Рішення адміністративного суду від 2014-02-11 00:00:00+02

23.01.2014 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд: - визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області щодо встановлення висновку про відсутність об'єктів оподаткування по операціях з придбання товарів (робіт, послуг) з контрагентами за червень, липень 2013 року, що зафіксовані в акті від 24.09.2013 № 187/22-02/38359978 про неможливість проведення зустрічної звірки; - зобов'язати Державну податкову інспекцію у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області утриматися від використання будь-яким чином як в своїй роботі та/або при виконанні своїх функцій та повноважень так і у відносинах із третіми особами акту від 24.09.2013 № 187/22-02/38359978 про неможливість проведення зустрічної звірки, а також висновків викладених в ньому; - зобов'язати Державну податкову інспекцію у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області вилучити з системи ІС «Податковий блок підсистема аналітична система перегляд результатів співставлення податкового кредиту та податкового зобов'язання в розрізі контрагентів» інформацію про результати перевірки ТОВ «Бізнес сектор», оформлених Актом від 24.09.2013 № 187/22-02/38359978 про неможливість проведення зустрічної звірки і поновити в ній дані, що містяться у наданих ТОВ «Бізнес-сектор» звітах з податку на додану вартість за період з 01.06.2013р. по 31.07.2013 р.; - зобов'язати Державну податкову інспекцію у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області відновити у системі ІС «Податковий блок підсистема аналітична система перегляд результатів співставлення податкового кредиту та податкового зобов'язання в розрізі контрагентів» показники податкових зобов'язань та податкового кредиту, що були відкориговані на підставі Акт від 24.09.2013 № 187/22-02/38359978 про неможливість проведення зустрічної звірки, задекларовані ТОВ «Бізнес сектор» за період з 01.06.2013р. по 31.07.2013 р. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач під час проведення зустрічної звірки не досліджував первинні документи позивача щодо його взаємовідносин з контрагентами. Позивач також вважав, що проведений відповідачем захід визначений ним як зустрічна звірка, а тому мав проводитися в порядку пункту 73.5 ст.73 ПК України, а за його результатами мала бути складена довідка. Натомість за результатами проведеної відповідачем зустрічної звірки ним складено не довідку, а акт про неможливість проведення зустрічної звірки, який містить викладення результатів перевірки та встановлює порушення позивачем норм податкового законодавства без зазначення правових наслідків та виду проведеної перевірки, чим порушено Порядок проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 року № 1232. Позивач також зазначає, що відповідач на підставі Акту № 187/22-02/38359978 від 24.09.2013 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Бізнес сектор» (код ЄДРПОУ 38359978) під час здійснення господарських відносин з контрагентами за червень, липень 2013 року здійснив корегування податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ позивача в електронній базі даних «Автоматизована система співставлення Інформаційної системи Міністерства доходів і зборів України «Податковий блок». Сторони в судове засідання не з'явились, але надали клопотання про розгляд справи без їх участі, у зв'язку з чим розгляд справи відбувався в порядку письмового провадження. Відповідачем було подано письмові заперечення на позовну заяву, відповідно до яких, він заперечує проти задоволення позовних вимог повністю. На думку відповідача, вказаний акт звірки не порушує охоронюваних законом прав та інтересів позивача, а є лише носієм доказової та службової інформації. Жодних нарахувань та збільшення податкових зобов'язань рівно як і зменшення суми податкового кредиту з ПДВ за карткою особового рахунку позивача податковим органом здійснено не було. Внесення інформації до електронних баз даних саме по собі не зумовлює для платника податків будь-яких юридичних наслідків у формі виникнення або зміни прав та обов'язків, змін у структурі податкових зобов'язань та податкового кредиту. На підставі викладеного, відповідач вважає, що правомірно вніс зміни до електронних баз даних на підставі акту зустрічної звірки. Суд, дослідивши у справі письмові докази, приходить до наступних висновків. Відповідачем проведено зустрічну звірку, за наслідками якої складено Акт № 187/22-02/38359978 від 24.09.2013 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Бізнес сектор» (код ЄДРПОУ 38359978) під час здійснення господарських відносин з контрагентами за червень, липень 2013 року. У вказаному акті зроблено висновок про порушення позивачем ст.185 ПК України в частині відсутності об'єкту оподаткування податком на додану вартість по ланцюгу постачання товарів (робіт/послуг) з контрагентами-покупцями за період червень - липень 2013 року. Відповідач у акті від 24.09.2013 року № 187/22-02/38359978 зазначає про формування позивачем податкових зобов'язань у період з 01.06.2013 року по 31.07.2013 року згідно податкових декларації позивача з ПДВ за вказаний період. Відповідач на підставі акту від 24.09.2013 року № 187/22-02/38359978 про неможливість проведення зустрічної звірки здійснив виключення (корегування) податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ позивача в електронній базі даних «Автоматизована система співставлення Інформаційної системи Міністерства доходів і зборів України «Податковий блок» (ІС «Податковий блок підсистема аналітична система перегляд результатів співставлення податкового кредиту та податкового зобов'язання в розрізі контрагентів»), що підтверджується роздруківкою з електронної бази, яка надана відповідачем. Відповідно п.4.33 ст. 4 Податкового кодексу України податкове законодавство ґрунтується на принципі невідворотності настання відповідальності у разі порушення податкового законодавства. Тобто, будь-яка особа (платник податку, податковий агент, їх посадові особи, посадові особи органів державної податкової служби, митних органів), що здійснила податкове правопорушення, буде притягнута до юридичної відповідальності. Таким чином, встановлення відповідачем у справі порушення податкового законодавства та передбаченої законом можливості податкового органу нарахувати податкові зобов'язання відповідачу на протязі не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації за відсутності податкового повідомлення-рішення, позбавляє особу можливості прогнозувати свою поведінку та передбачати її наслідки. А отже, порушується принцип правової визначеності, який імплікований Європейською конвенцією з прав людини і який становить один із основних елементів верховенства права, а відтак підлягає захисту у порядку адміністративного судочинства. Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на захист своїх прав і свобод у суді, а також на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Стаття 55 Конституції України не визначає, які саме рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади і місцевого самоврядування можуть бути оскаржені, а тому встановлює принцип, відповідно до якого в суді можуть бути оскаржені будь які рішення, дії або бездіяльність (абз. 9 п.2 мотивувальної частини від 25.11.1997 року у справі №18/1148-97 за конституційним зверненням громадянки [PERSON]). Суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено, або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інше ущемлення прав та свобод (п.1 резолютивної частини Рішення Конституційного суду України від 25 грудня 1997 року №9-зп у справі за зверненням громадян [PERSON], [PERSON] та інших щодо офіційного тлумачення ст.ст. 55, 64, 124 Конституції України від 25 грудня 1997 року). Згідно ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. За правилами статті 2, пункту 1 частини 1 статті 17 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод. Із наведених норм права випливає, що позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин. В даному випадку позивачем оскаржуються саме дії суб'єкта владних повноважень і даний спір відноситься до юрисдикції адміністративних судів. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не вчинив передбачені законом дії, а саме: не прийняв ніякого рішення, при цьому використовуючи висновки акта перевірки. Відсутність податкового повідомлення-рішення у спірних правовідносинах не є свідченням того, що за наслідками перевірки задекларовані платником податків зобов'язання з податків і зборів були залишені без змін. На підставі даного акту податковою інспекцією було внесено інформацію «Деталізована інформація по платнику ПДВ щодо результатів автоматичного співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» про результати перевірки ФГ «Родомир-Агро» і зменшений податковий кредит та податкові зобов'язання за квітень, травень 2013 року. Таким чином, встановлення відповідачем у справі порушення податкового законодавства та передбаченої законом можливості податкового органу нарахувати податкові зобов'язання відповідачу на протязі не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації за відсутності податкового повідомлення-рішення, позбавляє особу можливості прогнозувати свою поведінку та передбачати її наслідки. А отже, порушується принцип правової визначеності, який імплікований Європейською конвенцією з прав людини і який становить один із основних елементів верховенства права, а відтак підлягає захисту у порядку адміністративного судочинства. Враховуючи вищевикладене, дії відповідача щодо включення до автоматизованої системи ІС «Податковий блок підсистема аналітична система перегляд результатів співставлення податкового кредиту та податкового зобов'язання в розрізі контрагентів» інформації про результати зустрічної звірки позивача не відповідають вимогам законодавства. Суд зазначає, що процес зіставлення даних податкової звітності у розрізі контрагентів є формальним рівнем податкового контролю, на стадії якого податковий орган фактично порівнює задекларовані контрагентами кореспондуючі суми податкових зобов'язань та податкового кредиту з метою оперативного виявлення платників, що підлягають документальній перевірці. Зазначений етап контрольно-перевірочної роботи не передбачає здійснення податковим органом оцінки дотримання платником вимог податкового законодавства та аналізу змісту та характеру правовідносин, що стали підставою для формування даних податкового обліку платника. Адже питання правильності відображення платником в обліку проведених господарських операцій досліджуються податковим органом при проведенні податкової перевірки платника з дослідженням фінансово-господарських документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податку. Сама по собі здійснена відповідачем кваліфікація операцій за відсутності відмінності між задекларованими показниками податкової звітності контрагентів не може слугувати підставою для внесення змін до електронної бази даних «Автоматизована система співставлення Інформаційної системи Міністерства доходів і зборів України «Податковий блок» (ІС «Податковий блок підсистема аналітична система перегляд результатів співставлення податкового кредиту та податкового зобов'язання в розрізі контрагентів»). Висновок щодо правильності (або недостовірності) задекларованих платником даних податкового обліку як підстави для внесення змін до вказаної бази даних може бути зроблений податковим органом після визначення платникові податкових зобов'язань та їх узгодження у встановленому законом порядку. Слід також наголосити, що у податковому праві визнається критерій добросовісності платника, який передбачає законність дій платника у сфері податкових правовідносин (у тому числі і щодо формування даних податкового обліку), доки це не спростовано у порядку, встановленому Податковим кодексом України. Наведене також виключає можливість застосування до платника негативних правових наслідків (зокрема, у вигляді вилучення з електронної бази даних задекларованих ним показників) до моменту донарахування платникові податкового зобов'язання в порядку статті 54 Податкового кодексу України та його узгодження. Аналогічну позицію займає і Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 13.02.2013 року по справі № К/9991/74156/12. За таких обставин суд доходить до висновку про протиправність дій Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області щодо виключення (корегування), на підставі Акту № 187/22-02/38359978 від 24.09.2013 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "БІЗНЕС СЕКТОР" під час здійснення господарських відносин з контрагентами за червень, липень 2013 року, з електронної бази даних «Автоматизована система співставлення Інформаційної системи Міністерства доходів і зборів України «Податковий блок» та інших електронних баз даних сум податкового кредиту та податкових зобов'язань з податку на додану вартість, які визначені Товариством з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС СЕКТОР" (код за ЄДРПОУ 38359978) у податкових деклараціях за період червень - липень 2013 року без винесення податкового повідомлення - рішення та його узгодження. Крім того, суд звертає увагу, що позивачем по господарським операціям здійсненим у період липень, червень 2013 року було надано первинну документацію, яка належним чином підтверджує їх здійснення так само як і формування на її основі податкової звітності. На підставі викладеного суд вважає за необхідне зобов'язати Державну податкову інспекцію у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області відновити в електронній базі даних «Автоматизована система співставлення Інформаційної системи Міністерства доходів і зборів України «Податковий блок» (ІС «Податковий блок підсистема аналітична система перегляд результатів співставлення податкового кредиту та податкового зобов'язання в розрізі контрагентів») показники податкової звітності Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС СЕКТОР" (код за ЄДРПОУ 38359978), зазначених останнім в податкових деклараціях за період червень - липень 2013 року. Щодо позовної вимоги - визнати неправомірними дії Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області по проведенню зустрічної звірки ТОВ "БІЗНЕС СЕКТОР" (код ЄДРПОУ 38359978), в результаті якої складено Акт № 187/22-02/38359978 від 24.09.2013 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "БІЗНЕС СЕКТОР" (код ЄДРПОУ 38359978) під час здійснення господарських відносин з контрагентами за червень, липень 2013 року, то суд зазначає наступне. Звертаючись до адміністративного суду з вимогами про визнання протиправними дій контролюючого органу, позивач скористався гарантованим Конституцією України правом на звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод. Дане право закріплене і в ч.1 ст.6 Кодексу адміністративного суду України, в якій зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Крім того, відповідно до ст. 2, п.1 ч.2 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод. Із наведених норм права випливає, що позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дія або бездіяльність у будь-якому випадку повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до пп.62.1.3п. 6.2.1 ст.62 Податкового кодексу України податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин. Суд вважає за необхідне також вказати і на те, що акти перевірок не є рішеннями суб'єкта владних повноважень, не спричиняють виникнення будь-яких прав і обов'язків осіб чи суб'єктів владних повноважень, а отже, не породжують юридичних наслідків, мають інформативний характер та лише фіксують виявлені в ході перевірки порушення вимог чинного законодавства. За правилами п.7 розділу IV вказаного Порядку за результатами розгляду керівником органу державної податкової служби (його заступником) акта перевірки, заперечень посадових осіб платника податків або його законних представників та інших матеріалів перевірки, у терміни та у порядку, встановлені Кодексом, приймаються відповідні податкові повідомлення-рішення. Таким чином, акт перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень, яке б породжувало певні правові наслідки, було спрямоване на регулювання тих чи інших відносин і мало обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин. Контролюючий орган не позбавлений права викладати в акті перевірки власні суб'єктивні висновки щодо зафіксованих обставин, та в подальшому обґрунтовувати ними власну позицію щодо наявності певних допущених платником податків порушень у разі виникнення спору щодо прийнятих на підставі такого акту рішень. Оцінка акту перевірки, в тому числі і оцінка дій посадових осіб податкового органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, а також щодо самих висновків перевірки, надається при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акту. Аналогічну позицію займає і Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 14.10.2013 року по справі № К/9991/60541/12 (номер у ЄДРСР 34208753). Згідно правового висновку Верховного Суду України, який викладений у постанові від 10.09.2013 року по справі № 21-237а13, акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта, в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта. За таких обставин суд не знаходить правових підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Результат розгляду: partial