Рішення адміністративного суду від 2014-03-31 00:00:00+03

Позивач, [PERSON], звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Торезької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області скасувати вимогу від 18.02.2014про сплату недоїмки у розмірі 11071,41грн. Ухвалою суду від 24 березня 2014 до участі по справі залучено управління Пенсійного фонду України в м. Сніжне в якості відповідача /а.с.36/. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона, як пенсіонер за віком, перебуваючи у статусі фізичної особи-підприємця на спрощеній системі оподаткування, має бути звільнена від сплати за себе єдиного внеску на підставі п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", у зв'язку з чим, на думку позивача, спірна вимога є протиправною. Просить суд визнати дії Торезької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області з нарахування їй єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування станом на 31 січня 2014 протиправними та скасувати вимогу Торезької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області від 18.02.2014про сплату недоїмки у розмірі 11071,41грн./а.с.4/. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просила суд задовольнити позов. Представник відповідача 1 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав наведених у письмових запереченнях /а.с.17-19/. Просив суд відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача 2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав наведених у письмових запереченнях /а.с.47-48/. Просив суд відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення учасників розгляду справи, з'ясувавши чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії [NUMBER], фізична особа-підприємець [PERSON], є суб'єктом підприємницької діяльності, зареєстрована 29 квітня 2002 року /а.с.5/. Позивач перебуває на спрощеній системі оподаткування (єдиний податок), що підтверджується свідоцтвом платника єдиного податку серія [NUMBER], виданого 01 січня 2012 року /а.с.33/, та є пенсіонером за віком відповідно до пенсійного посвідчення [NUMBER] від 17 листопада 1999 року (а.с. 10). Як зазначила позивач у позовній заяві, з 02.12.2003 вона отримувала пенсію за віком, а з 07 березня 2007 року а отримує пенсію в разі втрати годувальника /а.с.3/. Дана обставина підтверджується матеріалами справи та свідченнями представника УПФУ в м. Сніжне. До 01.03.2013 позивачка перебувала на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Сніжне в якості платника єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. За період з І кварталу 2011 року по ІІ квартал 2013 включно УПФУ в м. Сніжне відповідно до розрахунку заборгованості за ФО-П [PERSON] обліковувалась заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 10970,78грн. /а.с.49/. [PERSON] було сплачено суму за 2011 у розмірі 2312,07грн. Станом на 01.10.2013 сума боргу , що обліковувалась за позивачем складала 8 658,71грн. Відповідно до п.6.3. Постанови правління Пенсійного фонду України «Про затвердження Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 27 вересня 2010 року N 21-5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 жовтня 2010 р. за N 994/18289 (що діяла до 01.10.2013) органи Пенсійного фонду надсилають платникам вимогу про сплату недоїмки в таких випадках:б) якщо платник має на кінець звітного базового періоду недоїмку зі сплати єдиного внеску; в) якщо платник має на кінець звітного базового періоду борги зі сплати фінансових санкцій. У випадку "б" та/або "в" вимога надсилається щомісяця протягом п'яти робочих днів, наступних за звітним базовим періодом. Вимога формується на підставі даних особових рахунків платників на всю суму боргу. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Сума боргу у вимозі проставляється у гривнях з двома десятковими знаками. Вимога формується на суму боргу, що перевищує 10 грн. Проте в порушення даної вимоги Інструкції N 21-5 управлінням Пенсійного фонду України в м. Сніжне в продовж 2011-2013 років не було сформовано жодної вимоги про сплату [PERSON] суми недоїмки. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з проведенням адміністративної реформи» та Закону «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» з 01.10.2013 облік платежів здійснюється регіональними інспекціями Міністерства доходів та зборів України. Так, управлінням Пенсійного фонду України в м. Сніжне передано до Торезької ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області на облік картку особового рахунку [PERSON], відповідно до якої станом на 01.10.2013 рахувалася недоїмка у сумі 8658,71грн./а.с.26,49/. 18 лютого 2014 року Торезькою ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області сформовано вимогу про сплату недоїмки № Ф-103, відповідно до якої позивача зобов'язано сплатити заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 11071,41 грн. /а.с. 8/. Не погодившись із зазначеною вимогою позивач звернулась до суду із цим позовом. Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010 року № 2464-VI, (далі - Закон № 2464). Відповідно до частини четвертої статті 4 цього Закону (у редакції Закону України від 07.07.2011 р. N 3609-VI) фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування. Згідно з ст. 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV (далі - Закон № 1058) пенсіонер - це особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім'ї, які отримуюсь пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом. Статтею 9 зазначеного Закону передбачені такі види пенсійних виплат, як пенсія за віком, пенсія у зв'язку з втратою годувальника та пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства). Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] в 2003 році була призначена пенсія за віком. Станом на момент прийняття відповідачем спірної вимоги [PERSON] досягла 65 років. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону № 1058 особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. При цьому, зі змісту частини четвертої статті 4 Закону № 2464 слідує, що вибір на підставі ч. 1 ст. 10 Закону № 1058 одного виду пенсії особою, яка є пенсіонером за віком, не позбавляє її статусу, який дає право на звільняються від сплати за себе єдиного внеску. Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону № 2464 рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов'язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами. Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов'язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Оскільки позивач від сплати єдиного внеску за себе звільнена, спірна вимога є неправомірною та підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог про визнання протиправними дій Торезької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області з нарахування їй єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування станом на 31 січня 2014, то суд вважає їх такими, що задоволенню не підлягають, з огляду на таке. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Обов'язковою ознакою нормативно-правового акта чи правового акта індивідуальної дії, а також відповідних дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень є створення ними юридичних наслідків у формі прав, обов'язків, їх зміни чи припинення. В межах спірних відносин юридичні наслідки для позивача має саме вимога Торезької ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області №Ф-103 від 18.02.2014, а не дії Торезької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області щодо нарахування недоїмки вказаною вимогою. Оскільки суд дійшов висновку про скасування спірної вимоги, чим захистив юридичний інтерес позивача, та враховуючи, що дії Торезької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області щодо нарахування недоїмки за цією вимогою не мають юридичного значення у розумінні пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, то позовна вимога про визнання таких дій протиправними не підлягає задоволенню. Підсумовуючи вищевикладене, суд задовольняє позовні вимоги частково та скасовує вимогу Торезької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області № Ф-103 від 19.02.2014 на суму 11071,41грн. Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Результат розгляду: partial