Рішення адміністративного суду від 2014-03-14 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління МВС України в Івано-Франківській області про скасування наказу № 193 від 28.02.2013 року в частині його звільнення з посади заступника начальника відділу - начальника міліції громадської безпеки Рожнятівського РВ УМВС України в Івано-Франківській області за безконтрольність за діями особового складу, що призвело до порушення вимог Закону України від 22.02.2006 року № 3460-ІV «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», наказів МВС України № 81 від 16.03.2007 року «Про заходи щодо зміцнення дисципліни і законності в органах внутрішніх справ та попередження надзвичайних подій, пов'язаних із загибеллю й травмуванням особового складу» та № 90 від 26.03.2010 року «Про стан дисципліни та законності в діяльності органів і підрозділів внутрішніх справ та заходи щодо його покращення». В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що перебуваючи на службі в органах внутрішніх справ був прийнятий відповідачем у 2010 році на посаду заступника начальника - начальника міліції громадської безпеки Рожнятівського РВ УМВС України в Івано-Франківській області. Наказом № 193 від 28.02.2013 року протиправно був звільнений із займаної посади, оскільки не порушував норми наказів та закону, що стали підставою для його звільнення та за дії посадової особи - лейтенанта міліції [PERSON] який здійснив ДТП, за наслідками якого провадження у справі було закрито. Вважає дії відповідача неправомірними, а звільнення незаконним. Зазначив, що на даний час він працює на запропонованій йому відповідачем посаді - помічника начальника міського відділу - оперативного чергового чергової частини Калуського міського відділу УМВС України в Івано-Франківській області (по обслуговуванню м. Калуш та Калуського району), увільнивши таким чином його від займаної раніше посади через реорганізацію штатів. Просив позов задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечив, суду пояснив, що позовні вимоги є надуманими, безпідставними та не підлягають до задоволення. Зазначив, що за наслідками порушення вимог нормативно-правових актів працівниками Рожнятівського РВ УМВС було здійснено перевірку. Згідно із матеріалами службового розслідування було встановлено, що інспектор з дізнання ВДАІ Рожнятівського РВ - лейтенант міліції [PERSON], перебуваючи поза службою, керуючи автомобілем, здійснив зіткнення з іншими автомобілями, створивши ДТП, внаслідок чого отримали тілесні ушкодження громадяни. За намаганням приховати даний факт ДТП та уникнути відповідальності за скоєне останній самовільно залишив місце дорожньої пригоди. Як наслідок було порушено вимоги Закону України від 22.02.2006 року № 3460-ІV «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», наказів МВС України № 81 від 16.03.2007 року «Про заходи щодо зміцнення дисципліни і законності в органах внутрішніх справ та попередження надзвичайних подій, пов'язаних із загибеллю й травмуванням особового складу» та № 90 від 26.03.2010 року «Про стан дисципліни та законності в діяльності органів і підрозділів внутрішніх справ та заходи щодо його покращення». Зазначені вище порушення мали місце унаслідок безконтрольності керівництва Рожнятівського РВ за діями підлеглого особового складу. Таким чином оскаржуваним наказом окремих осіб було вирішено притягнути до відповідальності у вигляді звільнення із займаних посад, окремим оголошено догану та суворо вказано на недостатній контроль. В тому числі вирішено звільнити і позивача. Однак, дисциплінарне стягнення щодо позивача у вигляді звільнення з посади не було виконане шляхом невидачі наказу про звільнення по особовому складу, оскільки останній в добровільному порядку подав рапорт про погодження із іншою запропонованою йому посадою - помічника начальника міського відділу - оперативного чергового чергової частини Калуського міського відділу, яку він на даний час займає та працює з березня 2013 року, майже рік. Наказу про його звільнення видано не було. Запису у трудовій книжці позивача щодо його звільнення не проведено, а таким чином позов є безпідставний та задоволенню не підлягає у зв'язку з відсутністю предмету. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши подані письмові докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебуває на службі в органах внутрішніх справ, прийняв присягу, на даний час займає посаду помічника начальника міського відділу - оперативного чергового чергової частини Калуського міського відділу з 25.03.2013 року (а.с. 106, 114). За період служби неодноразово був як притягнутий до відповідальності, так і заохочувався за наказами відповідача (а.с. 115-119). Згідно п. 3 наказу начальника генерал-майора міліції УМВС України в Івано-Франківській області № 193 від 28.02.2013 року [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з посади заступника начальника відділу-начальника міліції громадської безпеки Рожнятівського РВ УМВС України в Івано-Франківській області за безконтрольність за діями особового складу, що призвело до порушення вимог Закону України від 22.02.2006 року № 3460-ІV «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», наказів МВС України № 81 від 16.03.2007 року «Про заходи щодо зміцнення дисципліни і законності в органах внутрішніх справ та попередження надзвичайних подій, пов'язаних із загибеллю й травмуванням особового складу» та № 90 від 26.03.2010 року «Про стан дисципліни та законності в діяльності органів і підрозділів внутрішніх справ та заходи щодо його покращення» (а.с.103). Підставою для винесення наказу стало порушення вимог нормативно-правових актів окремими працівниками Рожнятівського РВ УМВС та безконтрольність за діями особового складу, в тому числі і позивачем. Так, згідно із матеріалами проведеного службового розслідування було встановлено, що інспектор з дізнання ВДАІ Рожнятівського РВ - лейтенант міліції [PERSON], перебуваючи поза службою, керуючи автомобілем, здійснив зіткнення з іншими автомобілями, створивши ДТП, внаслідок чого отримали тілесні ушкодження громадяни. За намаганням приховати даний факт ДТП та уникнути відповідальності за скоєне останній самовільно залишив місце дорожньої пригоди. Як наслідок було порушено вимоги Закону України від 22.02.2006 року № 3460- ІV «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», наказів МВС України № 81 від 16.03.2007 року «Про заходи щодо зміцнення дисципліни і законності в органах внутрішніх справ та попередження надзвичайних подій, пов'язаних із загибеллю й травмуванням особового складу» та № 90 від 26.03.2010 року «Про стан дисципліни та законності в діяльності органів і підрозділів внутрішніх справ та заходи щодо його покращення». Зазначені вище порушення мали місце, на думку відповідача, унаслідок безконтрольності керівництва Рожнятівського РВ за діями підлеглого особового складу. Оскаржуваним наказом окремих осіб було вирішено притягнути до відповідальності у вигляді звільнення із займаних посад, окремим оголошено догану та суворо вказано на недостатній контроль (а.с. 98-102). У відповідності до ст. 18 Закону України «Про міліцію» Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України затверджується Верховною Радою України. Згідно ст. 1 Закону України «Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України. Стаття 2 вищезазначеного закону зазначає, що дисциплінарний проступок це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни. Згідно ст. 7 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» в обов'язки осіб рядового і начальницького складу входить дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників, дотримуватися норм професійної та службової етики, берегти державну таємницю, у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб. Статтею 14 Закону України «Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» визначено порядок накладання дисциплінарних стягнень. Так, відповідно до вимог даного Закону про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу. За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. У разі порушення службової дисципліни кількома особами дисциплінарне стягнення накладається на кожного окремо. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Статтею 18 даного Закону визначено порядок виконання та зняття дисциплінарних стягнень. Дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його накладення, не враховуючи періоду перебування особи рядового або начальницького складу у відпустці, відрядженні або її тимчасової непрацездатності. Після закінчення цього строку дисциплінарне стягнення не виконується. Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади та звільнення з органів внутрішніх справ, накладені на осіб рядового і начальницького складу, які тимчасово непрацездатні або перебувають у відпустці, відрядженні, виконуються після їх прибуття до місця проходження служби. Особи, з вини яких накладені дисциплінарні стягнення не виконані без поважних причин, несуть відповідальність за цим Статутом. У разі подання скарги виконання накладеного дисциплінарного стягнення припиняється. Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади, пониження в спеціальному званні та звільнення з органів внутрішніх справ, вважаються виконаними після видання наказу по особовому складу (абз. 5 ст. 18 Закону). Як встановлено в судовому засіданні оскаржуваний позивачем наказ не був виконаний в порядку вимог ст. 18 вищеназваного Закону шляхом видачі наказу по особовому складу про його звільнення. Як свідчить копія трудової книжки позивача запис щодо його звільнення відсутній (а.с. 116). В той же час, судом встановлено що позивач поданим рапортом від 12.03.2013 року погодився на запропоновану йому посаду помічника начальника міського відділу-оперативного чергового чергової частини Калуського міського відділу (а.с. 105). 28.03.2013 року в.о. начальника Калуського МВ УМВС України в Івано-Франківській області, т.в.о. начальника Штабу УМВС України в Івано-Франківській області та начальником УКЗ УМВС України в Івано-Франківській області внесено подання щодо призначення позивача на дану посаду (а.с. 104). Наказом УМВС України в Івано-Франківській області від 15.04.2013 року № 152 по особовому складу у зв'язку з організаційно-штатними змінами, оголошеними наказом УМВС України від 19.02.2013 року № 29 «Про оголошення наказу МВС України від 05.02.2013 року № 89» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ [PERSON] призначено на посаду помічника начальника міського відділу - оперативного чергового чергової частини Калуського міського відділу УМВС України в Івано-Франківській області з 25.03.2013 року (а.с. 106). Таким чином суд приходить до висновку про те, що позивач в добровільному порядку погодився на запропоновану йому іншу посаду, де працює і по даний час, а фактичного виконання наказу про звільнення не відбулось оскільки наказ про його звільнення по особовому складу не видавався, а запис про звільнення в трудовій книжці позивача відсутній. При цьому суд зазначає, що позивачем в судовому засіданні не наведено будь-яких обставин щодо його можливого утиску під час написання рапорту чи можливого тиску відповідача на нього в подальшому. Не надано суду і будь-яких інших доказів. Аналізуючи вищенаведене судом не встановлено підстав для задоволення вимоги щодо поновлення на посаді. Як наслідок вимога щодо стягнення заробітної плати за час виконання нижче оплачуваної роботи задоволенню не підлягає. На підставі ст. ст. 22, 124 Конституції України,

Результат розгляду: denied