Рішення адміністративного суду від 2014-01-09 00:00:00+02

Позивач просить визнати відмову відповідача внести на розгляд виконкому уточнення розмірів земельної ділянки, наданої йому згідно рішення виконкому Овруцької міської ради №124 від 22.04.1999 року у приватну власність та розміщеної в [ADDRESS] з 0,05 га на 0,0482 га - незаконною та зобов'язати відповідача внести на розгляд виконкому уточнення розмірів земельної ділянки, наданої йому згідно рішення виконкому Овруцької міської ради №124 від 22.04.1999 року у приватну власність та розміщеної в [ADDRESS] з 0,05 га на 0,0482 га, мотивуючи тим, що згідно рішення виконкому Овруцької міської ради №124 від 22.04.1999 року йому було надано у приватну власність земельну ділянку розміром 0,05 га, яка розміщена в [ADDRESS]. Нещодавно для виготовлення технічної документації на земельну ділянку він звернувся у відповідну земельну організацію і при обмірі земельної ділянки було встановлено, що земельна ділянка становить не 0,05 га, а 0, 0482 га. З метою усунення невідповідності у розмірах земельної ділянки він звернувся в Овруцьку міську раду із заявою про уточнення площі земельної ділянки, але йому було відмовлено у цьому та рекомендовано у разі незгоди звернутись до суду. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини неявки, хоча своєчасно та належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши докази в справі, суд вважає, позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Копія архівного витягу із рішення виконкому Овруцької міської ради №124 від 22.04.1999 року (а.с.8) свідчить про передачу позивачеві в приватну власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в розмірі 0,05 га (під забудовою). Копія витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.5) підтверджує пояснення позивача в частині того, що фактичний загальний розмір належної йому земельної ділянки за адресою м. Овруч вул. Космонавтів, 6 становить 0,0482 га. З копії листа виконавчого комітету Овруцької міської ради Житомирської області №Я-849/17 від 05.11.2013 року вбачається, що позивачеві відмовлено у внесенні змін в рішення виконкому Овруцької міської ради №124 від 22.04.1999 року з посиланням на на п. 5 ч.5 Рішення Конституційного Суду України №7-рп/2009 від 16.04.2009 року (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування). Статтею 67 ЗК України (від 18.12.1990), яка була чинною на час прийняття відповідачем рішення, передбачено що розмір ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) повинен бути не більше, зокрема у містах - 0,1 гектара. Дана норма знайшла своє відображення і в чинному ЗК України. Так, статтею 121 ЗК України встановлено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам України, зокрема - для будівництва та обслуговування жилого будинку (присадибна ділянка) в містах - не більше 0,10 га. Як вбачається з аналізу даних норм, законодавцем встановлена лише гранична межа розміру земельних ділянок, зокрема в межах міста - не більше 0,10 га. Мінімальна межа - не встановлена. У відповідності до ст.6 ЗК України (від 18.12.1990), громадяни набувають право власності на земельні ділянки у разі: одержання їх у спадщину; одержання частки землі у спільному майні подружжя; купівля-продажу, дарування та обміну. Передача земельних ділянок у власність громадян провадиться місцевими Радами народних депутатів відповідно до їх компетенції за плату або безоплатно. Безоплатно земельні ділянки передаються у власність громадян, зокрема, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), в тому числі земельні ділянки, що були раніше надані у встановленому порядку громадянам для цієї мети, у межах граничного розміру, визначеного статтею 67 цього Кодексу. Статтями 10 та 17 ЗК України (від 18.12.1990) саме до компетенції міської Ради народних депутатів відноситься передача земельних ділянок у власність. Аналогічна норма закріплена і у ст.ст.12, 40 та 122 ЗК України (від 25.10.2001). В ч.1 Перехідних положень ЗК України (від 25.10.2001) зазначається, що рішення про надання в користування земельних ділянок, а також про вилучення (викуп) земель, прийняті відповідними органами, але не виконані на момент введення у дію цього Кодексу, підлягають виконанню відповідно до вимог цього Кодексу. Установлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Як зазначається в ч.1 ст.116 ЗК України саме рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом є підставою для набуття громадянами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності. В ч.4 ст.116 ЗК України вказано, що передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами передбачено ст.118 ЗК України. Відповідач мотивував свою відмову, посилаючись на п.5 ч.5 Рішення Конституційного Суду України №7-рп/2009 від 16.04.2009 року (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), а саме, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання…Так, як рішення виконкому Овруцької міської ради №124 від 22.04.1999 року є ненормативним правовим актом одноразового застосування і вичерпало свою дію фактом його виконання (передача земельної ділянки у власність), тому не може бути скасоване або змінене міською радою. Однак, в даному випадку суб'єкти цих правовідносин (зокрема позивач) не заперечує проти зміни рішення, право власності на земельну ділянку не оформлено, а тому відповідно рішення виконкому Овруцької міської ради №124 від 22.04.1999 року в частині передачі позивачеві в приватну власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в розмірі 0,05 га не вичерпало свою дію, і відповідно посилання відповідача на вказані положення Рішення Конституційного Суду України №7-рп/2009 від 16.04.2009 року (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) є безпідставним. Приймаючи до уваги, що Рішенням №7-рп/2009 від 16.04.2009 року (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) Конституційний Суд України вирішив, що в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 19, статті 144 Конституції України ( 254к/96-ВР ), статті 25, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року N 280/97-ВР ( 280/97-ВР ) (з наступними змінами) стосовно права органу місцевого самоврядування скасовувати свої раніше прийняті рішення та вносити до них зміни необхідно розуміти так, що орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією ( 254к/96-ВР ) та законами України, відповідно виключно до компетенції відповідача відноситься передача земельної ділянки у власність і зменшення її розміру позивачеві. За таких обставин, відповідач мав внести на розгляд виконкому заяву позивача про зменшення розміру земельної ділянки та прийняти відповідне рішення, а не надати відповідь без розгляду зазначеного питання на засіданні. На вказану обставину, звернув увагу і Верховний Суд України в постанові від 21 травня 2013 року по справі №21-87а13. Таким чином, аналізуючи обставини справи та правові норми, які їх регулюють, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 68 грн. 80 коп..

Результат розгляду: granted