Рішення адміністративного суду від 2014-01-22 00:00:00+02

27 грудня 2012 року [PERSON] звернувся з вищевказаним позовом, що надійшов до суду 09 січня 2014 року, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що постановою серії АА2 № 226523 від 25.12.13р., винесеною інспектором ДПС взводу ДПС з ОСП № 1 Глухівського ДАІ Кулешом Р.В., він був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за ч. 1 ст. 126 КУпАП. В даній постанові зазначено, що близько 2-15 години 25.12.2013 року, [PERSON], керуючи автомобілем Форд-Ескорт, державний номер [NUMBER], в м. Глухові по вул. Києво-Московській, не пред'явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційних документів на автомобіль. Позивач вважає дії службової особи незаконними, а постанову такою, що підлягає скасуванню, з таких підстав. Зазначає, що 24.12.2013 року вони з дружиною та колегами відпочивали спочатку в кафе «Брама», потім в кафе-барі «Едельвейс». Близько 2 години ночі 25.12.2013 року він зателефонував синові, щоб той приїхав на автомобілі та відвіз їх з дружиною додому. Син також має посвідчення водія та право керувати автомобілем Форд-Ескорт, державний номер [NUMBER]. Син під'їхав на автомобілі до бару «Едельвейс», дружина сіла на переднє пасажирське сидіння поряд з сином, який був за кермом, а позивач сів на заднє сидіння автомобіля, та поїхали додому в напрямку автостанції. Біля магазину «Олімп» їх обігнали на автомобілі працівники міліції, після чого, [PERSON], побачивши за кермом сина [PERSON], дозволив їхати далі. Біля Арки в бензобаку закінчився бензин, в зв'язку з чим син зупинив автомобіль і взявши каністру, пішов в напрямку світлофора в надії достати бензин. Позивач з дружиною вийшли з автомобіля та стояли поруч. Через деякий час до них підійшли працівники міліції та гр. [PERSON], колишній працівник міліції, з яким позивач був в неприязних стосунках, та попросили надати посвідчення водія, документи на автомобіль та здати кров на аналіз для підтвердження вживання алкоголю. Позивач відповідав, що за кермом був син, і коли повернеться, то надасть всі необхідні документи, на що гр. [PERSON] сказав, що бачив за кермом саме позивача. Позивач вважає, що так як події відбувались вночі, а працівники міліції і гр. [PERSON] знаходились на відстані 30-40 м від місця зупинки автомобіля, то вони не могли бачити, хто керував автомобілем. Після цього позивач пішов назустріч синові, і коли вони разом повернулись до автомобіля, там вже не було працівників міліції. Відразу вони поїхали до відділу міліції та написали заяву про фальсифікацію обставин події працівниками міліції. Посилаючись на докази: показання свідків - дружини та сина, колег, які були разом з ними в кафе, а також документи про реєстрацію транспортного засобу, документи на право керування автомобілем, позивач просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення як незаконну. В судових засіданнях 17 січня 2014 року та 22 січня 2014 року позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги у повному обсязі та додатково пояснив, що він не керував автомобілем в ніч з 24 на 25 грудня 2014 року, за кермом знаходився його син, і працівники ДПС могли не бачити, як син вийшов з автомобіля з місця водія і з каністрою пішов за бензином. Позивач підтвердив, що коли він вийшов з машини, то він дійсно висловлювався нецензурною лайкою, але не в адресу працівників ДПС ДАІ, а з приводу того, що дороги не посипані, в зв'язку з чим дружина, коли вийшла з машини, посковзнулась та впала, розбивши обличчя. Потім він міг виражатися нецензурно на адресу гр. [PERSON], так як він був в неприязних стосунках з гр. [PERSON], оскільки той казав, що позивач п'яний їхав за кермом, хоча гр. [PERSON] не міг здалеку побачити, хто саме їхав за кермом автомобіля. Вважає, що він незаконно притягнутий до адміністративної відповідальності, так як відповідач Кулеш Р.В. і всі свідки з боку відповідача дають неправдиві показання та просив суд прийняти до уваги показання свідків з боку позивача: сина [PERSON], дружини [PERSON], колег [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідач - інспектор ДПС взводу ДПС з ОСП № 1 Глухівського ДАІ Кулеш Р.