Рішення адміністративного суду від 2014-01-13 00:00:00+02

Скорочене провадження у справі відкрито 04.12.2013 року. Поштова кореспонденція, направлена відповідачу на адресу зазначену у довідці з ЄДРПОУ, повернулась на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до п.11 ст. 35 КАС України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином. З врахуванням того, що на адресу суду від відповідача не надходило заперечення проти позову та заяви про визнання позову, суд вважає за можливе, у відповідності до вимог ч.4 ст.183-2 КАС України, розглядати справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд даючи правову оцінку спірним правовідносинам виходив з наступного. Фізична особа-підприємець [PERSON] зареєстрована в управлінні Пенсійного фонду України в м. Дрогобичі та Дрогобицькому районі як платник внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Законів України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок), та члени сімей зазначених осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, на період дії законодавчих актів з питань особливого способу оподаткування сплачують страхові внески в порядку, визначеному цим Законом. Сума страхового внеску встановлюється зазначеними особами самостійно для себе та членів їх сімей, які беруть участь у провадженні такими особами підприємницької діяльності та не перебувають з ними у трудових відносинах. При цьому, сума страхового внеску з урахуванням частини фіксованого або єдиного податку, що перерахована до Пенсійного фонду України, повинна становити не менше мінімального розміру страхового внеску за кожну особу та не більше розміру страхового внеску, обчисленого від максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу,оподатковуваного доходу (прибутку), загального оподатковуваного доходу, з якої сплачуються страхові внески. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в ч.1 ст. 12 Закону. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 14 Закону страхувальниками є застраховані особи, зазначені в пунктах 3 і 4 статті 11 та в частині 1 статті 12 цього Закону. Відповідно до ч. 6 ст. 20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (надалі Закон) страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом для страхувальників, зазначених у п. 5 ст. 14 цього Закону - квартал. Обов'язковість сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, не пов'язується із статусом платника податку як суб'єкта підприємницької діяльності, та не підпадає під правовідносини, що регулюються Указом Президента України від 03.07.1998 року № 727. Страхові внески не включається до складу податків, інших обов'язкових платежів, що складають систему оподаткування, на ці внески не поширюється податкове законодавство (п. 4 ст. 18 Закону). Частиною 6 статті 18 Закону зазначено, що законодавством не можуть встановлюватись пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати. Судом встановлено, що відповідачем в період з липня по грудень 2010 року не в повному обсязі сплачувались внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у зв'язку з чим нарощувалась сума недоїмки. Відтак, управлінням Пенсійного фонду України в м. Дрогобичі та Дрогобицькому районі направлено відповідачу вимогу про сплату боргу від 01.02.2011р. № 154, проте останнім заборгованість погашена так і не була. Згідно розрахунку суми заборгованості станом на 20.11.2013 року заборгованість відповідача становить 1 732,80 грн. Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Відповідачем позовних вимог не спростовано, письмових заперечень по суті заявлених вимог суду не надано, в ході судового розгляду справи заборгованість не погашена, що дає суду підстави визнати позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. У зв'язку з викладеним, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи,

Результат розгляду: granted