Рішення адміністративного суду від 2014-02-13 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом, просив визнати дії відповідача по винесенню постанови про адміністративне правопорушення від 22.10.2013 року протиправними, скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 22.10.2013 року серії АА2 № 215266 відносно нього про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 340 грн. та закрити провадження у справі. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити, посилаючи на обставини зазначені в позовній заяві. В судове засідання відповідач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Надіслав суду письмові заперечення, відповідно до яких просив у задоволенні позову відмовити. Приймаючи до уваги викладене суд вважає можливим ухвалити судове рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлені наступні факти. Інспектором Капліч Геннадієм Васильовичем 22.10.2013 року був складений протокол серії АА2 № 852786, та на підставі нього винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення серії АА2 № 215266, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 12.6 (г) Правил дорожнього руху України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн., тобто за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України. В протоколі та постанові інспектор вказав, що позивач 22.10.2013 року об 11 год. 08 хв. керуючи автомобілем [NUMBER] на 392 км автомобільної дороги Харків - Сімферополь, перевищив швидкість на 29 км/год, рухався зі швидкістю 119 км/год. швидкість вимірювалась спеціальним пристроєм «Візор» № 0812530. Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП настає в разі перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками. Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, а тому будь які сумніви з приводу наявності вини водія транспортного засобу трактуються на користь водія , і тому суд вирішує справу на основі наявних у справі доказів та показів. Відповідно до Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України № 33 від 01.03.2010 року (далі Перелік) - вимірювач швидкості радіолокаційний відеозаписувальний "ВИЗИР" входить до такого переліку. Суд не бере до уваги доводи позивача, що невірна назва технічного засобу вимірювання швидкості «Візор» № 0812530 у протоколі, замість правильного «Визир» № 0812530 є підставою до задоволення його вимог, як і доводи неправомірності використання даного технічного засобу інспектором, оскільки досліджені при розгляді справи свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, а також два фотознімки правопорушення із зазначенням номеру технічного приладу за допомогою якого відбувалась фото-відео зйомка доводять наявність описки в назві приладу, та не дають підстав вважати, що в протоколі серії АА2 № 852786 від 22.10.2013 року зазначений інший прилад, аніж «Визир» № 0812530. Решта доводів позивача, також не знайшла підтвердження при розгляді справи, що докази отримані за допомогою приладу «Визир» є неналежними. Проте, постанова інспектора підлягає скасуванню через не надання суду достатніх та належних доказів вини позивача в інкримінованому йому правопорушенні. Так, відповідно до п. 1.7 вищенаведеного Переліку, у ході документування порушень правил дорожнього руху працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, та мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису, до винесеної постанови додавати 3-4 знімки зафіксованого порушення правил дорожнього руху. Знімки повинні містити інформацію про місце, час скоєння порушення, чітке зображення автомобіля порушника. Також, згідно з «Методичними рекомендаціями по роботі з радіолокаційним відео записуючим вимірювачем швидкості «Візир», максимальна дальність вимірювання швидкості радаром - не менше 400 (чотириста) метрів, а візуальне визначення номерного знаку автомобіля (фото-, відеофіксація) - не більше 80 (вісімдесят) метрів. В порушення вищевикладених норм інспектором надано лише два фотознімки. При цьому на першому знімку транспортний засіб зафіксований в момент зупинки автомобіля, оскільки швидкість його руху не відображена, а на другому фотознімку виконаному більш, як за дві хвилини до першого, відображено розмиті контури транспортного засобу, що рухається зі швидкістю 119км/год. Наявні в матеріалах справи докази не спростували доводи позивача, що транспортний засіб, що рухається зі швидкістю 119км/год не підлягає ідентифікації ні за зовнішніми ознаками, ні логічним поєднанням сукупних факторів, як то час, що минув за період від виявлення порушення до зупинки транспортного засобу, та технічними характеристиками приладу. За таких обставин, суд вважає за можливе задовольнити позов в частині скасування постанови. Оскільки підставою для скасування оскаржуваної постанови є недоведеність під час судового розгляду вини позивача, а не встановлення протиправних дій відповідача при розгляді ним справи про адміністративне правопорушення, суд відмовляє у вимозі щодо визнання дій відповідача протиправними. Також, суд відмовляє у закритті провадження у справі, оскільки відповідно до ч.3 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи про накладення адміністративних стягнень, а тому прийняття рішення щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення може лише орган чи повноважена особа, яка вирішує питання про притягнення до адміністративної відповідальності. На підставі викладеного та

Результат розгляду: partial