Рішення адміністративного суду від 2014-02-06 00:00:00+02

21 січня 2014 року до Луганського окружного адміністративного суду звернулася з позовом Державна податкова інспекція в м. Сєвєродонецьку Головного управління Міндоходів у Луганській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автоленд-Дайджест" про стягнення коштів. В обґрунтування позову податковий орган зазначив, що у зв'язку з несплатою податкових зобов'язань з податку на додану вартість, відповідач має заборгованість перед бюджетом з податку на додану вартість у розмірі 55727,00 грн., яка виникла внаслідок несплати самостійного нарахування в декларації з ПДВ податкового зобов'язання. На адресу відповідача надсилалася податкова вимога форими «Ю» №24 від 01.02.2013 р. На теперішній час податковий борг відповідачем не сплачений, а тому позивач просив стягнути кошти з Товариства з обмеженою відповідальністю "Автоленд-Дайджест" з рахунків у банках, обслуговуючих платника податків на суму податкового боргу у розмірі 55727,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, в адміністративному позові просив розглянути справу без його участі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, до початку судового засідання на адресу суду надав клопотання про розгляд справи без його участі та позовні вимоги визнав у повному обсязі. За таких підстав суд приймає рішення на підставі доказів, які маються в матеріалах справи. Згідно п. 11 ст. 10 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" від 04.12.1990 р. № 509 -ХІІ органи державної податкової служби наділені функціями з контролю за додержанням законодавства про податки та правильністю їх обчислення і сплати до бюджету. Відповідно до п. 20.1.34 ст. 20 Податкового кодексу України Державна податкова інспекція має право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини. Згідно з п.54.1 ст.54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Відповідно до п.54.2 ст. 54 Податкового кодексу України грошове зобов'язання щодо суми податкових зобов'язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов'язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету. Пунктом 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарнихднів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим кодексом для подання податкової декларації. Відповідно до п.203.1 ст.203 ПК України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Згідно з п.203.2 ст.203 ПК України платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації. Згідно з п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Відповідно до п.95.2 ст.95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги. Згідно з п. 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків здійснюється за рішенням суду яке направляється до виконання органами державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини. У судовому засіданні встановлено, що Комунальне підприємство "Житлосервіс "Промінь" зареєстровано у виконавчому комітеті Сєвєродонецької міської ради 30.05.2005 р., ін. код 33503238 (а. с. 5). Підприємство знаходиться на податковому обліку в Державній податковій інспекції в м. Сєвєродонецьку Головного управління Міндоходів у Луганській області з 01.06.2005 року за №138 (а. с. 13). Згідно податкової декларації з податку на додану вартість № 9080499938 від 16.12.2013 р., платником самостійно було нараховане зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 55727,00 грн. (а. с. 6-7). У зв'язку з несплатою у встановлені строки податкових зобов'язань Комунальному підприємству "Житлосервіс "Промінь" було направлено податкову вимогу за №24 від 01.02.2013 р. (а. с. 8). Дана податкова вимога була отримана уповноваженою особою 01 лютого 2013 р., про що свідчить підпис на корінці податкової вимоги, у встановлені законодавством строки не оскаржена, сума заборгованості не перерахована. Оскільки у судовому засіданні було підтверджено наявність у Комунальному підприємству "Житлосервіс "Промінь" податкового боргу з податку на додану вартість на загальну суму 55727,00 грн. та відповідачем визнано позовні вимоги, станом на дату розгляду справи у добровільному порядку податковий борг не погашено та позивач звернувся до суду з позовом після спливу 60 календарних днів з дня надіслання відповідачу податкової вимоги, суд вважає позовні вимоги Державної податкової інспекції в м. Сєвєродонецьку Головного управління Міндоходів у Луганській області законними та обґрунтованими. Питання по судових витратах не вирішується, оскільки позивач звільнений від їх сплати у встановленому порядку, а ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено їх стягнення у даних випадках. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted