Рішення адміністративного суду від 2014-03-31 00:00:00+03

У жовтні 2006 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державної податкової адміністрації в Харківській області, Першої Харківської державної нотаріальної контори, в подальшому уточненим, в якому просив визнати незаконними дії Державної податкової адміністрації в Харківській області, щодо накладення арешту та заборони відчуження квартири [ADDRESS]; скасувати арешт та заборону відчуження вказаної квартири, яка належить позивачу на праві приватної власності. Позов обґрунтовував тим, що 19 липня 2005 року на квартиру [ADDRESS], яка належить йому на праві приватної власності, Першою Харківською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення Державної податкової адміністрації в Харківській області, було накладено арешт та заборону відчуження. Зазначає, що арешт чи заборона вчиняти певні дії можуть бути накладені лише за постановою Державної податкової адміністрації в Харківській області на майно осіб, які є приватними підприємцями, або на майно юридичних осіб. Позивач не є приватним підприємцем та не є засновником будь-якої установи, боргових зобов'язань перед бюджетом не має, тому просить зняти заборону з його квартири, оскільки вона вчинена з перевищенням повноважень, наданих відповідачем. Відповідач проти вимог про зняття заборони про відчуження житла заперечує з мотивів їх безпідставності. Зазначає, що у березні 2007 року ДПА у Харківській області звернулась до суду з позовом до Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради, [PERSON] про визнання протиправним та скасування розпорядження про приватизацію права власності на спірну квартиру. В обґрунтування вказаного позову зазначав, що згідно акту прийому - передачі від 10 грудня 1999 року квартира [ADDRESS] була передана ДПІ в Дзержинському районі в м. Харкові, а остання 28.03.2000 року передана у власність ДПА у Харківській області. Відповідно до рішення виконкому Дзержинської районної ради м. Харкова №124/51 від 11 липня 2000 року квартира включена в число службових, а 15.08.2000 року надана як службова [PERSON] 18 серпня 2004 року Управлінням комунального майна та приватизації Харківської міськради прийнято розпорядження №1946-д про дозвіл [PERSON] на приватизацію квартири і в цей же день йому видано свідоцтво про право власності на житло. Просив суд визнати таке розпорядження протиправним та скасувати його, визнати за державою в особі ДПА право власності на квартиру, оскільки приватизація проведена з порушенням закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», в якому ч. 2 ст. 2 встановлена заборона на приватизацію житла, віднесеного у встановленому порядку до числа службових. Справа розглядалася судами неодноразово. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 вересня 2010 року позов ДПА у Харківській області задоволено: визнано протиправним та скасовано розпорядження Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради від 18.08.2004 року за № 1946/Д та визнано за державою в особі ДПА право власності на квартиру [ADDRESS]. Ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 27 грудня 2010 року рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 вересня 2010 року залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 травня 2011 року рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 вересня 2010 року та ухвала судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 27 грудня 2010 року залишені без змін. На підставі вищевикладеного представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач - Перша Харківська держнавна нотаріальна контора в судове засідання не з'вився, надав заперечення, в яких зазначив, що нотаріальною конторою було проведено не накладення арешту, а реєстрацію арешту нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS], а отже нотаріальні дії не вчинялись, тому посилання позивача на ст. 73 Закону України «Про нотаріат» є безпідставними, так як зазначеною статтею передбачені випадки накладення заборони під час вчинення нотаріальної дії. Також відповідач надав заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 8 грудня 2008 року, залишеною без змін Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 3 березня 2009 року, провадження у справі закрито, у зв'язку з тим, що дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного с удочинства ( а.с.196-198 т.1). Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 3 липня 2013 року зазначені ухвали судів скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с.212-214 т.1). Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємному зв'язку вважає, що позов не підлягає задоволенню. Статтею 6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суду, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом. Згідно ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Судом встановлено, що на підставі акту приймання - передачі від 28.03.2000 року квартира [ADDRESS] була передана Державній податковій адміністрації у Харківській області та зареєстрована у Харківському БТІ за державою в особі Верховної ради (користувач державна податкова адміністрація в Харківській області). Рішенням виконавчого комітету Дзержинської районної ради м. Харкова № 124/51 від 11.07.2000 року ця квартира включена в число службової житлової площі ДПА у Харківській області. Рішенням виконкому Київської районної ради м. Харкова №213-13 від 15.08.2000 року як виняток ця квартира як службова була надана [PERSON] з видачею відповідного службового ордеру. Згідно розпорядження Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради від 18.08.2004 року № 1946-Д зазначена квартира була приватизована [PERSON] з видачею свідоцтва про право власності на житло. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 вересня 2010 року, яке набуло законної сили, позов ДПА у Харківській області задоволено: визнано протиправним та скасовано розпорядження Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради від 18.08.2004 року за № 1946-Д та визнано за державою в особі ДПА у Харківській області право власності на квартиру [ADDRESS]. Правовий статус службової жилої площі квартири [ADDRESS] відновлено. Дана квартира з числа службових не виключена. На даний час власником спірної службової квартири є Державна податкова адміністрація, а [PERSON] є лише наймачем цього приміщення. Позивач користується квартирою як наймач, його проживання на даній площі відповідачем не оспорюється. щодо Накладення арешту та заборона відчуження квартири на його право користування житловою площею не впливають. Виходячи з наведеного, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача, оскільки жодні його права, свободи чи інтереси відповідачами не порушені. На підставі викладеного і

Результат розгляду: denied