Рішення адміністративного суду від 2014-01-22 00:00:00+02

[PERSON] звернувся з вимогами до Управління Пенсійного фонду України в Нахімовському районі м.Севастополя, просить суд визнати дії посадових осіб Управління Пенсійного фонду України в Нахімовському районі м.Севастополя в частині відмови в призначенні, перерахунку та в переводі пенсії з державного службовця на пенсію посадового окладу судді за останнім місцем роботи в Нахімовському районному суді міста Севастополя неправомірними, зобов'язати відповідача провести перевід, перерахунок та нараховувати пенсію з посадового окладу судді за останнім місцем роботи відповідно до п. 3 ст. 129 Закону України «Про судоустрій та статус судів» з 30.05.2013р. Вимоги мотивовані тим, що при виході у відставку позивачу була призначена пенсія на умовах, передбачених ст. 37 Закону України «Про державну службу» у розмірі 1488,16 грн. 30.05.2013р. позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Нахімовському районі м.Севастополя з заявою про призначення та проведення перерахунку пенсії з державного службовця на посадовий оклад судді за останнім місцем роботи в Нахімовському районному суді міста Севастополя, як такому, що пішов у відставку за станом здоров'я, однак у перерахунку пенсії було відмовлено, що позивач вважає неправомірним. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представники відповідача позовні вимоги не визнали в повному обсязі, вважають їх безпідставними, просили у задоволенні позову відмовити. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Судом встановлено, [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Нахімовському районі м.Севастополя, з 01.07.2005р. йому призначена пенсія за віком згідно Закону України «Про державну службу». 30.05.2013 року позивач звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку пенсії згідно до ст.37-1 Закону України «Про державну службу» та про переведення його з пенсії державного службовця на щомісячне довічне грошове утримання, передбачене Законом України «Про судоустрій та статус суддів». Як вбачається з листа відповідача від 19.06.2013р., позивачу відмовлено у проведенні перерахунку його пенсії у відповідності із підвищенням посадових окладів суддів, оскільки підвищення заробітної плати державних службовців визначається Постановою КМУ, в яку ніяких змін щодо підвищення заробітних плат державних службовців не вносилося. Цім же листом позивачу відмовлено у переведенні його з пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу», на пенсію, передбачену Законом України «Про статус суддів», оскільки в нього не вистачає необхідного стажу роботи. Статтею 22 Конституції України не допускається будь-яких обмежень у правах громадян за ознаками майнового стану, зокрема в залежності від отримання працюючими пенсіонерами заробітної плати. Наведене ґрунтується також і на положеннях Рішення Конституційного Суду України від 18 червня 2007 року N 4-рп/2007, у пункті 3.4 якого вказано, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов'язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. Спеціальним законом, що регулює гарантії соціального захисту суддів є Закон України "Про судоустрій і статус суддів". Згідно п. 1 ст. 129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний Суд України»і не може визначатися іншими нормативно - правовими актами. Відповідно до ст. 129 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддям за роботу на посаді судді щомісячно виплачується суддівська винагорода, яка складається з аналогічних складових заробітної плати, з якої позивачу призначалась пенсія державного службовця. Пунктом 3 цієї статті визначено, що посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно (з урахуванням ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет на 2013 рік»), з 01.01.2013 р. 10 мінімальних заробітних плат. У частині пенсійного забезпечення судді прирівняні до державних службовців, оскільки ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачає призначення та виплату пенсій суддям на умовах, передбачених ст. 37 Закону України «Про державну службу». Відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу», у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії. Згідно з п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" від 31.05.2000р. № 865 у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 р. N 432-IV "Про внесення змін до Закону України "Про державну службу" заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України "Про державну службу", визначається в такому порядку: 1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку; 2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок. При цьому: посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України (для службовців Національного банку України у розмірах, установлених його Правлінням) на момент виникнення права на перерахунок за відповідною посадою та рангом на момент призначення (перерахунку) пенсії. Пунктом 5 Постанови Кабінету Міністрів України "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" від 31.05.2000р. № 865 передбачено, що перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики. В судовому засіданні представники відповідача пояснили, що механізм визначення розміру заробітної плати для перерахунку пенсій державним службовцям визначається Кабінетом Міністрів України, а тому права на підвищення розміру заробітної плати, як вважає відповідач, з'явиться у позивача у разі прийняття відповідної постанови Кабінету Міністрів України. Однак, як зазначено вище, в ч. 1 ст. 129 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами, а тому, в даному випадку, постанови Кабінету Міністрів України не можуть обмежувати право позивача на проведення перерахунку пенсії. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині визнання неправомірною відмови відповідача у здійсненні перерахунку пенсії згідно до ст.37-1 Закону України «Про державну службу» є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивача про переведення його з пенсії державного службовця на щомісячне довічне грошове утримання, передбачене Законом України «Про судоустрій та статус суддів», суд вважає, що вони не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, позивач з 19.02.1996р. по 31.05.2005р. працював на посаді судді Нахімовського районного суду м. Севастополя, звільнений з посади судді за станом здоров'я, що перешкоджає продовженню виконання обов'язків, відповідно до п. 15 ст. 85, п. 2.6 та 9 ч. 5 ст. 129 Конституції України, ст. 43 Закону України «Про статус суддів», його стаж роботи складає 9 років 3 місяці. Відповідно до ч. 1 ст. 138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 роки, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу", або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. Виходячи з системного аналізу норм Закону України «Про судоустрій та статус суддів» право на довічне грошове утримання мають право тільки судді, яки увійшли у відставку, право на яку з'являється тільки при наявності стажу роботи на посаді судді не менше двадцяти років. При такому положенні, управління пенсійного фонду України у Нахімовського районі м.Севастополя правомірно відмовило позивачу у переведенні його з пенсії, що призначається на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу" на щомісячне довічне грошове утримання, оскільки право на останнє у позивача не виникло. Судові витрати відносяться за рахунок держави.

Результат розгляду: partial