Рішення адміністративного суду від 2014-03-31 00:00:00+03

Позивачі звернулись до суду з вищезазначеним позовом мотивують вимоги тим, що товариство з обмеженою відповідальністю «СУМИ-РКЛАМА», товариство з обмеженою відповідальністю «ПУМАНЕ-СЕРВІС», товариство з обмеженою відповідальністю «РЕКОРДЕКС- СУМИ», фізичні особи-підприємці [PERSON] та [PERSON], є зареєстрованими у встановленому порядку суб'єктами господарювання приватного права, основними видами господарської діяльності яких є надання послуг у галузі реклами . 29 січня 2014 року Сумська міська рада на пленарному засіданні прийняла рішення №3033 «Про скасування деяких пунктів рішень виконавчого комітету Сумської міської ради», згідно з яким були скасовані прийняті раніше виконавчим комітетом Сумської міської ради рішення про надання позивачам дозволів на розміщення засобів зовнішньої реклами (тролів, банерних перетягів) на території м. Суми. Рішення Сумської міської ради від 30.01.2014 року №3033 мотивоване порушеннями Закону України «Про рекламу», Закону України «Про дорожній рух», вимог постанови Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 №198 «Про затвердження Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони» при розміщенні рекламних засобів типу «перетяг», «трол», «світловий трол». Як на правову підставу для прийняття рішення від 29.01.2014 року у ньому наведені посилання на ч. 2 ст. 16 Закону України «Про рекламу», ст. 25, ч. 9 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Позивачі уважають, що рішення Сумської міської ради від 29.01.2014 року №3033 «Про скасування деяких пунктів рішень виконавчого комітету Сумської міської ради» є протиправним та підлягає скасуванню в частині, яка безпосередньо стосується прав та законних інтересів позивачів, оскільки оскаржуване рішення не є належним чином обґрунтованим, не містить посилань на конкретні порушення, які мають місце тому чи іншому випадку, Дане рішення Сумської міської ради є безпідставним, а сам факт прийняття такого рішення суперечить вимогам чинного законодавства України та висновкам Конституційного Суду України, просять його скасувати. У судовому засіданні представник позивачів вимоги підтримав. Представник відповідача з позовом не згоден, зазначає, що відповідно до ст.5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; районні та обласні ради що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення. Статтею 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Згідно ст. 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Ч. 2 зазначеної статті встановлено, що виконавчі органи ради є підконтрольними і підзвітними відповідним радам. Виходячи з викладеного, вбачається, що виконавчий комітет та міська рада є два окремі органи. В статті 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України та законами України до їх відання. Так, статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» визначено: «Виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: 15) скасування актів виконавчих органів ради, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим у межах її повноважень. Згідно з приписами ч. 9 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування Ці повноваження підтверджені і Конституційним судом України. Так, в п. 5. Рішення Конституційного суду України № 1-9/2009 зазначено, що раді належить право скасовувати акти виконавчих органів ради, які не відповідають Конституції чи законам раїни, іншим актам законодавства. Таким чином, міський раді дозволяється скасувати рішення свого виконавчого органу в разі, якщо воно було прийняте з порушенням вимог законодавства. Так, ч. 2. ст. 16 Закону України «Про рекламу» передбачено, що зовнішня реклама повинна відповідати таким вимогам:розміщуватись із дотриманням вимог техніки безпеки та із забезпеченням видимості дорожніх знаків, світлофорів, перехресть, пішохідних переходів, зупинок транспорту загального користування та не відтворювати зображення дорожніх знаків; освітлення зовнішньої реклами не повинно засліплювати учасників дорожнього руху, а також не повинно освітлювати квартири житлових будинків; нижній край зовнішньої реклами, що розміщується над проїжджою частиною, у тому числі на мостах, естакадах тощо, повинен розташовуватися на висоті не менше к 5 метрів від поверхні дорожнього покриття. Зважаючи на викладене, виконавчий комітет приймає рішення про надання дозволу на розміщення реклами, а робочий орган на підставі цього рішення видає такий дозвіл та вимагає його погодження з Державтоінспекцією. Листами від 16.09.2013 року №№ 10/1-1065, 10/1-1065 Державна автомобільна інспекція управління міністерства внутрішніх справ України в Сумській області повідомила міського голову про те, що розміщення рекламних засобів типу «перетяг» над проїжджою частиною в м. Суми не відповідає вимогам техніки безпеки, оскільки дані рекламні засоби розміщуються в зоні перехресть в розрізі з дорожніми знаками, що в свою чергу відволікає увагу водіїв і значно погіршує видимість та сприйняття інформації,яку несуть дорожні знаки та призводить до виникнення дорожньо-транспортних пригод. Управління містобудування та земельних відносин Сумської міської ради звернулося до голови постійно діючої комісії з питань архітектури, будівництва, регулювання земельних відносин Сумської міської ради з проханням ініціювати питання щодо підготовки рішення Сумської міської ради про дострокове скасування рішень виконавчого комітету Сумської міської ради щодо надання дозволів на розміщення реклами, що було і зроблено. Суд заслухавши сторони по справі дослідивши зібрані докази по справі в їх сукупності вважає, що позов не підлягає задоволенню згідно наступного: Як було встановлено під час судового розгляду, що товариство з обмеженою відповідальністю «СУМИ-РКЛАМА», товариство з обмеженою відповідальністю «ПУМАНЕ-СЕРВІС», товариство з обмеженою відповідальністю «РЕКОРДЕКС- СУМИ», фізичні особи-підприємці [PERSON] та [PERSON], є зареєстрованими у встановленому порядку суб'єктами господарювання приватного права, основними видами господарської діяльності яких є надання послуг у галузі реклами . 29 січня 2014 року Сумська міська рада на пленарному засіданні прийняла рішення №3033 «Про скасування деяких пунктів рішень виконавчого комітету Сумської міської ради», згідно з яким були скасовані прийняті раніше виконавчим комітетом Сумської міської ради рішення про надання позивачам дозволів на розміщення засобів зовнішньої реклами (тролів, банерних перетягів) на території м. Суми, дані обставини у судовому засіданні підтверджуються матеріалами справи а.с.а.с.14-33. Підставою для прийняття цього рішення стало недотримання виконавчим комітетом Сумської міської ради при прийнятті рішень про надання дозволів на розміщення зовнішньої реклами у м. Суми положень Закону України «Про рекламу», Закону України «Про дорожній рух», постанови Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 № 198 «Про затвердження Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони». Відповідно до п.п 13) п. а) ч. 1 ст. ЗО Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» надання дозволу на розміщення реклами в порядку, встановленому законодавством, віднесено до власних повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад. Згідно з приписами ч. 9 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» радам надане право скасовувати рішення своїх виконавчих комітетів з питань, віднесених до власної компетенції виконавчих органів ради. Як зазначено у п. 4.1 мотивувальної частини рішення №7-рп/2009 Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року у справі №1-9/2009 про скасування актів органів місцевого самоврядування, «...у Законі передбачено, що рішення виконавчого комітету ради з питань, які належать до компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою, і що раді належить право скасовувати акти виконавчих органів ради, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим у межах її повноважень (частина дев'ята статті 59, пункт 15 частини першої статті 26)». Відповідно до ст. 69 Закону України «Про Конституційний Суд України» рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання. Згідно зі ст. 19 Конституції України органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. З огляду на викладене Сумська міська рада має право скасовувати рішення виконавчого комітету лише за наявності обставин, які б прямо свідчили про невідповідність таких рішень виконавчого комітету Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, а про наявність таких обставин та доказів на їх підтвердження мало б зазначатись у рішення ради. У зв'язку із цим слід звернути увагу на те, що оскаржуваним рішенням відповідача скасовані рішення виконавчого комітету ради за період з 24.04.2007 року по 19.02.2013 року. За вказаний період у Закон України «Про рекламу» зміни та доповнення вносились багато разів, як і у Закон України «Про дорожній рух». У оскаржуваному рішенні відповідача відсутні посилання на конкретні норми Законів України «Про рекламу» та «Про дорожній рух», постанови Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 №198 «Про затвердження Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони», невідповідність яким стала підставою для скасування рішень виконавчого комітету. У той же час із переліку нормативно-правових актів, на які посилається відповідач у оскаржуваному рішенні, та із специфіки розміщення рекламних засобів, рішення виконавчого комітету про надання дозволів на які скасовано згідно з оскаржуваним рішенням, можна зробити висновок, що таке рішення пов'язане із забезпеченням безпеки дорожнього руху а.с.а.