Рішення адміністративного суду від 2014-02-19 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом до УДАІ УМВС України в Миколаївській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, мотивуючи тим, що 05. 10. 2013 інспектором ДАІ була винесена постанова АА2 № 200271 по справі про адміністративне правопорушення, якою позивача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 450, 00 грн. З даним порушенням позивач не згоден, посилаючись на те, що обставини викладені в постанові неповно та необ'єктивно. Стверджує, що ПДР не порушував. Вважає, що в його діях не має події правопорушення, тому просить скасувати дану постанову, як винесену неправомірно. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, оскаржувану постанову скасувати. Представник відповідача до судового засідання не з'явився, надав письмові заперечення по справі. Просить в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що позивач порушив ПДР, про що інспектором ДАІ була винесена постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності. У діях інспектора ДПС при винесенні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача порушень вимог чинного законодавства не виявлено. Справу просив розглянути за їх відсутності. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, 05. 10. 2013 інспектором ДАІ було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення АА2 № 200271 за ч. 1 ст. 122 КУпАП, згідно з якою [PERSON] 05. 10. 2013 о 09:27 год., керуючи т/з «Тойота Хайлендер», д/н [NUMBER], рухаючись на 173 км. а/д «Одеса-Новоазовськ» здійснила обгін транспортного засобу на перехресті з виїздом на смугу зустрічного руху. Обставини з приводу порушення позивачем ПДР, викладені в постанові, підтвержено протоколом про адміністративне правопорушення, складеного за фактом скоєння. позивачем адміністративного правопорушення, в якому позивач власноруч зазначила, що дійсно скоїла правопорушення, хоча і не навмисно. У зв'язку з вказаним інспектором було винесено постанову зазначену вище постанову, якою позивача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП з накладенням штрафу у розмірі 450, 00 грн. Судом встановлено, що позивач, керуючи автомобілем повинен був виконувати вимоги п. 14.6 «а» ПДР України, яким передбачено, що обгін заборонено на перехресті. Однак, останній, виходячи зі зібраних доказів, допустив порушення цього пункту ПДР України, допустивши обгін транспортного засобу, що рухався в попутному напрямку з виїздом на смугу зустрічного руху на ділянці дороги, де такий обгін є забороненим. Виходячи із норм, викладених в ст. 71 КАС України, встановлено, що за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. Проте, належних та допустимих доказів (ст. 70 КАС України), які б спростовували твердження відповідача та доводили обґрунтованість позовних вимог позивача щодо оскаржуваної постанови, суду не надано. Також встановлено, що в діях інспектора ДПС УДАІ УМВС України в Миколаївській області при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та винесенні постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 450, 00 грн. порушень вимог діючого законодавства не встановлено. А тому підстав для скасування даної постанови у суду не має. Неправомірності зі сторони відповідача в судовому засіданні не встановлено, доказів стосовно цього позивачем не надано, у зв'язку з цим в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Результат розгляду: denied