Рішення адміністративного суду від 2014-01-27 00:00:00+02

В провадженні Львівського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом Дрогобицького міжрайонного прокурора (далі - прокурор) до Літинської сільської ради Дрогобицького району Львівської області (далі - Літинська сільська рада) про визнання протиправним і скасування рішення XXVII позачергової сесії шостого скликання Літинської сільської ради № 125 від 04.12.2013 року «Про суспільно-політичну ситуацію в Україні». Позовні вимоги мотивовано тим, що в результаті перевірки у порядку нагляду за додержанням вимог Конституції України та Закону України «Про місцеве самоврядування» Літинською сільською радою встановлено прийняття рішення XXVII позачергової сесії шостого скликання № 125 від 04.12.2013 року «Про суспільно-політичну ситуацію в Україні» при відсутності встановленої законодавством компетенції сільської ради на прийняття такого рішення. Прокурор наполягає, що сільська рада, ухвалюючи оскаржене рішення, вийшла за межі наданих їй повноважень. Відтак, оскаржене рішення не відповідає Конституції України та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», у зв'язку з чим прокурор просить його скасувати як протиправне. Представник прокурора в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити. Відповідач не забезпечив участі свого представника в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Заперечень проти позову чи клопотань процесуального характеру від відповідача не надходило. Заслухавши думку представника прокурора суд ухвалив розглядати справу без участі представника відповідача на підставі наявних доказів. Суд заслухав пояснення присутніх представників сторін, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності та встановив наступні фактичні обставини: 19 грудня 2013 року Дрогобицький міжрайонний прокурор на підставі ч. 3 ст. 21 Закону України «Про прокуратуру» виніс постанову №10-06/3366-вих. 13 про проведення перевірки у порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів, відповідно до якої постановив провести перевірку в порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів у Літинській сільській раді на предмет додержання вимог Конституції України та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Результати зазначеної вище прокурорської перевірки оформлено довідкою, у якій зокрема зазначено, що сесією Літинської сільської ради всупереч вимог ст. ст. 140, 143, 144 Конституції України, ст.ст. 24, 25, 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», при відсутності визначеної законодавством компетенції прийнято рішення №125 від 04.12.2013 року «Про суспільно-політичну ситуацію в Україні». Відповідно до цього рішення Літинська сільська рада вирішила: 1. Засудити дії органів центральної влади України щодо злочинного розгону Євромайдану в м. Києві 30 листопада 2013 року. 2. Підтримати ініціативу трьох опозиційних сил щодо створення штабу національного спротиву та Резолюцію Народного віча в м. Києві 1 грудня 2013 року та притягнення до кримінальної відповідальності осіб, причетних до кривавого розгону учасників Євромайдану; 3. Відповідно до ст. 44 Конституції України рекомендувати установам, організаціям, які розміщені на території Літинської сільської ради створити страйкові комітети та оголосити про підтримку Загальнонаціонального страйку з центром у м. Києві. 4. Закликати перевізників підтримати ініціативу жителів с. Літиня, які мають бажання взяти участь у мирних акціях у м. Києві. 5. Оприлюднити дане рішення в засобах масової інформації. 6. Контроль за виконанням рішення покласти на сільського голову Пурія І.І. За результатами проведеної перевірки Літинської сільської ради на предмет додержання і застосування законів Дрогобицький міжрайонний прокурор оскаржив рішення Літинської сільської ради № 125 від 04.12.2013 року в порядку адміністративного судочинства. Вирішуючи питання щодо наявності в прокурора повноважень на звернення до адміністративного суду з цим позовом суд виходить з наступних мотивів: Відповідно до ст. 121 Конституції України на прокуратуру покладено обов'язок представляти інтереси держави у суді, у випадках передбачених законом. Конституційний Суд України у Рішенні від 08.04.1999р.(справа № 1-1/99) зазначив, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо. Прокурор самостійно визначає підстави для представництва в судах, форму його здійснення і може здійснювати представництво на будь-якій стадії судочинства в порядку, передбаченому процесуальним законом. Згідно зі ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» підставою представництва у суді інтересів держави є в т.ч. наявність порушень або загрози порушень інтересів держави. У вказаній нормі Закону також передбачено, що однією із форм представництва прокурором є звернення до суду з позовами (заявами, поданнями). В силу положень ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор може звернутися до суду з позовом щодо визнання протиправним рішення органу місцевого самоврядування чи окремих його положень і щодо скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень і в тому випадку, якщо він не вносив цьому органу подання про усунення виявлених порушень. Таким чином, звертаючись до суду з даним позовом прокурор діє на виконання повноважень, наданих Законом України «Про прокуратуру», відтак у спірних правовідносинах прокурор наділений статусом позивача. При вирішенні спору суд керувався наступним: Україна, відповідно до ст. 1 Конституції України, є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава. У ч. 1 ст. 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції та Законів України. Статтею 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що правовий статус місцевого самоврядування в Україні визначається Конституцією України, цим та іншими Законами, які не повинні суперечити положенням цього ж Закону. Органи місцевого самоврядування при вирішенні питань місцевого значення, віднесених до їхньої компетенції, є суб'єктами владних повноважень, які виконують владні управлінські функції, зокрема, нормотворчу, координаційну, дозвільну, реєстраційну, розпорядчу. Конституція України визначає, що предметом віддання місцевого самоврядування є не будь-які питання суспільного життя, а питання місцевого значення. Перелік таких питань визначено у Конституції України та ст. 43 вищевказаного Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Конституційне призначення місцевого самоврядування полягає в праві територіальних громад як самостійно, так і через органи місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах законів. У п. 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 26.03.2002 року у справі за конституційним поданням Міністерства внутрішніх справ України щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 28 Закону України «Про статус депутатів місцевих Рад народних депутатів» (справа про охорону трудових прав депутатів місцевих рад) (Реєстраційний № 6-рп/2002) Конституційний Суд України звернув увагу на політико-правову природу органів місцевого самоврядування, зазначивши, що такі є представницькими органами, через які здійснюється право територіальної громади самостійно вирішувати не будь-які питання суспільного життя, а питання саме місцевого значення, тобто такі, які пов'язані передусім з життєдіяльністю територіальних громад і перелік яких визначено у Конституції України і законах України. Відповідно до ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду. У ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Отже, в силу наведених вище положень ст. 19 Конституції України органи місцевого самоврядування, здійснюючи владу і самостійно вирішуючи питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції, та приймаючи рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Конституція України та Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» не відносять до повноважень органів місцевого самоврядування вирішення питань щодо оцінки дій та рішень інших осіб на предмет їх відповідності кримінальному закону, оцінки діяльності та рішень центральних органів влади України. Законодавство не надає органам місцевого самоврядування повноважень на створення штабу національного спротиву, або інших подібних органів, які не передбачені законом. Літинська сільська рада відповідно до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є представницьким органом місцевого самоврядування і представляє територіальну громаду с. Літня та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. В даному випадку суд встановив, що при прийнятті рішення № 125 від 04.12.2013 року «Про суспільно-політичну ситуацію в Україні» Літинська сільська рада перевищила надані їй повноваження, порушивши норми Конституції України та Закону України «Про місцеве самоврядування». У зв'язку з цим, оскаржене рішення є протиправним з моменту його прийняття. З урахуванням наведених вище правових норм та встановлених обставин справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги Дрогобицького міжрайонного прокурора є законними, обґрунтованим, відтак такі підлягають задоволенню повністю. Відповідно до ст. 161 КАС України під час прийняття постанови суд вирішує чи є підстави для скасування заходів забезпечення адміністративного позову. Враховуючи те, що суд у даній справі забезпечував позов шляхом зупинення дії рішення Літинської сільської ради від 04.12.2013 року № 125 «Про суспільно-політичну ситуацію в Україні» до набрання рішенням суду у даній справі законної сили, такі заходи забезпечення слід залишити в силі. Судові витрати відповідно до положень ст. 94 КАС України з сторін не стягуються.

Результат розгляду: granted