Рішення адміністративного суду від 2014-03-05 00:00:00+02

Позивач [PERSON] звернувшись до суду з позовом, просить визнати дії Управління соціального захисту населення Богуславської районної державної адміністрації Київської області (далі-відповідач) щодо відмови у наданні йому статусу інваліда війни та видачі посвідчення інваліда війни, неправомірними; зобов'язати відповідача надати йому статус інваліда війни та видати посвідчення інваліда війни. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що в період з 08.05.1986 року по 12.05.1986 року він приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі невоєнізованих формувань цивільної оборони, тому є особою, постраждалою внаслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії та інвалідом 2-ї групи внаслідок захворювання, пов'язаного з роботами по ліквідації цієї аварії. Враховуючи положення п.9 ч.2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів, гарантії їх соціального захисту» він звернувся до відповідача із заявою про надання йому статусу інваліда та видачу відповідного посвідчення, але листом від 28.11.2013 року йому було відмовлено, тому він вимушений звернутись з даним позовом до суду. В судовому засідані позивач [PERSON] підтримав свої вимоги та пояснив, що після письмової відмови у наданні йому статусу інваліда війни він не звертався до відповідача за роз'ясненням та для з'ясування, які ще необхідно надати документи, щоб підтвердити цей статус. Не розуміючи, яких документів не вистачає для отримання статусу інваліда війни він звернувся до суду з даним позовом. Просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не направив свого представника, але надіслав письмове заперечення, згідно якого вважають, що позовні вимоги є безпідставними, оскільки в довідці МСЕК наданої позивачем відсутня запис, що його інвалідність пов'язана з роботами на ЧАЕС у складі невоєнізованих формувань ЦО, як це передбачено п.9 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Просили відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення позивача його представника, дослідивши та оцінивши докази, що містяться у справі, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивач 27.11.2013 року звернувся до відповідача із заявою про встановлення йому статусу інваліда війни. Проте, листом від 28.11.2013 року відповідач відмовив позивачу у задоволенні згаданої заяви, посилаючись на відсутність документів, які підтверджують, що група інвалідності пов'язана з роботами на ЧАЕС в складі невоєнізованих формувань ЦО. Однак, наведені доводи відповідача судом до уваги не приймаються по наступним підставам. Так, відповідно до п. 9 ч. 2 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», до інвалідів війни відносять осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи. Відповідно до діючого на той час Положення про Цивільну оборону СРСР, затвердженого Постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів № 1111 від 18 березня 1976 року було створено формування Цивільної оборони Київської області МСЦО по протибактеріальному захисту. Згідно з Положенням про невоєнізовані формування Цивільної оборони і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами, введеного в дію наказом начальника Цивільної оборони СРСР - заступника Міністра оборони СРСР від 06 липня 1975 року № 90, «…..в состав формирований зачисляются в обязательном порядке граждане СССР мужчины в возрасте от 16 до 60 лет и женщины от 16 до 55 лет … Невоенизированные формирования гражданской обороны, которые могут использоваться в мирное время для борьбы с массовыми лесными пожарами, ликвидации последствий стихийных бедствий, крупных аварий и катастроф, комплектуются личным составом путём привлечения в эти формирования в обязательном порядке рабочих, служащих и колхозников…». Як вбачається з довідки Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації № 01-04/2070/448 від 26.11.2013 року (а.с.9) та витягу з протоколу №8/2013 засідання постійно діючої комісії з питань розгляду звернень громадян щодо підтвердження їм участі в ліквідації наслідків ЧАЕС у складі формувань Цивільної оборони від 26.11.2013 року (а.с.10-12), позивач [PERSON] в період з 8 по 12 травня 1986 року приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, оскільки був залучений до участі в транспортному забезпеченні евакуаційних заходів цивільної оборони (евакуація сільськогосподарської худоби). Виконання зазначених робіт здійснювалося невоєнізованими формуваннями цивільної оборони (зведеними автоколонами) на виконання розпоряджень начальника цивільної оборони Київської області-голови Київської обласної ради народних депутатів. Внаслідок виконуваних завдань позивачу з 11 грудня 2012 року була встановлена друга група інвалідності (довічно) з втратою працездатності 70 відсотків. Зазначене захворювання пов'язане з роботами по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, що підтверджується копіями посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії серії [NUMBER] від 03.01.2013 року, тимчасовою вкладкою № 423 до вказаного посвідчення (а.с.6), довідкою МСЕК серії КИО-1 №0416081 від 11.12.2012 року (а.с.14) та експертним висновком від 04.12.2012 року (а.с.15). Вищенаведене є беззаперечним доказом участі позивача в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у складі формувань Цивільної оборони та отримання ним інвалідності 2 групи внаслідок захворювання, пов'язаного з роботами по ліквідацією наслідків цієї аварії. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до п. 7, 10 Положення Про порядок видачі посвідчень нагрудних знаків інвалідів війни», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 302 від 12 травня 1994 року-посвідчення інваліда війни є документом, що посвідчує статус осіб, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Посвідчення інваліді війни видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності. Видачу таких посвідчень здійснюють управління праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації інваліда. Проаналізувавши вищевикладене та наявні у справі матеріали, суд дійшов висновку про те, що оскільки позивач був залучений до складу формувань цивільної оборони при ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та став інвалідом внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, то відмова відповідача щодо встановлення йому статусу інваліда війни є необґрунтованою, оскільки у листі відповідача від 28.11.2013 року не зазначено, які конкретно документи не надано позивачем для встановлення йому статусу інваліда війни та такою, що порушує його право на одержання вказаного статусу та пов'язаного з ним соціального захисту, що зумовлює необхідність визнання судом такої відмови протиправною. Крім того, в письмовому заперечені на позов відповідач безпідставно посилається на те, що позивача не може бути визнано інвалідом війни, оскільки в довідці МСЕК наданої ним відсутня запис, що його інвалідність пов'язана з роботами на ЧАЕС у складі невоєнізованих формувань ЦО, як це передбачено п.9 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Суд критично відноситься до даної мотивації відповідача, оскільки в даній нормі Закону нічого не вказано про те, що для визнання особи інвалідом війни необхідно надавати довідку МСЕК, в якій має бути запис про виконання робіт на ЧАЕС у складі невоєнізованих формувань ЦО. Водночас, суд позбавлений повноважень зобов'язати відповідача встановити позивачу статус інваліда війни і видати йому відповідне посвідчення, оскільки встановлення статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення у відповідності до законодавства належить виключно до повноважень відповідача. а тому суд не може перебирати на себе його функцій. Разом з тим, суд вважає за можливе з метою повного захисту прав та інтересів позивача на підставі частини 2 статті 11 КАС України вийти за межі заявлених позовних вимог та зобов'язати відповідача вчинити дії щодо встановлення позивачу статусу інваліда війни та видачі йому відповідного посвідчення. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial