Рішення адміністративного суду від 2014-03-31 00:00:00+03

в квітні 2011 року позивач звернувся до Дунаєвецького районного суду Хмельницької області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного Фонду України в Дунаєвецькому районі Хмельницької області про зобов'язання відповідача відповідно до ст. 6, 7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" нарахувати та виплатити позивачу надбавку до пенсії як дитині війни з 01 січня 2009 року по 31 січня 2011 року в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком; поновлення строку позовної давності. Постановою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 28 квітня 2011 року позов задоволено: зобов'язано відповідача, починаючи з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року та з 01 січня 2010 року по 31 січня 2011 року, нараховувати та щомісячно виплачувати позивачу підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", з урахуванням ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та з урахуванням виплачених сум. Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити в задоволені позовних вимог позивачу. Згідно зі ст.ст.183-2, 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження. Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права вважає, що апеляційну скарну необхідно задовольнити частково, виходячи з наступних підстав. Позивач є особою, що належить до соціальної категорії громадян "діти війни" в розумінні статті 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", а відтак, на нього повністю розповсюджуються всі пільги та соціальні гарантії, передбачені вищезазначеним Законом України. Згідно з ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" особам, що належать до соціальної категорії громадян "діти війни" з 01.01.2006 року відповідач повинен був нараховувати та виплачувати щомісячне підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Розмір мінімальної пенсії за віком визначений статтею 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058, згідно якої мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність. На момент звернення позивача до суду нарахування підвищення до її пенсії в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком відповідно до положень статті 6 вищезазначеного Закону відповідачем не здійснено, у зв'язку з чим позивач звернувсь до суду за захистом своїх прав. Всупереч статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" позивачу щомісячне підвищення до пенсії виплачувалась відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №530. З огляду на загальні засади пріоритетності законів над підзаконними актами, Закон України "Про соціальний захист дітей війни" має вищу юридичну силу в порівнянні з постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №530. Отже, відповідач неправомірно виплачував щомісячне підвищення до пенсії в меншому розмірі, ніж це передбачено статтею 6 зазначеного Закону. Виходячи з приписів частини 2 статті 152 Конституції України та дати ухвалення рішень Конституційним Судом України, колегія суддів погоджується з висновками суду щодо наявності у відповідача обов'язку нараховувати та сплачувати позивачу підвищення до пенсії, передбачене статтею 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни", в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Разом з тим, судова колегія звертає увагу на те, що суд першої інстанції, правильно застосувавши норми матеріального права при вирішенні даної справи, не врахував ряд процесуальних норм, порушення яких призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, суд першої інстанції частково задовольнив позовні вимоги в період, який виходить за межі шестимісячного строку звернення до суду, у зв'язку з чим ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 31.03.2014 року адміністративний позов за період з 01 січня 2009 року по 10 жовтня 2010 року залишено без розгляду. Враховуючи вищенаведене, а також позовні вимоги позивача, його право на виплату щомісячної державної соціальної допомоги у вигляді підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком підлягає захисту за період з 11.10.2010 року по 31.01.2011 року, оскільки позивач звернувся до суду 11.04.2011 року та просить задовольнити його позов по 31.01.2011 року. В силу пункту 3 частини 1 статті 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду. Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання. Враховуючи встановлене порушення судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що постанову Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 28.04.2011 року необхідно скасувати та прийняти нову про часткове задоволення позовних вимог.

Результат розгляду: partial