції з ПП ВКФ "Гермесімпекс", ТОВ "Фуміком", ТОВ "Агрофірма Христофорівське", ПП "ВП Агропромінвест", ТОВ "Аннона Центр", ТОВ "Алекс Трейд і Ко", ТОВ "Будагротех", ТОВ "Форт-М" та ТОВ "Актив Трейд Компані" носять реальний характер, а придбані товари використані в межах господарської діяльності або придбавались із такою метою. Враховуючи викладене, суд вважає, що висновки Акта перевірки про порушення позивачем норм Закону України "Про податок на додану вартість" та Податкового кодексу України щодо завищення податкового кредиту з податку на додану вартість є обґрунтованими та не спростовуються матеріалами справи, а тому, зменшення ТОВ "АТ Каргілл" суми бюджетного відшкодування та збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість відповідно до оскаржуваних податкових повідомлень-рішень є правомірним. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, МГУ-ЦО доведена правомірність та обґрунтованість прийняття спірних податкових повідомлень-рішень з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ТОВ "АТ Каргілл" не підлягає задоволенню. Частина третя статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлює, що під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги. Матеріали справи підтверджують, що позивач сплатив судовий збір у розмірі 458,81 грн., тобто 10 відсотків розміру ставки судового збору за подання адміністративного позову майнового характеру та додатково 1 копійку. Відповідно до частин першої-третьої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, решта суми судового збору у розмірі 90 відсотків розміру ставки судового збору за подання адміністративного позову майнового характеру, за вирахуванням 1 копійки, а саме 4 129,19 грн. (4 588,00 грн. - 458,81 грн.) має бути стягнута на корить Державного бюджету України з позивача. Враховуючи викладене,

Результат розгляду: granted