Рішення адміністративного суду від 2014-02-05 00:00:00+02

Управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровської області звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому просить зобов'язати Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Петриківському районі Дніпропетровської області включити до актів щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання витрати за жовтень - листопад 2013 року на суму 304,68 грн., понесені позивачем при виплаті та доставці пенсії особі, яка отримала каліцтво на території колишнього СРСР для подальшого їх відшкодування. В обґрунтування позову зазначено, що відповідачу щомісячно надавалися позивачем списки осіб, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання для проведення розрахунків. Між позивачем та відповідачем на підставі списків укладалися акти щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, до яких відповідач відмовився включати витрати по сплаті пенсії [PERSON]. Всього не включено за жовтень - листопад 2013 року на загальну суму 304 грн. 68 коп., з них витрати на доставку пенсії - 4 грн. 68 коп. Каліцтво внаслідок нещасного випадку на виробництві [PERSON] отримав ще до 1991 року, тобто до розпаду СРСР - 08.08.1986р., в той час коли діяло законодавство СРСР. На обґрунтування позовних вимог позивач послався на частину 2 статті 2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» та пункт 5 «Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України» від 4 березня 2003 року №5-4/4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 16 травня 2003 року за №376/7697. Просив розглянути справу без участі представника, в порядку письмового провадження. Відповідач 28 січня 2014 року до суду подав письмові заперечення. Просив розглянути справу без участі його представника. Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Отже, враховуючи зазначені вище підстави, суд вирішив розглянути справу в порядку письмового провадження. Розглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за жовтень-листопад 2013р. до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Петриківському районі Дніпропетровської області подавались списки по особам, яким виплачено пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку виробництві або професійного захворювання, на загальну суму 304 грн. 68 коп., з них витрати на доставку пенсії - 4 грн. 68 коп. Проте відповідачем при підписанні актів щомісячної звірки вказані суми до відшкодування включені не були. Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Статтею 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» передбачено, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та у повному обсязі відшкодувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсію у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Статтею 81 цього Закону закріплено, що призначення та виплата пенсій, в тому числі пенсій по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання, здійснюється органами Пенсійного фонду України. З набранням чинності Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» обов'язок відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті при настанні страхового випадку, зокрема, виплати йому або особам, які перебувають на його утриманні пенсій по інвалідності у зв'язку із втратою годувальника покладено на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Пунктом 2 ст. 2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» встановлено, що особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього Закону. Відповідно до п. 5 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат. Згідно п. 2 ст. 7 Закону України Фонд сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли відповідні підприємства передали в установленому порядку Фонду документи, що підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати та соціальні послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку. Потерпілі, документи яких не передані до Фонду, продовжують отримувати належні виплати та соціальні послуги від свого роботодавця, Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування України. При цьому, кошти, виплачені потерпілому страхувальником, зараховуються Фондом у рахунок його страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, а між страховиками з інших видів страхування і Фондом в подальшому відбуваються відповідні розрахунки. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] було заподіяно трудове каліцтво під час виконання ним трудових обов'язків на Виробничому об'єднанні «Іркутськоблтехніка», що знаходиться в м. Іркутськ (територія Російської Федерації), у зв'язку з цим потерпілому була призначена пенсія по інвалідності, яка настала від трудового каліцтва або профзахворювання. Управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровської області за жовтень - листопад 2013 року виплатило пенсію [PERSON] Однак, на обліку у Відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у в Петриківському районі Дніпропетровської області [PERSON] не перебуває, ніяких страхових виплат не отримує. Діючим законодавством України, зокрема ст.14 ЦК України чітко встановлено, що цивільні обов'язки юридичною особою, якою є Відділення виконавчої дирекції Фонду