с. 82-141. Вимоги щодо розміщення зовнішньої реклами встановлені у ч. 2 ст. 16 Закону України «Про рекламу» і передбачають: • розміщення із дотриманням вимог техніки безпеки та із забезпеченням видимості дорожніх знаків, світлофорів, перехресть, пішохідних переходів, зупинок транспорту загального користування та не відтворювати зображення дорожніх знаків; • освітлення зовнішньої реклами не повинно засліплювати учасників дорожнього руху, а також не повинно освітлювати квартири житлових будинків; • фундаменти наземної зовнішньої реклами, що виступають над поверхнею землі, можуть бути декоративно оформлені; • опори наземної зовнішньої реклами, що розташована вздовж проїжджої частини вулиць і доріг, повинні мати вертикальну дорожню розмітку, нанесену світлоповертаючими матеріалами, заввишки до 2 метрів від поверхні землі; • нижній край зовнішньої реклами, що розміщується над проїжджою частиною, у тому числі а мостах, естакадах тощо, повинен розташовуватися на висоті не менше ніж 5 метрів від поверхні дорожнього покриття; • у місцях, де проїжджа частина вулиці межує з цоколями будівель або огорожами, зовнішня реклама може розміщуватися в одну з фасадами будівель або огорожами лінію. Аналогічні вимоги щодо розміщення зовнішньої реклами встановлені у п. 362 постанови КМУ від 30.03.1994 №198. Порядок отримання дозволів на розміщення зовнішньої реклами в період прийняття виконавчим комітетом більшості із скасованих рішень регламентувався розд. 6 Правил розміщення зовнішньої реклами на території м. Суми, затверджених рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 05.07.2011 року №455 (Далі по тексту - Правила). Згідно з п.п. 6.6.2 Правил відповідно до регламенту роботи виконавчий орган ради приймає рішення про надання дозволу або про відмову у його наданні. Пункт 6.6.3 Правил встановлює вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу, який включає: а) оформлення поданих документів не відповідає встановленим вимогам; б) у поданих документах виявлені завідомо неправдиві відомості. Як встановлено у п.п. 6.5.2 Правил, на вимогу робочого органу дозвіл погоджується з: а) Державною автомобільною інспекцією в Сумській області - у разі розміщення зовнішньої реклами у межах вулично-дорожньої мережі, на перехрестях, біля дорожніх знаків, світлофорів, пішохідних переходів та зупинок транспорту загального користування б) відповідним місцевим органом виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини та об'єктів природно-заповідного фонду - у разі розміщення зовнішньої реклами на пам'ятках історії та архітектури, в межах зон охорони таких пам'яток і в межах об'єктів природно-заповідного фонду; в) утримувачами інженерних комунікацій - у разі розміщення зовнішньої реклами в межах охоронних зон цих комунікацій; у разі розташування спеціальних конструкцій на опорах електропередач та/або контактній сітці тролейбусу, а також на діючих системах підвісок електропередач, які перебувають у повному господарському віданні підприємств (КП «Електроавтотранс» та ін.). Усі документи, які надавалися позивачами для отримання дозволів на розміщення реклами, рішення виконкому щодо яких скасовані, у повній мірі відповідали наведеним вище вимогам, у т.ч. були погоджені з ДАІ у Сумській області. Сам факт прийняття виконавчим комітетом Сумської міської ради рішень про надання дозволів на розміщення реклами, за наявності у виконкому суб'єктивного права відмовити у наданні дозволу за наявності передбачених Законом та Правилами обставин, є свідченням відповідності рішень виконкому вимогам Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що виключає законні підстави для скасування таких рішень радою. Конституційний Суд України дійшов висновку та зазначив у п. З мотивувальної частини рішення №1-рп/99 від 09.02.1999 року у справі №1-7/99 про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів, що «...положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб. Але це не означає, що цей конституційний принцип не може поширюватись на закони та інші нормативно-правові акти, які пом'якшують або скасовують відповідальність юридичних осіб. Проте надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті». Всупереч наведеному вище рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 17.12.2013 року №650 не містить ніяких застережень про те, що дія затверджених цим рішенням Правил поширюється і на правовідносини, які виникли до прийняття рішення. Навпаки, у п. 7 вказаного вище рішення зазначається, що дозволи на розміщення зовнішньої реклами, надані до набрання чинності даним рішенням, є дійсними до закінчення строку їх дії. Крім того слід зазначити, що усі рішення виконавчого комітету Сумської міської ради про надання позивачам дозволів на розміщення реклами, які були скасовані оскаржуваним рішенням відповідача, по своїй суті і правовій природі є актами ненормативного характеру, оскільки ці рішення стосуються чітко визначеного кола осіб, серед яких і позивачі, які на підставі цих рішень отримали певні суб'єктивні права. Такі ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування і були фактично реалізовані (виконані) шляхом видачі позивачам відповідних дозволів на розміщення реклами. При цьому Конституційний Суд України у п. 4.1 мотивувальної частини рішення №7-рп/2009 від 16 квітня 2009 року у справі №1-9/2009 про скасування актів органів місцевого самоврядування зазначав, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (ст. З Конституції України). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (ст. 74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» В зв'язку з чим у суду є всі правові підстави задовольнити позов.

Результат розгляду: granted