Рішення адміністративного суду від 2014-01-23 00:00:00+02

Головне управління Міндоходів у Волинській області (далі - позивач, ГУ Міндоходів у Волинській області) звернулося до фізичної особи-підприємця [PERSON] (далі - відповідач, ФОП [PERSON], підприємець) про стягнення фінансових санкцій у розмірі 8 500,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що працівниками регіонального управління Департаменту САТ ДПС України у Волинській області, правонаступником якого є Головне управління Міндоходів у Волинській області 06 червня 2013 року було проведено фактичну перевірку кафе «[INFO]», яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], де здійснює торгівельну діяльність підприємець [PERSON]. Під час перевірки встановлено порушення вимог статей 11, 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а саме зберігання тютюнових виробів без марок акцизного податку та продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці без надання документа, що засвідчує статус закладу громадського харчування. Зокрема, встановлено, що без видачі розрахункового документу було придбано за ціною 6,00 грн. пачку сигарет «Ф СТ 7» та одну пачку сигарет «NZ 8» виробництва республіки Білорусь. Всього під барною стійкою було виявлено 51 пачка таких сигарет, які не містили марок акцизного податку. Вказані тютюнові вироби були вилучені з обігу слідчим Турійського РВ УМВС України у Волинській області [PERSON] На підставі акту перевірки №129/21-02/[NUMBER] від 07 червня 2013 року начальником РУ Департаменту САТ ДПС України у Волинській області прийнято рішення від 17 липня 2013 року №030325-21 про застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн за реалізацію та зберігання тютюнових виробів без марок акцизного податку. Підприємець зазначене рішення не оскаржувала ні в судовому, ні в адміністративному порядку, добровільно штрафну санкцію не сплатила. На підставі вищевикладеного позивач просить суд стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] до Державного бюджету України фінансові санкції в сумі 8 500,00 грн. Представник позивача, суб'єкта владних повноважень, у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Пояснила, що перевірка була проведена 06 червня 2013 року, але акт був зареєстрований та складений на протязі наступного робочого дня - 07 червня 2013 року. Ліцензія на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами видавалася ФОП [PERSON] за адресою [ADDRESS]. За цією ж адресою був зареєстрований касовий апарат на відповідача, і сам факт зберігання тютюнових виробів без марок акцизного збору встановлений саме у приміщенні, в якому здійснює підприємницьку діяльність [PERSON] Також визнала, що в рішенні про застосування фінансових санкцій від 17 липня 2013 року №030325-21 дійсно допущена описка в даті акту перевірки, а саме замість 07 червня 2013 року, зазначено 17 червня 2013 року. Однак всі інші реквізити акту (реєстраційний номер, номер бланку) співпадають. Відповідач у судовому засіданні та в письмових запереченнях від 10 січня 2014 року (а.с.22-23) проти адміністративного позову заперечувала з тих підстав, що магазин-кафе «[INFO]» належить на праві власності її чоловікові - [PERSON]. В магазині цигарки без марок акцизного податку зберігала громадянка [PERSON], яка прийшла 06 червня 2013 року шукаючи роботу. Відповідач погодилася взяти цю особу на стажування як продавця магазину. Того ж дня [PERSON] придбала за власний кошт у невідомого чоловіка 51 пачку сигарет виробництва Республіки Білорусь та реалізовувала їх без відома підприємця. Вищенаведені факти також підтверджуються постановою Турійського районного суду Волинської області від 25 липня 2013 року, якою встановлено зберігання тютюнових виробів саме [PERSON], а не підприємцем [PERSON] Крім того вказує, що перевірка позивачем здійснювалася 06 червня 2013 року, однак акт складений 07 червня 2013 року, а в рішенні про накладення фінансових санкцій взагалі вказано про акт від 17 червня 2013 року, якого не існує, що ставить під сумнів достовірність цих документів. Додатково пояснида що рішення про застосування фінансових санкцій від 17 липня 2013 року №030325-21 в судовому чи адміністративному порядку не оскаржувала. Магазин-кафе «[INFO]» дійсно знаходиться за адресою [ADDRESS], оскільки рішенням селищної ради проводилося перенумерація будинків, і тому номер будинку змінився з «3» на «11а». Торговий патент та касовий апарат зареєстрований саме на [PERSON] Раніше у неї була ліцензія на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами, однак вона написала заяву та відмовилася від неї. На підставі вищевикладеного просить суд відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення у повному обсязі з наступних мотивів та підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 