Рішення адміністративного суду від 2014-02-14 00:00:00+02

Позивач [PERSON] звернувся до Кам'янобрідського районного суду м. Луганська з адміністративним позовом до ГУМВС України в Луганській області, Луганського міського управління ГУМВС України в Луганській області та Головного управління Держаної казначейської служби у Луганській області про визнання неправомірними дій щодо визначення розміру грошового утримання, зобов'язання провести перерахунок суми грошового забезпечення, стягнення недоплачених страхових сум в наслідок відшкодування шкоди спричиненої ушкодженням здоров'ю, провести перерахунок недоплачених страхових сум та стягнення моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що до 27.01.1999 року він перебував на службі внутрішніх справ, на посаді старшого оперуповноваженого ГСБЕП Ленінського РВ ЛМУ УМВС України в Луганській області та звільнений з посади за станом здоров'я. 27.04.2006 року йому було встановлено ІІ групу інвалідності при виконанні службових обов'язків внаслідок Чорнобильської катастрофи, у зв'язку із чим він отримав право на отримання одноразової допомоги в розмірі чотирирічного грошового утримання. ЛМУ УМВС України в Луганській області самостійно були підготовлені і направлені до НАСК «Оранта» документи для нарахування і виплати Позивачу страхової суми. Спочатку ними була підготовлена довідка №704 від 19.06.2006 р., відповідно до якої розмір його місячного утримання складав 2366,10 грн., а страхова сума - 113568,00 грн., проте нарахування і виплата на вказану суму проведена не була, оскільки ЛМУ УМВС України у Луганській області представив новий варіант довідки №704 від 19.06.2006р. в якій розмір його місячного грошового утримання був вказаний менший у сумі 278,13 грн., оскільки суми додаткових видів заробітку та президентської надбавки 100% у розмірі 278,13 грн. були виключені із загальної суми місячного грошового утримання та занижені. Відповідно до цієї довідки НАСК «Оранта» позивачу була нарахована та виплачена страхова сума у розмірі 13350,24грн. (згідно довідки №491 від 17.04.2007р.) з урахуванням раніше виплаченої суми за III групу інвалідності. Позивач одержав вказану суму, хоча і не був згоден з проведеним розрахунком. Вважає, що зазначені вище дії з боку НАСК «Оранта» та ЛМУ УМВС України в Луганській області є неправомірними, оскільки вони не зважаючи на вимоги Закону України «Про міліцію» та Постанову КМУ від 09.03.1995 р. № 165 «Про доповнення Положення про порядок і умови державного обов'язкового особистого страхування осіб рядового, начальницького ті вільнонайманого складу органів і підрозділів внутрішніх справ України» занизили грошове утримання [PERSON] з якого обчислюється страхова сума на день її виплати. На протязі розгляду адміністративної справи позивач та його представник неодноразово уточнювали позовні вимоги, просили суд поновити пропущений строк для звернення до суду, визнати неправомірними дії ЛМУ ГУМВС України в Луганській області у зв'язку з неправильним визначенням [PERSON] розміру його грошового утримання за останньою посадою на день виплати страхової суми у 2006 р., яке повинно обчислюватись при виплаті одноразової грошової допомоги (одноразова страхова сума); визнати довідку № 704 від 19.06.2006р. видану ЛМУ ГУМВС України в Луганській області для НАСК «Оранта», в якій розмір грошового утримання [PERSON]. складає 278,13 грн. недійсною; зобов'язати відповідача ГУМВС України в Луганській області провести перерахунок недоплаченої суми грошового забезпечення; стягнути з ГУМВС України в Луганській області на користь [PERSON] недоплачену суму страхових сум відшкодування шкоди внаслідок ушкодження здоров'я (одноразову грошову допомогу) у розмірі 55 824,96 грн.; зобов'язати ГУ Державної казначейської служби у Луганській області забезпечити перерахування 55 824,96грн. ГУМВС України в Луганській області для подальшої виплати недоплачених страхових сум відшкодування шкоди внаслідок ушкодження здоров'я (одноразову грошову допомогу) [PERSON]; стягнути з Головного управління Державної казначейської служби у Луганській області на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 5000,00грн., а також стягнути з відповідачів користь позивача витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката. Позивач [PERSON] до суду не з'явився, причини неявки не повідомив, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. Раніше в судовому засіданні пояснював, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Суд, вважає можливим вирішити справу без участі позивача, оскільки представник, який має повноваження на ведення справи в суді, може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], що діє на підставі угоди на представництво інтересів від 17.11.2011 року, уточнені позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі, надала пояснення аналогічні уточненому позову. Представник відповідача Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області Горбенко Є.С., що діє на підставі довіреності № ВДЗ/4794 від 27.12.2012 року надав суду заперечення, в яких заперечував проти задоволення уточнених вимог, які позивач визначив в адміністративному позові. Просив суд відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. Представник відповідача Луганського міського управління Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області Пузько Л.Ю. надала суду заперечення, в яких заперечувала проти задоволення уточнених вимог, які позивач визначив в адміністративному позові. Просила суд відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. Представник відповідача Головного управління Державної казначейської служби в Луганській області Демідюкова О.М. надала суду заперечення, в яких заперечувала проти задоволення уточнених вимог, які позивач визначив в адміністративному позові. Просила суд відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. Представник ВАТ НАСК «Оранта» Степанова О.В., в судовому засіданні пояснила, що 24.11.200 року [PERSON] ПАТ «СК «Оранта-Лугань» було перераховано за платіжним дорученням № 1053 страхове відшкодування в розмірі 10462,32 грн. 01.09.2006 року ВАТ НАСК «Оранта» перерахувала [PERSON] за платіжним дорученням № 312 суму страхового відшкодування в розмірі 2887,92 грн. У відповідності до постанови КМУ від 12.05.2007 року № 707 «Про затвердження порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції» виплати згідно з цією постановою здійснюються з 1січня 2007 року за рахунок коштів передбаченим державним бюджетом на утримання Міністерства внутрішніх справ. Згідно п.3 цієї постанови: «Міністерству внутрішніх справ завершити виплату страхової суми та одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції», що повинні бути нараховані до 1 січня 2007 року. Вважає, що ВАТ НАСК «Оранта» у правовідносинах між [PERSON] та МВС України не є страховиком, оскільки не уповноважено приймати рішення (та не приймало рішень) щодо виплати або відмови у виплаті страхового відшкодування за даним видом обов'язкового страхування, не отримувало страхових платежів за даним видом обов'язкового страхування. У зазначених правовідносинах ВАТ НАСК «Оранта» здійснювало наступні функції з врегулювання страхового випадку: збір документів по справі та після прийняття МВС відповідного рішення про сплату страхового відшкодування та перерахування на рахунок ВАТ НАСК «Оранта» відповідної суми для перерахування її їхньому страхувальнику, ВАТ НАСК «Оранта» перераховувала цю суму на рахунок страхувальника. За зазначені послуги з врегулювання страхового випадку ВАТ НАСК «Оранта» отримувала свій фіксований відсоток. На сьогодні договірних відносин між ВАТ НАСК «Оранта» та МВС України не існує, боргові зобов'язання відсутні. Вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.2 ч.1 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Згідно до ст.2 ч.2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. Відповідно до п.1 ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 102 ЦПК України пропущений процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений за клопотанням особи, яка бере участь у справі. Позивач просив поновити йому строк звернення до суду, вказавши, що він є інвалідом 2-ї групи та страждає тяжкими захворюваннями: хронічний вірусний гепатит з високим ступенем активності процесу, загострення, грижа стравохідної-діафрагмального отвору діафрагми 1 ст., виразкова хвороба ДПК. РДЛ, А/фаза хронічний ерозивний гастрит ІХС, дифузний кардіосклероз ГБ, 2 ступінь СН 1 ФК 2, цукровий діабет 2 тип, середньої тяжкості, субкомпенсація ДЕП 2 дисметаболічна, гепертонічний виражений синдром лікворної-судинної дісціркуляції, правобічний пірамідний синдром, вести було-атактисний синдром, виражений психоорганічний синдром, у зв'язку із чим постійно знаходився на стаціонарному лікуванні та не мав можливості своєчасно звернутися до суду із вказаним позовом. Зазначені позивачем обставини підтверджуються виписками з історії хвороби №№ 1574, 1641, б/н, 1923, 4392/1191, 5077, 2279/140, 2515, 4034, 4708, 2001, що знаходяться в матеріалах справи (т.2 а.с.167-178). Таким чином, суд визнає вказану позивачем причину пропуску строку звернення до суду поважною та відповідно до ч.1 ст.102 КАС України, вважає за необхідне поновити позивачу строк звернення до суду. Судом встановлено, що до 27.01.1999 року [PERSON] перебував на службі внутрішніх справ, на посаді старшого оперуповноваженого Відділу державної служби боротьби з економічною злочинністю Ленінського РВ ЛМУ УМВС України в Луганській області та звільнений з посади за станом здоров'я. [PERSON] є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії та інвалідом ІІ групи, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] від 19.11.2002 року та довідкою МСЕ № 0066256 від 08.06.2006 року (т.1 а.с.5,6). Положенням «Про порядок і умови державного обов'язкового особистого страхування осіб рядового, начальницького та вільнонайманого складу органів і підрозділів внутрішніх справ України, затвердженого постановою КМУ № 59 від 29.06.1991 року, визначено, що виплата страхових сум здійснюється з розрахунку грошового утримання, передбаченого чинним законодавством за останньою посадою на день виплати страхової суми. Відповідно до ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» при визначенні розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, враховуються відповідні оклади за посадою, військові (спеціальним) званням, процентна надбавка за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах встановлених законодавством. Відповідно до Інструкції про порядок проведення державного обов'язкового страхування осіб рядового, начальницького та вільнонайманого складу органів і підрозділів внутрішніх справ від 31.08.1992 року необхідним документом для виплат страхових сум є довідка про місячне грошове утримання. ЛМУ УМВС України в Луганській області самостійно були підготовлені і направлені до НАСК «Оранта» документи для нарахування і виплати [PERSON] страхової суми, а саме дві довідки за одним і тим же вихідним №704 та від однієї і тієї ж дати - 19.06.2006 р., де одній з вказаних довідок розмір місячного утримання зазначено - 2366,10 грн., а в другій 278,13 грн. (т.1 а.с.161, 162). Відповідно до довідки, виданої НАСК «Оранта» № 491 від 17.04.2007 року, за ІІІ та ІІ групу інвалідності [PERSON] була виплачена страхова сума в розмірі 13350,24 грн. за п/п № 1057 від 29.11.2000 року та № 356 від 01.09.2006 року (т.1 а.с.163). Відповідно до листа Міністерства внутрішніх справ України від 18.03.2005 року в розрахунок грошового утримання при обчисленні страхової суми відповідно до п.2 «а» Положення про порядок і умови державного обов'язкового особистого страхування осіб рядового, начальницького та вільнонайманого складу органів і підрозділів внутрішніх справ України, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1991 року № 59, включати такі його види: посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням, відсоткову надбавку за вислугу років, 100 відсоткову надбавку згідно з Указом Президента України від 31.08.2001 року № 771 (т.1 а.с.68). В своєму листі № 1-4/4276 від 17.04.2012 року НАСК «Оранта» повідомила, що [PERSON] за ІІІ групу інвалідності була виплачено 24.11.2000 року страхова сума в розмірі 10462,32 грн., за ІІ групу інвалідності була виплачена 01.09.2006 року страхова сума в розмірі 2887,92 грн. (т.1 а.с.213). Луганське міське управління ГУМВС України в Луганській області повідомило, що у червні 2006 року нарахування та виплата грошового забезпечення здійснювалася відповідно методичних рекомендацій. Грошове забезпечення на той час складалося: оклад за посадою, оклад за спеціальним званням, надбавки за вислугу років, 100 % надбавки, та інших додаткових видів грошового забезпечення, які мали право встановлювати керівники органів і підрозділів внутрішніх справ в межах фонду оплати праці та виходячи з особистого внеску у результати службової діяльності, залежно від стажу роботи, рівня кваліфікації, ступеня завантаженості та якості виконуваної роботи окремого працівника. Враховуючи викладене вказати яке було визначене грошове забезпечення станом на 19.06.2006 року неможливо, оскільки надбавки співробітникам встановлювалися індивідуально. Окремо зазначили, що оклад за посадою старшого оперуповноваженого РВ згідно вказаного наказу складав 105-120 гривень, дані відомості підтверджується листом № 38/13-15594 від 23.08.2012 року (т.2 а.с.34). Крім того, в своєму листі НАСК «Оранта» зазначила, що неможливо надати точну відповідь на запитання щодо місячного грошового утримання при нарахуванні та виплаті [PERSON] страхової суми у розмірі 10462,32 грн. від 24.11.2000 року, оскільки нарахування та виплата цієї страхової суми здійснювало ПАТ «СК «Оранта-Лугань» (поштова адреса 91031, м. Луганськ, вул. Оборонна, 20) та письмові документи по цій справі до Луганської обласної дирекції НАСК «Оранта» не надходили. В листі зауважили, що враховуючи положення Постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1991 року №59 «Про порядок і умови державного обов'язкового особистого страхування осіб рядового, начальницького та вільнонайманого складу органів і підрозділів внутрішніх справ України», та беручи до уваги що [PERSON] був звільнений через хворобу, що настала при виконанні службових обов'язків, внаслідок чого він отримав 3-ю групу інвалідності, розмір місячного грошового утримання [PERSON] (у відповідності до законодавства на момент виникнення правовідносин) повинен був складати 290,62грн. Також вказали, що враховуючи відсутність в ВАТ НАСК «Оранта» документів з виплати [PERSON] 24.11.2000р. страхової суми у розмірі 10462,32 грн., надати документ в якому міститься інформація відносно місячного грошового утримання та його складових частин громадянина [PERSON] з якого ПАТ «СК «Оранта-Лугань» повинно було виходити при виплаті йому страхової суми 24.11.2000р., компанія не має можливості. Розрахунок розміру страхової виплати що булаздійснена [PERSON] за ІІ групу інвалідності 01.09.2006р. у розмірі 2887,92 грн. здійснювався на підставі довідки Луганського міського управління УМВС України в Луганській області про місячне грошове утримання капітана міліції [PERSON] від 19.06.2006р. вих. №704, у відповідності до Постанови КМУ від 29.06.1991 року №59 «Про порядок і умови державного обов'язкового особистого страхування осіб рядового, начальницького та вільнонайманого складу органів і підрозділів внутрішніх справ України». Математично розрахунок страхової суми виглядає наступним чином: розмір місячного грошового утримання (278,13грн., у відповідності до наданої МВС довідки) кількість місяців у відповідності до зазначеної постанови КМУ 4 роки=48 місяців) = страхова сума (13350,24грн.). Враховуючи, надходження інформації до НАСК «Оранта» про раніше отриману [PERSON] страхову суму за цю ж саму страхову подію у розмірі 10462,32грн. та у відповідності до зазначеної Постанови КМУ України згідно якої виплата страхових сум у зв'язку з настанням страхової події провадиться за вирахуванням раніше виплачених страхових сум (з цього виду страхування) за цю ж саму страхову подію, ЛОД НАСК «Оранта» було також застосовано другу математичну формулу: страхова сума (13350,24грн. - раніше здійснена виплата (10462,32грн.) = 2887,82 грн. (т.2 а.с.86). Відповідно до Постанови КМУ № 627 від 19.11.1992 року, яка діяла на момент виплати страхових сум у п. 2 передбачено, що Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА" виплачує страхові суми: а) особам рядового, начальницького та вільнонайманого складу органів, підрозділів внутрішніх справ (їхнім спадкоємцям) у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаних при виконанні службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та громадської безпеки, боротьбі із злочинністю: у разі одержання застрахованим тяжкого поранення (контузії, травми, каліцтва) - в розмірі чотиримісячного грошового утримання, легкого поранення - в розмірі двомісячного грошового утримання за останньою посадою, яку він займав; у разі встановлення застрахованому інвалідності, що настала у період служби (роботи), але не пізніш як через 3 місяці після звільнення зі служби (роботи) чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що має місце при виконанні службових обов'язків: інвалідові І групи - в розмірі п'ятирічного грошового утримання; інвалідові ІІ групи - в розмірі чотирирічного грошового утримання; інвалідові ІІІ групи - в розмірі трирічного грошового утримання; у разі загибелі (смерті) застрахованого його спадкоємцям (після подання свідоцтва про право на спадщину) - в розмірі десятирічного грошового утримання загиблого (померлого) за останньою посадою, яку він займав. Виплата страхових сум здійснюється з розрахунку грошового утримання, передбаченого чинним законодавством за останньою посадою на день виплати страхової суми. б) особам рядового, начальницького та вільнонайманого складу органів і підрозділів внутрішніх справ (їхнім спадкоємцям) у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаних у період проходження служби,- у розмірах, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 19 серпня 1992 р. N488. Відповідно до п.2 «Положення про порядок і умови державного обов'язкового особистого страхування осіб рядового, начальницького та вільнонайманого складу органів і підрозділів внутрішніх справ України» затвердженого постановою КМУ від 29.06.1991 року № 59 НАСК «Оранта» зобов'язана виплатити інвалідам ІІ групи страхову суму в розмірі чотирьохрічного грошового утримання. Виплата страхових сум повинна здійснюватися з розрахунку грошового утримання передбаченого чинним законодавством за останньою посадою на день виплати страхової суми. Постанова КМУ від № 627 від 19.11.1992 року втратила чинність у зв'язку з затвердженням Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою КМУ від 12.05.2007 року № 707. Згідно з положенням п.3 прийнятої постанови № 707 Міністреству внутрішніх справ України доручено завершити виплату страхової суми та одноразової грошової допомоги і разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, що повинні бути нараховані до 01.01.2007 року. На виконання вказаного пункту Постанови № 707 з метою врегулювання правового механізму завершення страхових виплат за страховими випадками, що настали до 01.01.2007 року, було прийнято постанову Кабінету Міністрів України від 17.06.2009 року № 593 «Деякі питання завершення виплати страхових сум за страховими випадками, які сталися до 01.01.2007 року». Згідно п.3 вказаної постанови розмір страхової виплати визначається виходячи з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, відсоткової надбавки за вислугу років та щомісячної надбавки в розмірі 100 відсотків, які працівник отримував на день звільнення. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються спеціальним законодавством, на ці правовідносини не розповсюджуються приписи ЦК України, КЗпП України і заборгованість за спірними виплатами не підлягає індексації та на неї не нараховуються відсотки. Допитаний в судовому засіданні представник Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області [PERSON], що діє на підставі довіреності № 7801/09-10 від 05.12.2013 року в суді підтвердила, що матеріалах пенсійної справи з 2006 року по 2009 рік грошове забезпечення [PERSON], як учасника ліквідації ЧАЕС І-ї категорії, інваліда ІІ групи складалося з: посадового окладу у сумі 112,50 грн., окладу за військове звання у сумі 120 грн., надбавки за вислугу років у сумі 69,75 грн., надбавки за особливі умови 116,25 грн., 100% президентської надбавки у сумі 302,25 грн., надбавки за безперервну службу у сумі 360,38 грн., премії у сумі 360,02 грн. Відповідно до положень ст. 11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Отже, оскільки видані ЛМУ УМВС України в Луганській області НАСК «Оранта» для нарахування і виплати [PERSON] страхової суми дві довідки за одним і тим же вихідним №704 та від однієї і тієї ж дати - 19.06.2006 р. суперечать одна одній, крім того, не співпадають з даними щодо визначеного грошового забезпечення, які містяться в матеріалах пенсійної справи, яка була оглянута в судовому засіданні, суд вважає, що вказані довідки від 19.06.2006 року слід визнати недійсними. Враховуючи зазначене, суд вважає, що дії ЛМУ ГУМВС України в Луганській області, у зв'язку з неправильним визначенням [PERSON] розміру його місячного грошового утримання за останньою посадою на день виплати страхової суми у 2006 році слід визнати неправомірними та зобов'язати ГУМВС України в Луганській області провести перерахунок та виплатити недоплачену суму грошового забезпечення, а саме: страхових сум відшкодування шкоду внаслідок ушкодження здоров'я за 4 роки, як інваліду війни ІІ групи, з урахуванням грошового утримання, яке на 01.04.2006 року повинно складатися з посадового окладу - 112,50 грн., окладу за військове звання - 120 грн., надбавки за вислугу років - 69,75 грн., надбавки за особливі умови - 116,25 грн., 100% президентської надбавки - 302,25 грн., надбавки за безперервну службу - 360,38 грн., премії - 360,02 грн. Щодо стосується вимоги позивача щодо зобов'язання Головного управління ДКСУ у Луганській області забезпечити перерахування 55824,96 гривень ГУМВС України в Луганській області для подальшої виплати недоплачених страхових сум відшкодування шкоди внаслідок ушкодження здоров'я [PERSON], суд зазначає наступне. Правовий порядок діяльності органів державної влади, одним з яких є Державна казначейська служба України та її територіальні органи, ґрунтується на імперативному приписі, закріпленому в Конституції України. Так, відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові та службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Головне управління ДКСУ України у Луганській області діє у відповідності до Положення, затвердженого Наказом Державної казначейської служби України від 21.11.2011 р. № 126. Основним завданням його діяльності є реалізація державної політики в сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Головне управління, відповідно до покладених на нього завдань здійснює розрахунково-касове обслуговування розпорядників, одержувачів бюджетних коштів; відкриття та закриття рахунків клієнтів; реєстрацію та облік бюджетних зобов'язань і відображає їх у звітності про виконання бюджету та інше. Жодним чинним нормативно-правовим актом України органи Казначейства не уповноважені забезпечувати перерахування будь-яких коштів. Враховуючи викладене, суд вважає, що дана вимога позивача не обґрунтована і не підлягає задоволенню. Розглядаючи вимогу позивача щодо стягнення на його користь моральної шкоди, яка, як на його думку, була йому завдана діями Головного управління державної казначейської служби в Луганській області, суд виходить насамперед з фактичних обставин справи. Відповідно до п. 10-1. ПВСУ № 4 від 31.03.95 р. «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 56 Конституції України судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування. В суді позивачем та його представником не доведено в чому полягали моральні страждання позивача саме від дій Головного управління державної казначейської служби в Луганській області, які наслідки з цього приводу відбулися і як вони відобразилися на життєвий уклад позивача. Суд вважає дана вимога позивача ґрунтується на його припущеннях, а тому задоволенню не підлягає. У зв'язку з тим, що відповідно до ст. 5 ЗУ « Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та інвалід ІІ групи, а відповідачами по справі є суб'єкт владних повноважень, тому судові витрати слід віднести за рахунок держави. Відповідно до ст. 90 ч.1 КАС України витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом. Враховуючи, що відповідачі по справі є суб'єктами владних повноважень, згідно ч. 2 вказаної статті, позивач не звільнений від оплати щодо надання йому правової допомоги, у зв'язку із чим, в частині стягнення з відповідачів суми, яка була затрачена позивачем на оплату юридичних послуг адвокату [PERSON], слід відмовити за необґрунтованістю.

Результат розгляду: partial