Рішення адміністративного суду від 2014-03-12 00:00:00+02

13.02.2014 року позивач звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Солом»янської районної в м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання дій протиправними та зобов»язання вчинити певні дії, в якому просить суд : - Зобов'язати Київський міський центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (Відповідач-2) надати обгрунтовану довідку про розміри нарахованої та виплаченої Позивачу суми щорічної допомоги на оздоровлення за період з 1996 року по 2013 рік включно. - Визнати протиправною бездіяльність та зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації (Відповідач-1) і Київський міський центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (Відповідач-2) здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити Позивачу щорічну допомогу на оздоровлення, у розмірі 5 (п'ять) мінімальних заробітних плат, в порядку та на умовах, визначених положеннями статті 48 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ, за період починаючи з 1996 року по 2013 рік включно, що дорівнює 85 (вісімдесят п'ять) розмірам мінімальних заробітних плат. - Визнати протиправною бездіяльність та зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації (Відповідач-1) і Київський міський центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (Відповідач-2) здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити Позивачу одноразову компенсацію як інваліду III групи з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який став інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 30 (тридцять) мінімальних заробітних плат. - Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації (Відповідач-1) і Київський міський центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (Відповідач-2) в подальшому нараховувати та виплачувати Позивачу щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 5 (п'ять) мінімальних заробітних плат, в порядку та на умовах, визначених положеннями статті 48 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-Х1І. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інвалідом ІІІ групи та згідно ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" має право на щорічну допомогу на оздоровлення, проте, зазначена допомога була виплачена їй в значно меншому розмірі. Вважає, що її права при нарахуванні та виплаті щорічної грошової допомоги на оздоровлення були порушенні відповідачами, а тому просив позов задовольнити. Ухвалою суду від 18.02.2014 року позовні вимоги позивача в частині здійснення перерахунку за 1996-2012 р. залишено без розгляду, в іншій частині позову було відкрито скорочене провадження. Відповідачам у передбаченому законом порядку було направлено позовну заяву та надано строк для подачі письмових заперечень проти позову. З письмових заперечень представника відповідача Управління праці та соціального захисту населення Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації вбачається, що проти задоволення позову він заперечує, посилаючись на те, що позивачу, як постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії, інваліду 3 групи здійснюється призначення та виплата щорічної допомоги на оздоровлення згідно діючого законодавства України. Вважає, що підстави для здійснення перерахунку позивачу, згідно заявлених вимог, відсутні та необґрунтовані. На підставі вищевикладеного просив у задоволенні позову відмовити. Із заперечень представника Київського міського центру по нарахування та здійсненню соціальних виплат вбачається, що проти задоволення позову він заперечує посилаючись на те, що центр на період виплати не допустив порушення законодавства, оскільки діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, а також постановою Кабінету міністрів України №562 від 12.07.2005 року. Згідно ч. 4 ст. 183-2 КАС України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення. У разі недостатності повідомлених позивачем обставин або якщо за результатами розгляду поданого відповідачем заперечення суд прийде до висновку про неможливість ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу за загальними правилами цього Кодексу, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку скороченого провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок по доказуванню правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. З огляду на положення наведеної процесуальної норми, виходячи із суті позовних вимог, під час розгляду даної справи стороні відповідачів необхідно довести правомірність своїх дій та бездіяльності. Встановлено, що позивач [PERSON] є особою, постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії, інвалідом 3 групи, що підтверджується наявним в матеріалах справи посвідченням серії [NUMBER]. Позивач перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації та отримує щорічну допомогу на оздоровлення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №562 від 17.07.2005 року "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Згідно з положеннями ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. На виконання положень зазначеного Закону Кабінетом Міністрів України 12.07.2005 року була видана постанова №562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", відповідно до якої інвалідам 3 групи встановлена разова щорічна допомога на оздоровлення в розмірі 90 гривень. Встановлено, що за 2013 рік позивачу була нарахована і виплачена щорічна разова допомога на оздоровлення у розмірі, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України №562. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею ст. 71 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", чітко встановлено, що дія положень цього Закону не може зупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону. Згідно з ст. 63 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" фінансування витрат, здійснюється за рахунок державного бюджету. Статтею 87 Бюджетного кодексу України визначено, що до видатків, які здійснюються з Державного бюджету України, належать, зокрема, видатки на державні програми з ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи. Рішенням Конституційного суду України від 25.01.2012 року №3-рп/2012 зазначено, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Постанова Кабінету Міністрів України №562 від 12.07.2005 року на момент нарахування позивачу разової щорічної допомоги на оздоровлення була чинною, а отже підлягала застосуванню Управлінням праці та соціального захисту населення Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації. Пунктом 4 розділу "Прикінцеві положення" Закону України "Про Державний бюджет України на 2013 рік" визначено, що у 2013 році норми і положення статей 20,21, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51,52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік. Враховуючи викладене, дії Управління соціального захисту населення Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації та Київського міського центру по нарахуванню і здійсненню соціальних виплат в частині нарахування і виплати щорічної допомоги на оздоровлення за 2013 рік в розмірі, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України № 562 були правомірними, а тому вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню. З огляду на викладене, в позові [PERSON] слід відмовити в повному обсязі.

Результат розгляду: denied