Рішення адміністративного суду від 2014-02-26 00:00:00+02

Позивач, Державна податкова інспекція у Заводському районі м. Миколаєва Миколаївської області Державної податкової служби, звернувся до суду з позовом до відповідача, приватного підприємства "Ізімедікс-Україна", про стягнення податкового боргу в сумі 1251,58 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що відповідач як платник податків зобов'язаний подавати до державних податкових органів та інших державних органів відповідно до законів декларації, бухгалтерську звітність та інші документи і відомості, на підставі яких сплачувати податкові зобов'язання, проте в установлений строк відповідну суму не сплатив. Позивач в судове засідання не з'явився, надав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження. Відповідач у судове засідання не з'явився, заперечення суду не надав, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся ухвалою про відкриття провадження в адміністративній справі, проте остання повернулася до суду без вручення адресату. За змістом частини 4 статті 33 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх поштової адреси судовий виклик або судове повідомлення надсилаються: юридичним особам та фізичним особам-підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідач відповідно до статей 19, 22 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" змін до відомостей про юридичну особу не вніс. Ухвала суду надсилалася на адресу, зазначену позивачем в позовній заяві та вказану в довідці про включення відповідача в Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Приписи Кодексу адміністративного судочинства України не передбачають з'ясування судом або стороною по справі фактичного місцезнаходження іншої сторони та здійснення її розшуку. З врахуванням положень частини 4 та 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України справа вирішується в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів. Суд дослідив матеріали і обставини справи та встановив таке. Відповідач зареєстрований в якості юридичної особи виконавчим комітетом Миколаївської міської ради та узятий на облік в органах державної податкової служби з 18.09.2000 за № 5625. Згідно із підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановленим цим кодексом. За змістом пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим кодексом для подання податкової декларації. Внаслідок порушення вимог чинного законодавства відповідач не сплатив в установлені законом строки суми податкових зобов'язань, в результаті чого заборгованість останнього зі сплати податку на додану вартість становить 1190,00 грн., з яких: 1020,00 грн. донараховано штрафних санкцій згідно податкового повідомлення-рішення від 28.02.2013 № 0001161502 за жовтень 2012 року; 170,00 грн.. штрафних санкцій згідно податкового повідомлення-рішення від 28.02.2013 № 0001151502 за вересень 2012 року (арк. справи 17, 21). Крім того, позивачем проведено камеральну перевірку з питання своєчасності сплати та подання платіжних доручень до установ банків на перерахування належного до сплати грошового зобов'язання з податку на додану вартість, на підставі якої складено акт від 18.01.2012 № 152/152-14/31159576 та виставлено податкове повідомлення-рішення від 27.01.2012 № 0000361502 в сумі 61,58 грн. (ар. справи 14). Крім того, податковий борг підтверджується розрахунком (арк. справи 4). За приписам підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України сума грошового зобов'язання самостійно узгодженого платником податків або узгодженою в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання являється податковим боргом. На підставі норм статті 95 Податкового кодексу України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги. Відповідачу була надіслана податкова вимога форми "Ю" № 682 від 14.10.2011 (арк. справи 9). Відповідно до статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. За приписами пункту 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідач своїм правом не скористався, станом на день розгляду справи доказів погашення боргу суду не надав. Як наслідок, позовні вимоги обґрунтовані, підтверджуються матеріалами справи та їх належить задовольнити. Судові витрати по справі відсутні.

Результат розгляду: granted