07 квітня 2000 року зареєстрована як фізична особа-підприємець Турійською районною державною адміністрацією Волинської області. Основними видами діяльності підприємця згідно КВЕД є 52.21.0 «Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах з перевагою продовольчого асортименту», 55.40.0 «Діяльність барів». Вказані обставини підтверджуються спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.45). Як слідує з усних пояснень підприємця наданих у судовому засіданні, свою підприємницьку діяльність вона здійснює у будівлі магазину «Продовольчі товари №3» з кафе «[INFO]». Адресою магазину наразі є [ADDRESS], оскільки селищною радою змінювалася нумерація будинку з «3» на «11а». Вказана будівля належить на праві власності [PERSON], що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 19 липня 2005 року №7820778 (а.с.37). В судовому засіданні встановлено і це не заперечувалося сторонами, що фізична особа-підприємець [PERSON] має торговельний патент та на неї зареєстрований реєстратор розрахункових операцій за адресою [ADDRESS]. Також підприємець мала ліцензію на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами [NUMBER], однак ліцензія була анульована на підставі заяви відповідача 17 липня 2013 року (а.с.13). Як слідує з матеріалів справи на підставі наказу від 03 червня 2013 року №186 «Про проведення фактичної перевірки», а також направлень від 03 червня 2013 року №299 та №300, працівниками Регіонального управління Департаменту САТ ДПС України у Волинській області 06 червня 2013 року проведено фактичну перевірку магазину-кафе «[INFO]» де здійснює торгівельну діяльність ФОП [PERSON], про що складено акт перевірки від 07 червня 2013 року №129/21-02/[NUMBER] (а.с.5-9). У вказаному акті зафіксовано, що у продавця [PERSON] під час фактичної перевірки було придбано пачку сигарет «Ф СТ 7» та одну пачку сигарет «NZ 8» виробництва республіки Білорусь, які не містили марок акцизного податку. Всього під барною стійкою було виявлено 51 пачка сигарет, які не містили марок акцизного податку. Вказані тютюнові вироби були вилучені з обігу слідчим Турійського РВ УМВС України у Волинській області [PERSON] (а.с.6). В письмових поясненнях від 06 червня 2013 року [PERSON] пояснила, що працює у підприємця [PERSON] перший день та дійсно придбала за власні кошти у невідомого їй чоловіка 51 пачку білоруських сигарет без марок акцизного податку. Дві пачки сигарет вона продала перевіряючим РУ Департаменту САТ ДПС України у Волинській області, а решта зберігалася під барною стійкою (а.с.11). На підставі вищезазначених обставин начальником РУ Департаменту САТ ДПС України у Волинській області рішенням від 17 липня 2013 року №030325-21 накладено на підприємця [PERSON] штрафні санкції у розмірі 8 500,00 грн за реалізацію та зберігання тютюнових виробів без марок акцизного податку (а.с.15). При цьому у вказаному рішенні допущено очевидну описку в даті складання акту на підставі якого воно прийнято, а саме замість 07 червня 2013 року зазначено 17 червня 2013 року. Однак з огляду на те, що решта реквізитів акту (реєстраційний номер 129/21-02/[NUMBER] та номер бланку 005818) зазначено правильно, суд вважає цю описку допустимою, оскільки вона не впливає на правомірність прийнятого рішення, а доводи [PERSON] в цій частині судом не беруться до уваги (а.с.15, 24). Рішення від 17 липня 2013 року №030325-21 було отримано підприємцем поштою 23 липня 2013 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення та не заперечувалося [PERSON] в судовому засіданні (а.с.14 зворот). Як встановлено під час судового розгляду та підтверджено поясненнями сторін, рішення від 17 липня 2013 року №030325-21 в судовому чи адміністративному порядку не оскаржувалося, а тому є чинним. Надаючи оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами суд зазначає наступне. Спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу роздрібної торгівлі тютюновими виробами, а відтак врегульовані Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та Порядком застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 02 червня 2003 року N 790 (далі - Порядок №790). Відповідно до частини другої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку - 200 відсотків вартості товару, але не менше 8500 гривень. Як визначено у пункті 5 Порядку №790 підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є акт перевірки додержання суб'єктом підприємницької діяльності встановлених законодавством вимог, обов'язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства. У пунктах 9, 10 Порядку №790 визначено, що рішення про застосування фінансових санкцій складається в трьох примірниках, один з яких залишається в органі, посадова особа якого прийняла це рішення; другий - у 3-денний строк після його прийняття надсилається