В. в судових засіданнях заперечував проти позову, зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення за ст. 126 ч. 1 КУпАП відносно [PERSON] та постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності складені ним у відповідності із законом. При цьому пояснив, що 25 грудня 2013 року він разом з інспектором ДПС [PERSON] були на чергуванні, і знаходились на службовому автомобілі на перехресті вулиць Валової та Києво-Московської в м. Глухів. Близько 2 години ночі вони зупинили автомобіль ВАЗ 2111, на якому їхали [PERSON] та [PERSON] Перевіривши документи в цих осіб, вони вели з ними бесіду, коли побачили, що по вул. Києво-Московській з арки виїхав автомобіль, який зупинився, не доїхавши до перехрестя з вул. Валовою, і вимкнув світло фар. Як інспектор ДПС, згідно положень інструкції, він разом з другим інспектором ДПС та свідками [PERSON] підійшли до автомобіля, який зупинився, щоб спитати, що сталось. З місця водія даного автомобіля вийшов громадянин, який відразу став голосно кричати в їх адресу нецензурною лайкою, був явно в стані алкогольного сп'яніння, поводив себе неадекватно, та відмовився пред'явити посвідчення водія та документи на автомобіль. Як з'ясувалось в подальшому, це був [PERSON], який сам називав своє прізвище, казав, що він працював в міліції, і погрожував розправою. З автомобіля також вийшла жінка, обличчя якої вже було в крові, вона плакала та намагалась заспокоїти [PERSON], але він не реагував. Крім [PERSON] та жінки, з автомобіля ніхто не виходив, будь-яких інших осіб в автомобілі не було. В зв'язку з неадекватною поведінкою [PERSON], інспектором ДПС [PERSON] було викликано через чергову частину Глухівського МВ УМВС наряд патрульно-постової служби. На пропозицію Кулеша Р.В. [PERSON] відмовився продувати прибор «Драгер», і взагалі відбіг від свого автомобіля в бік арки. Відповідач зазначив, що він склав протокол про адміністративне правопорушення за ст. 126 ч. 1 КУпАП, з'ясувавши особу порушника за даними комп'ютерної бази АРМОР, даний протокол підписали безпосередні свідки події [PERSON] та [PERSON] Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, заперечення відповідача, дослідивши наявні у справі докази, заслухавши показання свідків, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 25.12.2013 року відносно [PERSON] був складений протокол про адміністративне правопорушення серії АВ2 № 158312 за ст. 126 ч. 1 КУпАП, в якому зазначено, що 25.12.2013 року близько 2:15 год. в м. Глухів по вул. Києво-Московській гр. [PERSON], керуючи автомобілем Форд-Ескорт номерний знак [NUMBER], не пред'явив посвідчення водія відповідної категорії на транспортний засіб та реєстраційних документів на автомобіль для перевірки (а.с.44). Постановою серії АА2 № 226523 від 25.12.13р., винесеною інспектором ДПС взводу ДПС з ОСП № 1 Кулешом Р.В., встановлено, що 25.12.2013 року близько 2:15 год. в м. Глухів по вул. Києво-Московській гр. [PERSON], проживаючий в м Глухів, вул. Рудченка, 28, керуючи автомобілем Форд-Ескорт д.з. [NUMBER], не пред'явив посвідчення водія відповідної категорії на транспортний засіб та реєстраційних документів на автомобіль для перевірки, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, та притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності і накладено стягнення у вигляді 425 грн. штрафу (а.с.13). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП, постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено в районний, міськрайонний суд у порядку, визначеному КАС України з особливостями, встановленими цим Кодексом (КУпАП). Строк оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, визначений ст. 289 КУпАП і становить 10 днів з дня винесення постанови. Вданій справі строк оскарження позивачем не пропущено, так як позов подано до суду 27.12.2013 року, що підтверджується поштовим штампом на конверті (а.с.15). Відповідно до ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. В даній справі відповідач інспектор ДПС взводу ДПС з ОСП № 1 Глухівського ДАІ Кулеш Р.В. проти позову заперечував, посилаючись на протокол про адміністративне правопорушення, надавши суду свої пояснення, а також посилаючись на показання свідків. Суд вважає, що відповідачем надано достатньо доказів, які підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Так, з протоколу про адміністративне правопорушення, складеному відносно [PERSON] за ч. 1 ст. 126 КУпАП вбачається, що будь-яких заперечень в протоколі про адміністративне правопорушення [PERSON] не написав, хоча мав таку можливість, і є людиною обізнаною в цьому питанні, а протокол про адміністративне правопорушення є одним із доказів у справі про адміністративне правопорушення. Водночас, пояснення самого позивача [PERSON], викладені ним у позові та надані в судовому засіданні, мають розбіжності, зокрема, позивач вже в судовому засіданні визнав, що він дійсно нецензурно лаявся в той час, коли до його автомобіля підійшли працівники ДПС, хоча в позовній заяві нічого не вказав про свою поведінку. Також в судовому засіданні не підтвердились зазначені в позові пояснення позивача про наявність у нього неприязних відносин зі свідком [PERSON], оскільки при допиті даного свідка з'ясувалось, що він не був особисто знайомий з позивачем, не перетинався з позивачем по роботі, а сам позивач [PERSON] не зміг підтвердити в суді, що він раніше був дійсно знайомий зі свідком [PERSON] і раніше мав з