Рішення адміністративного суду від 2014-03-04 00:00:00+02

30 серпня 2011 року [PERSON] звернувся до Сватівського районного суду Луганської області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області (далі - УПФУ) про зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити недоплачене як дитині війни щомісячне підвищення до пенсії за період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по дату прийняття рішення. Постановою Сватівського районного суду Луганської області від 12 вересня 2011 року (арк. спр. 12) позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Визнано неправомірною бездіяльність відповідача, зобов'язано УПФУ здійснити нарахування та виплату на користь позивача підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком як дитині війни з 30 лютого 2011 року. УПФУ не погодилося з прийнятим судовим рішенням, подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити в задоволенні позову. Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи були повідомлені, що обумовило розгляд справи у письмовому провадженні. Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне. Закон України «Про соціальний захист дітей війни» № 2195-IV від 18 листопада 2004 року (далі - Закон № 2195) встановлює правовий статус дітей війни та визначає основи їх соціального захисту та гарантує їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки. Статтею 1 Закону № 2195 передбачено, що дитина війни це особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років. Статус позивача як дитини війни підтверджено паспортом, посвідченням. За статтею 6 Закону № 2195 дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року N 107-VI (далі - Закон № 107), який набрав чинності з 1 січня 2008 року, стаття 6 Закону № 2195 була викладена в новій редакції, якою передбачалася виплата підвищення до пенсії у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, тобто на 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Вказані зміни, внесені підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону № 107, були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року N 10-рп/2008. Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони, інші правові акти або їх окремі положення визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Суд першої інстанції правильно визначив, що виходячи з рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року передбачена статтею 6 Закону № 2195 виплата особам, які мають статус «дитини війни», підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком діє з 22 травня 2008 року до внесення змін в законодавство. Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» від 14 червня 2011 року № 3491-VI (далі - Закон № 3491) доповнено пункт 4 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», яким визначено, що у 2011 році норми і положення статті 6 Закону № 2195 застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік. Рішенням Конституційного суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 4 розділу VII «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік». На виконання Закону № 3491, Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» від 6 липня 2011 року № 745, яка набрала законної сили 23 липня 2011 року. Згідно пункту 6 вказаної постанови дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у розмірі 49,8 грн. Таким чином, відповідно до Закону № 3491 та постанови КМУ від 6 липня 2011 року № 745, з 23 липня 2011 року виплата підвищення до пенсії особам, які мають статус «дитина війни» здійснюється в розмірі визначеному Кабінетом Міністрів України, а до 22 липня 2011 року (включно) виплати відповідач повинен був здійснювати в розмірі, встановленому статтею 6 Закону № 2195. Як встановлено судом апеляційної інстанції, суд першої інстанції задовольнив позов в межах шестимісячного строку звернення з урахуванням звернення позивача до суду з позовом 30 серпня 2011 року, фактично відмовивши в задоволенні іншої частини позовних вимог, але не зазначивши про це в постанові. В той же час суд першої інстанції повинен був залишити без розгляду позовні вимоги за період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 28 лютого 2011 року, що з урахуванням вимог статей 99, 100, 155, 162 КАС України здійснив суд апеляційної інстанції з прийняттям відповідної ухвали. Задоволенню в межах даної справи підлягає позов про здійснення перерахунку та виплати позивачу підвищення як дитині війни за період з 1 березня 2011 року по 22 липня 2011 року, а в частині перерахунку з 23 липня 2011 року по день прийняття судом першої інстанції рішення 12 вересня 2011 року належить відмовити. Таким чином, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

Результат розгляду: partial