Рішення адміністративного суду від 2014-03-27 00:00:00+02

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "ХАРКІВРЕГІОНГАЗ", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить визнати протиправною постанову Інспекції з питань захисту прав споживачів у Харківській області від 23.09.2013 року № 23-227 про накладення на Товариство з обмеженою відповідальністю "ХАРКІВРЕГІОНГАЗ" штрафу у розмірі 10839,71 грн. та скасувати зазначену постанову у повному обсязі. В обґрунтування позову позивач зазначив, що за результатами перевірки структурного підрозділу - авто газозаправного пункту м.Богодухів складено акт № 00758 від 23.08.2013 року. На підставі акту відповідачем було винесено постанову про застосування до позивача стягнень передбачених Законом України "Про захист прав споживачів", у вигляді штрафу. Приймаючи оскаржувану постанову відповідач зазначив, що порушення полягало у відсутності в куточку споживача інформації про найменування, адресу та номерів телефонів органу, що забезпечує захист прав споживачів, а також, відсутності необхідної достовірної та своєчасної інформації про гарантійні зобов'язання виробника про газ вуглеводневий скраплений паливний для комунально-побутового споживання, що реалізується на АГЗП. Однак, позивач не погоджується з висновками інспекції, вважає їх помилковими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та чинному законодавству України. Враховуючи викладене, позивач просив позов задовольнити, визнати протиправною та скасувати постанову про накладення стягнення. У судовому засіданні 27.03.2014 року представник позивача підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач, у судовому засіданні 27.03.2014 року проти позову заперечив у повному обсязі, в обґрунтування заперечень зазначив, що перевірка була проведена на підставах та у порядку, передбаченому чинним законодавством. Обставини, встановлені в ході проведення перевірки та відображені в акті перевірки, є належною підставою для притягнення позивача до відповідальності відповідно до Закону України "Про захист справ споживачів". У зв'язку із чим представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, судом встановлено наступне. Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "ХАРКІВРЕГІОНГАЗ" зареєстроване як юридична особа, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи виданого виконавчим комітетом Харківської міської ради (а.с.28). Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12.05.1991 № 1023-XII, спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальні органи в областях, містах Києві та Севастополі, та на території Автономної Республіки Крим - орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері захисту прав споживачів здійснюють державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечують реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів і, зокрема, мають право: перевіряти у суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, якість продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг; безперешкодно відвідувати та обстежувати відповідно до законодавства будь-які виробничі, складські, торговельні та інші приміщення цих суб'єктів. Порядок проведення таких перевірок визначається спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів; одержувати безоплатно від суб'єктів господарювання, що перевіряються, копії необхідних документів, які характеризують якість продукції, сировини, матеріалів, комплектуючих виробів, що використовуються для виробництва цієї продукції; накладати на суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, стягнення, передбачені статтею 23 цього Закону, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України. Згідно абз. 3 п. 1 Положення про Державну інспекцію України з питань захисту прав споживачів, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011р. №465/2011, Держспоживінспекція України є спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів. Планові перевірки проводяться посадовими особами на підставі квартального плану роботи Держспоживінспекції України, її територіальних органів з питань захисту прав споживачів в областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи з питань захисту прав споживачів) та в межах відповідного переліку питань для здійснення планових заходів, які затверджуються в установленому законодавством порядку. Судом встановлено, що Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Харківській області на виконання приписів Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", ст. 26 Закону України "Про захист прав споживачів" на підставі наказу від 21.06.2013 року № 65 та направлення на перевірку від 19.08.2013 року № 01089 в період з 19.08.2013 року. по 23.08.2013 року відповідачем було проведено планову перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "ХАРКІВРЕГІОНГАЗ" за адресою Харківська область, м.Богодухів, вул. Харківська , 207 з питань дотримання вимог законодавства про захист прав споживачів, якості продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг (а.с.55-56). За результатами перевірки було складено акт перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів № 00758 від 23.08.2013 року (а.с. 8). Перевіркою встановлено відсутність в куточку споживача інформація про найменування, адресу та номерів телефонів органу, що забезпечує захист прав споживачів, а також, відсутності необхідної достовірної та своєчасної інформації про гарантійні зобов'язання виробника про газ вуглеводневий скраплений паливний для комунально-побутового споживання, що реалізується на АГЗП, виробництва ПАТ НФПНК "Укртатнафта" ( зв. бік а.с.8). Як було встановлено в ході розгляду справи, від підписання Акту перевірки № 00758 від 23.08.2013 року позивач відмовився (а.с.9). 29.08.2013 року на адресу позивача рекомендованим листом було направлено повідомлення за № 3768/01/05 про складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд справи, яке відбудеться 23.09.2013 року о 10-00 год. в приміщенні Інспекції з питань захисту прав споживачів у Харківській області. Позивач не погодився з висновками акту та звернувся до Начальника Інспекції з питань захисту прав споживачів у Харківській області із запереченнями на акт перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів № 00758 від 23.08.2013 року (а.с. 19-20). На підставі акту перевірки відповідачем винесено постанову від 23.09.2013р. №23-227, якою відповідно до ст.23 Закону України "Про захист прав споживачів" застосовано до ТОВ "ХАРКІВРЕГІОНГАЗ" штрафу в розмірі 10839 грн. 71 коп. (а.с.18). Позивач скористався своїм правом та оскаржив постанову від 23.09.2013р. №23-227 до Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів (а.с. 24-25), однак рішенням Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів вказана постанова була залишена без змін, у зв'язку із чим позивач звернувся до суду. Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість висновків позивача щодо неправомірності дій відповідача при винесенні постанови від 23.09.2013р. №23-227, проаналізувавши положення законодавчих актів, якими врегульовані спірні правовідносини, суд зауважує наступне. Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У відповідності до ст.5 Закону України "Про захист прав споживачів" від 1.05.1991 р. № 1023 - XII, держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров'я і життєдіяльності. Пунктом 4 частини 1 ст. 4 Закону України "Про захист прав споживачів", передбачено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця). Відповідно до п.1, 2, 3 ч.1 ст. 6 Закону України "Про захист прав споживачів" продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Продавець (виробник, виконавець) на вимогу споживача зобов'язаний надати йому документи, які підтверджують належну якість продукції. Вимоги до продукції щодо її безпеки для життя, здоров'я і майна споживачів, а також навколишнього природного середовища встановлюються нормативними документами. Щодо окремих груп продукції зазначені вимоги встановлюються законами та іншими нормативно-правовими актами. На товари, що ввозяться на територію України, повинен бути передбачений законодавством документ, який підтверджує їх належну якість. Правила роздрібної торгівлі та надання послуг з постачання скрапленого вуглеводневого газу для побутових потреб населення та інших споживачів, затверджений Постановою Кабінету міністрів України від 20 листопада 2003 р. N 1790, визначають порядок приймання, зберігання, роздрібної торгівлі і надання послуг з постачання скрапленого вуглеводневого газу (далі - газ) для побутових потреб населення та інших споживачів. Відповідно до ст.1 Правил, дія цих Правил поширюється на всіх суб'єктів підприємницької діяльності України, які отримали в установленому порядку дозвіл Держнаглядохоронпраці на цей вид діяльності та торговий патент для роздрібної торгівлі. Пунктом 12 вказаних правил передбачено, що працівники пунктів реалізації газу під час продажу газу та надання послуг з доставки і встановлення газового балона зобов'язані надати споживачеві необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про ці послуги і про порядок продажу газу згідно з вимогами Закону України "Про захист прав споживачів". Відповідно до п. 16 Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, затверджених наказом Міністерства економіки України від 19.04.2007 року за № 104, здійснюючи продаж непродовольчих товарів вітчизняного та іноземного виробництва, працівник суб'єкта господарювання зобов'язані надати споживачам необхідну, достовірну