Рішення адміністративного суду від 2014-03-27 00:00:00+02

Позивач [PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора взводу обслуговування стаціонарного посту № 2 УДАІ УМВСУ в Сумській області м. Охтирка лейтенанта міліції Котенка Віктора Миколайовича про визнання дій незаконними, скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення , посилаючись на те, що 05.01.2014 року позивач , керуючи автомобілем Мазда-СХ5 рухався в передмісті м. Охтирка , Сумської області, його наздогнав автомобіль ДАІ, після зупинки автомобіля позивача інспектор ДАІ повідомив [PERSON] про перевищення ним встановленої швидкості , що було зафіксовано приладом «Візир», після чого інспектором складено протокол та винесено оскаржувану постанову, яку позивач просить скасувати, посилаючись на відсутність порушень ним правил дорожнього руху України. [PERSON] у судовому засіданні адміністративний позов підтримав , посилаючись на обставини , викладені в ньому Відповідач інспектор взводу обслуговування стаціонарного посту № 2 УДАІ УМВСУ в Сумській області м. Охтирка лейтенант міліції Котенко В.М. у судове засідання не з'явився, надав письмові заперечення, в яких пояснив , що 05 січня 2014 року близько 12 - 04 хв. у відповідності до розстановки несення служби взводу з обслуговування стаціонарного поста № 2 роти ДПС ДАІ, підпорядкованої УМВС України в Сумській області відповідач спільно з інспектором ДПС прапорщиком міліції Байбала О.В. ніс службу відповідно до затвердженої дислокації несення служби на автодорозі Р-46 Харків-Охтирка. У зазначений час інспектор ніс службу на 107 кілометрі автодороги Р-46 Харків-Охтирка у межах населеного пункту м. Охтирка на вулиці Леніна поблизу будинку № 188 з використанням вимірювача швидкості "Визир" № 0711165, який має функції фото -, відеофіксації, свідоцтво про повірку № 14- 02/0985 чинне до 23 грудня 2014 року, який на підставі державних випробувань записаний у Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за № 31473-06 та допущений до використання на території України, що засвідчено свідоцтвом про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки № UA-MI/3-924-2006, видане 11.10.2006. У підрозділах ДАІ МВС України вимірювач швидкості радіолокаційний "Візир" використовується на підставі Наказу МВС України від 01.03.2010 № 33, застосовується у патрульному режимі, при якому похибка при вимірюванні складає ± 2 кілометра за годину, в режимі фото-фіксації, і був налаштований на вимірювання швидкості руху транспортних засобів, які наближаються, що підтверджується знаком «v» на фотознімках. На вказаній ділянці автодороги існуюча схема організації дорожнього руху у відповідності до підпункту 4 пункту 12 ПДР має обмеження швидкості руху транспортних засобів до 60 кілометрів за годину. 05.01.2014 року позивач, керуючи автомобілем "Мазда-СХ5", номерний знак [NUMBER], рухаючись на вул. Леніна м. Охтирка поблизу будинку № 188 у межах населеного пункту м. Охтирка зі швидкістю 89 км/годину, скоїв порушення вимог пункту 12.4 ПДР, що підтверджується матеріалами відео фіксації вимірювача швидкості «Визир» , за що передбачена відповідальність частиною 1 статті 122 КУпАП. Після зупинки інспектором вказаного транспортного засобу, згідно положень пункту 21-1 статті 11 Закону України "Про міліцію" і роз'яснення позивачу суті скоєного ним правопорушення, відповідачем відповідно до вимог статей 254 - 256 КУпАП складено протокол про адміністративне правопорушення серії АВ2 № 156690. [PERSON] з порушенням не погодився , вважав, що він швидкість не перевищував, однак будь-яких підтверджень цьому не надав. Інспектор взводу обслуговування стаціонарного посту № 2 УДАІ УМВСУ в Сумській області м. Охтирка лейтенант міліції Котенко В.М. зазначив, що під час руху водій визначає швидкість руху власного автомобіля з використанням вмонтованого вимірювача швидкості (одометра) , який не має будь-яких документів, які б підтверджували відповідність показань дійсній швидкості руху автомобіля, вказаний пристрій не опломбований, що не виключає втручання в його роботу сторонніх осіб, через це може давати невірні відомості. В той час, вимірювач швидкості «Визир», яким було здійснено вимірювання швидкості руху транспортного засобу позивача, опломбований у встановленому порядку та у відповідності до вимог чинного законодавства проходить повірку у спеціалізованих підприємствах не рідше одного разу на рік. Інспектор пояснив це позивачу та показав йому відео-фіксацію перевищення швидкості, де на відео зйомці чітко видно, що в момент фіксації транспортний засіб вже проїхав дорожній знак 5.45, що вводить обмеження швидкості руху 60 км/годину. [PERSON] записав у поясненні до протоколу, що він бажає щоб справа була розглянута за місцем його прописки у його присутності, однак йому було розяснено, що справа про адміністративне правопорушення відповідно до вимог чинного законодавства може бути розглянута за місцем скоєння правопорушення або за місцем фактичного проживання порушника, але не за місцем реєстрації, з чим позивач погодився. Відповідно положень статей 222 та 276 КУпАП інспектором прийнято рішення про розгляд вказаного адміністративного протоколу на місці вчинення правопорушення, так як порушник проти розгляду справи за місцем скоєння правопорушення не заперечував, розписався про ознайомлення з часом і місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення, та юридичної допомоги адвоката чи іншого фахівця у галузі права не просив. Розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] розпочато та проведено відповідно до вимог статей 278 - 280 КупАП, враховано фото - матеріали та положення транспортного засобу у момент фіксації перевищення швидкості руху відповідно до положень статті 251 КУпАП, інших доказів під час розгляду справи не виявлено, у тому числі, клопотання або заперечення від позивача мені не надавались. Під час розгляду справи відповідачем враховано, що відповідно до положень статті 1 КУпАП основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством. Посилання [PERSON] на фактичну відсутність доказів скоєного ним правопорушення безпідставні, оскільки згідно з вимогами законодавства доказами в справі про адміністративне правопорушення можуть бути будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються під час нагляду за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Перевищення встановленої швидкості руху позивача зафіксовано з використанням приладу «Визир», який пройшов повірку, допущений до використання на території України і зокрема в органах внутрішніх справ України. Проти знаходження транспортного засобу у межах населеного пункту позивач під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не заперечував. За результатами розгляду адміністративної справи відносно позивача інспектором, згідно положень статей 283 - 285 КУпАП винесено постанову серії АА2 № 224842 , якою на [PERSON] накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. , вказану постанову було негайно оголошено позивачу та вручено її копію. Інспектор взводу обслуговування стаціонарного посту № 2 УДАІ УМВСУ в Сумській області м. Охтирка лейтенант міліції Котенко В.М. вважає, що винесена постанова відносно позивача є правомірною, її зміст не суперечить нормам законодавства , у зв'язку з чим просив у задоволенні адміністративного позову відмовити, розглядати справу за його відсутності Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову з наступних підстав. Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії АВ2 № 156690 від 05.01.2014 року, складеного старшим ІДПС ВОСП №2 старшим лейтенантом міліції Котенком Віктором Миколайовичем, [PERSON], в м. Охтирка на вул. Леніна, 188, позначеного дорожнім знаком 5.45, керуючи автомобілем Мазда , державний номер [NUMBER] , рухався зі швидкістю 89 км/год., яка вимірювалась приладом "Візир" № 0711165, чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП (а.с.5). Постановою серії АА2№ 224842 від 05.01.2014 року на [PERSON] накладено адміністративне стягнення за вищезазначене адміністративне правопорушення у вигляді штрафу в розмірі 255 (двісті п'ятдесят п'ять) гривень (а.с. 4). Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані , на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні , інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та такі дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення. У відповідності до ст. 10-15 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність", на вимірювання у сфері, у якій їх результат можуть бути використані у якості доказу по справі , розповсюджується державний метрологічний нагляд. За таких умов кожен засіб вимірювальної техніки має бути укомплектований документами про допуск даного типу засобів вимірювальної техніки, для використання в Україні та про перевірку даного примірника засобу вимірювальної техніки. Від ознайомлення з вказаними документами позивач відмовився. Перевищення встановленої швидкості руху [PERSON] підтверджується фотознімками, зафіксованими з використанням приладу "Визир" № 0711165, який пройшов повірку, що підтверджується свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки за № 14-02/0985 чинного до 23.12.2014 року, допущений до використання на території України і зокрема в органах внутрішніх справ України ( а.с.27). Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Аналізуючи вказані вище обставини та досліджені докази по справі, суд приходить до висновку про існування в діях [PERSON] складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, відповідачем з дотриманням вимог законодавства на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в мінімальному розмірі 255 грн. Відповідно до п.2 ч.1 ст.18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. Згідно ст. 162 того ж Кодексу при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову зокрема про визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання недійсним рішення чи окремих його положень. На підставі п. 3 ст. 288 КУпАП постанова іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, встановленими цим кодексом. На підставі вищезазначеного суд вважає за необхідне відмовити [PERSON] у задоволенні необґрунтованого позову та у скасуванні постанови серії АА2 № 224842 по справі про адміністративне правопорушення від 05.01.2014 року, якою [PERSON], притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП.

Результат розгляду: denied