Рішення адміністративного суду від 2014-01-16 00:00:00+02

Позивач звернулася з позов до Управління праці та соціального захисту населення Київської районної в м. Донецьку ради про стягнення недоотриманої державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, мотивуючи свої вимоги тим, що вона має на утриманні малолітню дитину [PERSON], [INFO] та перебуває на обліку у УПСЗН Київської районної в м. Донецьку ради, як особа, застрахована у системі соціального загальнообов'язкового страхування. Вона отримує від відповідача допомогу по догляду за другою дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі, встановленому відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», який складає 130 грн. на місяць. Вважає дії відповідача по нарахуванню та виплаті їй вказаної допомоги протиправними, оскільки відповідно до чинного законодавства допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом. Просила суд стягнути з відповідача суму недоотриманої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 01.04.2013 року по 31.10.2013 року у розмірі 5894,00 грн. Позивач в судове засіданні не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надала заяву про розгляд справи без її участі та також зазначила, що позовні вимоги вона не визнає, оскільки до вимог чинного законодавства допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різни ці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менш 130 грн. та наведена норма до теперішнього часу не визнана неконституційною. Третя особа в судове засідання не з'явилася, про час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю [PERSON], 2013 р.н., про що свідчить копія свідоцтва про народження на ім'я [PERSON] Серія [NUMBER] від 01.02.2013 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського РУЮ у м. Донецьку, актовий запис № 124 (а.с. 8). Відповідно до довідки УПСЗН Київського районної у м. Донецьку ради Київської районної у м. Донецьку ради від 19.03. 2013 року [PERSON] перебуває на обліку у УПСЗН Київської районної в м. Донецьку ради та їй призначено відповідно до Закону України допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі 130 грн.(а.с. 5). Гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім'ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім'ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення встановлений Законом України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми". Тобто, Закон України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" є спеціальним законом, що регулює правовідносини, пов'язані з призначення та виплатою державної допомоги на неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 5 Закон України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" всі види державної допомоги сім'ям з дітьми, крім допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами жінкам, зазначеним у ч. 2 ст. 4 цього Закону, призначають і виплачують органи соціального захисту населення за місцем проживання батьків (усиновителів, опікуна, піклувальника). Таким чином, відповідач у справі - орган владних повноважень, на якого чинним законодавством покладений обов'язок щодо нарахування та виплати допомоги сім'ям з дітьми до досягнення нею трирічного віку. Частиною 1 ст. 1 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" встановлено, що громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України. Умови призначення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку передбачені ст. 14 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", при цьому зазначений закон не передбачає обмежень чи особливих умов або розподілу осіб, що мають право на отримання такої допомоги. Статтею 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Статтею 1 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" встановлено, що порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України. При цьому, з аналізу цієї норми не вбачається, що Кабінету Міністрів України делеговані функції щодо встановлення розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Правові, організаційні та фінансові основи загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян на випадок тимчасової втрати працездатності, у зв'язку з вагітністю та пологами, у разі смерті, а також надання послуг із санаторно-курортного лікування та оздоровлення застрахованим особам та членам їх сімей визначає Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням або похованням" № 2240-III від 18 січня 2001 року. Статтею 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням або похованням" визначено, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, передбачає матеріальне забезпечення громадян у зв'язку з втратою заробітної плати (доходу) внаслідок тимчасової втрати працездатності (включаючи догляд за хворою дитиною, дитиною-інвалідом, хворим членом сім'ї), вагітності та пологів, догляду за малолітньою дитиною, часткову компенсацію витрат, пов'язаних із народженням дитини, смертю застрахованої особи або членів її сім'ї, а також надання соціальних послуг за рахунок бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, що формується шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також за рахунок інших джерел, передбачених цим Законом. Відповідно до ст.ст. 4, 5, 29, 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, мають застраховані громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Таким чином, право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку має застрахована особа (один із батьків дитини, усиновитель, баба, дід, інший родич або опікун), яка фактично здійснює догляд за дитиною. Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» було внесено зміни до Закону № 2240-III та виключено статті 40-44. Конституційний Суд України рішенням від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав неконституційними низку положень Закону № 107-VI, в тому числі й пункт 25 розділу II Закону № 107-VI щодо виключення статей 40-44 Закону № 2240-III. Оскільки ані Законом України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», ані Законом України «Про Державний бюджет України на 2012 рік», не встановлювалось на 2011р. та на 2012 р. іншій, ніж у Законі України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням або похованням" розмір допомоги, а положення Постанови КМУ № 1751 «Про порядок призначення та виплати державної допомоги сім`ям з дітьми» від 27.12.2001р. було затверджене саме на виконання Закону № 2811-ХІІ «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» (п.1), то застосовувати зазначену постанову Кабінету Міністрів України до особи, яка застрахована в системі загальнообов'язкового страхування не можливо, оскільки на відносини щодо виплати допомоги такій особі у зазначеному періоді поширюються норми спеціального Закону (яким є Закон № 2240-III), відповідно до статті 43 якого допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до ст. 43 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" якого допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом. Аналізуючи встановлені обставини та приведені норми закону, які врегульовують спірні правовідносини, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог позивача, оскільки відповідно до норм чинного законодавства допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом. Слід зазначити, що згідно ч.2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлено шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Оскільки позивач звернулася до суду з позовом 05.11.2013 року, тому суд вважає, що її позовні вимоги за період з 01 квітня 2013 року до 01 травня 2013 року не підлягають задоволенню у зв'язку із пропуском строку звернення з позовом до суду, на чому наполягав відповідача. Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2013 рік» прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років становить 972 грн., оскільки відповідачем було сплачено за травень -жовтень 2013 року - 1668,12 грн., що підтверджується довідкою № 4/04-6222 від 16.12.2013 року, то не отриманою залишилася сума у розмірі 4 163,88 грн.(972 грн. * 6 місяців -1668,12 грн.), яка підлягає стягненню з відповідача.

Результат розгляду: partial