Рішення адміністративного суду від 2014-01-10 00:00:00+02

12.12.2013 Козелецька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Чернігівській області (далі - Козелецька ОДПІ) звернулась до суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Спеціалізоване підприємство «Спецбудпроект» (далі - ТОВ СП «Спецбудпроект») та просить стягнути з розрахункових рахунків відповідача податковий борг з податку на додану вартість в розмірі 9502,46 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платники податків зобов'язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом, та платник податку несе відповідальність за правильність обчислення, своєчасність сплати податку та дотримання вимог податкового законодавства. Однак відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі вносить податки до бюджету, внаслідок чого має податковий борг. Протокольною ухвалою суду від 09.01.2014 явка представника Козелецької ОДПІ визнана обов'язковою, а також зобов'язано представника Козелецької ОДПІ надати в судове засідання облікову картку платника податків. Представник позивача в судове засідання не з'явився, витребуваних доказів не надав, через канцелярію суду подав заяву про відкладення розгляду справи. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, просив відмовити в позові, а також надав квитанції від 30.09.2013 та від 29.11.2013 про сплату податку на додану вартість в розмірі 3000,00 грн. та 2000,00 грн. відповідно. Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що в позові належить відмовити повністю, зважаючи на таке. ТОВ СП «Спецбудпроект» (ідентифікаційний код-33190260) зареєстровано в якості юридичної особи 30.06.2005 та взято на податковий облік до Козелецької ОДПІ з 20.07.2005 за № 523, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А 00 № 483686 та довідкою про взяття на облік платника податків від 03.04.2013 № 11/18-026 (а.с. 6,8). Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст.16 Податкового кодексу України платники податків зобов'язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом, та платник податку несе відповідальність за правильність обчислення, своєчасність сплати податку та дотримання вимог податкового законодавства. Відповідно до п. 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а у разі їх недостатності-шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Згідно із п. 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платників у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини. За ТОВ СП «Спецбудпроект» рахувався податковий борг по податку на додану вартість в розмірі 9502,46 грн., що підтверджується довідкою про суми податкового боргу (а.с. 22). Позивач обґрунтовує свою правову позицію тим, що податковий борг по податку на додану вартість в розмірі 9502,46 грн. у відповідача виник на підставі податкової декларації з ПДВ за червень 2013 року на суму 1075,00 грн., податкової декларації з ПДВ за липень 2013 року на суму 1015,00 грн., податкової декларації з ПДВ за серпень 2013 року на суму 1219,00 грн., податкової декларації з ПДВ за вересень 2013 року на суму 625,00 грн., податкового повідомлення-рішення від 03.06.2013 № 000063/25-03-15/33190260 на суму 5456,84 грн. (а.с. 11-19). Крім того, відповідачу нарахована пеня в розмірі 111,62 грн. Таким чином, позивач просить стягнути з ТОВ СП «Спецбудпроект» податковий борг по податку на додану вартість в розмірі 9502,46 грн. Згідно із ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законами. Відповідно до пп. 14.1.156 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк). Згідно із пп. 14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання. Відповідно до п. 57.1 ст.57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 59.1 ст.59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Відповідно до п. 59.3 ст.59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання. На виконання вказаних вимог відповідачу направлено податкову вимогу № 2 від 22.02.2013, яка отримана представником відповідача 22.02.2013, про що свідчить відмітка про вручення на корінці вимоги (а.с. 10). Податкова вимога відповідачем в межах подальшої процедури адміністративного оскарження чи в судовому порядку не оскаржувалась. Для з'ясування дійсної суми податкового боргу, яка рахується за відповідачем, суд своєю ухвалою від 09.01.2014 визнав явку представника Козелецької ОДПІ обов'язковою, а також зобов'язав представника Козелецької ОДПІ надати в судове засідання облікову картку платника податків. Проте, представник позивача в судове засідання не з'явився, витребуваних доказів не надав, через канцелярію суду подав заяву про відкладення розгляду справи. Водночас, представником відповідача в судовому засіданні 10.01.2013 надано квитанції від 30.09.2013 та від 29.11.2013 про сплату податку на додану вартість в розмірі 3000,00 грн. та 2000,00 грн. відповідно (а.с. 48). Таким чином, з наявних в матеріалах справи доказів суд не може встановити дійсну суму податкового боргу, яка обліковується за відповідачем станом на момент подання позову та розгляду справи, а також яку конкретно суму необхідно стягувати з відповідача. Згідно із ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа має бути розглянута і вирішена протягом розумного строку, але не більше місяця з дня відкриття провадження у справі, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Суд вважає за необхідне зазначити, що в адміністративному судочинстві діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з'ясування всіх обставин у справі (ч. 4, 5 ст. 11, ч. 2 ст. 69, ч. 5 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України). Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України. Згідно із ч. 4 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали. Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України, обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження вимог або заперечень сторін є правом сторони. Частиною 1 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а в ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно ч. 6 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів. Оскільки позивачем витребуваних доказів в обґрунтування своїх позовних вимог надано не було, суд вирішує справу на основі наявних доказів. У зв'язку з тим, що позивачем не надані до суду докази, що підтверджують реальну суму податкового боргу, яка обліковується за відповідачем станом на момент подання позову та розгляду справи, то суд приходить до висновку, що позов Козелецької ОДПІ про стягнення податкового боргу є необґрунтованим.

Результат розгляду: denied