в Петриківському районі Дніпропетровської області, виконуються у межах, встановлених актом цивільного законодавства. Таким актом цивільного законодавства для відділення виконавчої дирекції Фонду в Петриківському районі Дніпропетровської області є Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». В вищезазначеному законі розділом XI встановлено, що передача документів, що підтверджують право працівника на страхову виплату, тобто регрес, а отже і на отримання пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва здійснюється підприємством. Такої передачі документів від підприємства до Відділення виконавчої дирекції Фонду в Петриківському районі Дніпропетровської області, що підтверджують право пенсіонерів на страхову виплату, не було, оскільки вони отримали трудове каліцтво на території іншої держави. Також, суд вважає за необхідне зазначити, що посилання Пенсійного фонду на ч. 2 ст. 2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» не є підставою для задоволення заявлених вимог, з огляду на те, що вищезазначеними приписами врегульовані взаємовідносини між застрахованою особою і страховиками. У межах спірних відносин такі відносини відсутні, оскільки як позивач так і відповідач не є страховиками по відношенню до особи, яка отримала трудове каліцтво за межами держави. Виплата пенсії по інвалідності Пенсійним фондом України таким особам здійснюється на підставі ст. 27 Закону України «Про пенсійне забезпечення» внаслідок прийняття на себе державою певних обов'язків, а не внаслідок виконання обов'язків страховика. Крім того, 13.03.1992 р. державами - учасницями Співдружності Незалежних Держав підписана Угода про гарантії прав громадян держав співдружності у галузі пенсійного забезпечення, яка дії з моменту її підписання. Угода підписана 11 державами, у тому числі Україною та Російською Федерацією. Дана Угода є чинним міжнародним договором. Статтею 1 зазначеної Угоди передбачено, що пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають. Відповідно до статті 3 Угоди усі витрати, які пов'язані із здійсненням пенсійного забезпечення несе держава, що надає це пенсійне забезпечення. Згідно ст. 5 Угоди вона поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян. Статтею 6 встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання. Таким чином, зазначена Угода не передбачає відшкодування шкоди, заподіяної працівнику каліцтвом, професійним захворюванням або іншими ушкодженнями здоров'я, які пов'язані із виконанням ними трудових обов'язків, а регулює питання виплати пенсій. Тобто відшкодування шкоди фізичній особі і відшкодування витрат на пенсійне забезпечення у зв'язку з трудовим каліцтвом - це різні поняття, які регулюються різними нормативно-правовими актами. Виплата регресу за рахунок коштів сторони на території, якої стався нещасний випадок і по законодавству якої складався акт про нещасний випадок, передбачена ст.2 Угоди від 09 вересня 1994 року держав колишнього Радянського Союзу «Про взаємне визнання прав на відшкодування шкоди, завданого працівникові каліцтвом, професійним захворюванням або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ними трудових обов'язків». Таким чином, не отримання регресу у вигляді страхової виплати від відділення виконавчої дирекції Фонду в Петриківському районі Дніпропетровської області в даному випадку є підставою для того, щоб органи Пенсійного Фонду не отримували відшкодування за їх виплату. Згідно із Порядком відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затверджений спільною постановою правління Пенсійного фонду України та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від04 березня 2003 року № 5-4/4, визначено механізм відшкодування на централізованому рівні Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, які призначені особам, що застраховані згідно із Законом, у тому числі, потерпілим особам, право яких на отримання відшкодування щкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди заподіяної працівнику внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаного з виконанням ним трудових обов'язків, причому встановлене правило підписання актів звірки розрахунків передбачає відсутність спору з цього питання між сторонами. Таким чином, діючим чинним Порядком відшкодування витрат, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України, правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003 року № 5-4/4, визначено, що відшкодування витрат може мати місце лише на централізованому рівні Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, а не їх органами на місцях. Згідно з частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що Управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровської області, в свої позовних вимогах щодо зобов'язання Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Петриківському районі Дніпропетровської області включити до актів щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання витрати за жовтень - листопад 2013 року на суму 304 грн. 68 коп., понесені позивачем при виплаті та доставці пенсії особі, яка отримала каліцтво на території колишнього СРСР для подальшого їх відшкодування, невірно визначило спосіб захисту порушених прав.

Результат розгляду: denied