Рішення адміністративного суду від 2014-03-27 00:00:00+02

В поданому до суду адміністративному позові [PERSON] (далі-позивач), просив суд визнати дії Кіцманської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернівецькій області в частині складання акту від 06.02.2014 року про донарахування податку на доходи з фізичних осіб - неправомірними. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.02.2014 року Кіцманською ОДПІ Головного управління Міндоходів у Чернівецькій області було складено акт, яким [PERSON] було донараховано податок на доходи з фізичних осіб. Позивач зазначає, що він доходів як фізична особа не отримував взагалі, а тому дії відповідача в частині складання акту від 06.02.2014 року є неправомірними. Відповідач позову не визнав, подав заперечення в якому зазначив, що позаплановою невиїзною документальною перевіркою встановлено, що позивач як фізична особа отримав за період з 01.01.2011 року по 31.12.2012 року оподатковуваний (чистий) дохід у вигляді грошових коштів які йому надійшли на рахунок відкритий в Чернівецькій філії АТ "СБЕРБАНК РОСІЇ" №26202017135466 в сумі 1816053,41 грн., в т.ч. за 2011 рік - 0,00 грн., за 2012 рік - 1816053,41 грн., при цьому позивачем дані кошти не задекларовано, чим порушено підпункт "а" пункту 176.1 ст.176 Податкового кодексу України. За результатами перевірки фізичної особи [PERSON] визначено податок на доходи фізичних осіб, належний до сплати за період з 01.01.2011 року по 31.12.2012 року в сумі 305638,80 грн. Відповідач вважає, що твердження позивача щодо неправомірності дій по складенню акту про донарахування податку на доходи фізичних осіб від 06.02.2014 року є безпідставними та такими, що не відповідають дійсності. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив їх задовольнити посилаючись на обґрунтування викладені в позовній заяві. Крім цього в судовому засіданні представник позивача вказав, що у відповідача не було правових підстав включати до акту перевірки відомості з матеріалів кримінального провадження. Представник відповідача позов не визнав, посилаючись на обставини викладені в запереченні. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази надані сторонами, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю, виходячи з наступного. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. 10.01.2014 року ст. слідчим СУ УМВС України в Чернівецькій області в зв'язку з досудовим розслідуванням (ЄРДР №12013270050000488) винесено постанову про призначення документальної позапланової перевірки. Відповідно до резолютивної частини цієї постанови, було призначено позапланову документальну перевірку фінансової діяльності фізичної особи [PERSON] за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року, проведення якої доручено співробітникам органів Міндоходів у Чернівецькій області (а.с. 25). З 23.01.2014 року по 30.01.2014 року відповідачем на підставі наказу Кіцманської ОДПІ №16 від 20.01.2013 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, повідомлення №001 від 20.01.2014 року, та на виконання постанови старшого слідчого СУ УМВС України в Чернівецькій області проведено позапланову невиїзну документальну перевірку своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб фізичною особою [PERSON] за період з 01.01.2011 року по 31.12.2012 року, за результатами якої 06 лютого 2014 року складено акт №000080/27/7/1700/[NUMBER]. Перевіркою встановлено порушення вимог податкового законодавства, а саме пп. "а", пп. "в" п.176.1 ст.176 Податкового кодексу України - не ведення обліку доходів та витрат в обсягах необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу за період з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року; п.179.7 ст.179 Податкового кодексу України - невизначення та несплата податкових зобов'язань у встановлені строки (а.с. 10-14). До вказаних правовідносин суд застосовує такі положення закону та робить висновки по суті спору. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Пунктом 1.1 ст.1 Податкового кодексу України встановлено, що Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Підпунктом 75.1.2. пункту 75.1 статті 75 ПК України визначено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Відповідно до підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності обставин, зокрема, якщо отримано судове рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанову органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону. Відповідно до пунктів 79.1 та 79.2 статті 79 Податкового кодексу України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником органу державної податкової служби рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом. Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби виключно на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Виконання умов цієї статті надає посадовим особам органу державної податкової служби право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки. В ході судового розгляду справи сторонами не заперечувались обставини правомірності призначення перевірки на підставі Наказу на проведення позапланової невиїзної документальної перевірки №16 від 20.01.2014 року. Доводи представника позивача в судовому засіданні фактично зводились до того, що відповідачем під час перевірки було використано дані (документи) кримінального провадження, що також і підтверджується інформацією, яка викладена в акті податкового органу. Відповідно до абзацу 1 та 2 пункту 3 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України від 22 грудня 2010 року № 984 (далі по тексту Порядок № 984) результати документальних перевірок оформлюються у формі акта або довідки. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт, а у разі відсутності порушень - довідка. Акт - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. Тобто акт перевірки за своєю правовою природою є службовим документом та який містить висновки податкового органу щодо результатів перевірки. Акт перевірки, складений органом державної податкової служби, не є нормативно-правовим актом або правовим актом індивідуальної дії, не є рішенням суб'єкта владних повноважень, оскільки не встановлює, не змінює та не припиняє жодних прав та обов'язків. Слід звернути увагу також на те, що розділом II Порядку № 984 визначено вимоги до змісту акта (довідки) документальної перевірки, зокрема, встановлено, що акт (довідка) документальної перевірки складається з чотирьох частин: вступної, загальних положень, описової частини та висновку. Як вбачається з акту від 06 лютого 2014 року № 000080/27/7/1700/[NUMBER] - порушень форми та змісту його податковим органом допущено не було, а інформація яка в ньому використана не суперечить вимогам підпункту 75.1.2. пункту 75.1 статті 75 ПК України. З аналізу норм податкового законодавства слідує, що податковий орган не обмежений законодавчо використовувати під час перевірки відомості і документи, які містяться в матеріалах кримінального провадження. Досліджуючи акт перевірки в системному зв'язку з діями і інформацією, яка викладена в ньому, суд приходить до висновку, що відповідачем не порушено жодної норми податкового законодавства при складанні акту і використанні інформації, яка стосується адміністрування податків, а тому в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю. Згідно п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Під час вирішення справи позивач не довів обґрунтованості своїх вимог, а тому позов не підлягає задоволенню. У процесі розгляду справи не виявлено інших фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин. Відповідно до ч.2 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied