Рішення адміністративного суду від 2014-04-03 00:00:00+03

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Луганська про визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити певні дії. Ухвалою Ленінського районного суду м. Луганська від 19 грудня 2013 року позовні вимоги в частині за період з 05.02.2010 року по 17.04.2013 року залишено без розгляду. Постановою Ленінського районного суду м. Луганська від 19 грудня 2013 р. у справі № 437/16148/13-а позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Луганська одо відмови у перерахунку пенсії [PERSON]. Зобов'язано відповідача провести перерахунок пенсії [PERSON] з урахуванням фактично отриманих сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги, 40% винагороди за вислугу років, з яких сплачено страхові внески у розмірі 80% від заробітної плати, починаючи з 01.05.2013 року та виплатити пенсію з урахуванням фактично отриманих сум за період з 01.05.2013 року. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати, постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Сторони в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином. Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, та обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне. Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, позивач знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Луганська та з 05.02.2010 року отримує пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу». Відповідно до довідок Спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління Міндоходів від 14.08.2013 року № 16/10/05-026 та № 15/10/05-026 про складові заробітної плати (за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», позивачу [PERSON] за період з лютого 2008 року до січня 2010 року виплачувалась у зазначений період щороку матеріальна допомога та індексація грошових доходів у сумі 5246,05 грн., а також винагорода за вислугу років у розмірі 40% (а.с. 27, 28-29). На всі виплати, включені в довідку, нараховано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, що вбачається з тексту вказаної довідки. 20.08.2013 року [PERSON] звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням складових заробітної плати матеріальної допомоги та індексації заробітної плати, а також з урахуванням 40% винагороди за вислугу років (а.с. 35-37). Листом УПФУ в Ленінському районі м.Луганська від 29.08.2013 року № 14273/021 позивачу було відмовлено в перерахунку пенсії, з посиланням на те, що відповідно до статті 33 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Оскільки допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація грошових доходів не належить до інших надбавок, підстав для врахування їх у заробітну плату для визначення розміру пенсії немає. Крім того, враховуючи те, що Постанова Кабінету Міністрів України від 12.09.1997 року № 1013 «Про Порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання» розповсюджується тільки на працівників державної податкової служби, тому для врахування надбавки за вислугу років залежно від стажу державної служби за 10 років у розмірі 40% немає законних підстав (а.с. 31-32). Частиною першою статті 1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати. Частиною другою статті 33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що всі отримані позивачем та враховані судом види матеріального забезпечення входили до системи оплати праці державного службовця. Згідно з вимогами ст. 37 Закону України «Про державну службу» пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80% від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці державного службовця. Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу). Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати. Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року у справі № 21-430а11, від 28 травня 2013 року у справі № 21-97а13 Відповідно до ч. 2 ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України. Однак, згідно ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії проводиться у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа. Позивач із заявою про перерахунок пенсії звернулася до УПФУ в Ленінському районі м. Луганська 20.08.2013 року, а тому право на перерахунок у неї виникає з 01.09.2013 року. З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції спір по суті вирішений вірно, проте помилково визначена дата перерахунку, а тому є підстави для зміни постанови суду першої інстанції відповідно до статті 201 КАС України.

Результат розгляду: partial