Рішення адміністративного суду від 2014-02-04 00:00:00+02

У листопаді 2013 року [PERSON] звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління Укртрансінспекції у Житомирській області (далі-Укртрансінспекція) про визнання неправомірною та скасування постанови. Ухвалою судді Радомишльського районного суду Житомирської області від 18 листопада 2013 року відкрито провадження у даній справі. Ухвалою судді Радомишльського районного суду Житомирської області від 4 грудня 2013 року справу за позовом [PERSON] до Управління Укртрансінспекції у Житомирській області про визнання неправомірною та скасування постанови передано за підсудністю до Житомирського окружного адміністративного суду. 16 грудня 2013 року до Житомирського окружного адміністративного суду надійшла справа за позовом [PERSON] до Управління Укртрансінспекції у Житомирській області про визнання неправомірною та скасування постанови. Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 11 липня 2013 року адміністративну справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду. У ході судового розгляду справи первинного позивача [PERSON] замінено на належного - фізичну особу-підприємця [PERSON] (далі - ФОП [PERSON]). Під час розгляду справи позивачем було подано уточнення до позовної заяви (а.с.49-53). Заяву про зміну позовних вимог прийнято судом. Відповідно до уточненої позовної заяви позивач просить визнати протиправними дії Укртрансінспекції у Житомирській області щодо винесення постанови від 1 жовтня 2013 року №008264 про застосування адміністративно-господарського штрафу. Визнати неправомірною та скасувати постанову начальника управління Укртрансінспекції у Житомирській області Мельника А.Г. від 1 жовтня 2013 року №008264 про застосування адміністративно-господарського штрафу у сумі 1700 грн 00 коп. та закрити провадження у справі за відсутністю у діях [PERSON] складу правопорушення. Позивач у судовому засіданні пояснив, що 20 серпня 2013 року водій [PERSON] автомобілем марки RENAULT MAGNUM державний номер [NUMBER] з напівпричепом державний номер [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON], здійснював перевезення вантажу (камінь 1500 штук) згідно накладної від 19 серпня 2013 року №361. 20 серпня 2013 року працівниками Укртрансінспекції було складено акт про порушення законодавства про автомобільний транспорт та 1 жовтня 2013 року Укртрансінспекцією винесено постанову про накладення адміністративно-господарського штрафу за правопорушення вчинене ФОП [PERSON] Позивач у судовому пояснив, що вважає вказану постанову та складений акт про порушення законодавства про автомобільний транспорт незаконними та необґрунтованими оскільки при їх винесені порушено його законні права. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що відповідачем оскаржувану постанову прийнято без повідомлення його про час і місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт. Крім того на час перевірки водій автомобіля мав при собі всі необхідні документи на перевезення вантажу які були надані перевіряючим, які жодних зауважень з цього приводу не висловили. Також позивачем пояснено, що водієм через відсутність ваги у відправника прийнято вантаж поштучно з розрахунку: вага вантажу згідно накладної від 19 серпня 2013 року №361 камінь-ракушняк (1500 штук х 14 кілограм) = 21000 кілограм, вага автомобіля без навантаження згідно технічного паспорту - 7769 кілограм, вага причепу без навантаження згідно технічного паспорту - 9000 кілограм, отже повна вага складає 37769 кілограм, іншої можливості визначити чи є автопоїзд великовантажним у водія не було. Про перевищення вагових обмежень водій дізнався 20 серпня 2013 року при першому зваженні на контрольно-ваговому пункті автодору, який знаходився на відстані 229 кілометрів від місця завантаження. Крім того позивачем зазначено, що відповідальність за збитки, завдані власникові великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу несе вантажовідправник. Також позивачем пояснено, що він є приватним підприємцем, однак підприємницьку діяльність на вказаному автомобілі не здійснює, а напівпричіп взагалі йому не належить і в користування він його не отримував, тому враховуючи, що він є тільки власником автомобіля а не перевізником то штраф до нього не може бути застосований. Позивач також пояснив, що підприємницькою діяльністю займається його син - фізична особа-підприємець [PERSON], який відповідно є перевізником і користується автомобілем марки RENAULT MAGNUM на підставі договору позички. Просив адміністративний позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у письмових запереченнях на позов (а.с.37-39) та у судовому засіданні проти заявленого позову заперечував, пояснив, що 20 серпня 2013 року водій [PERSON] здійснював вантажні перевезення транспортним засобом марки RENAULT MAGNUM реєстраційний номер [NUMBER], що належить [PERSON], який надавав послуги з вантажних перевезень, без оформлення відповідних документів, а саме без дозволу на перевезення вантажів з перевищенням вагових обмежень, чим порушено вимоги статті 48 Закону України №2344-III, а тому прийнята постанова від 1 жовтня 2013 року про застосування до ФОП [PERSON] адміністративно-господарського штрафу у сумі 1700 грн 00 коп. є правомірною. Просив відмовити у задоволенні позову. Суд, заслухавши представника позивача та представника відповідача, з'ясувавши обставини у справі та перевіривши їх доказами, приходить до висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 серпня 2013 року уповноваженими особами управління Укртрансінспекції у Житомирській області проведено перевірку автомобіля марки RENAULT MAGNUM реєстраційний номер [NUMBER], який належить ФОП [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с.59), щодо дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом. За результатами перевірки був складений акт від 20 серпня 2013 року, у якому під час проведення перевірки було зафіксовано порушення, що виразилось у наданні послуг з вантажних перевезень, без оформлення документів, а саме дозволу на перевезення вантажів з перевищенням вагових обмежень, чим порушено вимоги статті 48 Закону України від 5 квітня 2001 року №2344-III «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон України №2344-III). (а.с. 43). На підставі вказаного акту перевірки та за наслідками розгляду справи про порушення позивачем законодавства про автомобільний транспорт, відповідачем винесено постанову №008264 від 1 жовтня 2013 року про застосування до ФОП [PERSON] адміністративно-господарського штрафу в сумі 1700 грн 00 коп. (а.с. 41). Стосовно посилань позивача на не повідомлення його про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, то суд не погоджується з такими доводами позивача з огляду на наступне. В матеріалах справи міститься повідомлення Укртрансінспекції від 16 вересня 2013 року №2702/02/8-13, яким повідомлялось про дату, час та місце (а саме 1 жовтня 2013 року) розгляду справи про порушення законодавства на автомобільному транспорті, що було надіслане на адресу ФОП [PERSON] рекомендованим листом з повідомленням. (а.с.9-10, 42). Як вбачається з довідки Житомирської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта», вказане повідомлення громадянином [PERSON] отримано 12 жовтня 2013 року. (а.с. 8). Справа про порушення на автомобільному транспорті була розглянута у відповідності до пункту 27 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 року № 1567 (далі - Порядок №1567) без уповноваженої особи ФОП [PERSON], оскільки в Укртрансінспекції було достатньо даних про повідомлення позивача про дату, час та місце її розгляду. За наслідками розгляду вказаної справи відповідачем було винесено постанову від 1 жовтня 2013 року про застосування до ФОП [PERSON] штрафу у сумі 17000 грн 00 коп. В матеріалах справи міститься повідомлення Укртрансінспекції №3061/01/8-13, яке з постановою від 1 жовтня 2013 року було надіслано на адресу ФОП [PERSON] рекомендованим листом (а.с. 40), однак вказане поштове відправлення повернулось на адресу Укртрансінспекції з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання». (на звороті а.с.40). Як вбачається з довідки Житомирської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта», вказане поштове відправлення ФОП [PERSON] отримано 9 листопада 2013 року. (а.с.11). Таким чином [PERSON] повідомлявся про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт. Постанова, прийнята за результатами розгляду справи також надсилалася [PERSON] Стосовно вимог про визнання неправомірною та скасування постанови начальника управління Укртрансінспекції у Житомирській області Мельника А.Г. від 1 жовтня 2013 року №008264 про застосування адміністративно-господарського штрафу у сумі 1700 грн 00 коп. та закриття провадження у справі за відсутністю у діях ФОП [PERSON] складу правопорушення суд зазначає наступне. 20 серпня 2013 року водієм [PERSON] на автомобілі марки RENAULT MAGNUM реєстраційний номер [NUMBER], який належить ФОП [PERSON], здійснювалось перевезення каменю-ракушняку у кількості 1500 штук, що підтверджується відповідною накладною від 19 серпня 2013 року №361. (а.с. 45). На посту державної автомобільної інспекції «Консул», 20 серпня 2013 року державними інспекторами був перевірений транспортний засіб марки RENAULT MAGNUM державний номерний знак [NUMBER], яким керував [PERSON] Працівниками ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України» ДП «Херсонський облавтодор» був здійснений габаритно-ваговий контроль автомобіля марки RENAULT MAGNUM державний номерний знак [NUMBER], за результатами якого було складено акт №61 від 20 серпня 2013 року про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, у якому зафіксовано повну масу даного транспортного засобу 40,350 тонн при нормативно допустимій вазі 38,000 тонн. (а.с. 81). До акту також наявна квитанція №18744 від 20 серпня 2013 року, у якій зафіксована вага автомобіля, розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 20 серпня 2013 року №61 та довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю (а.с. 82-84). 20 серпня 2013 року [PERSON] оплатив за проїзд автотранспортних засобів, які перевищують вагові або габаритні розміри 982 грн, підтвердженням чого є платіжне доручення від 20 серпня 2013 року №Р24А596915784995138 (а.с. 85). Того ж дня на водія [PERSON] був складений протокол про порушення правил дорожнього руху (а.с. 46) та акт перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, у якому зафіксовано порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України №2344-III, надання послуг з перевезення вантажів без оформлення документів перелік яких визначений статтею 48 Закону України №2344-III, зокрема, у водія відсутній дозвіл на перевезення вантажів з перевищенням вагових обмежень, виданий компетентними уповноваженими органами. (а.с. 43). З вказаним актом водій [PERSON] ознайомився про що свідчить його підпис. (а.с.43). 1 жовтня 2013 року начальником управління Укртрансінспекції в Житомирській області розглянуто справу про порушення позивачем норм законодавства України про автомобільний транспорт та прийнято постанову №008264 про застосування фінансових санкцій, якою до ФОП [PERSON] застосовано фінансову санкцію в розмірі 1700 грн 00 коп. за вчинене порушення, а саме: надання послуг з перевезення вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтею 48 Закону України №2344-ІІІ. (а.с.13). Положеннями статті 1 Закону України №2344-ІІІ визначено, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; а вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями. У відповідності до абзацу 1 статті 47 Закону України №2344-ІІІ до внутрішніх перевезень вантажів відносяться перевезення вантажів між пунктами відправлення та призначення, розташованими в Україні, та комплекс допоміжних операцій, пов'язаних з цими перевезеннями, а також технологічні перевезення вантажів, що здійснюються в межах одного виробничого об'єкта без виїзду на автомобільні дороги загального користування. Статтею 48 Закону України №2344-ІІІ встановлено перелік документів, на підставі яких виконуються вантажні перевезення. Відповідно до статті 48 Закону України №2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством. У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов'язковими документами також є: для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг; для водія - ліцензійна картка, свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків. Суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що перевезення вантажу здійснював не він, а його син, оскільки наданий позивачем договір позички транспортного засобу марки RENAULT [NUMBER], укладений 10 січня 2013 року між позивачем та його сином (а.с. 65, 66), не свідчить про те, що 20 серпня 2013 року перевезення вантажу здійснював саме ФОП [PERSON], а не ФОП [PERSON] Будь яких інших доказів, що 20 серпня 2013 року саме ФОП [PERSON], а не ФОП [PERSON] здійснював перевезення вантажу позивач не надав. Натомість відповідно до даних офіційного інтернет ресурсу Державного підприємства «Інформаційно-ресурсний центр» http://irc.gov.ua/ua/Poshuk-v-YeDR.html ФОП [PERSON] здійснює такі види діяльності: КВЕД 47.89 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами (основний); КВЕД 49.41 Вантажний автомобільний транспорт. Постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30 затверджено Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами. (далі - Правила №30). Пунктом 3 Правил №30 визначено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху. У відповідності до абзацу першого пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 306, За спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 38 т (на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - до 40 т; для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Згідно з пунктом 4 Правил №30 рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Дозвіл оформлюється підрозділами Державтоінспекції на підставі погоджувальних документів з власниками вулично-дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства, служб міського електротранспорту, електромереж, електрифікації, електрозв'язку, в яких визначаються умови і режим проїзду зазначених транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункту 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд. Дозвіл видається на одноразовий проїзд великогабаритного та великовагового транспортного засобу. У разі здійснення постійних проїздів по одному маршруту тим самим транспортним засобом дозвіл може видаватися на кілька проїздів, але не більше ніж на три місяці (пункт 7 Правил № 30). Тобто нормативно-правовими актами встановлені вагові нормативи для перевезення вантажів та порядок перевезення вантажів з перевищенням встановлених нормативів. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок № 879). Відповідно до пункту 3 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансінспекцією, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху. Згідно з пунктом 4 Порядку №879 робота пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується службами автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м. Севастополі і підприємствами, визначеними в установленому законодавством порядку. Пунктом 5 Порядку №879 встановлено, що Укравтодор здійснює фінансування робіт з утримання, обслуговування та забезпечення функціонування пунктів габаритно-вагового контролю на підставі кошторису, який щороку складається та затверджується Укравтодором, за рахунок коштів спеціального фонду державного бюджету, передбачених для будівництва, реконструкції, ремонту і утримання автомобільних доріг загального користування. Як визначено пунктом 6 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів. Пункт 15 Порядку №879 визначає, що контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють відповідні підрозділи МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху, та територіальні органи Укртрансінспекції, які здійснюють габаритно-ваговий контроль. Наведеними нормативними актами передбачено компетенцію Укртрансінспекції, її територіальних органів та відповідних підрозділів МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху щодо здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування. Згідно з абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України №2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. За змістом довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю на автомобільній дорозі М-14 «Одеса - Мелітополь-Новоазовськ» (на Таганрог) від 20 серпня 2013 року та акту № 61 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 20 серпня 2013 року повна маса перевіреного транспортного засобу становить 40,350 тонн. (а.с. 81, 84). На вищезазначених показниках ґрунтуються твердження відповідача про те, що позивачем перевищено фактичну масу транспортного засобу понад 38,000 тонн, а відтак - ФОП [PERSON] повинен був отримати дозвіл, який дає право на перевезення вантажів з перевищенням вагових обмежень. Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Враховуючи наведене відповідач довів правомірність своїх дій та постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 1700 грн 00 коп. до ФОП [PERSON] за порушення вимог статті 48 Закону України №2344-ІІІ, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Результат розгляду: denied