Рішення адміністративного суду від 2014-01-09 00:00:00+02

Державне підприємство "Олевське лісове господарство" звернулось до суду з позовом в якому, з урахуванням заяв про збільшення та уточнення позовних вимог, просить: - визнати протиправними дії Державної екологічної інспекції у Житомирській області вчиненні під час проведення планової перевірки дотримання Державним підприємством "Олевське лісове господарство" вимог природоохоронного законодавства з 08 липня 2013 року до 26 липня 2013 року щодо складання акта перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів від 26 липня 2013 року та складання акта перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами від 26 липня 2013 року; - визнати протиправними дії Державної екологічної інспекції у Житомирській області щодо складання та направлення на адресу державного підприємства "Олевське лісове господарство" претензії від 08.08.2013 року №81-20/6 і доданих до неї розрахунків шкоди та претензії від 25.09.2013 року №89-20/4 і доданих до неї розрахунків розміру шкоди. - визнати протиправними дії відповідача щодо визначення розміру шкоди заподіяної державі ДП "Олевське лісове господарство" в претензії від 08.08.2013 року №81-20/6 і доданих до неї розрахунках розміру шкоди в сумі 4453281,20 грн. та в претензії від 25.09.2013 року №89-20/4 і доданих до неї розрахунках розміру шкоди в сумі 84667,02 грн. - визнати незаконними та скасувати пункти п.5 та п.6 припису від 31 липня 2013 року №115/4 виданого державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції у Житомирській області Іваницьким В.В. та Малярчуком С.П. В обгрунтування позовних вимог зазначило, що відповідачем при проведенні планової перевірки дотримання підприємством вимог природоохоронного законодавства допущено порушення нормативно - правових актів, якими врегульовано процедуру проведення такої перевірки. Зазначило, що висновки актів перевірки містять інформацію, яка не відповідає дійсності, дії відповідача щодо винесення спірних актів, претензій та складання оскаржуваних розрахунків є неправомірними, оскільки рубки головного користування проводились відповідно до матеріалів безперервного лісовпорядкування земель лісового фонду Журжевицького лісництва підприємства за 2012 рік, що свідчить про безпідставність встановлених порушень. Спірні пункти припису №115/4 від 31 липня 2013 року підлягають скасуванню, оскільки у підприємства наявні всі необхідні докумени для тимчасового розміщнення відходів та позивачем не здійснювалось жодних несанкціонованих скидань і розміщення відходів. В судовому засіданні представники позивача позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити з підстав, зазначених в позові. Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечили з підстав, зазначених в письмових запереченнях щодо позову. Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі наказу від 08.07.2013 року №61-П Державною екологічною інспекцією у Житомирській області видано направлення від 08.07.2013 року №532 на проведення планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства Державним підприємством "Олевське лісове господарство" у термін з 08.07.2013 року до 26.07.2013 року (т.1 а.с.53). Відповідно до ч. 4 ст. 5 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" органи державного нагляду (контролю) здійснюють планові заходи з державного нагляду (контролю) за умови письмового повідомлення суб'єкта господарювання про проведення планового заходу не пізніш як за десять днів до дня здійснення цього заходу. Повідомлення надсилається рекомендованим листом чи телефонограмою за рахунок коштів органу державного нагляду (контролю) або вручається особисто керівнику чи уповноваженій особі суб'єкта господарювання під розписку. Встановлено, що відповідачем повідомлення про проведення планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства від 27.06.2013 року №290/6 вручено уповноваженій особі позивача 04.07.2013 року про що останнім зроблено відмітку на повідомленні (т.1 а.с.52). Статтею 5 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" передбачено, що суб'єкт господарювання має право не допускати посадову особу органу державного нагляду (контролю) до здійснення планового заходу в разі неодержання повідомлення про здійснення планового заходу. Суд не приймає до уваги доводи позивача про неправомірність проведення перевірки у зв"язку із несвоєчасним отриманням повідомлення №290/6, оскільки підприємство під час здійснення заходів державного нагляду має право вимагати від посадових осіб органу державного нагляду (контролю) додержання вимог законодавства, що не було зроблено позивачем. Дана обставина спростовується в тому числі і допущенням посадових осіб Державної екологічної інспекції у Житомирській області до здійснення планової перевірки. Відповідно до ч. 6 ст. 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю), у разі виявлення порушень вимог законодавства, складає акт. Державною екологічною інспекцією у Житомирській області у період з 08.07.2013 року по 26.07.2013 року проведено планову перевірку Державного підприємства "Олевське лісове господарство", за результатами якої складено два акти (т.1 а.с.13-51). Пунктом 4.20 Порядку організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, затвердженого Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10.09.2008 року № 464, встановлено, що один примірник акта перевірки (з відповідними додатками) передається керівнику (уповноваженій ним особі) суб'єкта господарювання, про що на останній сторінці примірників акта перевірки робиться відповідна відмітка за підписом особи, яка отримала акт перевірки, із зазначенням посади, прізвища та ініціалів, а також дати одержання акта. Другий примірник акта перевірки зберігається в органі Держекоінспекції. Судом встановлено, що уповноважені особи позивача відмовились від підпису актів перевірок, про що інспекторами вчинено відповідний запис в актах (т.1 а.с. 28, 44). Пунктом 4.7 зазначеного Порядку передбачено, що державні інспектори під час здійснення перевірок мають право давати обов'язкові для виконання приписи про усунення порушень і недоліків. Згідно п. 4.22 Порядку, на підставі акта, який складено за результатами перевірки, протягом п'яти днів з дня її завершення, у разі виявлення порушень вимог природоохоронного законодавства складається припис про усунення порушень вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища. На підставі порушень, зазначених в актах перевірки, відповідачем складено приписи від 31.07.2013 року №21 та №115/4 (т.1 а.с.48-51,66-67). Постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 року №665 затверджено Порядок такс, що застосовуються для обчислення шкоди, заподіяної знищенням, пошкодженням чи незаконною рубкою окремих дерев, груп дерев, чагарників на сільськогосподарських угіддях, садибах, присадибних, дачних і садових ділянках, що не належать до лісового фонду. Наказом Міністерство охорони навколишнього природного середовища України від 04.04.2007 року №149 затверджено Методику визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства. На підставі зазначених вище актів перевірок контролюючим органом відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 року №665 "Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу" здійснено розрахунки відшкодування шкоди заподіяної лісу незаконною рубкою та пошкодженням дерев (т.1 а.с.68-89) та відповідно до наказу Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 04.04.2007 року №149 здійснено розрахунки розміру шкоди, зумовленої засміченням земельної ділянки (т.1 а.с.160-165). Встановлено, що складання спірних розрахунків проведено відповідачем в межах наданих йому повноважень та у відповідності до зазначених нормативно - правових актів щодо встановлення розміру відшкодування. Слід зазначити, що позивачем не ставиться питання про неправомірність встановлення самої суми відшкодування, а лише про неправомірність дій щодо її визначення. Згідно п. ґ ст. 20-2 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" інспекція має право пред'являти претензії про відшкодування збитків і втрат, заподіяних державі в результаті порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Державною екологічною інспекцією у Житомирській області направлено підприємству претензії №81-20/6 від 08.08.2013 року щодо відшкодування шкоди, заподіяної лісу незаконною рубкою та пошкодженням дерев в сумі 4453281,20 грн. (т.1 а.с.54-58) та №89-20/4 від 25.09.2013 року про відшкодування шкоди завданої державі в сумі 84667,02 коп. (т.1 а.с.158-159). За таких обставин, з урахуванням того, що винесення спірних актів, претензій та складання розрахунків відноситься до повноважень Державної екологічної інспекції у Житомирській області, а вимоги про визнання дій неправомірними відповідача є безпідставними. Щодо вимоги підприємства про визнання незаконними та скасування пунктів 5 та 6 припису від 31 липня 2013 року №115/4 , то суд зазначає наступне. Встановлено, що п.5 спірного припису зобов"язано ДП «Олевське ЛГ» додержуватись екологічних нормативів при використанні та охороні земель, а саме: не допускати несанкціоноване скидання і розміщення промислових відходів, які утворюються в наслідок механічної обробки деревини (тирса, кора деревна, відходи кускові), та ліквідувати засмічення 3 (трьох) відкритих (без твердого асфальтно-бетонного покриття) земельних ділянок, які розміщенні біля приміщення котельні лісокомплексу ДП «Олевське ЛГ», загальна площа яких становить 0,6828 га. Пунктом 6 припису від 31 липня 2013 року №115/4 зобов"язано ДП «Олевське ЛГ» використовувати засмічену земельну ділянку за наявності правовстановлюючих документів на землю та дотримуватись обов'язків землекористувачів. Судом встановлено, що підприємство 23 серпня 2012 року отримало від державного управління охорони навколишнього природного середовища в Житомирській області дозвіл № 16.2 від 10 серпня 2012 року на розміщення відходів у 2013 році (т.1 а.