та своєчасну інформацію про товари в супровідній документації, що додається до продукції, на етикетці, а також маркуванням чи іншим способом (у доступній наочній формі), прийнятим для окремих видів товарів, яка має містити: назву товару, найменування або відтворення знака для товарів і послуг, за якими вони реалізуються; найменування нормативних документів, вимогам яких повинні відповідати вітчизняні товари; дані про основні властивості товару; відомості про вміст шкідливих для здоров'я речовин, які встановлені нормативно-правовими актами, та застереження щодо застосування окремих товарів, якщо такі застереження встановлені нормативно-правовими актами; дані про ціну (тариф), умови та правила придбання товару; дату виготовлення; відомості про умови зберігання; гарантійні зобов'язання виробника (виконавця); правила та умови ефективного і безпечного використання товару; строк придатності (строк служби) товару, відомості про необхідні дії споживача після його закінчення, а також про можливі наслідки в разі невиконання цих дій; найменування та місцезнаходження виробника (виконавця, продавця) і підприємства, яке здійснює його функції щодо прийняття претензій від споживача, а також проводить ремонт і технічне обслуговування. Таким чином, гарантійні зобов'язання виробника є однією з необхідної, достовірної та своєчасної інформації про товари, яку суб'єкти господарювання повинні надати споживачам. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про захист прав споживачів» виробник (виконавець) забезпечує належну роботу (застосування, використання) продукції, в тому числі комплектуючих виробів, протягом гарантійного строку, встановленого нормативно-правовими актами, нормативними документами чи договором. Гарантійний строк зазначається в паспорті на продукцію або на етикетці чи в будь-якому іншому документі, що додається до продукції. Статтею 15 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачено, що споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою. Інформація про продукцію повинна містити:1) назву товару, найменування або відтворення знака для товарів і послуг, за якими вони реалізуються; 2) найменування нормативних документів, вимогам яких повинна відповідати вітчизняна продукція; 3) дані про основні властивості продукції, а щодо продуктів харчування - про склад (включаючи перелік використаної у процесі їх виготовлення сировини, в тому числі харчових добавок), номінальну кількість (масу, об'єм тощо), харчову та енергетичну цінність, умови використання та застереження щодо вживання їх окремими категоріями споживачів, а також іншу інформацію, що поширюється на конкретний продукт; 4) відомості про вміст шкідливих для здоров'я речовин, які встановлені нормативно-правовими актами, та застереження щодо застосування окремої продукції, якщо такі застереження встановлені нормативно-правовими актами; 5) позначку про наявність або відсутність у складі продуктів харчування генетично модифікованих компонентів; 6) дані про ціну (тариф), умови та правила придбання продукції; 6-1) виробник (продавець) у разі виявлення недостовірної інформації про продукцію (якщо вона не шкодить життю, здоров'ю або майну споживача) протягом тижня вилучає цю продукцію з продажу та приводить інформацію про неї до відповідності; 7) дату виготовлення; 8) відомості про умови зберігання; 9) гарантійні зобов'язання виробника (виконавця);10) правила та умови ефективного і безпечного використання продукції; 11) строк придатності (строк служби) товару (наслідків роботи), відомості про необхідні дії споживача після їх закінчення, а також про можливі наслідки в разі невиконання цих дій; 12) найменування та місцезнаходження виробника (виконавця, продавця) і підприємства, яке здійснює його функції щодо прийняття претензій від споживача, а також проводить ремонт і технічне обслуговування. Судом встановлено, що під час проведення перевірки Товариством з обмеженою відповідальністю "ХАРКІВРЕГІОНГАЗ" на газ вуглеводний скраплений для комунально-побутового споживання, виробництва ПАТ НК «Укрнафта» надано паспорт якості № 686 від 29.07.2013 року та товарно-транспортну накладну від 31.07.2013 року № 1548 (а.