ним неприязні відносини. Крім того, в позовній заяві [PERSON] зазначав, що відразу після подій, що сталися, він написав заяву в міськвідділ міліції щодо фальсифікації обставин події працівниками міліції та складання про це відповідних документів, тоді як в судовому засіданні [PERSON] пояснював, що протокол інспектором ДПС взагалі не складався. При цьому суд звертає увагу і на ту обставину, що в своїй позовній заяві позивач послався на працівника міліції [PERSON], з яким особисто знайомий, і який зупиняв автомобіль позивача, але побачивши за кермом автомобіля сина позивача, дозволив їхати далі. Однак допитаний в судовому засіданні в якості свідка інспектор ДАІ [PERSON] дані пояснення позивача не підтвердив. Так, [PERSON] пояснив, що він дійсно знайомий з [PERSON], так як вони раніше працювали разом. В ніч з 24 на 25 грудня 2013 року група в складі трьох працівників ДАІ (він, [PERSON] та [PERSON].) здійснювала чергування на службовому автомобілі по м. Глухів. Близько 2 години ночі, рухаючись по вул. Києво-Московській в попутному напрямку з автомобілем Форд-Ескорт, вони за допомогою проблискових маячків подали автомобілю сигнал зупинитись, після чого автомобіль прийняв вправо та зупинився. З автомобіля вийшла жінка [PERSON] - [PERSON], яку він також впізнав, її обличчя було в крові, вона попросила відпустити їх, так як треба негайно їхати. Через скло автомобіля він побачив, що за кермом перебував [PERSON], і сказав їм, щоб їхали. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка інспектор ДАІ [PERSON] надав показання, аналогічні показанням свідка [PERSON] Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], який є працівником патрульно-постової служби Глухівського МВ УВМС підтвердив, що в ніч з 24 на 25 грудня 2013 року він з [PERSON] здійснював виїзд в район арки по вул. Києво-Московській, за викликом інспекторів ДПС, так як там склалась конфліктна ситуація з особою, відносно якої працівники ДПС складали протокол про адмінправопорушення. Допитані в суді свідки [PERSON] та [PERSON] надати суду такі ж пояснення, які вони давали в якості свідків при складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Додатково пояснили, що з місця водія вийшов саме позивач, з переднього пасажирського місця вийшла жінка, обличчя у неї було в крові, інші особи з автомобіля не виходили. Поведінка позивача була неадекватна і агресивна. Ніяких документів він не пред'явив, висловлював погрози як в адресу працівників ДПС, так і в адресу свідків. Раніше вони з ним знайомі не були. Коли інспектор ДПС запросив цього водія бути присутнім при складанні протоколу, він втік в напрямку арки. Жінка постійно залишалась біля автомобіля. Показання свідків [PERSON] та [PERSON], які підтвердили позицію позивача, суд не може прийняти до уваги і не вважає їх допустимими доказами, оскільки дані особи є близькими родичами позивача і є заінтересованими в результатах розгляду справи. Крім того, свідок [PERSON] надавала суперечливі показання з приводу того, що перший раз вона не виходила з автомобіля і не розмовляла з [PERSON], а коли машина зупинилась вже біля арки, вона вийшла і впала, розбивши обличчя, а також з приводу того, що вони разом з чоловіком пішли назустріч сину, а позивач в позові зазначав, що сам пішов назустріч сину, а в судовому засіданні пояснював, що дружина наздогнала його пізніше. Свідок [PERSON] (син позивача) під час дачі показань в суді декілька разів вказав, що забирав батьків з кафе-бару «Дует», і лише після зауваження [PERSON] зазначив назву «Едельвейс». Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили, що вони бачили, як [PERSON] приїхав на автомобілі за батьками до кафе-бару «Едельвейс» і [PERSON] був за кермом автомобіля, коли автомобіль від'їжджав. Однак суд не може покласти показання цих свідків в основу рішення, оскільки вони не були свідками подальшого напрямку руху автомобіля і подальших подій. Крім того, з показань даних свідків вбачається, що в них є певні невідповідності, наприклад, свідки не могли назвати прізвище, ім'я, по-батькові чоловіка, який викликав автобус для переїзду з кафе «Брама» до кафе-бару «Едельвейс», хоча даний чоловік весь вечір святкував разом з ними і є водієм автобуса, що постійно возить даних свідків на роботу до м. Києва. Також, свідки самі зазначили, що вони святкували з 19 години до 02 години ночі, протягом всього вечора вживали спиртні напої і підтвердили, що всі були в стані алкогольного сп'яніння, а тому суд критично ставиться до їх показань. Враховуючи викладене, суд вважає, що в справі мається достатньо належних доказів скоєння позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, а тому адміністративний позов про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - не підлягає задоволенню.

Результат розгляду: denied