Рішення адміністративного суду від 2014-03-18 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві, Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідачі незаконно відмовили позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги під час виконання ним службових обов'язків по ліквідації аварії Чорнобильської АЕС як працівник міліції. В позовній заяві просить суд визнати неправомірними дії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві, які полягають у відмові [PERSON] у виплаті одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням 3-ї групи інвалідності, яка настала внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ України під час виконання обов'язків, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; визнати неправомірними дії Міністерства внутрішніх справ України, які полягають у відмові [PERSON] у виплаті одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням 3-ї групи інвалідності, яка настала внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ України під час виконання обов'язків, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві вчинити дії по виплаті [PERSON] одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням 3-ї групи інвалідності, яка настала внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ України під час виконання обов'язків, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року № 707 «Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції». В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Представник відповідача Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві в судове засідання не з'явився. Представник відповідача Міністерства внутрішніх справ України проти позову заперечував, посилаючись на обставини викладені в запереченнях проти позову. Відповідно до ч.6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Враховуючи зазначене, суд ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження. Розглянувши наявні матеріали справи судом встановлено наступне. Судом встановлено, що наказами МВС України №985 о/с від 28.07.07 р. та ГУ ДФС України №298о/с від 02.08.07 р. [PERSON] звільнено з посади заступника начальника Головного управління - начальника відділу роботи з персоналом Головного управління Державної фельд'єгерської служби України на підставі п.65 а (за віком) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. 04.09.13 р. позивач звернувся до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві із заявою про отримання одноразової грошової допомоги у зв'язку з тим, що під час виконання службових обов'язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. 23.09.13 р. листом надано відповідь відповідно до якої позивачу відмовлено у виплаті одноразової допомоги оскільки Закон України «Про міліцію» та Постанова Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року № 707 «Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції» на особовий склад Державної фельд'єгерської служби України не поширюються. 10 жовтня 2013 року позивач звернувся із заявою до директора департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку МВС України, в якій просив переглянути заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з отриманням інвалідності під час і внаслідок виконання службових обов'язків ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, як працівник міліції, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року № 707 «Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції». Листом від 14 жовтня 2013 року № 15/5-П-644 МВС України повідомило, що Закон України «Про поширення дії окремих положень Закону України «Про міліцію» на особовий склад Державної фельд'єгерської служби України при Державному комітеті зв'язку та інформатизації України» дія статті 23 Закону України «Про міліцію», якою передбачено проведення виплат одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції, на особовий склад Державної фельд'єгерської служби не поширюється». Не погоджуючись із вищевказаними відмовами позивач звернувся до суду для захисту своїх прав, оскільки вважає, що отримав захворювання, внаслідок чого втратив 40% працездатності під час виконання службових обов'язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській ЧАЕС. Відповідно до п.2 Указу Президента України від 30.06.2011р. № 717/2011р. «Про Адміністрацію Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України» - Адміністрація Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України є правонаступником Державної служби зв'язку України і Державної адміністрації зв'язку - урядового органу, що діяв у складі Міністерства транспорту та зв'язку України. Державна фельд'єгерська служба України діє у складі управління Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, яка є головним розпорядником коштів для Держфельдслужби. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.91р. № 375-з «Про забезпечення органів державної влади і управління України урядовим кур'єрським зв'язком» та постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.99р. № 1349-37 «Про затвердження Положення про Державну фельд'єгерську службу України», особи начальницького складу Держфельдслужби України перебувають в кадрах Міністерства внутрішніх справ України, призначаються на службу, проходять службу і звільняються зі служби відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.91р. № 114, їм присвоюються спеціальні звання внутрішньої служби. Отже, Держфельдслужба є окремою бюджетною установою, має свій штат і не входить до структури МВС України. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про міліцію» у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 № 707 «Про затвердження Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції» (далі - Порядок). Згідно п.п. 2 п.1 Порядку установлення інвалідності, яка настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, органах державної податкової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення такого строку внаслідок захворювання або нещасного випадку, що сталися: під час виконання службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю. Отже, вищевказана норма закону вказує на те, що виконання службових обов'язків повинно полягати саме в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю. Суд враховує той факт, що [PERSON] приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (17.06.1986р) та є інвалідом ІІІ групи у зв'язку із захворюванням, пов'язаного з виконанням службових обов'язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС про що зазначено у свідоцтві про хворобу військово-лікарняної комісії [NUMBER] від 30.07.07 р. Однак, доказів, що виконання службових обов'язків [PERSON] по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС полягало саме в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю до суду не надано. Пункт 3 Порядку передбачає, що розмір грошової допомоги визначається відповідно до грошового забезпечення за останньою посадою, яку особа рядового або начальницького складу займала на день загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва), установлення інвалідності. Як вбачається із послужного списку, позивача у 1996 році відряджено із органів МВС України до Головного управління Державної фельд'єгерської служби України. Відповідно до акту огляду медико-соціальної експертної комісії від 06.08.13 р. [PERSON] встановлена ІІІ група інвалідності у зв'язку із захворюванням, отриманим при виконанні службових обов'язків з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Згідно до Закону України від 06.07.1999 № 834 «Про поширення дії окремих положень Закону України «Про міліцію» на особовий склад Державної фельд'єгерської служби України при Державному комітеті зв'язку та інформатизації України» дія статті 23 Закону України «Про міліцію» не поширюється на особовий склад Державної фельд'єгерської служби України. Отже, на день встановлення інвалідності останнім місцем роботи позивача була Державна фельд'єгерська служба України при Державному комітеті зв'язку та інформатизації України, яка в свою чергу не входить до структури МВС України та на яку не поширюється дія статті 23 Закону України «Про міліцію». Водночас суд звертає увагу, що ст. 48 Законом України «Про статус і соціальний захист громадян постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи», встановлено, що одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи виплачується в порядку і розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Постановою КМ України від 26.07.1996 № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» установлено розміри одноразової грошової компенсації учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачі при відмові нарахуванні одноразової грошової допомоги позивачу діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, суд приходить до висновку щодо необґрунтованості позовних вимог [PERSON] та відсутності підстав для їх задоволення.

Результат розгляду: denied