Рішення адміністративного суду від 2014-03-25 00:00:00+02

26 лютого 2014 року Калуська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області (надалі також - позивач) звернулася в суд з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] (надалі також - відповідач) про припинення підприємницької діяльності. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач більше року не подавав податкову звітність з будь-якого податкового платежу, а відповідно до частини 2 статті 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", це є підставою для припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, що не пов'язано з її банкрутством. Відповідно до частини 3 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України суд виносить ухвалу про відкриття скороченого провадження, копія якої разом з копією позовної заяви та доданих до неї документів невідкладно надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідачу. 28.02.2014 року судом винесено ухвалу про відкриття скороченого провадження в даній адміністративній справі, яку разом з копією позовної заяви та доданих до неї документів направлено відповідачу для подання заперечення або заяви про визнання позову. 07.03.2014 року від відповідача, на адресу суду повернулося поштове відправлення з відміткою відділення поштового зв'язку від 06.03.2014 року та із зазначенням причини невручення (а.с.9). Пунктом 11 статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином. Згідно із пунктом 3 частини 5 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України справа повинна бути розглянута у порядку скороченого провадження не пізніше трьох днів - у разі якщо протягом семи днів з дня закінчення строку, передбаченого частиною третьою цієї статті, до суду не надійшло заперечення відповідача та за умови, що справа не розглядається судом за місцезнаходженням відповідача. Розглянувши та оцінивши матеріали справи в порядку скороченого провадження, відповідно до вимог статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України - без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 02.09.2013 року, державну реєстрацію фізичної особи-підприємця [PERSON] проведено 04.10.2006 року (а.с.6-7). Податкову звітність, відповідно до даних Акту невиїзної документальної перевірки №431 від 03.09.2013 року, відповідач не подає з 04.10.2006 року, що є підставою для припинення підприємницької діяльності (а.с.5). Відповідно до довідки №1683/10/250 від 12.03.2014 року, станом на 12.03.2014 року у відповідача за даними карток особових рахунків податкова заборгованість зі сплати податків, зборів, платежів відсутня (а.с.20). Згідно з підпунктом 20.1.37 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право, в тому числі, звертатися до суду щодо припинення юридичної особи та припинення фізичною особою - підприємцем підприємницької діяльності та/або про визнання недійсними установчих (засновницьких) документів суб'єктів господарювання. Відповідно до вимог частини 1 статті 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця проводиться, зокрема, у разі постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця. Відповідно до частини 2 даної статті, підставами для постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця є також неподання протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону. Частиною 3 статті 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" передбачено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця. Статтею 49 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" визначено порядок державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця на підставі судового рішення. Відповідно до вимог частини 1 статті 49 вищеназваного Закону, суд, який постановив рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, у тому числі рішення про визнання фізичної особи - підприємця недієздатною або про обмеження її цивільної дієздатності, в день набрання таким рішенням законної сили направляє його копію державному реєстратору за місцем реєстрації фізичної особи - підприємця для внесення до Єдиного державного реєстру запису про судове рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця. Згідно з приписами частини першої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України негайно також виконуються постанови суду, прийняті в порядку скороченого провадження у адміністративних справах, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 частини першої статті 183-2 цього Кодексу. За наведених підстав та вказаних правових норм, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню. На підставі ст. 124 Конституції України,

Результат розгляду: granted