Рішення адміністративного суду від 2014-01-30 00:00:00+02

Товариство з обмеженою відповідальністю «Стайнорт» (далі - ТОВ «Стайнорт»)звернулося до суду з позовом до Південної митниці Міндоходів в Одеській області в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №500060001/2013/610154/2 від 15.11.2013 року; визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 15.11.2013 року №500060001/2013/00671; забов'язати відповідача вчинити дії щодо визначення (визнання) митної вартості товарів щодо яких було прийняте рішення про коригування митної вартості товарів №500060001/2013/610154/2 від 15.11.2013 року за методом визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) в порядку, встановленому ст. 58 МКУ (договір купівлі - продажу №04ІС - 12 від 29.03.2012 року, з додатковою угодою №2 від 28.12.2012 року), специфікація №10 від 04.09.2013 року та рахунок (custom s invoice) №2001119015 від 21.10.2013 року; повернути суми надмірно сплачених платежів у розмірі 6333,71 грн. (в тому числі - мито 565,51 грн., ПДВ 5768,20 грн.) на рахунок ТОВ «Стайнорт» №26009311573101 в АБ «Південний», м. Одеса, МФО 328209 у відповідності до положень Порядку повернення платниками податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Держмитслужби від 20.07.2007 року №618; судові витрати стягнути з Відповідача на рахунок ТОВ «Стайнорт» №26009311573101 в АБ «Південний», м. Одеса, МФО 328209. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем неправомірно застосовано резервний метод визначення митної вартості товарів за митною декларацією №500060001/2013/049242 від 07.11.2013 року, оскільки позивачем до Південної митниці надано всі необхідні документи для підтвердження заявленої в зазначеній декларації митної вартості. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні та підтримав заперечення проти позову у письмовому вигляді, які мотивовані тим, що відповідно до Порядку застосування автоматизованої системи аналізу та управління ризиками під час митного контролю та митного оформлення товарів із застосуванням вантажної митної декларації, затвердженого наказом Держмитслужби від 13.12.2010 року №1467, програмним комплексом АСАУР «Інспектор-2006» на МД від 07.11.2013 року №500060001/2013/049242 було згенеровано форму контролю, відповідно до якої можливе заниження митної вартості. Так, під час перевірки документів, поданих декларантом для підтвердження заявленої митної вартості зазначеного товару, та відомостей, що необхідні для здійснення митного контролю та оформлення, на етапі контролю митної вартості були встановленні розбіжності, а саме: в зовнішньоекономічному контракті від 29.03.2012 року №04ІС-12 та у додатку-специфікації від 04.09.2013 року №10 різні підписи іноземного контрактоутримувача; у п. 2.5 зовнішньоекономічного договору йде мова про те, що продавець надає покупцю разом з товаром наступні документи: сертифікат якості, сертифікат походження та пакувальний лист, які відсутні у пакеті документів, та у платіжному дорученні від 14.10.2013 року №220 є посилання тільки на зовнішньоекономічний договір, а посилання на інвойс відсутнє; у інвойсі від 21.10.2013 року №2001119015 відсутні печатка та підпис іноземного контрактоутримувача. Також представник відповідача зазначає в запереченнях що в додаткових документах наданих позивачем також містились розбіжності, а саме: у копії митної декларації країни відправлення встановлено відсутність посилання на інвойс та контракт між відправником та отримувачем, також у ньому немає даних про перелік товарів та їх вартість, бухгалтерська довідка від 14.11.2013 року носить інформативний характер та зазначає, що інформація про ціноутворення товару є комерційною таємницею. А також, що декларантом не було надано усіх документів для підтвердження митної вартості, які вимагав відповідач. У зв'язку з вищевикладеним, представник відповідача зазначив, що Південною митницею обґрунтовано та у відповідності до вимог закону використано резервний метод визначення митної вартості та прийнято рішення №500060001/2013/610154/2 від 15.11.2013 року; видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 15.11.2013 року №500060001/2013/00671. Представник третьої особи в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та підтримав позицію Південної митниці Міндоходів. Вислухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи та дослідивши наявні у справі докази, суд доходить наступних висновків. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу. Згідно до ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Відповідно до ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. Частиною 9 ст. 55 Митного кодексу України передбачено, що у разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. Відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. Судом встановлено, що 07.11.2013р. позивачем для здійснення митного оформлення товару «Органічні поверхнево-активні речовини, неіоногенні, не розфасовані для роздрібної торгівлі, не в аерозольній упаковці, у вигляді рідини, використовуються як компоненти при виробництві миючих засобів Glucopon 215 UР (28 бочек) - 6300 кг. торгівельна марка «ВАSF», фірма виробник «ВАSF SЕ», країна виробництва «DЕ» до Південної митниці для підтвердження митної вартості товарів разом з митною декларацією №500060001/2013/049242, були подані наступні документи: зовнішньоекономічний договір купівлі - продажу від 29.03.2013 р. № 04ІС-12, специфікацію до договору від 04.09.2013 року № 10, інвойс від 21.10.2013 р. №2001119015; платіжне доручення від 14.10.2013 року №220, довідка №240 від 14.10.2013 року, додаткова угода від 28.12.2012 року. (а.с. 16, 17-18, 19-21, 22, 64). Частиною 1 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що у випадках передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод визначення. Як вбачається з рядку 6-ть декларації митної вартості позивач для обчислення вартості товару обрав перший метод - за ціною договору (контракту). Відповідно до Порядку застосування автоматизованої системи аналізу та управління ризиками під час митного контролю та митного оформлення товарів із застосуванням вантажної митної декларації, затвердженого наказом Держмитслужби від 13.12.2010 року №1467, програмним комплексом АСАУР «Інспектор-2006» на МД від 07.11.2013 року №500060001/2013/049242 було згенеровано форму контролю, відповідно до якої можливе заниження митної вартості. Контроль із застосуванням системи управління ризиками - це оцінка ризику шляхом аналізу (у тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів конкретному випадку переміщення товарів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання вимог законодавства України з питань державної митної справи. У зв'язку зі спрацюванням профілю ризику автоматизованої системи аналізу та управління ризиками щодо можливого заниження митної вартості на етапі контролю митної вартості та у зв'язку з тим, що у поданих документах містяться розбіжності: зокрема в зовнішньоекономічному контракті від 29.03.2012р. №04ІС-12 та у додатку -специфікації від 04.09.2013р. №10 різні підписи іноземного контрактоутримувача, також у п.2.5 зовнішньоекономічного договору йде мова про те, що продавець надає покупцю разом з товаром наступні документі: сертифікат якості(аналізу), сертифікат походження та пакувальний лист, які відсутні у пакеті документів, та у платіжному дорученні від 14.10.2013 № 220 є посилання тільки на зовнішньоекономічний договір, а посилання на інвойс відсутнє, також у інвойсі від 21.10.2013 № 2001119015 відсутні печатка та підпис іноземного контрактоутримувача декларанту відповідно до п.3 ст..53 МКУ для підтвердження заявленої митної вартості пропонувалось надати додаткові документи: - каталоги, специфікації, прейскуранти виробника товару; - копію митної декларації країни відправлення; - виписку з бухгалтерської документації; - висновок експертної організації про вартісні та якісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією, що має відповідні повноваження згідно із законодавством. На вимогу відповідача 15.11.2013 року декларант додатково надав наступні документи: бухгалтерську довідку від 14.11.2013р.; висновок експерта від 12.11.2013р. №51-09/11-2013; прайс-лист ТОВ «БАСФ Т.О.В.» від 06.11.2013; лист компанії «БАСФ» від 23.08.2013р.; сертифікат походження (пакувальний лист) від 21.10.2013 №291234 та митну декларацію країни експорту товару від 21.10.2013р. № МRN13DЕ26078586907E4 (а.с.58-59, 76-80) 15.11.2013р. Митний пост «Одеса-порт» за результатами перевірки митної декларації, а також інших документів, наданих відповідно до Митного кодексу України повідомив про відмову у митному оформленні (випуску) товарів та видав Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500060001/2013/00671(а.с. 55). Підставою для відмови зазначеною в картці слугувало порушення декларантом вимоги ч.6 п.2 ст.54 МКУ від 13.03.2012 № 4495-УІ, а саме: у копії митної декларації країни відправлення від 21.10.2013 № МRN13DЕ26078586907E4 відсутнє посилання на інвойс та контракт між відправником та отримувачем, також у ньому немає даних про перелік товарів та їх вартість (а.с.24-26). Бухгалтерська довідка від 14.11.2013 носить інформативний характер та зазначає що інформація про ціноутворення товару є комерційною тайною. Відповідно до п.1 статті 64 МКУ, у разі якщо митну вартість товарів не можна визначити шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 МКУ, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі. Оскільки відповідно до п. 2 статті 58 використані декларантом відомості не підтверджені документально, відповідно до п. 3 статті 58 відповідачем були застосовані другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 Кодексу. В рішенні про коригування митної вартості товарів зазначено що, у митного органу відсутня інформація щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами, та тому відповідно до статей 59,60 МКУ неможливо застосувати методи за ціною договору щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів. Також зазначено, що відповідно до статей 62,63 МКУ методи визначення митної вартості на основі віднімання та додавання вартості не можуть бути використані, оскільки в митного органу відсутня інформація щодо обчисленої вартості, наданої виробником товарів та з посиланням на результат проведеної консультації між митним органом та декларантом, було обрано метод визначена митної вартості - резервний. На підставі аналізу цін бази даних ЄАІС ДМСУ за період з 01.05.2013р. по 01.07.2013р. встановлено, що рівень митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено: по товару №1 є більшим (митна декларація №902050000/2013/5806 від 07.06.2013), тому митну вартість визнано на рівні - 3,3886 доларів США за кг нетто.(а.с.48). Відповідачем у той же день було прийнято рішення про коригування митної вартості 500060001/2013/610154/2 від 15.11.2013, згідно якої вартість товару була визначена за резервним методом та збільшилась на 5768,20 грн. Відповідно до ч. 7, ст. 55 МКУ у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів. 20.11.2013р. позивачем було подано відповідачу нову декларацію №500060001.2013.200013 за тим самим товаром вже з збільшеною вартістю товару на 5768,2грн. з гарантією відповідно до розділу Х Митного Кодексу України, по який здійснена оплата необхідних митних платежів, що не заперечується відповідачем та товар був випущений у вільний обіг. Частиною 8, ст. 55 Митного Кодексу України встановлено, що протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються. Проте, позивачем протягом наступних 80 днів не було надано ніяких інших документів до митниці та заяви про повернення зайво оплачених митних платежів. Відповідно до ст. 52 Митного Кодексу заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації. Товар, щодо якого подавались документи на митне оформлення, постачався на територію України на підставі договору купівлі-продажу №04ІС-12 від 29.03.2012р. укладеного між Покупцем - позивачем та продавцем «БАСФ СЕ» (резидент Німеччини) (а.с.12-15). Згідно ч.2 ст.6 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» зовнішньоекономічний договір (контракт) укладається суб'єктом зовнішньоекономічної діяльності або його представником у простій письмовій формі, якщо інше не передбачено міжнародним договором України чи законом. Згідно ст.. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Згідно ст. 691 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Як вбачається з п.1.9 Договору купівлі-продажу №04ІС -12 від 29.03.2012р. умови оплати вказані в специфікаціях до договору. Виходячи з норм цивільного законодавства та законодавства, що регулює порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті, ціна зовнішньоекономічного договору є обов'язковою умовою договору, та за умови відсутності ціни товару в договорі, документ в якому вона зазначена фактично, в цьому випадку - специфікація №10 від 04.09.2013р.(а.с.65) є невід'ємною частиною договору. Судом встановлено, що підписи повноваженої особи з боку Продавця - нерезиденту на Договорі купівлі-продажу №04ІС -12 від 29.03.2012р. та специфікації №10 від 04.09.2013р. відрізняються, тому суд погоджується з тим, що у документах наданих декларантом існували розбіжності, за таких умов відповідач мав право витребувати додаткові документи. При цьому суд враховує, що в платіжному дорученні №220 від 14.10.2013р. відсутнє посилання на специфікацію, а тільки на Договір, тоді як судом встановлено, що за цим договором на адресу позивача відвантажувалось одночасно, крім Glucopon 215 UР, ще й інший товар зазначений у Специфікації №10 та СMR №281929, та у інвойсі №2001119015/21.10.2013р., а саме: Texapon EHS, Texapon №70, Dehyton PK 45, які розмитнювались по іншій митній декларації. Відповідно до ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу. Згідно ст. 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу. Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об'єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню. Відповідно до п.21 ст.58 МК України використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об'єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально. Як вбачається з рішення №500060001/2013/610154/2 від 15.11.2013 року про коригування ціни товару за кг. на рівні 3,886 доларів було визначено позивачу з посиланням на рівень митної вартості подібних товарів митне оформлення яких вже здійснено та є більшим за митною декларацією №902050000/2013/5806 від 07.06.2013р. Стаття 59 МК встановлює, що у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. Також згідно ст. 60 МК України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. Щодо часу експорту згідно зі ст.ст. 59, 60 МК України, як встановлено судом, то він не був дотриманий, оскільки запит Південно митницею Міндоходів робився за період з 01.05.2013 року по 01.07.2013 року, а повинен був враховуватися час по листопад 2013 року. Проте судом встановлено, що з причин, які представник відповідача не змогла пояснити в судовому засіданні в запиті щодо вартості операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни по коду товару №3402130000 запит здійснювався за період з 01.05.2013р. по 01.07.2013р. (а.с.48), в той час коли митне оформлення здійснювалось в листопаді 2013р. Виходячи з того, що ч. 3, ст. 57 МК України встановлено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу, то Південною митницею Міндоходів не була дотримана послідовність визначення методів митної вартості товарів. Вказані обставини дають підстави дійти висновку, щодо необґрунтованості прийняття рішення про коригування митної вартості товарів №500060001/2013/610154/2 від 15.11.2013р. та передчасності застосування резервного методу визначення митної вартості товарів. При цьому суд не може визначитися, щодо відповідності ціни зазначеної у МД №500060001/2013/049242 від 07.11.2013р. та експортної митної декларації № МRN13DЕ26078586907E4 від 21.10.2013 року, так як вказана декларація оформлена німецькою мовою, та була подана до митного органу без перекладу, та суд не може перетягувати на себе повноваження митного органу, щодо визначення митної вартості враховуючи важливість цих даних для прийняття вірного рішення. При прийнятті рішення суд враховує позицію Верховного суду України відображену у постанові від 17 грудня 2013 року по справі за позовом приватного підприємства «СПС» до Харківської обласної митниці, Головного управління Державного казначейства України в Харківській області, що питання контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, як і визначення методу її обчислення у встановленому законом порядку в разі виникнення обґрунтованого сумніву, відносяться до виключної компетенції митних органів. Тому суди, встановивши протиправність рішень митного органу про визначення митної вартості товару за тим чи іншим методом, не вправі підміняти митний орган, стягуючи з державного бюджету надмірно сплачену з такої вартості суму ПДВ, фактично визначаючи при цьому інший метод обчислення митної вартості. Слід зазначити, що 20.11.2013 вказаний товар випущено у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом, та сплатою різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою зпдно з митною вартістю товарів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу України за МД від 20.11.2013 № 500060001/2013/200013. Разом з тим, слід звернути увагу на те, що станом на теперішній час будь-яких звернень позивача до Південної митниці Міндоходів щодо подання додаткових документів для розгляду та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 15.11.2013№ 500060001/2013/610154/2 не надходило. Таким чином, в даному випадку відсутні передбачені ч. 9 ст. 55 Митного кодексу України підстави для повернення наданої фінансової гарантії. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій та бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Також відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють зокрема чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Враховуючи те, що Південною митницею Міндоходів в рішенні про коригування митної вартості був застосований резервний метод визначення митної вартості, а в запиті щодо вартості операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни по коду товару №3402130000 вбачається що він здійснювався за період з 01.05.2013р. по 01.07.2013р., в той час коли митне оформлення здійснювалось в листопаді 2013р, тобто без виконання вимог ст.ст. 59,60 МК України та в зв'язку з чим, не було дотримано послідовності застосування методів визначених ст. 57 МК України, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, -

Результат розгляду: partial