Рішення адміністративного суду від 2014-01-20 00:00:00+02

06.12.2013 р. позивач звернувся до суду з адміністративним позовом. [PERSON] оскаржує постанову №976 заступника начальника інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області Оверчук Олександра Володимировича від 26.11.2013р., якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 96 КУпАП з накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5950 грн. Посилається на те, що постанова є незаконною, так як в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 96 КУпАП, просить скасувати постанову. В судове засідання позивач будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи не з`явився, від його представника надійшла заява, в якій він просить суд розглядати справу за його відсутністю, на позовних вимогах викладених в позовній заяві наполягає та просить їх задовольнити (а.с.32-33). Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини його неявки суду не відомі. Технічну фіксацію процесу суд не застосовував, та проводить розгляд справи в порядку письмового провадження за вимогами ч. 6 ст. 128 КАС України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд приходить до наступного. Згідно вимог ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановленому законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на підставі суворого додержання законності. Адміністративним правопорушенням (проступком), відповідно до ст. 9 КУпАП, визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність. Відповідно до ст. 268 КУпАП на особу, яку звинувачують у скоєні правопорушення не покладається обов'язок доказування, цей обов'язок покладається на органи та посадових осіб, які складають протокол та розглядають справу. Це право особи закріплено у ст. 62 Конституції України. Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведення вини особи тлумачаться на її користь. Відповідно до ч. 2, 6 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Як вбачається з матеріалів справи 26.11.2013 року заступник начальника інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області Оверчук О.В., розглянувши матеріали справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності (- направлення від 16.09.2013р. №2076-09, - акт перевірки від 26.09.2013р., - припис №969 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 21.11.2013р., - протокол про адміністративне правопорушення від 21.11.2013р.), установив, що «дані, наведені [PERSON] в повідомленні про початок виконання будівельних робіт, є недостовірними, а саме: в ході перевірки не надано договір суперфіції від 29.08.2013 №570, виданий Приморською міською радою, на момент перевірки виконано роботи з улаштування фундаменту, та стін прибудови (орієнтовно 5м.*6,9м.*4м.)», чим порушив ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п. 2.6 Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою КМУ від 13.04.2011 р. за №466. Прийняв постанову по справі про адміністративне правопорушення № 976, відповідно до якої [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 96 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5950 гривень. Згідно ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. В зазначеній постанові встановлено, що «дані, наведені [PERSON] в повідомленні про початок виконання будівельних робіт, є недостовірними, а саме: в ході перевірки не надано договір суперфіції від 29.08.2013 №570, виданий Приморською міською радою, на момент перевірки виконано роботи з улаштування фундаменту, та стін прибудови (орієнтовно 5м.*6,9м.*4м.)», проте не вказано ким та коли не надано договір суперфіції, не вказано коли саме виконано роботи з улаштуванням фундаменту та стін прибудови, коли це було встановлено (місце, час, дата), тобто відсутній опис обставин, установлених при розгляді справи, а саме об'єктивна сторона адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 96 КУпАП, чим порушено вимоги ст. 283 КУпАП. За таких обставин постанову не можливо визнати законною та обґрунтованою і відповідно до ст. 293 КУпАП вона підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial