Рішення адміністративного суду від 2014-01-10 00:00:00+02

Управління праці та соціального захисту населення Корюківської районної державної адміністрації (далі - по тексту позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до [PERSON] (далі - по тексту відповідач), в якому просить суд стягнути кошти в розмірі 118,24 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачу, за його заявою, була призначена компенсація, як особі, яка надає соціальні послуги. Внаслідок смерті [PERSON], якій відповідач надавав соціальні послуги та не повідомлення про даний факт позивача виникла переплата коштів за період з 22.08.2013 року по 30.09.2013 року в розмірі 118,24 грн., які в добровільному порядку не повернуто. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника позивача. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини не явки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до положень статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України справа вирішується на підставі наявних в ній доказів. Фіксування судового засідання, відповідно до статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України, не здійснювалося. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі заяви відповідача про призначення компенсаційної виплати за надання соціальних послуг (а.с. 4) позивачем було прийнято рішення про призначення компенсації. 26.09.2013 року позивачем було прийнято розпорядження про припинення виплати відповідачу компенсації з 22.08.2013 року в зв'язку зі смертю отримувача соціальних послуг. Частиною восьмою статті 7 Закону України «Про соціальні послуги» визначено, що фізичним особам, які надають соціальні послуги, призначаються і виплачуються компенсаційні виплати в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Так, пунктом 1 Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2004 року № 558 визначено, що непрацюючим фізичним особам, які постійно надають соціальні послуги громадянам похилого віку, інвалідам, дітям-інвалідам, хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги (крім осіб, що обслуговуються соціальними службами), призначається щомісячна компенсаційна виплата. Згідно пункту 15 вказаного Порядку фізичні особи, які одержують компенсацію, зобов'язані повідомити органи праці та соціального захисту населення, що призначають ці виплати, про обставини, які можуть вплинути на умови їх призначення. У разі виявлення таких обставин виплата компенсації припиняється з дня, що настає за днем виникнення таких обставин. У разі одержання у зв'язку з цим зайвих сум компенсації одержувачі повинні відшкодувати органам праці та соціального захисту населення надміру виплачені суми. Якщо фізична особа не повернула добровільно надміру виплачені суми, вони стягуються в судовому порядку на підставі заяви органу праці та соціального захисту населення, що призначив компенсацію. З матеріалів справи вбачається, що відповідач взяв на себе зобов'язання вчасно повідомити про припинення надання соціальних послуг і причини, що впливають на призначення компенсаційної виплати, що підтверджується копією заяви про призначення компенсаційної виплати. Відповідач вчасно не повідомив позивача про смерть [PERSON], якій відповідач надавав соціальні послуги, внаслідок чого виникла переплата, за період 22.08.2013 року по 30.09.2013 року, в розмірі 118,24 грн. В матеріалах справи відсутні докази повернення відповідачем грошових коштів у розмірі 118,24 грн., отриманих ним в якості компенсації за надання соціальних послуг. Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Таким чином, невідшкодування відповідачем на користь позивача суми переплаченої компенсації за надання соціальних послуг призводить до завдання шкоди Державному бюджету України, а також ускладнює надання позивачем соціальних послуг особам, які їх потребують. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти в розмірі 118,24 грн. Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат позивача - суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають. Враховуючи викладене,

Результат розгляду: granted