с. 58-59). Однак, як вбачається із зазначеного паспорту якості та накладної, в них відсутня інформація щодо гарантійних зобов'язань виробника. Посилання позивача на те, що в паспорті якості №686 від 29.07.2013 року містяться висновки ПАТ НФПНК «Укртатнафта» про відповідність газу вимогам ДСТУ 4047-2001, тим самим виробник гарантував протягом гарантійного терміну зберігання відповідної якості скрапленого газу вимогам стандарту в разі додержання вимог транспортування і зберігання, чим самим виробник підтвердив гарантійний термін зберігання - 3 місяці від дня виготовлення відповідно до п. 10 ДСТУ 4047-2001 суд не приймає до уваги, оскільки, Законом України "Про захист прав споживачів" передбачено, що споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, до якої не можна віднести ДСТУ 4047-2001. Відповідно до п. 7, ч.1 ст. 23 Закону України № 1023-XII, у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб'єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування, у тому числі ресторанного господарства, несуть відповідальність за відсутність необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію - у розмірі тридцяти відсотків вартості одержаної для реалізації партії товару, виконаної роботи, наданої послуги, але не менше п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі, коли відповідно до закону суб'єкт господарської діяльності не веде обов'язковий облік доходів і витрат, - у розмірі п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до п. 4 Положення про порядок накладення та стягнення штрафів за порушення законодавства про захист прав споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.2002 р. № 1177, рішення про накладення штрафів приймається на підставі відповідних актів перевірки суб'єкта господарської діяльності та інших матеріалів, пов'язаних з цією перевіркою, за наявності порушень, зазначених у пункті 2 цього Положення і оформляються постановою. Судом встановлено, що при винесенні постанови від 23.09.2013 року № 23-227, відповідачем правомірно було зроблено висновок в акті планової перевірки № 00758 від 23.08.2013 року про порушення позивачем вимог ст.ст.6 і 15 Закону України "Про захист прав споживачів", та застосовано штраф з урахуванням положень ст. 23 вказаного Закону. Щодо посилань позивача на те, що під час проведення перевірки Інспекцією було порушено порядок проведення перевірки, оскільки в направленні на перевірку та в повідомленні відповідачем вказано адресу структурного підрозділу позивача АГЗП м.Богодухів, суд зазначає наступне. Як вбачається із направлення на перевірку від 19.08.2013 року та повідомлення про проведення перевірки від 02.08.2013 року, інспекцією вказано адресу ТОВ"ХАРКІВРЕГІОНГАЗ" де фактично було проведено перевірку, тобто адресу структурного підрозділу, який перевірявся. Відповідно до п. 3 Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, роздрібна торгівля непродовольчими товарами здійснюється через спеціалізовані підприємства, підприємства з універсальним асортиментом непродовольчих товарів, спеціалізовані відділи (секції) підприємств з універсальним асортиментом продовольчих товарів, дрібно роздрібну торговельну мережу. У зв"язку з тим, що в даному випадку місцем торгівлі непродовольчими товарами є місцезнаходження структурного підрозділу ТОВ"ХАРКІВРЕГІОНГАЗ", що не заперечується сторонами та де фактично і проводилась перевірка, суд вважає, що в направленні на перевірку від 19.08.2013 року та повідомленні про проведення перевірки від 02.08.2013 року правомірно було вказано адресу ТОВ"ХАРКІВРЕГІОНГАЗ" його структурного підрозділу. Крім того, суд звертає увагу на позицію Верховного Суду України, висловленій в постанові від 24.12.2010 року, відповідно до якої недотримання державним органом вимог законодавства під час проведення перевірки діяльності суб'єкта господарювання не звільняє останнього від передбаченої чинним законодавством відповідальності за допущені ним порушення вимог законодавства України. Вказана позиція кореспондується із позицією Вищого Адміністративного суду України, що викладена у рішеннях від 28.01.2010 року по справі № К-14229/07 та від 12.12.2013 року по справі № К/800/30045/13. Суд звертає увагу на те, що порушення встановлене в ході перевірки відповідачем зафіксоване належним чином в акті перевірки від 23.08.2013 року, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували порушення, які встановлені у ході перевірки. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно та обґрунтовано застосовано до позивача штрафні санкції, передбачені ст.23 Закону України "Про захист прав споживачів". Відповідно до ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом іх переконливості. Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд, згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Приймаючи до уваги ту обставину, що відповідачем надані об'єктивні докази правомірності вчинення дій щодо винесення постанови про накладення штрафних санкцій, суд вважає, що відсутні підстави для скасування постанови від 23.09.2013 року № 23-227. Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди серед іншого перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин справи. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ХАРКІВРЕГІОНГАЗ" задоволенню не підлягає. На підставі вищевикладеного та

Результат розгляду: denied