Рішення адміністративного суду від 2014-03-06 00:00:00+02

В серпні 2010 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Анне ЛТД» (далі - ТзОВ «ВКФ «Анне ЛТД») звернулось в суд першої із адміністративним позовом до Хмельницької міжрайонної державної податкової інспекції у Хмельницькій області(на даний час Хмельницька об'єднана державна податкова інспекція ГУ Міндоходів у Хмельницькій області) в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № 0001712310/1/1451 та № 0001712310/1/1452 від 28.07.2010 р. Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 04.10.2010 р. в задоволені позову було відмовлено. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що первинні документи, які підтверджують здійснення господарських операцій з ПП «Неоламнова» не містять всіх необхідних відомостей та реквізитів. Крім того, відповідно до акту перевірки позивач безпідставно завищив валові витрати та податковий кредит шляхом здійснення безтоварних операцій з придбання нафтопродуктів від ТзОВ «Автостиль» та ТзОВ «ТД «Сафір». Зокрема, товарно-транспортна накладна неналежним чином оформлена, видаткові накладні не відповідають вимогам первинних документів, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Також суд, першої інстанції вважав, що позивачем безпідставно віднесено до складу валових витрат послуги, які надавались ПП Пиндиком, ПП Сташкевичем, ПП Соловйовою та ПП Козьменком, оскільки необхідні документи, які б підтверджували обсяг та зміст наданих послуг, факт виконання робіт вказаними підприємцями позивачем не надані. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.09.2013 р. апеляційну скаргу ТзОВ «ВКФ «Анне ЛТД» задоволено, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 04.10.2010 р. скасовано та прийнято нову, якою позов товариства задоволено, визнано протиправним та скасовані вказані податкові повідомлення-рішення. Суд апеляційної інстанції виходив з того, що суду були надані усі необхідні платіжні та інші документи, обов'язковість ведення яких передбачена правилами ведення податкового обліку, однак ним безпідставно вони не були прийняті до уваги. Стосовно господарських операцій з ТзОВ «Автостиль» та ТзОВ «ТД «Сафір», то позиція суду про безтоварність таких операцій є незаконною та суперечить матеріалами справи, оскільки податковий орган не провів зустрічну перевірку та не довів в судовому порядку неотримання пального від даних суб'єктів господарювання. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10.12.2013 р. постанова Львівського апеляційного адміністративного суду була скасована, а справа направлена на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Мотивована тим, що апеляційним судом не зазначено, з посиланням на відповідні первинні документи, обставини, якими спростовується висновок суду першої інстанції про безтоварність операції з відповідними контрагентами, а доводи суду апеляційної інстанції про наявність первинних документів, виданих по спірних господарських операціях, як підстава для формування валових витрат і, як наслідок податкового кредиту, є необґрунтованими, оскільки вони не можуть бути єдиною підставою для задоволення позову без дослідження питання реального виконання спірних операцій. Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, клопотань про розгляд справи за їх участю не подали, тому відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України колегія суддів вважає можливим здійснювати розгляд справи у письмовому провадженні за наявними у ній матеріалами. Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а постанова скасуванню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено, що Хмельницькою МДПІ було проведено планову виїзну перевірку ТзОВ «ВКФ «Анне ЛТД» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2009 р. по 31.03.2010 р., за наслідками якої складено акт № 1369/230/14159997 від 02.07.2010 р., згідно якого встановлено порушення товариством п.п. 4.1 ст. 4, п.п. 7.4.1 та 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого ТОВ «ВКФ «Анне ЛТД» було занижено суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на суму 223677,00 грн. за квітень-травень, серпень-жовтень 2009 року та п. 5.1, п. 5.2.1 п. 5.2, ч. 4 п.п.5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», внаслідок чого занижено податок на прибуток на суму 1 184 463, 00 грн. за II - IV квартали 2009 року. На підставі зазначеного акту податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення № 0001712310/1/1451 від 28.07.2010 р., яким визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 335 516, 00 грн. ( у тому числі основний платіж - у розмірі 223 677, 00 грн. та штрафні (фінансові санкції) - у розмірі 111 839,00 грн.), та податкове повідомлення рішення № 0001712310/1/1452 від 28.07.2010 р., яким визначено загальну суму податкового зобов'язання - 1 634 780, 00 грн., з яких 1 184 463, 00 грн. податку на прибуток та 450 317, 00 грн. штрафних санкцій. Розглядаючи спір суд першої інстанції зазначив, що відповідно до п. 5.1, п. п. 5.2.1 п. 5.2, ч. 4 п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» валові витрати виробництва та обігу - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності. До складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті. Не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку. Крім того, відповідно до п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про податок на додану вартість» база оподаткування операції з поставки товарів (послуг) визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, визначеної за вільними цінами, але не нижче за звичайні ціни, з урахуванням акцизного збору, ввізного мита, інших загальнодержавних податків та зборів (обов'язкових платежів), згідно із законами України з питань оподаткування (за винятком податку на додану вартість, а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на послуги стільникового рухомого зв'язку, що включається до ціни товарів (послуг)). До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податку безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу в зв'язку з компенсацією вартості товарів (послуг). Згідно п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 цього Закону визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку. Згідно п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 згаданого Закону не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту). У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами. В даній ситуації судом першої інстанції, що підтверджується матеріалами справи, встановлено, що відповідно до заявки ТзОВ «ВКФ «Анне ЛТД» про проведення маркетингових досліджень ПП «Неоламнова» зобов'язалось за плату провести маркетингові дослідження по пошуку та вибору потенційних партнерів, які проявляють комерційну цікавість для замовника в розрізі закупівель та продажу нафтопродуктів. На підтвердження обсягу, змісту, переліку наданих маркетингових послуг та факту надання послуг вказаним підприємством для перевірки та суду першої інстанції були надані копії зведених звітів про результати маркетингових досліджень. На надані послуги позивачем отримано податкові накладні від ПП «Неоламнова», яке в свою чергу сплатило податок на додану вартість, і дані зобов'язання включені в єдину систему співставлення податкового зобов'язання та податкового кредиту на рівні ДПА України. Відповідно ТзОВ «ВКФ «Анне ЛТД» до складу валових витрат включено вартість отриманих маркетингових послуг від ПП «Неоламнова» за IV кв. 2009 р. на суму 2 336 133 грн. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, грунтуються на даних бухгалтерського обліку. Відповідно до ст.ст. 1, 9 цього ж Закону первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні облікові документи повинні мати обов'язкові реквізити, в тому числі: дату і місце складання; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції. Оскільки підприємство не надало всіх необхідних документів, які б підтверджували обсяг, зміст, перелік і калькуляцію наданих маркетингових послуг та факт виконання робіт (надання цих послуг) ПП «Неоламнова», то суд першої інстанції вважав, що посадовими особами відповідача зроблено правомірні висновки, що ТзОВ «ВКФ «Анне ЛТД» безпідставно віднесено вартість маркетингових послуг в розмірі 2 336 133 грн. до складу валових витрат, внаслідок чого було завищено валові витрати на цю суму. Проте колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції не погоджується, оскільки у відповідності до вимог ч.1 та ч. 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Позивачем надано всі необхідні документи які підтверджують факт здійснення згаданої вище господарської операції, а податковим органом не доведено, що маркетингові послуги не були надані. Всі операції по придбанню маркетингових послуг у ПП «Неоламнова» відображено по рахунках бухгалтерського обліку позивача у жовтні 2009 року. Твердження суду першої інстанції про відсутність необхідних реквізитів у зведених звітах про результати маркетингових досліджень, матеріалах маркетингових досліджень, розрахунках вартості маркетингових досліджень за договором, заявки на проведення маркетингових досліджень, актах приймання-передачі наданих послуг і результатів досліджень не заслуговують на увагу, бо жодним законодавчим актом такі не встановлені і такі твердження суду побудовані лише на припущеннях, які жодним чином не підтверджені. Тому суд апеляційної інстанції вважає, що позивачем правомірно включено до валових витрат звітного періоду витрати з господарських операції з ПП «Неоламнова». На підтвердження існування господарської операції ТзОВ «ВКФ «Анне ЛТД» з ТзОВ «ТД «Сафір» позивачем було надано договір поставки від 02.03.2009 р., на виконання даного договору проводилась господарська операція 05.05.09 р. на суму 107000 грн., що підтверджено видатковою накладною РН-50511 від 05.05.09 р., оплатою проведеної поставки та податковою накладною. Покликання суду першої інстанції на товарно-транспортну накладну від 05.05.2009 р., як на підставу вважати відсутнім реальне виконання господарської операції не заслуговує на увагу, бо зазначений бланк накладної, не заповнений всіма реквізитами, відсутні дані та підпис особи яка здала вантаж, водія, вантажоодержувача, особи яка одержувала вантаж, а відтак така накладна не підтверджує доставку дизельного пального позивачу від ТзОВ «ТД Сафір», більше того у позивача дана накладна не оприбуткована, а тому колегія суддів вважає, що в даному випадку суд першої інстанції дав не вірну оцінку наявним в матеріалах справи доказам, та прийшов до невірного висновку про відсутність реального товарного характеру зазначеної господарської операції. Вирішуючи спір в частині господарської операції щодо закупівлі нафтопродуктів у ТзОВ «Автостиль» відповідно до договору купівлі-продажу товару № 0308/03 від 03.08.2009 р., то згідно матеріалів справи операції проводились: 05.08.09 р. на суму 310086,15 грн.; 07.08.09 р. на суму 200880 грн.; 01.10.09 р. на суму 35400 грн.; 29.10.09 р. на суму 170100 грн. Для підтвердження здійснення вказаних операцій позивачем були надані при проведенні перевірки та суду першої інстанції: видаткова накладна РН-58/100824 від 10.08.09 р., видаткова накладна № 100823 від 10.08 09 р.; видаткова накладна № 80926 від 08.09.09 р.; видаткова накладна № 271013 від 27.10.09 р. За автоматизованою системою співставлення податкового зобов'язання та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України додаток № 5 дані зобов'язання зафіксовані. Щодо господарський операцій товариства із ПП [PERSON] укладено договір про надання послуг № 29 від 03.01.2009 р. по регулюванню та обслуговуванню паливно-роздавальних колонок та насосів видачі світлих та масляної групи нафтопродуктів. У підтвердження виконання договору позивачем подано акти виконаних робіт, докази того, що колонки працювали на протязі року, і інші органи та підприємства таких робіт не проводили, Крім того у судовому засіданні у суді першої інстанції ПП [PERSON] пояснив, що він щоденно підтримував нафтобазу в технічно справному стані, був присутній при зливі пального з вагонів, та автомобілів, за свої кошти купував запасні частини та замінював їх. Відтак колегія суддів вважає, що покликання суду першої інстанції на ту обставину, що підприємець не повідомив територіальні органи, ще не свідчить про невиконання останнім договірних зобов'язань і за такі дії наступає адміністративна відповідальність. [PERSON] [PERSON] надавались посередницькі послуги по пошуку і відбору потенційних постачальників і покупців світлих нафтопродуктів та продуктів масляної групи, послуги по проведенню переговорів, сприянню і укладенню угод з постачальниками і покупцями та послуги по регулюванню та обслуговуванню паливно-роздавальних колонок та насосів по видачі світлих нафтопродуктів та продуктів масляної групи, на загальну суму 250 000 грн., відповідно до договорів від 03.05.2009р. №02-05/09, від 01.06.2009р. №03-06/09. ПП. [PERSON] надавались посередницькі послуги, пов'язані з пошуком і відбором потенційних партнерів, представляючи комерційний інтерес для замовника в розрізі можливої закупівлі та продажу світлих нафтопродуктів та продуктів масляної групи, на загальну суму 450 000 грн., відповідно до договору від 03.01.2009р. №3/9. ПП. [PERSON], надавались консультативні послуги з питань комерційної діяльності та управління, на загальну суму 350 000 грн., відповідно до договору від 03.01.2009р. №1/9. Суд першої інстанції вважав, що необхідні документи, які б підтверджували обсяг та зміст наданих послуг, факт виконання робіт (надання послуг) вказаними підприємцями позивачем не надані, внаслідок чого ТзОВ ВКФ «Анне ЛТД» завищено валові витрати. А крім того зазначені особи водночас працюють в ТзОВ «ВКФ «Анне ЛТД», а [PERSON] є пов'язаною особою. Однак факт виконання зазначеними підприємцями договірних зобов'язань підтверджено відповідними звітами про кількість укладених угод, актами про виконання робіт та проведенням відповідної оплати. Відповідно суд апеляційної інстанції вважає, що позивачем надано всі необхідні документи, які підтверджують факт здійснення згаданих вище господарських операцій, а податковим органом не доведено, що такі послуги не були надані. Відповідно до Висновку №944 від 25.10.2010 р. експертного економічного дослідження спростовуються висновок суду першої інстанції про безтоварність операції з відповідними контрагентами. В результаті дослідження представлених документів по ТзОВ «ВКФ «Анне ЛТД» документально та нормативно не підтверджуються висновки по акту документальної перевірки МДПІ Хмельницької області №1369/230/14159997 від 02.07.2010 р. щодо заниження суми податку на прибуток у сумі 1184463 грн. в т.ч. за ІІ кВ. 2009 р. - 384792 грн., за ІІІ кв. - в сумі 180201 грн., за ІУ кв. 2009 р. - 619470 грн. та заниження сум ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету на суму 190344 грн., в т.ч. за травень 2009 р. - 17833 грн., за серпень 2009 р. - 85161 грн., за вересень 2009 р. - 59000 грн., за жовтень 2009 р. - 28350 грн. Однак судом першої інстанції не було взято до уваги та не надано оцінки Висновку №944 від 25.10.2010 р. стосовно вищезазначеного акту, з врахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду є безпідставними та суперечать доводам викладеним вище, а податковий орган не довів протилежного, тому відповідно позовні вимоги заслуговують на увагу. За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає. що постанову суду першої інстанції слід скасувати, бо висновки суду не відповідають обставинам справи, а постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Результат розгляду: granted