суб'єкту підприємницької діяльності або видається його уповноваженому представникові під розписку; третій - надсилається до органу державної податкової служби за місцем реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності як платника податків для контролю за надходженням до державного бюджету суми сплаченого штрафу. У разі невиконання суб'єктом підприємницької діяльності рішення про застосування фінансових санкцій протягом 30 днів після його отримання сума санкцій стягується на підставі рішення суду. При цьому, у пункті 13 Порядку №790 передбачено, що рішення про застосування фінансових санкцій може бути оскаржено у місячний термін в установленому законодавством порядку. Проаналізувавши вищезазначені норми законодавства суд дійшов висновку, що основною підставою для притягнення суб'єкта господарювання до відповідальності за зберігання тютюнових виробів без марки акцизного податку є встановлений факт такого зберігання на місці здійснення підприємницької діяльності. Суб'єкт господарювання здійснюючи підприємницьку діяльність діє на власний комерційний ризик, тобто зобов'язаний забезпечити належний рівень обачності свого персоналу, не допускати до торгівлі в приміщенні сторонніх осіб, а також не допускати до торгівлі осіб, з якими не перебуває в трудових або цивільно-правових відносинах. Тобто, на думку суду, протиправна бездіяльність підприємця яка виявилася в тому, що він допустив зберігання в магазині тютюнових виробів без марок акцизного податку не може бути підставою для звільнення його від відповідальності передбаченої статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів». В розглядуваному випадку як перевіряючими РУ Департаменту САТ ДПС України у Волинській області, так і постановою Турійського районного суду Волинської області від 25 липня 2013 року у справі №169/534/13-п встановлений факт зберігання [PERSON] тютюнових виробів без марки акцизного збору в приміщенні, де здійснює підприємницьку діяльність ФОП [PERSON] Наведеним судовим рішенням [PERSON] було звільнено від адміністративної відповідальності лише з тих підстав, що вона не є належним суб'єктом відповідальності оскільки не перебуває в офіційних трудових відносинах, однак сам факт зберігання тютюнових виробів не спростований (а.с.38-39). Поряд з тим та обставина, що [PERSON] та [PERSON] не перебували в офіційних трудових або цивільно-правових відносинах не звільняє підприємця від відповідальності, оскільки вона була зобов'язана не допускати до торгівлі в приміщенні сторонніх осіб, а також здійснювати контроль за особами, яких самостійно допустила до реалізації тютюнових виробів. В судовому засіданні відповідач підтвердила, що самостійно допустила [PERSON] до торгівлі у магазині, а тому доводи підприємця, що вона не може нести відповідальності за дії [PERSON] не беруться судом до уваги. Аналогічно безпідставними є доводи відповідача про те, що магазин на праві власності належить її чоловікові, оскільки як підтверджено самою [PERSON] підприємницьку діяльність в магазині веде саме вона і всі документи (торговий патент, свідоцтво про реєстрацію реєстратора розрахункових операцій тощо) виписані на неї. Крім того, суд зазначає, що рішення про накладення фінансових санкцій від 17 липня 2013 року №030325-21 є чинним, оскільки [PERSON] своїм правом на його оскарження в судовому чи адміністративному порядку не скористалася. На думку суду, за умови коли рішення про накладення фінансових санкцій є чинним та у встановленому законом порядку не скасовано, у суду відсутні правові підстави для відмови Головному управлінню Міндоходів у Волинській області в стягненні цих санкцій. За правилами частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Позивач, суб'єкт владних повноважень, та його представник у судовому засіданні належними та допустимими доказами довели суду обґрунтованість рішення про накладення фінансових санкцій від 17 липня 2013 року №030325-21. Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони : на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Оцінивши рішення про накладення фінансових санкцій від 17 липня 2013 року №030325-21, суд дійшов висновку, що воно винесене на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів». Оскільки під час судового розгляду був підтверджений факт зберігання в приміщенні магазину, в якому здійснює підприємницьку діяльність [PERSON] тютюнових виробів без марок акцизного збору, рішення про накладення фінансових санкцій від 17 липня 2013 року №030325-21 в судовому чи адміністративному порядку не оскаржувалося та є чинним, тому суд дійшов висновку, що накладені фінансові санкції у розмірі 8 500,00 грн підлягають до стягнення з відповідача, а відтак позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі.

Результат розгляду: granted