Рішення адміністративного суду від 2014-01-30 00:00:00+02

У жовтні 2012 року товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський дослідний завод «Енергоавтоматика» звернулося у Дніпропетровський окружний адміністративний суд з позовом до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 01 жовтня 2013 року № 0003822201 про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємства у розмірі 4597612,50 гривень, № 0003892202 про збільшення суми грошового зобов'язання у розмірі 510 гривень, № 0003832201 про зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 4900 гривень, штрафні санкції 2450 гривень, № 0003852202 про нарахування пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД у розмірі 16489,24 гривень, від 30 вересня 2013 року № 0008081703 про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковим агентом, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати у розмірі 5149,21 гривень. Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2013 року позовні вимоги задоволені. Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Лівобережна об'єднана державна податкова інспекція м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог. У судовому засіданні представник Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області наполягає на доводах та вимогах апеляційної скарги. Представники товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський дослідний завод «Енергоавтоматика» у судовому засіданні заперечують проти задоволення апеляційної скарги. Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, податковим органом проведено позапланову документальну виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський дослідний завод «Енергоавтоматика» з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного та іншого законодавства за період з 01 жовтня 2011 року по 31 грудня 2012 року, за результатами якої складено акт № 491/22-1/04793055 від 09 вересня 2013 року (т. 1 а.с. 62-152). Зазначеною перевіркою, згідно її висновків, встановлені наступні порушення: - пунктів 14.1.36, 14.1.231 статті 14, статті 44, підпункту 135.5.4 пункту 135.5 статті 135, пункту 138.2 статті 138, пункту 139.1.9 статті 139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток у сумі 3261451 гривень; - підпунктів 14.1.36, 14.1.191 пункту 14.1 статті 14, пункту 185.1 статті 185, пункту 198.1, пунктів 198.3, 198.6 статті 198, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено завищення суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню рядок на суму 4900 гривень; - пункту 164.1, підпункту 164.2.17 статті 164, пункту 168.1.1, пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України, в результаті чого допущено порушення вимог податкового законодавства під час перевірки питань правильності обчислення та своєчасності внесення до бюджету сум податку з доходів фізичних осіб в період, що перевірявся, на загальну суму 3432,81 гривень; - підпункту 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України щодо порушення порядку декларування доходів виплачених на користь нерезидента (не подано до додатки за формою ПН до декларацій з податку на прибуток за 1-2 квартал 2012 року, за 1-3 квартал 2012 року та за 1-4 квартал 2012 року); - статті 5 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» та пункту 7 розділу третього постанови Національного банку України від 10 серпня 2005 року №281 «Про порядок та умови торгівлі іноземною валютою» в частині заниження позитивної курсової ризниці у сумі 16 489,24 гривень. За результатами перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення (т.1 а.с. 176-191): - №0003822201 від 01 жовтня 2013 року, яким визначено податкове зобов'язання з податку на прибуток на суму 4597612,50 гривень; - №0003852202 від 01 жовтня 2013 року, яким визначено податкове зобов'язання у вигляді пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД на суму 16489,24 гривень; - №0003832201 від 01 жовтня 2013 року, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 7250 гривень; - №0008081703 від 30 вересня 2013 року, яким визначено податкове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 5149,21 гривень; - №0003892202 від 01 жовтня 2013 року, яким визначено податкове зобов'язання зі сплати штрафу у розмірі 510 гривень. Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що податкові повідомлення-рішення прийняті не на підставі та не у спосіб, що передбачені законами України. Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає наступне. Згідно підпункту 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, витрати-сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником). Пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України визначено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податків витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановленого розділом ІІ цього кодексу. Згідно підпункту 139.1 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не враховуються при визначенні об'єкта оподаткування витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку. Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський дослідний завод «Енергоавтоматика» при складанні податкової звітності з податку на прибуток безпідставно, без підтверджуючих документів завищено витрати, пов'язані з виробництвом продукції на суму 888038 гривень у 4 кварталі 2011 року, чим занижено оподаткований прибуток. За матеріалами справи, товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський дослідний завод «Енергоавтоматика» (покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Кові» (постачальник) укладено договір №17Д-12 від 01 березня 2012 року, відповідно до якого постачальник зобов'язується передати у власність, а покупець прийняти та оплатити брухт кольорових металів; право власності на товар переходить в момент відвантаження товару та оформлення акта приймання брухту та відходів кольорових металів, видаткової накладної. Постачання товару здійснюється на умовах DAP, за якими постачальник зобов'язується здійснити поставку своїми засобами та за свій рахунок на адресу погодженого місця призначення. Покупець здійснює приймання поставленого товару на підставі видаткової накладної та оформленого акту приймання-передачі брухту та відходів кольорових металів. Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський дослідний завод «Енергоавтоматика» перераховані грошові кошти у сумі 11995009,96 гривень на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кові» в рахунок оплати по договору. Під час перевірки товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський дослідний завод «Енергоавтоматика» не надані документи, що підтверджують отримання товару: акти прийому-передачі товару, які оформлені згідно вимог наказу Міністерства економічного розвитку та торгівлі «Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності із заготівлі, переробки, металургійної переробки металобрухту кольорових і чорних металів» №183 від 31 жовтня 2011 року, зареєстрованого Міністерством юстиції України 18 листопада 2011 року, вагові квитанції, товарно-транспортні накладні, що засвідчують факт перевезення сировини. Суд апеляційної інстанції приймає до уваги, що згідно вимог наказу Міністерства економічного розвитку та торгівлі «Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності із заготівлі, переробки, металургійної переробки металобрухту кольорових і чорних металів» №183 від 31 жовтня 2011 року спеціалізовані підприємства, які здійснюють заготівлю, переробку металобрухту кольорових металів, повинні мати у власності або закріплене за підприємствами на праві господарського відання вагове, брухтопереробне, вантажопідйомне обладнання, що не може одночасно передаватись у використання іншому суб'єкту господарювання для здійснення заготівлі, переробки металобрухту кольорових металів на підставі будь-яких цивільно-правових договорів. Первинні документи не підтверджують наявність поставок від товариства з обмеженою відповідальністю «Кові» позивачу, що призвело до завищення товариством сум витрат. Сума придбаних матеріалів у ФОП [PERSON] у розмірі 10750 гривень товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський дослідний завод «Енергоавтоматика» віднесено до складу собівартості реалізованої готової продукції до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування за 1-4 квартал 2012 року. У ході перевірки не підтверджено факт придбання матеріалів та послуг позивача у ФОП [PERSON] Сума придбаних послуг у ПВКП «Спецінструмент» у розмірі 41300 гривень товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський дослідний завод «Енергоавтоматика» віднесена до складу загальновиробничих витрат, що враховується при визначенні об'єкта оподаткування за 4 квартал 2011 року. У ході перевірки не підтверджено факт придбання матеріалів та послуг позивача у ПВКП «Спецінструмент». Відповідно до підпункту 140.1.4 пункту 140.1 статті 140 Податкового кодексу України платники податку на прибуток мають право відносити до витрат, що враховуються при визначення об'єкта оподаткування будь-які витрати на гарантійний ремонт (обслуговування) або гарантійні заміни товарів, проданих платником податку, вартість яких не компенсується за рахунок покупців таких товарів, у розмірі, що відповідає рівню гарантійних замін, прийнятих/оприлюднених платником податку. У разі здійснення гарантійних замін товарів платник податку зобов'язаний вести облік покупців, що отримали таку заміну товарів або послуги з ремонту (обслуговування), у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує, державну податкову і митну політику. Здійснення заміни товару без зворотного отримання бракованого товару або без належного ведення зазначеного обліку не дає права на збільшення витрат продавця такого товару на вартість замін. Порядок гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійних замін, а також перелік товарів, на які встановлюється гарантійне обслуговування, визначаються Кабінетом Міністрів України на підставі норм законодавства з питань захисту прав споживачів. Згідно Порядку обліку покупців, що отримали гарантійну заміну товарів або послуги з гарантійного