Рішення адміністративного суду від 2014-03-14 00:00:00+02

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що в неї від шлюбу з [PERSON] [INFO] народилась донька. Позивачка мала бажання зареєструвати народження доньки у встановлені законом строки, у зв'язку з чим надала відповідачу необхідні документи. Коли вона дізналася про необхідність надання згоди на обробку її персональних даних та про внесення відомостей про народження дитини до електронної бази - державного реєстру актів цивільного стану громадян - відмовилась від подальшої реєстрації народження доньки з наступних підстав. Оскільки позивачка та її діти є прочанами Свято-Покровського собору м.Єнакієве, надання згоди на обробку її персональних даних та внесення відомостей про народження дитини до електронної бази протиречать позиції церкви з цього питання. Вважає, що зазначені вимоги закону про необхідність внесення даних щодо народження дитини протиречать реалізації її майнових та особистих немайнових прав в інтересах народженої дитини. Позивачка неодноразово зверталась до відповідача з заявами про реєстрацію факту народження доньки лише на паперових носіях без внесення до електронної бази, але відповідачем у задоволенні заяв було відмовлено, у зв'язку з чим позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати бездіяльність відповідача незаконною та зобов'язати здійснити державну реєстрацію народження її доньки без внесення персональних даних про неї та її дитину до державного реєстру актів цивільного стану громадян (електронної бази). В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені позовні вимоги, надала суду пояснення аналогічні викладеним у позові. Просила суд задовольнити позов. Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала. Зазначила, що внесення персональних даних про неї та її дитину до державного реєстру актів цивільного стану громадян (електронної бази) відповідно до чинного законодавства є обов'язковим та не суперечить йому. Стосовно тверджень позивачки про те, що зазначені дії суперечать вимогам Закону України «Про захист персональних даних», зазначила, що обробка даних про особу не допускається без її згоди, крім випадків, передбачених законом. Оскільки діючим законодавством передбачено складання актового запису про народження в електронному вигляді, вважає, що дії відповідача відповідають вимогам закону. Просила відмовити у задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити з наступних підстав. Відповідно до копії медичного свідоцтва про народження №151 від [INFO], у [PERSON] народилась донька (а.с.21). Відповідно до ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Невиконання цього обов'язку є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У разі смерті батьків або неможливості для них з інших причин зареєструвати народження дитини реєстрація провадиться за заявою родичів, інших осіб, уповноваженого представника закладу охорони здоров'я, в якому народилася дитина або в якому на цей час вона перебуває.Реєстрація народження дитини провадиться органом державної реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові. Реєстрація народження дитини засвідчується Свідоцтвом про народження, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України. Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов'язковою. Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та Єдиного державного демографічного реєстру в обсязі, визначеному Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус". Для реєстрації народження доньки позивачка зверталася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану, надавала необхідні для реєстрації документи, подала заяви від 21.05 2013, 30.07.2013 (а.с.42), в яких просила відповідача провести обробку персональних даних щодо неї та її дитини лише на паперових носіях, на які відповідачем було надано відповідь, що ця процедура є обов'язковою (а.с.43-44). Не погодившись з зазначеною відповіддю, позивачка звернулась до суду. Відповідно до ч.3 ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства України, справи щодо оскарження дій або бездіяльності посадових чи службових осіб місцевих органів виконавчої влади розглядаються і вирішуються місцевим загальним судом як адміністративним судом або окружним адміністративним судом за вибором позивача. Вважаючи бездіяльність посадових осіб відповідача незаконною, позивач звернулась до місцевого загального суду як до адміністративного суду за захистом своїх прав. Відповідно до ч. 1 ст.35 Конституції України, кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Це право включає свободу сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, безперешкодно відправляти одноособово чи колективно релігійні культи і ритуальні обряди, вести релігійну діяльність. Здійснення цього права може бути обмежене законом лише в інтересах охорони громадського порядку, здоров'я і моральності населення або захисту прав і свобод інших людей. Церква і релігійні організації в Україні відокремлені від держави, а школа - від церкви. Жодна релігія не може бути визнана державою як обов'язкова. Ніхто не може бути увільнений від своїх обов'язків перед державою або відмовитися від виконання законів за мотивами релігійних переконань. Відповідно до ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу. Відповідно до ст.11 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державний реєстр актів цивільного стану громадян - це державна електронна інформаційна система, яка містить відомості про акти цивільного стану та ведеться відділами державної реєстрації актів цивільного стану. Порядок ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 1064 від 22.08.2007 р. та Інструкція з ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затверджена в Міністерстві юстиції України 25.07.2008 року № 691/15382 передбачають, що внесення відомостей про народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану шляхом складання актового запису цивільного стану в електронному вигляді у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян та на паперових носіях. Відповідно до п.2.1.1. розділу 2 Інструкції з ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, відомості актових записів про народження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть складаються за єдиним зразком, затвердженим Кабінетом Міністрів України від 12.09.2002 року № 1367 реєстратором у Реєстрі українською мовою у присутності заявника. Згідно п. 2.1.7 Інструкції на підставі складеного актового запису цивільного стану, у повній відповідності до нього реєстратор видає свідоцтво про реєстрацію акту цивільного стану, яке виготовляється за допомогою Реєстру. П. 2.1.11 Інструкції з ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян передбачає, що тільки у разі тимчасової відсутності доступу до Реєстру (через перебої в електропостачанні, електрозв'язку тощо), як виняток, допускається складання реєстратором актових записів цивільного стану без використання Реєстру з подальшим обов'язковим внесенням відомостей цих актових записів до Реєстру в день усунення причин, що перешкоджали доступу до реєстру. Крім того, у графі актового запису «Для відміток» додатково зазначаються причини, які призвели до реєстрації акту цивільного стану без використання Реєстру. Відповідно до п.5 ст.6 ЗУ «Про захист персональних даних», обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб'єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Підставою збору та обробки персональних даних відділом державної реєстрації актів цивільного стану при реєстрації юридичних фактів є не згода суб'єкта персональних даних на обробку його персональних даних, а дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень. Аналізуючи викладені вище вимоги чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що складання актового запису цивільного стану в електронному вигляді у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян є обов'язковим. Вимоги позивача щодо визнання бездіяльності відповідача незаконною та зобов'язання здійснити державну реєстрацію народження її доньки без внесення персональних даних про неї та її дитину до державного реєстру актів цивільного стану громадян (електронної бази) є такими, що суперечать вимогам чинного законодавства, релегійні переконання позивачки також не є підставою для зобов'язання відповідача вчинити зазначені дії всупереч діючому законодавству, тому у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied