Рішення адміністративного суду від 2014-02-10 00:00:00+02

Нововодолазька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Харківській області (надалі за текстом - Нововодолазька ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській обл., позивач) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] (надалі за текстом - ФОП [PERSON], відповідач), в якому просить суд: стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] заборгованість з єдиного податку у розмірі 3392,71 грн. шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок № 31512970700134, код платежу 18050400, одержувач УДКСУ у Валківському районі Харківської області, код одержувача 37447324, банк одержувача ГУДКСУ у Харківській області, МФО 851011. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] зареєстрована як фізична особа - підприємець та перебуває на обліку в Нововодолазькій ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області. В порушення чинного законодавства відповідач в установлені строки не сплатив у повному обсязі суму податкового зобов'язання, внаслідок чого виникла заборгованість перед бюджетом в розмірі 3392,71 грн., що є грубим порушенням законодавства України та може спричинити шкоду державі в частині наповнення частини бюджету. Копія ухвали про відкриття скороченого провадження від 22.02.2014 року була отримана відповідачем 28.01.2014 року, про що свідчить повідомлення про поштове відправлення, яке міститься в матеріалах справи. Письмових заперечень проти позову не надано. Відповідно до ч.4 ст.183 - 2 КАС України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. Оцінивши повідомлені позивачем обставини, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що Валківською районною державною адміністрацією Харківської області від 03.06.2009 року за № 2 452 000 0000 001588 проведена державна реєстрація фізичної особи - підприємця [PERSON]. Відповідно до довідки від 05.06.2009 року за № 774, відповідач перебуває на обліку в Нововодолазькій ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області. Відповідач знаходиться на спрощеній системі оподаткування. Згідно заяви відповідача обрана II група платників єдиного податку від 18.01.2012 року. Відповідно до ч.2 п.п. 293.3.1 п.293.3 ст. 293 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями) - 20 відсотків доходу - у разі включення податку на додану вартість до складу єдиного податку. Відповідно п. 1 ст. 295 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями) платники єдиного податку першої та другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. За несвоєчасну сплату узгодженої суми грошового зобов'язання податковим органом була нарахована штрафна санкція у розмірі 1131,00 грн., що підтверджується актом від 02.09.2013 року № 165/20-20-17-09/[NUMBER] та прийнятим податковим повідомленням - рішенням від 02.09.2013 року № 0002821700. У зв'язку з зазначеним, ФОП [PERSON] має податковий борг перед бюджетом у розмірі 3392,71 грн. по єдиному податку з фізичних осіб, який складається з основного платежу у розмірі 2261,71 грн. та штрафної санкції у розмірі 1131,00 грн. Відповідно до п. 57.3 ст. 57 Податкового Кодексу України, податковий борг, на момент подачі позову, є узгодженим, що підтверджується податковим повідомленням-рішенням, які знаходяться в матеріалах справи. Відповідно до п. 59 ст. 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу. Відповідно до п. 1 ст. 95 Податкового кодексу України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Відповідно до п. 1 ст. 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Відповідно до п. 2 ст. 87 Податкового кодексу України Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами. Податковою інспекцією 27.12.2012 року винесено податкову вимогу № 72, яка особисто отримана відповідачем 27.12.2012 року. Сума податкового боргу відповідачем самостійно не сплачена та на час розгляду адміністративної справи не оскаржена. Також відповідачу направлено рішення № 8 від 11.11.2013 року про опис майна у податкову заставу. Податковим керуючим боржника ФОП [PERSON] від 11.11.2013 року був оформлений акт про відсутність майна боржника. В Державному реєстрі обтяжень рухомого майна внесено запис про податкову заставу майна боржника, про свідчить витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 42500003 від 12.11.2013 року. Відповідно до п.п. 137 п. 1 ст.14 Податкового кодексу України орган стягнення - Державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених Податковим кодексом України та законами України. Відповідно до ст. 20.1. Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо нарахування та сплати податкових зобов'язань, коригування від'ємного значення об'єкта оподаткування або інших показників податкової звітності у результаті застосування звичайних цін. Суд, проаналізувавши положення ст. 71 КАС України прийшов до висновку, що відповідач доказів щодо спростування вимог позивача суду не надав. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про законність та правомірність вимог позивача, та вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Результат розгляду: granted