ремонту (обслуговування), затвердженого наказом Державної податкової адміністрації від 28 лютого 2011 року № 112, у разі здійснення гарантійних замін товарів або послуги з гарантійного ремонту (обслуговування) платник податку зобов'язаний вести окремий облік покупців, що отримали таку заміну товарів або послуги з гарантійного ремонту (обслуговування). Облік операцій з гарантійних замін товарів або гарантійного ремонту (обслуговування) необхідно вести в кількісному та вартісному виразі за такими видами (групами) усунення недоліків товарів: безоплатне усунення недоліків товару; відшкодування витрат на усунення недоліків товару; пропорційне зменшення ціни; заміна товару на такий же товар або аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар; розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми. Облік покупців ведеться платниками податку самостійно у Книзі обліку покупців, що отримали гарантійну заміну товарів або послуги з гарантійного ремонту (обслуговування). Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський дослідний завод «Енергоавтоматика» на час проведення перевірки порушені вимоги Порядку обліку покупців, що отримали гарантійну заміну товарів або послуги з гарантійного ремонту (обслуговування): у книзі обліку покупців, що отримали гарантійну заміну товарів, відсутні обов'язкові реквізити: реквізити документа, що засвідчує особу-покупця (законного представника), номер касового чека (іншого розрахункового документа). У гарантійному талоні відсутні обов'язкові реквізити: заводський номер товару. В письмових заявах відсутні реквізити документа, що засвідчує особу-покупця (законного представника), найменування товару, дата виготовлення, сума товару, що видано в заміну. Таким чином, податковий орган дійшов вірного висновку про завищення товариством витрат по гарантійним зобов'язанням. Згідно підпункту 165.1.9 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається вартість безоплатного лікувально-профілактичного харчування, молока або рівноцінних йому харчових продуктів, газованої солоної води, мийних і знешкоджувальних засобів, а також спеціального одягу, спеціального взуття та інших засобів індивідуального захисту, якими роботодавець забезпечує платника податку відповідно до Закону України «Про охорону праці», спеціального (форменого) одягу та взуття, що надаються роботодавцем у тимчасове користування платнику податку, який перебуває з ним у трудових відносинах. Порядок забезпечення, перелік та граничні строки використання спеціального (у тому числі форменого) одягу, спеціального взуття та інших засобів індивідуального захисту встановлюються Кабінетом Міністрів України та/або галузевими нормами безоплатної видачі працівникам спеціального (форменого) одягу, спеціального взуття та інших засобів індивідуального захисту. Норми забезпечення лікувально-профілактичним харчуванням, молоком або рівноцінними йому харчовими продуктами, газованою солоною водою, мийними та знешкоджувальними засобами розробляються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я. Обґрунтованими є доводи податкового органу щодо необхідності утримувати податок на доходи фізичних осіб з вартості придбаних ліків, оскільки поняття ліки не ототожнюються з поняттям лікувально-профілактичне харчування. Суд апеляційної інстанції приймає до уваги, що відповідно до статті 5 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» у разі порушення резидентами строків, установлених Національним банком України відповідно до статті 3 цього Закону, придбана валюта продається уповноваженими банками протягом 5 робочих днів на міжбанківському валютному ринку України. При цьому позитивна курсова різниця, що може виникнути за такою операцією, щоквартально направляється до Державного бюджету України, а негативна курсова різниця відноситься на результати господарської діяльності резидента. Пунктом 7 розділу ІІІ Положення про порядок та умови торгівлі іноземною валютою, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 10 серпня 2005 року №281 передбачено, що суб'єкт ринку зобов'язаний продати без доручення клієнта-резидента протягом п'яти робочих днів, починаючи з дня зарахування на розподільчий рахунок, повернуті на адресу резидента у зв'язку з тим, що взаємні зобов'язання частково або повністю не виконані, кошти в іноземній валюті, які були куплені та перераховані на користь нерезидента. Позитивна курсова різниця, що може виникнути за такою операцією, щокварталу перераховується до державного бюджету України, а негативна курсова різниця відноситься на результати господарської діяльності резидента. Враховуючи наведене, податковий орган, приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення діяв на підставі та у спосіб, що передбачені законами України. Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення при неповному з'ясуванні обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, з порушенням норм матеріального права, що є підставою для скасування постанови суду з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Результат розгляду: denied