с.166). Такий дозвіл дійсний з 01 січня 2013 року до 01 січня 2014 року. Як додаток до вказаного дозволу було складено перелік і кількість дозволених для розміщення відходів місць, в якому підприємству дозволяється розміщувати у спеціально відведеному місці обапіл (крім шпального) та тирсу деревну у відповідних кількостях. Також, позивач отримав ліміти на утворення та розміщення відходів на 2013 рік, що затверджені першим заступником голови Житомирської обласної державної адміністрації Олещенком М. М. 10 вересня 2012 року, а також погоджено начальником державного управління охорони навколишнього природного середовища в Житомирській області А. О. Вергелесом 07 вересня 2012 року (т.1 а.с.167). Зазначені ліміти були розроблені та затверджені у відповідності до Порядку розроблення, затвердження і перегляду лімітів на утворення та розміщення відходів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 1998 року № 1218. Разом з тим, у підприємства наявний затверджений та погоджений у встановленому порядку паспорт місця видалення відходів. Встановлено, що наявні у позивача документи, які дають право на розміщення відходів не були оскаржені або скасовані, а отже є чинними на даний час. В порушення вимог ч.1 ст. 71 КАС України відповідачем не надано жодного документу, що позивач проводить несанкціоноване скидання чи розміщення промислових відходів в інших місцях, ніж зазначено у дозвільних документах. Відповідно ст. 55 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» розміщення відходів дозволяється лише за наявності спеціального дозволу на визначених місцевими радами територіях у межах установлених лімітів з додержанням санітарних і екологічних норм способом, що забезпечує можливість їх подальшого використання як вторинної сировини і безпеку для навколишнього природного середовища та здоров'я людей. Згідно зі ст. 46 Закону України «Про охорону земель», при здійсненні господарської діяльності, пов'язаної із зберіганням, обробленням, утилізацією та видаленням, знешкодженням і захороненням відходів, забезпечуються, зокрема: виконання заходів щодо запобігання або зменшення обсягів утворення відходів та екологічно безпечне поводження з ними; максимальне збереження ґрунтового покриву на основі обраного оптимального варіанта територіального розміщення об'єктів поводження з відходами; запобігання негативному впливу об'єктів поводження з відходами, що використовуються для збирання, зберігання, оброблення, утилізації, видалення, знешкодження і захоронення відходів на ґрунтовий покрив прилеглих територій. Крім того, судом встановлено, що у 2012 - 2013 рр. підприємством було укладено договори із суб'єктами господарювання приватної форми власності, які безпосередньо займаються виготовленням продукції із тирси, а саме: - договір купівлі-продажу лісопродукції від 31 січня 2012 року № 34, укладений між підприємством та товариством з обмеженою відповідальністю «Югдревліс» (т. 1 а.с.170); - договір купівлі-продажу лісопродукції від 03 січня 2013 року № 57, укладений між підприємством та товариством з обмеженою відповідальністю «Югдревліс» (т.1 а.с.171 - договір купівлі-продажу лісопродукції від 14 березня 2013 року № 109, укладений між підприємством та товариством з обмеженою відповідальністю «Пак Трейд» (т. 1а.с.173). За умовами зазначених договорів позивач зобов"язується передати у власність Покупців, а Покупці прийняти та оплатити лісопродукцію (тирсу, деревину). За таких обставин, судом встановлено, що підприємство не потребує додаткової площі для розміщення відходів, які утворюються в наслідок механічної обробки деревини (тирса, деревна), оскільки відразу в процесі виробничої діяльності зазначені відходи передаються за кошти відповідним суб'єктам господарювання. З урахуванням того, що підприємство мало право на розміщення відходів на території власного лісокомплексу, висновки інспекції щодо несанкціонованого розміщення та зберігання відходів у невстановлених місцях є безпідставними. Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. В судовому засіданні представник Державної екологічної інспекції у Житомирській області не довів правомірності та обґрунтованості винесення оскаржуваних пунктів припису від 31 липня 2013 року №115/4. З наведених вище підстав, з урахуванням наявності у підприємства належних документів для тимчасового розміщення відходів на території лісокомплексу підприємства та не доведеності відповідачем, як суб"єктом владних повноважень несанкціонованих скидань і розміщення відходів позивачем, позовна вимога підприємства про скасування пунктів 5 та 6 припису від 31 липня 2013 року №115/4 підлягає задоволенню, в іншій частині позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Результат розгляду: partial