Рішення адміністративного суду від 2014-02-04 00:00:00+02

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Львівської обласної державної адміністрації, Департаменту з питань освіти, науки, сім'ї та молоді Львівської обласної державної адміністрації, Головного управління з питань освіти та науки Львівської обласної державної адміністрації, яким з врахуванням уточнення та збільшення позовних вимог просила: скасувати розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації від 29.12.2012 року № 535/0/8-12 про її звільнення; скасувати наказ Головного управління з питань освіти та науки Львівської обласної державної адміністрації про її звільнення; зобов'язати Головне управління з питань освіти та науки Львівської обласної державної адміністрації скасувати запис у її трудовій книжці про звільнення у зв'язку із ліквідацією; зобов'язати Головне управління з питань освіти та науки Львівської обласної державної адміністрації поновити її на посаді заступника начальника головного правління - начальника управління загальної, середньої, дошкільної, позашкільної освіти і науки головного управління освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації - начальника управління шкільної, дошкільної освіти; зобов'язати Львівську обласну державну адміністрацію винести розпорядження про призначення її в порядку переведення на посаду заступника директора департаменту з питань освіти, науки, сім'ї та молоді Львівської обласної державної адміністрації - начальника управління загальної середньої, дошкільної, позашкільної освіти та соціального захисту; зобов'язати Департамент з питань освіти, науки, сім'ї та молоді Львівської обласної державної адміністрації видати наказ про призначення її в порядку переведення на посаду заступника директора департаменту з питань освіти, науки, сім'ї та молоді Львівської обласної державної адміністрації - начальника управління загальної середньої, дошкільної, позашкільної освіти та соціального захисту; стягнути солідарно з Львівської обласної державної адміністрації та Департамент з питань освіти, науки, сім'ї та молоді Львівської обласної державної адміністрації компенсацію в розмірі середнього заробітку за час вимушеного прогулу до моменту винесення судового рішення у справі. Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2013 року позов задоволено частково: визнано протиправним і скасовано розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації від 29.12.2012 року № 535/0/8-12 про звільнення [PERSON]; визнано протиправним і скасовано наказ Головного управління освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації про звільнення [PERSON]; поновлено [PERSON] на посаді заступника начальника головного управління - начальника управління загальної, середньої, дошкільної, позашкільної освіти і науки Головного управління освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації; зобов'язано Львівську обласну державну адміністрацію запропонувати [PERSON] іншу роботу згідно з ст. 49-2 Кодексу законів про працю (КЗпП) України; стягнуто з Головного управління з питань освіти та науки Львівської обласної державної адміністрації на користь [PERSON] середню заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 14644,74 грн.; в іншій частині позовних вимог відмовлено. Постанову в частині поновлення [PERSON] на посаді та стягнення середнього заробітку за один місяць суд допустив до негайного виконання. Постанова мотивована тим, що встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) установи, що ліквідується, не виключає, а передбачає зобов'язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи. Це зобов'язання Львівська обласна державна адміністрація не виконала, а отже, у зв'язку з відсутністю юридичного факту (змін в організації виробництва і праці), який є підставою для звільнення працівника згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, трудові гарантії позивачки були порушені. На підставі цього суд відхилив заперечення відповідачів. Оскаржувані розпорядження та наказ відповідачів про звільнення [PERSON] є протиправними, оскільки порушують гарантії позивача щодо переважного її права на залишення на роботі, як працівника з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Також оскільки у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір, тому суд дійшов висновку, що позивача слід поновити на попередній посаді - начальника управління загальної, середньої, дошкільної, позашкільної освіти і науки Головного управління освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації. Разом з тим, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині зобов'язання відповідачів скасувати запис у трудовій книжці, винести розпорядження про призначення її в порядку переведення в новостворений департамент, видати наказ про її призначення в порядку переведення на посаду заступника директора Департаменту з питань освіти, науки, сім'ї та молоді Львівської обласної державної адміністрації - начальник управління загальної середньої, дошкільної, позашкільної освіти та соціального захисту є передчасними, оскільки лише після вирішення судом вимог про визнання протиправними і скасування оскаржуваних розпорядження та наказу відповідачів про звільнення позивача та поновлення її на посаді заступника начальника головного правління - начальника управління загальної, середньої, дошкільної, позашкільної освіти і науки Головного управління освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації - начальника управління шкільної, дошкільної освіти, а також невиконання відповідачами покладених на нього обов'язків у позивача виникне право на судовий захист з вказаними вимогами. Крім цього, з врахуванням права суду щодо прийняття іншої постанови, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина від порушень з боку суб'єктів владних повноважень і можливості вийти за межі позовних вимог, що необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів позивачки, про захист яких вона просить, та заперечення відповідачів позовних вимог по суті спору, суд дійшов висновку про необхідність зобов'язати Львівську обласну державну адміністрацію запропонувати [PERSON] іншу роботу згідно з ст. 49-2 КзПП України, оскільки відповідач порушив вказану норму при звільненні позивача в частині неврахування переважного її права на залишення на роботі (із врахуванням високої кваліфікації і продуктивності праці позивачки) та непропонування їй іншої роботи. Докази, які б спростовували встановлені судом обставини, в матеріалах справи відсутні. Постанову в апеляційному порядку оскаржила позивач, вважає, що вона прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Просить змінити постанову в частині задоволення позовних вимог, прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю та зобов'язати Львівську обласну державну адміністрацію призначити її на посаду заступника директора Департаменту з питань освіти, науки, сім'ї та молоді Львівської обласної державної адміністрації. На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що предметом позову було відновлення її права на працю, яке було порушене відповідачами внаслідок незаконного звільнення, а саме припинення проходження публічної служби на посаді заступника директора Департаменту з питань освіти, науки, сім'ї та молоді Львівської обласної державної адміністрації, де вона б мала продовжувати трудову діяльність після реорганізації Головного управління освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації. Однак суд першої інстанції лише частково поновив її права, оскільки установа, з якої її було звільнено - Головне управління освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації, була не ліквідована, а реорганізована у Департамент з питань освіти, науки, сім'ї та молоді Львівської обласної державної адміністрації. Однак відповідач неправомірно не запропонував їй посаду заступника начальника Департаменту, яка була передбачена новим штатним розписом, та не перевів її на дану посаду, хоч всім іншим працівникам Головного управління було запропоновано посади в Департаменті, аналогічні тим, що вони займали, без проведення конкурсу, стажувань, із збереженням стажу, заробітної плати, тобто по суті переведено на посади. Суд першої інстанції правильно встановив, що її було звільнено незаконно, оскільки, як зазначено вище, ліквідації Головного управління освіти і науки не відбулось і вона не подавала заяву про вихід на пенсію. Однак суд не дотримався суті адміністративного судочинства, не поновив належним чином її трудові права в повному обсязі, а саме не зобов'язав відповідачів вчинити дії, спрямовані на надання їй місця праці в Департаменті відповідно до її професійних якостей, рангу і категорії державної служби та посади, яку вона займала до звільнення. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників відповідачів, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав. Як встановив суд, розпорядженням голови Львівської обласної державної адміністрації від 29.10.2012 року №149-0/5-12 «Про впорядкування структури обласної державної адміністрації» утворено у структурі обласної державної адміністрації Департамент з питань освіти, науки, сім'ї та молоді. Даним розпорядженням було передбачено, що функції Головного управління з питань освіти та науки Львівської обласної державної адміністрації покладено на Департамент з питань освіти, науки, сім'ї та молоді Львівської обласної державної адміністрації, а також про персональне попередження керівників структурних підрозділів обласної державної адміністрації та їх заступників, які ліквідовуються, про можливе вивільнення згідно ст. 49-2 КЗпП України. Листом від 21.12.2012 року № 5/18-10451/0/12-/4-21 «Щодо впорядкування структури обласної державної адміністрації» заступник голови - керівник апарату Львівської обласної державної адміністрації повідомив [PERSON] про те, що працівники Головного управління освіти і науки відповідно до п. 5 ст. 36 КЗпП України в порядку переведення перейдуть працювати у новостворений департамент без розриву у стажі роботи, що у свою чергу збереже відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2009 року № 1078 право на продовження нарахування індексації на заробітну плату працівникам. Розпорядженням голови Львівської обласної державної адміністрації від 29.12.2012 року № 535/0/8-12 відповідно до п. 1 ст. 40, ст. ст. 44, 47,116 КЗпП України, ст. 37 Закону України «Про державну службу», розпорядження голови обласної державної адміністрації від 29.10.2012 року за № 749/0/5-12 «Про впорядкування структури обласної державної адміністрації» у зв'язку з ліквідацією Головного управління освіти і науки обласної державної адміністрації [PERSON] звільнено з посади заступника начальника Головного управління - начальника управління загальної, середньої, дошкільної, позашкільної освіти та соціального захисту облдержадміністрації 2 січня 2012 року у зв'язку із ліквідацією головного управління та виходом на пенсію державного службовця. На виконання зазначеного розпорядження 29.12.2012 року виконувач обов'язків начальника головного управління освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації звернувся до голови адміністрації з поданням № 8-6/4237 про розгляд питання щодо звільнення [PERSON] з посади заступника начальника головного управління - начальника управління загальної, середньої, дошкільної, позашкільної освіти і науки облдержадміністрації. Наказом виконуючого обов'язків начальника Головного управління освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації від 29.12.2012 року № 318-К, прийнятим на виконання зазначених вище розпоряджень, [PERSON] звільнено з посади заступника начальника головного управління - начальника загальної середньої, дошкільної, позашкільної освіти та соціальної захисту, з 2 січня 2013 року у зв'язку із ліквідацією головного управління та виходом на пенсію державного службовця. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність звільнення позивача, виходячи з наступного. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України підставами припинення трудового договору є переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство, в установу, організацію або перехід на виборну посаду. Згідно з п. 1 ст. 40 цього Кодексу трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї ж статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Згідно з ст. 42 цього Кодексу при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Статтею 49-2 КЗпП України передбачено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Водночас власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівника із зазначенням його професії, спеціальності, кваліфікації та розміру оплати праці. За наявності цих обставин розірвання трудового договору проводиться з обов'язковим додержанням передбаченого ст. 49-2 цього Кодексу порядку вивільнення працівників, відповідно до якого вони попереджаються про наступне вивільнення не пізніше ніж за два місяці. Одночасно роботодавець пропонує працівникові роботу на тому ж підприємстві, в тій самій установі, організації за відповідною професією чи спеціальністю, а за відсутності роботи - іншу. При вивільненні працівника враховується його переважне право й перевага перед іншими у залишенні на роботі. При цьому, як встановлено частиною другою цієї статті, звільнення із зазначених підстав допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. При цьому колегія суддів зазначає, що в разі перетворення одного структурного підрозділу особи органу державної влади в інший або його перепрофілювання звільнення зі служби може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності чи штату працівників, а звільнення у зв'язку з ліквідацією можливе у разі, коли ліквідується юридична особа, а не її структурний підрозділ. Саме лише перетворення без скорочення штату не може бути підставою для звільнення з публічної служби. Як правильно вказав суд першої інстанції, встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) установи, що ліквідується, не виключає, а передбачає зобов'язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи. Суд встановив, що після перетворення Головного управління з питань освіти та науки Львівської обласної державної адміністрації у Департамент з питань освіти, науки, сім'ї та молоді Львівської обласної державної адміністрації посада заступника директора департаменту - начальника управління загальної, середньої, дошкільної, позашкільної освіти та соціального захисту, аналогічна тій, яку займала позивач, залишилась. Також відповідно до положень Головне управління з питань освіти та науки і Департамент з питань освіти, науки, сім'ї та молоді, копії яких є в матеріалах справи, завдання та функції цих підрозділів є аналогічними, тобто фактично відбулось саме перетворення одного структурного підрозділу облдержадміністрації в інший, а не його ліквідація. Отже, перетворення управління жодним чином не позначилось на змісті прав та обов'язків начальника управління загальної, середньої, дошкільної, позашкільної освіти та соціального захисту, а також на вимогах до особи, яка може бути призначена на цю посаду. За таких обставин колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про протиправність розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації № 535/0/8-12 від 29.12.2012 року та наказу Головного управління освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації 29.12.2012 року № № 318-К про звільнення [PERSON] При цьому колегія суддів враховує, що всі інші працівники управління загальної, середньої, дошкільної, позашкільної освіти та соціального захисту Головного управління з питань освіти та науки Львівської обласної державної адміністрації були призначені на аналогічні посади в Департаменті, чого не заперечують відповідачі. Також відповідач був зобов'язаний врахувати, що на час реорганізації Головного управління з питань освіти та науки Львівської обласної державної адміністрації були відсутні інші працівники, які займали такі ж посади, а також врахувати переважне право [PERSON] на залишення на посаді як працівника з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, що підтверджується наявними в матеріалах копіями трудової книжки позивача, в якій відсутні записи про застосування до неї заходів дисциплінарної відповідальності, і відповідачі не надали жодних доказів притягнення її до відповідальності за час роботи в підрозділах Львівської обласної державної адміністрації, щорічної оцінки державного службовця за 2011 рік, а також численних грамот та інших заохочень і відзнак. Однак, як правильно зазначив суд першої інстанції, передбачені зазначеними вище нормами законодавства зобов'язання Львівська обласна державна адміністрація не виконала, отже, звільнення [PERSON] було незаконним, а її конституційне право на працю було грубо порушене. Враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку, що при проведенні перетворення (реорганізації) Головного управління з питань освіти та науки у Департамент з питань освіти, науки, сім'ї та молоді, у [PERSON] були всі передбачені законодавством підстави залишення на посаді, аналогічній тій, яку вона займала до звільнення, а у Львівської обласної державної адміністрації обов'язок призначити (перевести) її на посаду заступника директора Департаменту з питань освіти, науки, сім'ї та молоді Львівської обласної державної адміністрації - начальника управління загальної середньої, дошкільної, позашкільної освіти та соціального захисту. Також колегія суддів вважає, що відповідачі при звільненні [PERSON] безпідставно і протиправно посилалися на факт її перебування на пенсії, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, перебування позивача на державній службі було у встановленому законодавством порядку погоджено і продовжено, а звільнення з посади в зв'язку з виходом на пенсію може бути проведене лише за відповідною заявою працівника. Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно та обґрунтовано встановивши факт порушення відповідачами трудових прав позивача, обрав неправильний спосіб захисту цих прав, оскільки, на думку колегії суддів, в даному випадку для повного захисту прав [PERSON] необхідно зобов'язати Львівську обласну державну адміністрацію призначити її на посаду заступника директора Департаменту з питань освіти, науки, сім'ї та молоді Львівської обласної державної адміністрації - начальника управління загальної середньої, дошкільної, позашкільної освіти та соціального захисту, як просила позивачу у позовній заяві та апеляційній скарзі. Разом з тим, на думку колегії суддів, не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині зобов'язання Головного управління з питань освіти та науки скасувати запис у її трудовій книжці про звільнення у зв'язку із ліквідацією та зобов'язання Департаменту з питань освіти, науки, сім'ї та молоді видати наказ про призначення її в порядку переведення на посаду заступника директора департаменту - начальника управління загальної середньої, дошкільної, позашкільної освіти та соціального захисту, оскільки такі вимоги, як правильно зазначив суд першої інстанції, є передчасними, так як дані дії можуть вчинятись відповідачами лише в процесі виконання судового рішення про поновлення позивача на посаді. Крім того, відповідно до ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Відповідно до абз. 3 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто ті, що передують дню звільнення працівника з роботи. Відповідно до п. 5 розділу IV цього Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на кількість відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період. Як вбачається з наявної в матеріалах справи довідки Департаменту з питань освіти, науки, сім'ї та молоді Львівської обласної державної адміністрації від 08.04.2013 року № 46, яка не оспорюється позивачем, середньомісячна заробітна плата [PERSON] станом на день її звільнення 02.01.2013 року становила 4534,66 грн., а середньоденна - 148,68 грн. Середній заробіток за час вимушеного прогулу підлягає стягненню на користь позивача за період з дня звільнення - 02.01.2013 року до дня прийняття судового рішення про поновлення на відповідній осаді - 04.02.2014 року. Як вбачається з Розрахунків норм тривалості робочого часу на 2013 та 2014 роки при п'ятиденному робочому тижні з двома вихідними днями у суботу та неділю при однаковій тривалості часу роботи за день упродовж робочого тижня та відповідним зменшенням тривалості роботи напередодні святкових та неробочих днів (додаток до листів Міністерства соціальної політики України від 21.08.2012 № 9050/0/14-12/13 та 04.09.2013 г. № 9884/0/14-13/13), у 2013 році був 251 робочий день, у січні 2014 року 21 робочий день, а також робочі дні були 03 і 04 лютого 2014 року (2 робочих дні). Таким чином період вимушеного прогулу позивача склав 274 робочих дні. Відповідно за період вимушеного прогулу позивача середній заробіток позивача становить 40738,32 грн. (148,68 грн. х 274 робочих дні). Однак колегія суддів враховує, що оскаржуваною постановою Львівського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2013 року було стягнуто з Головного управління з питань освіти та науки Львівської обласної державної адміністрації на користь [PERSON] середню заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 14644,74 грн.; і постанову в частині стягнення середнього заробітку за один місяць суд допустив до негайного виконання. Також колегія суддів враховує, що, як вбачається із долучених під час апеляційного розгляду справи представником відповідача копій розпоряджень голови Львівської обласної державної адміністрації, на виконання зазначеної постанови [PERSON] було поновлено на посаді заступника начальника головного управління - начальника управління загальної, середньої, дошкільної, позашкільної освіти і науки Головного управління освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації з 02.01.2013 року (розпорядження від 19.04.2013 року № 252/0/8-13), а згідно з розпорядженням від 15.08.2013 року № 624/0/8-13 [PERSON] було звільнено з посади начальника відділу сім'ї, гендерної політики та оздоровлення управління сім'ї та молоді Департаменту з питань освіти, науки, сім'ї та молоді Львівської обласної державної адміністрації з 15.08.2013 року за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію державного службовця. Тобто виплата позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу повинна здійснюватись за виключенням виплат, отриманих нею відповідно до постанови Львівського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2013 року та заробітної плати, отриманої після її поновлення на роботі згідно з розпорядженням голови Львівської обласної державної адміністрації від 19.04.2013 року № 252/0/8-13 до дня звільнення - 15.08.2013 року. За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки суд неповно з'ясував обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи і оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Результат розгляду: partial