Рішення адміністративного суду від 2014-01-17 00:00:00+02

Позашкільний навчальний заклад «Комплексна дитячо - юнацька спортивна школа «Вихор» Дніпропетровської обласної організації фізкультурно - спортивного товариства «України» звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного Відділення фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання протиправним та скасування рішення про повернення коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, використаних неправомірно (не за цільовим призначенням), та застосування фінансових санкцій №019 від 28.08.2013 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем неправомірно прийнято рішення №019 від 28.08.2013 року про повернення коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, використаних неправомірно (не за цільовим призначенням) та застосування фінансових санкцій, оскільки позивачем не допущено порушень порядку використання страхових коштів та /або використання страхових коштів не за цільовим призначенням. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись при цьому на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, надав суду письмові заперечення у яких зазначено, що під час проведеної перевірки позивача щодо правомірного (цільового) використання коштів ФСС з ТВП за період з 01.01.2013 року по 30.06.2013 року, відповідачем було встановлено факт порушення порядку використання страхових коштів та /або використання страхових коштів не за цільовим призначенням, а саме, неправомірні витрати по статті «Оплата праці» працівникам, які не відповідають вимогам, наведеним у Положенні про дитячо - юнацьку спортивну школу, затвердженому з укомплектованим штатом відповідно до спеціалізації ДЮСШ» - 60837 грн. 67 коп., «Нарахування на оплату праці обов'язкових платежів», що є порушенням Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» та п. 2.5.1 «Порядку часткового фінансування дитячо - юнацьких спортивних шкіл за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності», затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 31.07.2012 року № 44. На підставі викладеного, відповідачем було винесено оскаржуване рішення, відповідач вважає, що при прийнятті рішення він діяв на законних підставах та в межах своєї компетенції, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши доводи представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Позашкільний навчальний заклад «Комплексна дитячо - юнацька спортивна школа «Вихор» Дніпропетровської обласної організації фізкультурно - спортивного товариства «України» є юридичною особою, що здійснює свою діяльність на підставі статуту, який затверджено Президією Дніпропетровської обласної організації фізкультурно - спортивного товариства «Україна». З матеріалів справи вбачається, що 15.01.2013 року між Дніпропетровським обласним відділенням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та Позашкільним навчальним закладом «Комплексна дитячо - юнацька спортивна школа «Вихор» Дніпропетровської обласної організації фізкультурно - спортивного товариства «України» було укладено договір № ВД - 90 про часткове фінансування дитячо - юнацької спортивної школи за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. Загальна сума фінансування за договором становила 385, 3 тис. грн. У період з 01.01.2013 року по 30.06.2013 року, згідно з наказом ВД ФСС з ТВП від 04.07.2013 року № 215-ос «Про перевірку правомірного (цільового) використання коштів фонду ДЮСШ «Україна» на підставі направлення від 29.07.2013 року № 557/05, була проведена перевірка позивача щодо правомірного (цільового) використання коштів ФСС з ТВП за період з 01.01.2013 року по 30.06.2013 року, про що складено акт перевірки від 30.07.2013 року. У акті перевірки зроблено висновок, що три тренера - викладача не мають вищої освіти з фізичного виховання і спорту, а саме: тренер - викладач [PERSON] (прийнятий на роботу 01.11.2007 року згідно наказу № 11), тренер - викладач [PERSON] (прийнятий по переводу з ПНЗ ДЮСШ «Локомотив» ДОО ФСТ «Україна» згідно наказу № 6 від 03.05.2009 року), тренер - викладач [PERSON] (прийнятий по переводу з ПНЗ ДЮСШ «Локомотив» ДОО ФСТ «Україна» згідно наказу № 5 від 03.05.2009 року), що не відповідає вимогам п. 2.5.1 «Порядку часткового фінансування дитячо - юнацьких спортивних шкіл за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності», затвердженого постановою правління ФСС з ТВП № 44 від 31.07.2012 року. Не погодившись з висновками, викладеними у акті перевірки позивач подав заперечення та просив розглянути заперечення та врахувати їх при прийнятті рішення. На підставі висновків перевірки відповідачем прийнято рішення № 019 від 28.08.2013 року, яким до позивача застосовано фінансові санкції в сумі 91256 грн. 51 коп., з яких: неправомірні витрати - 60837 грн. 67 коп. та штраф - 30518 грн. 84 коп. Суд вважає оскаржуване рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, з огляду на наступне. Відповідно до статті 48 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами зумовленими похованням», за рахунок коштів загальнообов'язкового Фонду від 31.07.2012 року № 44 визначає умови часткового фінансування ДЮСШ за рахунок коштів Фонду. Згідно пункту 2.2. Порядку №44, правління Фонду на підставі наданих проектів кошторисів визначено перелік ДЮСШ та обсяги їх часткового фінансування за рахунок коштів Фонду в наступному фінансовому році. До переліку включено ДЮСШ з обсягом фінансування на оплату праці, згідно наданого кошторису. Відповідачем було затверджено та погоджено кошторис ДЮСШ, підставою для складання якого був штатний розпис з даними про освіту тренерів - викладачів. Відповідно до п.п.2.5.1 п.2.5 Порядку № 44, за рахунок коштів Фонду передбачаються витрати (часткове фінансування) на оплату праці працівників ДЮСШ, які відповідають вимогам, наведеним у Положенні про дитячо-юнацьку спортивну школу, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2008 року N 993, згідно з укомплектованим штатом відповідно до спеціалізації ДЮСШ та наявних власних споруд. Відповідно до п.31 Положення № 993, тренером-викладачем спортивної школи може бути особа, що має високі моральні якості, вищу освіту з фізичного виховання і спорту освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр», «спеціаліст» чи «магістр». Згідно абз. 2 п. 1. «Положення про Міністерство України у справах сім'ї, молоді та спорту» затвердженого постановою КМУ від 08.11.2006р. №1573, Мінсім'ямолодьспорт є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики з питань сім'ї, дітей, молоді, тендерної рівності, фізичної культури та спорту, а пункт З постанови Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2008 року N 993 дає право на регламентацію діяльності ДЮСШ саме Міністерству України у справах сім'ї, молоді та спорту. У відповідності до положень викладених у листі Мінсім'ямолодьспорту України від 09.10.2009 р. № 51/12784 зазначено, що пункти 31,40,42,46,48 Положення N 993 не розповсюджуються на осіб, які працювали в ДЮСШ на момент його прийняття. Аналогічне роз'яснення наведено у листі Мінсім'ямолодьспорту України від 04.10.2011 р. № 72/4954. У відповідності до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Рішенням Конституційного Суду України від 09.02.1999р. №1-рп/99 встановлено, що надання зворотної дії в часі нормативно-правовим актом може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно - правовому акті. Крім того, суд зазначає, що умови оплати праці працівників ДЮСШ регулюються Постановою КМУ №2097 від 23.09.2005 p., де у Примітки Додатку 19 зазначено: «Особи, які мають стаж тренерсько-викладацької роботи, можуть займати посади тренерів-викладачів зі спорту без наявності спеціальної освіти після проходження ними атестації в комісіях органів виконавчої влади з питань фізичної культури і спорту». Враховуючи, що така вказівка у Положенні та у будь-якому іншому нормативно-правовому акті відсутня, отже й дія Положення не поширюється на правовідносини, які виникли до 26.11.2008 року. Таким чином, застосування фінансових санкцій Відповідачем стосовно Позивача є неправомірним, оскільки три тренери - викладача були прийняти на роботу до Позивача до набрання чинності Положення. Так, тренер - викладач [PERSON] прийнятий на роботу 01.11.2007 року згідно наказу №11; тренер - викладач [PERSON] прийнятий на роботу ПНЗ ДЮСШ «Локомотив» ДОО ФСТ «України» по переведенню згідно наказу № 6 від 03.05.2009 року; тренер - викладач [PERSON] прийнятий на роботу ПНЗ ДЮСШ «Локомотив» ДОО ФСТ «України» по переведенню згідно наказу №5 від 03.05.2009 року. Слід зазначити, що переведення тренерів - викладачів [PERSON], [PERSON] з ПНЗ ДЮСШ «Локомотив» ДОО ФСТ «України» до Позашкільного навчального закладу «Комплексна дитячо - юнацька спортивна школа «Вихор» Дніпропетровської обласної організації фізкультурно - спортивного товариства «України» відбулося на підставі постанови президії ДОО ФСТ «України» від 10.04.2009 року. При цьому, ДОО ФСТ «України» є засновником і ПНЗ КДЮСШ «Вихор», і ПНЗ КДЮСШ «Локомотив». В періоді, який перевірявся вищевказані особи фактично виконували роботу тренерів - викладачів відповідно до покладених на неї службових обов'язків, на підставі документів що свідчать про професійну придатність, а тому ДЮШС зобов'язана платити заробітну плату працівнику, у строки та у порядку, що передбачені чинним законодавством України. Виходячи з вище викладеного, суд доходить висновку, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм чинного законодавства України, оскільки Положення п.31 про дитячо-юнацьку спортивну школу, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2008 року № 993 (далі Положення № 993) не розповсюджуються на тренерів - викладів - [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно з частиною 1 статті 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до положень статті 115 Кодексу законів про працю України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ч. 2, ст. 36 КЗпП України у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення) дія трудового договору працівника продовжується. Згідно зі статтею 202 Кодексу законів про працю України працівникам, які проходять виробниче навчання або навчаються в навчальних закладах без відриву від виробництва, власник або уповноважений ним орган повинен створювати необхідні умови для поєднання роботи з навчанням. Тобто, вищезазначеними нормами встановлено, що при оформленні на роботу та за виконання своїх професійних обов'язків, роботодавець зобов'язаний здійснити виплату заробітної плати. Відповідно до положень статті 119 Бюджетного кодексу України нецільовим використанням бюджетних коштів є їх витрачання на цілі, що не відповідають бюджетним асигнуванням (розпису бюджету, кошторису, плану використання бюджетних коштів.) Згідно з положеннями пункту 2.5. Порядку часткового фінансування дитячо-юнацьких спортивних шкіл за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженого Постановою правління Фонду від 03 квітня 2009 року № 15, за рахунок коштів Фонду передбачаються витрати на оплату праці працівників дитячо-юнацьких шкіл, штат яких укомплектований відповідно до спеціалізації дитячо-юнацьких шкіл та наявності власної бази. Виходячи з наведеного, суд доходить висновку, що в даному випадку кошти відповідачем були використані на цілі, на які вони передбачені, а саме: фінансування діяльності дитячо-юнацької спортивної школи, зокрема, на оплату праці працівників. Таким чином, висновок відповідача про використання зазначених коштів не за цільовим призначенням, та висновок відповідача про повернення коштів, використаних не за цільовим призначенням, є помилковими, що є підставою для скасування рішення виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного Відділення фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності № 019 від 29.08.2013 року про повернення коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, використаних неправомірно (не за цільовим призначенням) та застосування фінансових санкцій в сумі 91256 грн. 51 коп. У відповідності до ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Доказів, які б спростували доводи позивача, відповідач суду не надав. З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова особа чи службова особа). Як підтверджується матеріалами справи, судові витрати позивача складають 170 грн. З огляду на викладене, суд доходить висновку про необхідність присудження з Державного бюджету України позивачу документально підтверджених судових витрат в сумі 170 грн.

Результат розгляду: granted