Рішення адміністративного суду від 2014-03-20 00:00:00+02

У листопаді 2011 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в місті Луцьку Волинської області про виплату недоплаченого підвищення до пенсії як дитині війни. Позивачка посилалася на те, що згідно постанови Волинського окружного адміністративного суду у справі № 2а-5928 зобов'язано управління Пенсійного фонду України в місті Луцьку лише провести нарахування підвищення до пенсії за період з 9.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 30.11.2008 року без зобов'язання виплатити нараховані кошти. Позивачка просила суд зобов'язати відповідача виплатити на її користь нараховані згідно рішення суду кошти як дитині війни за період з 9.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 30.11.2008 року. Крім того, позивачка просила суд зобов'язати відповідача нарахувати і виплатити на її користь недоплачене підвищення до пенсії як дитині війни починаючи з травня 2011 року. Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 9.11.2011 року адміністративний позов [PERSON] до управління Пенсійного фонду України в місті Луцьку Волинської області про виплату недоплаченого підвищення до пенсії як дитині війни за період з 1.05.2011 року по 8.05.2011 року залишено без розгляду. Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.12.2011 року, яка прийнята в скороченому провадженні, позов задоволено. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в місті Луцьку Волинської області виплатити [PERSON] недоплачене підвищення до пенсії як дитині війни за період з 9.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з врахуванням ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в місті Луцьку Волинської області нарахувати та виплатити [PERSON] недоплачене підвищення до пенсії як дитині війни починаючи з 8.05.2011 року відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з врахуванням ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Постанову суду першої інстанції оскаржило управління Пенсійного фонду України в місті Луцьку Волинської області, подавши на неї апеляційну скаргу. Апелянт в апеляційній скарзі зазначає, що постанова суду першої інстанції є необґрунтована та винесена з порушенням норм матеріального права. Апелянт звертає увагу на те, що законодавством України не прийнято жодного нормативного акту на виконання вимог ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" про підвищення розміру пенсій дітей війни, не визначено, які саме органи мають проводити такі виплати, за рахунок яких коштів і джерел. Крім того, залишається невизначеним порядок обчислення такого підвищення та його розмір. Просить врахувати, що встановлений ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для визначення розміру пенсій, призначених відповідно до зазначеного Закону, і не може враховуватися для перерахунків або підвищень інших пенсій. Апелянт просить скасувати постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.12.2011 року та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачці у повному обсязі заявлених позовних вимог. Оскільки, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило, тому, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 07.07.2010 року N 2453-VI), що є достатнім для розгляду даної справи. Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON], суд першої інстанції виходив з того, що позивачка належить до категорії громадян, на яких поширюються державні соціальні гарантії дитини війни, а тому вона має право на встановлене ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" підвищення до пенсії. Відмова управління Пенсійного фонду України в Горохівському районі Волинської області у проведенні перерахунку пенсії позивачу з врахуванням вимог ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" є неправомірною в межах строку звернення до суду, встановленого ст. 99 КАС України. Крім того, позивачці вже нараховані недоплачені кошти як дитині війни за період з 9.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року згідно постанови Волинського окружного адміністративного суду у справі № 2а-5928, тому позовні вимоги про зобов'язання виплатити такі кошти є підставними та підлягають задоволенню. Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, частково відповідають нормам матеріального права та є частково правильними. Встановлено, що позивачка [PERSON] є дитиною війни та відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та має право на отримання відповідного підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Рішенням Конституційного суду №10-рп/2008 від 22.05.2008 року нова редакція ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», відповідно до якої дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, визнана неконституційною, тому з 22.05.2008 року почала діяти колишня редакція статті 6 Закону. 14 червня 2011 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», який набрав чинності 19 червня 2011 року. Пунктом 7 ч.1 цього Закону Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» доповнено п.4, яким установлено, що у 2011 році норми і положення ст.ст. 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст.ст. 14, 22, 37 та ч.3 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік. На виконання вимог Закону України від 14 червня 2011 року «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», - 06 липня 2011 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 745 «Про встановлення деяких виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», яка набрала чинності 23 липня 2011 року. Отже, нарахування та виплата дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії за період до 23 липня 2011 року повинні здійснюватися відповідно до норм Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а після 23 липня 2011 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06 липня 2011 року № 745 «Про встановлення деяких виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету». Ч. 1 та ч. 2 ст. 99 КАС України встановлено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала. Позивачка пропустила строк звернення до суду, оскільки звернулася з позовом 8.11.2011 року. Крім того, згідно постанови Волинського окружного адміністративного суду у справі № 2а-5928 зобов'язано управління Пенсійного фонду України в місті Луцьку лише провести нарахування [PERSON] підвищення до пенсії за період з 9.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 30.11.2008 року без зобов'язання виплатити нараховані кошти. Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до переконання про підставність позовних вимог [PERSON] про зобов'язання провести виплату нарахованого підвищення до пенсії як дитині війни за період з 9.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 30.11.2008 року, а не по 31.12.2008 року, як помилково визначено судом першої інстанції. Також позивачка має право на отримання недоплаченого підвищення до пенсії як дитині війни за період з 8.05.2011 року по 22.07.2011 року включно. Достатніх правових підстав чи застережень щодо неможливості підвищення пенсії позивачці у передбаченому ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" розмірі колегія суддів не вбачає. Доводи апелянта в тій частині, що законодавством України не визначено поняття «мінімальна пенсія за віком» як розрахункової величини для підвищення пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», не заслуговують на увагу, оскільки за чинним законодавством України розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Згідно ч.3 ст. 28 цього Закону мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом. Оскільки законодавством інший мінімальний розмір пенсії за віком не визначений, слід застосовувати цей розмір. З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку про неправомірність постанови суду першої інстанції, тому оскаржувану постанову належить скасувати та прийняти нову постанову про часткове задоволення позовних вимог з наведених вище підстав.

Результат розгляду: partial