Рішення адміністративного суду від 2014-01-31 00:00:00+02

12 грудня 2013 року позивач Управління Пенсійного фонду України в Лохвицькому районі Полтавської області звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення заборгованості по сплаті страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, посилаючись на те, що в порушення частини шостої статті 20 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" відповідач не сплачував страхові внески в повному обсязі у зв'язку з чим утворилась заборгованість в сумі 876, 34 грн., яка підлягає стягненню. Конверт із копією ухвали про відкриття скороченого провадження направлений відповідачу та повернувся до суду з поштовою відміткою від 20.01.2014 "за закінченням терміну зберігання". З огляду на положення абзацу 2 частини 3 статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України копія ухвали про відкриття скороченого провадження вважається врученою відповідачу. У строк, встановлений частиною 3 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідачем не подано до суду заперечень проти позову. Суд, вивчивши та дослідивши наявні в матеріалах справи документи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована як фізична особа-підприємець 28.08.2003 року Лохвицькою райдержадміністрацією, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], згідно Свідоцтва про державну реєстрацію (перереєстрацію) суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (а.с.5). Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 11 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, надалі - Закон № 1058-IV) загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню підлягають фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), та члени сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. Статтею 14 Закону № 1058-IV визначено, що фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали торговий патент) є страхувальниками - платниками страхових внесків. Згідно зі статтею 15 зазначеного Закону платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, які набувають статусу платників страхових внесків до Пенсійного фонду з дня взяття їх на облік територіальним органом Пенсійного фонду. Із наявних в матеріалах справи документів вбачається, що відповідач знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Лохвицькому районі Полтавської області. Згідно частини 3 статті 18 Закону № 1058-IV страхові внески є цільовим загальнообов'язковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до пункту 6 частини другої статті 17 Закону № 1058-IV страхувальники зобов'язані нараховувати, обчислювати та сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески. Згідно з частиною шостою статті 19 цього ж Закону та пункту 5.1.3 та 5.1.4 розділу 5 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року №21-1, страхові внески нараховуються незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також незалежно від того, чи були зазначені суми фактично виплачені після їх нарахування до сплати. Нараховані за відповідний базовий звітний період страхові внески сплачуються платниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду незалежно від виплати заробітної плати (доходу), на суми яких нараховуються страхові внески. Аналогічно статтею 20 Закону № 1058-IV, встановлено, що страхові внески повинні сплачуватись не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення базового звітного періоду; страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. Відповідно до пункту 2.2. Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованих внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування органам Пенсійного фонду, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 05.11.2009 № 26-1, фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності... самі за себе формують та подають до органів Пенсійного фонду звіт один раз на рік до 1 квітня року, наступного за звітним періодом. Базовим звітним періодом для них є календарний рік. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 29.03.2013 року відповідачем подано до Управління Пенсійного фонду України в Лохвицькому районі Полтавської області звіт за 2010 рік, у таблиці 2 якого страхувальником самостійно визначено суму внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, що підлягає сплаті, у розмірі 1840,80 грн. (а.с.9). З відомостей картки особового рахунку відповідача вбачається, що у встановлений законом строк сума страхових внесків, що підлягає сплаті відповідачем у повному обсязі не сплачена, а саме: за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 876,34 грн (з урахуванням часткового погашення суми боргу за рахунок переплати в розмірі 964,46 грн) (а.с.7). Згідно з частинами другою, третьою статті 106 Закону № 1058-IV суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій. Територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. У разі, якщо страхувальник який одержав вимогу територіального органу Пенсійного фонду про сплату недоїмки і протягом десяти робочих днів після її отримання не сплатив зазначену у вимозі суму недоїмки разом з застосованою до нього фінансовою санкцією, включеної до вимоги, або не узгодив вимогу з відповідним органом Пенсійного фонду, або не оскаржив вимогу в судовому порядку, а також у разі якщо страхувальник узгодив вимогу, але не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги, відповідний орган Пенсійного фонду звертається в установленому порядку і подає вимогу про сплату недоїмки до відповідного підрозділу державної виконавчої служби, а також має право звернутися до суду про стягнення недоїмки. Управлінням Пенсійного фонду України в Лохвицькому районі Полтавської області направлено відповідачу вимогу від 05.05.2011 року № Ф 80 про сплату боргу із страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування на загальну суму 876,34 грн., яка повернулась до відповідача з поштовою відміткою від 16.08.2011 року "за зазначеною адресою не проживає" (а.с.10-11). З огляду на положення пункту 8.3 розділу 8 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України дана вимога вважається врученою відповідачу. Доказів щодо узгодження вимоги про сплату недоїмки, її оскарження в судовому або адміністративному порядку відповідачем не надано. Вказану вимогу відповідачем не виконано, внаслідок чого за ним рахується непогашена заборгованість із сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування станом на момент подачі позовної заяви до суду в розмірі 876,34 грн., що підтверджується витягом з особової картки страхувальника, тому позовні вимоги про стягнення вказаної суми підлягають задоволенню. Згідно частини четвертої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted