Рішення адміністративного суду від 2014-03-13 00:00:00+02

Ужгородська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Закарпатській області звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Фізична особа-підприємець [PERSON] про стягнення податкового боргу. Позовні вимоги мотивовані тим, що Фізична особа - підприємець [PERSON] здійснює діяльність за спрощеною системою оподаткування зі сплатою єдиного податку. Станом на 26.12.2013року за Відповідачем по платежу 50 18050400 "Єдиний податок з фізичних осіб м. Перечин» рахується податковий борг до місцевого бюджету у розмірі 1 307,56грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак в позовній заяві вказав, що просить суд розглянути заяву без його участі за наявними матеріалами у справі. Відповідач повторно в судове засідання 11.09.2013 року не з'явився з невідомих причин. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Кореспонденція направлена на адресу відповідача повернулася з відмітками " за закінченням терміну зберігання " . Згідно ч.11 ст.35 КАСУ у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суд у при чин, вважається , що така по вістка вручена належним чином. Відповідно до статті 128 частини 6 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час, і місце судового розгляду, суд, має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Відповідно до статті 3 частини 1 пункту 10 КАС України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без виклику осіб, які беруть участь у справі, та проведення судового засідання на основі наявних у суду матеріалів у випадках, встановлених цим Кодексом. Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини у справі та перевіривши їх належними та допустимими доказами суд прийшов до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення з огляду на наступне. Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Фізична особа - підприємець [PERSON] внесена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та зареєстрований за адресою: [ADDRESS], ідентифікаційний код [NUMBER] ( а.с. 9-10). Відповідач взятий на облік від 14.03.2003 року до Ужгородської МДПІ ,що підтверджується довідкою №703/9/1700 від 20.12.2013 року (а.с.11). Станом на 26.12.2013 року за Відповідачем по платежу 50 18050400 "Єдиний податок з фізичних осіб м. Перечин» рахується податковий борг до місцевого бюджету у розмірі 1 307,56грн.( а.с.7) Вказана вище заборгованість до місцевого бюджету виникла у зв'язку із наступним. Відповідно до пп. 298.1.1 п. 298.1 ст. 298 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року N 2755-УІ, із змінами та доповненнями для обрання або переходу на спрощену систему оподаткування суб'єкт господарювання подає до органу державної податкової служби заяву. Відповідачем 25.01.2012 року було подано заяву про застосування спрощеної системи оподаткування з 01.01.2012 року за обраною ставкою 15 відсотків до розміру мінімальної заробітної плати та обранням 2 групи щодо сплати єдиного податку. Місце провадження господарської діяльності - Україна.( а.с. 15-16). Згідно з п. 299.1 ст. 299 ПК України свідоцтво платника єдиного податку видається суб'єкту господарювання, який подав до органу державної податкової служби заяву щодо обрання або переходу на спрощену систему оподаткування. На підставі поданої Відповідачем заяви про застосування спрощеної системи оподаткування Ужгородською МДПІ (Перечинське відділення) було видано свідоцтво платника єдиного податку серії Б №368816 ( а.с.17). Відповідно до п. 293.1 ст. 293 ПК України, ставки єдиного податку встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, та у відсотках до доходу (відсоткові ставки). Фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць....для другої групи платників єдиного податку - у межах від 2 до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати. Згідно рішення №94 від 16 грудня 2011 року 6 скликання 4 сесії Перечинської міської ради про встановлення фіксованих ставок єдиного податку для фізичних осіб - підприємців першої та другої групи платників єдиного податку на 2012 р. та рішення №113 від 24 січня 2012 року 6 скликання 4 сесії Перечинської міської ради про доповнення до вищенаведеного рішення про встановлення фіксованих ставок єдиного податку для фізичних осіб - підприємців першої та другої групи платників єдиного податку, встановлено розмір ставок єдиного податку для другої групи платників єдиного податку до розміру мінімальної заробітної плати та по виду діяльності Відповідача 18.22.1 Виробництво верхнього одягу становить 15%.( а.с. 18-21). Враховуючи, що Відповідачем відповідно до заяви про застосування спрощеної системи оподаткування ставка єдиного податку з урахуванням вищенаведеного становить 15 відсотків до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2012 року, а саме 160,95 грн., (1073 грн. * 15%) помісячно та відповідно станом на 1 січня 2013 року- 172,05грн. (1147 грн. *15%) помісячно. Згідно п. 295.1. ст. 295 ПК України, платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється органами державної податкової служби на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності, (п. 295.2. ст. 295 ПК України). В порушення наведеного Відповідачем частково сплачено за серпень 2012р. у розмірі 13,34грн. (залишок становить 147,61грн.) та взагалі не сплачено за вересень - грудень 2012р., та за січень-березень 2013р. У відповідності до ст.129 Податкового кодексу України, із змінами та доповненнями, було проведено нарахування пені у розмірі 4,34грн., яка залишається ним не погашена. Статтею 10 Податкового кодексу України визначено, що єдиний податок належить до місцевих податків. Відповідно до п. 300.1 ст. 300 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року N 2755-УІ, із змінами та доповненнями, платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій. Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання. Приписами статті 59 ПКУ у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. В силу пп. 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 даного Кодексу податкова вимога - письмова вимога органу державної податкової служби до платника податків щодо погашення суми податкового боргу. Відповідно до норм чинного законодавства України Відповідачу було надіслано поштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення податкову вимогу №76 від 25.10.2012 року, однак даний лист був повернутий на адресу інспекції у зв'язку «за зазначеною адресою не знаходиться»( а.с. 22). Відповідно до пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) юридичній особі, якщо його передано посадовій особі такої юридичної особи під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення. У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення. Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Відповідно до статті 16 Податкового кодексу України, якою передбачені обов'язки платника податків, одним із обов'язків є обов'язок сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Відповідно до підпункту 20.1.28 пункту 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом, стягувати суми простроченої заборгованості суб'єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом. Відповідно до пункту 102.4 статті 102 Податкового кодексу України, у разі якщо грошове зобов'язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним. Відповідно до ч.1 п 95.3. с. 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Відповідно до п.п.20.1.18 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини. Згідно п.11 ст.10 Закону України "Про державну податкову службу" органи державної податкової служби подають до судів позови до підприємств, установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними і стягнення в доход держави коштів, одержаних ними за такими угодами, а в інших випадках - коштів, одержаних без установлених законом підстав, а також про стягнення заборгованості перед бюджетом і державними цільовими фондами за рахунок їх майна. З'ясувавши повно та всебічно обставини в адміністративній справі, підтверджені належними та допустимими доказами в їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Так як позивачем у даній справі є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем фізична особа, то в силу ч.4 ст. 94 КАС України судові витрати з відповідача не стягуються. На підставі вищенаведеного,

Результат розгляду: granted