Рішення адміністративного суду від 2014-01-23 00:00:00+02

[PERSON] 24 квітня 2013 року звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська, в якому просить визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська щодо не врахування при розрахунку пенсії позивачу матеріальної допомоги на оздоровлення та соціально-побутові потреби та зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська здійснити [PERSON] перерахунок та виплату пенсії з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та соціально-побутові проблеми. Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2013 року позов задоволено: визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська та зобов'язано відповідача провести перерахунок та виплату сум пенсії [PERSON] з 25 липня 2011 року з урахуванням у складі заробітної плати «інших виплат», до яких відноситься матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та індексація заробітної плати, на які нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Постанова мотивована тим, що відповідач діяв не в межах та не у спосіб визначений Конституцією та законами України, оскільки отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати. Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що частиною 2 статті 33 Закону України «Про державну службу» визначено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранг, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок, проте матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, матеріальна допомога на оздоровлення до щорічної відпустки та індексація заробітної плати не передбачені як складові частини заробітної плати, у зв'язку з чим для перерахунку пенсії немає законних підстав. Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено, та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що позивач 25 липня 2011 року вийшла на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року з посади головного казначея відділу організації виконання місцевих бюджетів за доходами управління бюджетних надходжень Головного управління державного казначейства України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». Відповідно до довідки № 03-08/70-2288 від 04 березня 2012 року, виданої Головним управління державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, [PERSON] дійсно працювала в зазначеній установі з 13 березня 2000 року по 06 липня 2011 року (а.с. 11). Для призначення розміру пенсії до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська позивач направила довідки про заробіток за період з 01.01.2006 року по 31.12.2010 року (за останні 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) та з 01.07.2009 року по 30.06.2011 року (за 24 календарні місяці роботи) з урахуванням у складі заробітної плати «Інших витрат», до яких увійшла матеріальна допомога на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, та індексація заробітної плати, що також підтверджується листом Головного управління державної казначейської служби України у Дніпропетровській області № 13-08/59-2376 від 06 березня 2013 року (а.с. 12-19). [PERSON] двічі зверталася до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська з заявами про перегляд її пенсійної справи та здійснення перерахунку пенсії з дати її призначення з урахуванням отриманих нею при проходженні державної служби «Інших виплат», до яких віднесена матеріальна допомога на оздоровлення та соціально-побутові питання, на які нараховані та з яких сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, що підтверджується заявами від 08 лютого 2013 року та від 03 квітня 2013 року (а.с. 20, 26). Проте, згідно листа управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська за № І25-1/13 від 15 лютого 2013 року, відповідач зазначив, що згідно рішення комісії право на перерахунок пенсії з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та соціально-побутові питання при обчисленні розміру пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» відсутнє, та [PERSON] було відмовлено в перерахунку пенсії з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та соціально-побутові питання при обчисленні розміру пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», що також підтверджується Витягом з протоколу № 2 від 08 лютого 2013 року та листом Управління Пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Дніпропетровська № 1682/10-54 від 13 квітня 2013 року (а.с. 21-24, 35-36). Правомірність дій щодо відмови відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії з урахуванням матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення до щорічної відпустки та індексації заробітної плати є предметом спору переданого на вирішення суду. Суд апеляційної інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За змістом статті 37 Закону України "Про державну службу" пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. У частині першій статті 1 Закону України "Про оплату праці" встановлено, що заробітна плата -це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати. Частиною другою статті 33 Закону України "Про державну службу" передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Відповідно до абз. 4 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» індексації підлягає оплата праці найманих працівників підприємств, установ, організацій у грошовому виразі, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер. Індексація заробітної плати являє собою дохід, з якого відповідно до ст. 66 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» справляється страхові внески (збори) до соціальних фондів відповідно до діючого законодавства на день одержання заробітку (виплат, доходу). Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення, допомога для вирішення соціально-побутових питань та індексація заробітної плати входила до системи оплати праці державного службовця. Крім того, статтею 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій. Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу). Стаття 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати. Враховуючи, що в даних спірних відносинах перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії-стаття 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та стаття 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення", суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції зробив вірний висновок про те, що суми матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги на оздоровлення, на які нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, однак які не включаються до складу заробітної плати державного службовця, враховується при обчисленні розміру пенсії позивача. На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції зробив вірний висновок про те, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати. Між тим, при прийнятті оскаржуваної постанови суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідно до частин 1,2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Закон України "Про державну службу" та зміни до нього офіційно публікуються в періодичних виданнях після їх прийняття. Отже, положення цього правового акту є загальнодоступними для ознайомлення всіма громадянами, і можливість обізнаності людини про те чи інше положення законодавства залежить виключно від бажання такої людини. Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строку для звернення до суду за захистом порушених прав. Враховуючи те, що позивач звернувся до суду з позовом 24 квітня 2013 року, позов підлягає задоволенню в межах шестимісячного строку звернення до суду, тобто починаючи з 24 жовтня 2012 року. Враховуючи те, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку проте помилково зробив висновок про необхідність задоволення позову починаючи з 25 липня 2011 року, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, постанову суду першої інстанції змінити, виклавши абзац третій її резолютивної частини в новій редакції. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial