Рішення адміністративного суду від 2014-02-12 00:00:00+02

ТОВ "Агроальянс" звернулося до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до ДПІ у м. Хмельницькому Головного управління Міндоходів про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення. Позовні вимоги мотивовано тим, що податковим органом була проведена перевірка товариства, за наслідками якої складений акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки від 23 серпня 2013 року № 3448/22-07/31617675. На підставі акту перевірки від 23 серпня 2013 року ДПІ у м. Хмельницькому прийнято податкове повідомлення-рішення від 16 вересня 2013 року № 0000662203. Вважаючи висновки податкового органу безпідставними, а рішення - неправомірним, просили визнати податкове повідомлення-рішення протиправним та скасувати. Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.11.2013 року позов задоволено. Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.11.2013 року, та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись при цьому на неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи та порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору. В судовому засіданні представник відповідача (апелянта) апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі за обставин, викладених у ній, просив постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 05.12.2013 року скасувати, дав пояснення, аналогічні доводам, викладеним в апеляційній скарзі. Представники позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу не визнали у повному обсязі, проти її задоволення заперечили, вважаючи рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим і таким, що відповідає фактичним обставинам справи. Крім того, дали пояснення по суті апеляційної скарги, аналогічні викладеним в письмових запереченнях, що приєднані до матеріалів справи. Просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно скасувати, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Частиною 3 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. При цьому в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України). Частиною 1 ст. 195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ДПІ у м.Хмельницькому було проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань підтвердження господарських відносин з ТОВ «Престиж Строй 2012», за результатами якої складено акт "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Агроальянс» (код ЄДРПОУ 31617675) з питань документального підтвердження господарських відносин із ТОВ «Престиж Строй 2012» (код ЄДРПОУ 38182778), їх реальності та повноти відображення в обліку за серпень 2012 року. В ході перевірки виявлено порушення пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.2 статті 200, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України. Внаслідок такого порушення позивачем занижено податок на додану вартість який підлягає сплаті в бюджет на суму 29860 грн., в тому числі за серпень 2012 року на суму 29860 грн. На підставі акту перевірки відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення № 0000662203/2121 від 16 вересня 2013 року, яким збільшив позивачу суму грошового зобов'язання за платежем з податку на додану вартість в сумі 44790 грн., в тому числі за основним платежем в сумі 29860 грн., та застосував штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 14930 грн., Висновки податкового органу мотивовані тим, що під час здійснення перевірки взаємовідносин позивача із ТОВ «Престиж Строй 2012» (код ЄДРПОУ 38182778) проведено аналіз акту № 2125/7/22-223 від 22.03.2013 року "Про результати позапланової невиїзної документальної перевірки ТОВ «Престиж Строй 2012» (код ЄДРПОУ 38182778) по фінансово-господарських відносинах з контрагентами постачальникам та контрагентами покупцями за період з 01.05.2012 по 31.12.2012 року. Даний акт складено ДПІ у Києво-Святошинському районі Київської області В ході опрацювання даних податковим органом встановлено відсутність ТОВ «Престиж Строй 2012» (код ЄДРПОУ 38182778) за податковою адресою. Також перевіркою ТОВ «Престиж Строй 2012» (код ЄДРПОУ 38182778) встановлено, що підприємство здійснювало діяльність спрямовану на здійснення операцій, пов'язаних з наданням податкової вигоди третім особам. Крім того договір поставки № 1/12 від 01 грудня 2011 року, укладений між позивачем та ПП "Галтехцукор", на думку податкового органу, складений з порушеннями ГК України та ЦК України. Відповідно до реєстру отриманих податкових накладних, позивач у серпні 2012 року включив до складу податкового кредиту податок на додану вартість в сумі 29860 грн. В ході проведення перевірки ТОВ «Агроальянс» та за наслідками аналізу «Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів" встановлено розбіжності за серпень 2012 року між даними ТОВ «Агроальянс» та даними ТОВ «Престиж Строй 2012», а саме перевищення суми податкового кредиту над сумою податкового зобов'язання на загальну суму ПДВ 29859,96 грн. Перевіркою встановлено, що операції по взаємовідносинах ТОВ «Агроальянс» із ТОВ «Престиж Строй 2012» за серпень 2012 року не мали реального товарного характеру. Фактично перевіркою встановлено документування операцій по регістрах бухгалтерського обліку лише бухгалтерськими проводками. Судом першої інстанції встановлено, що між позивачем та ТОВ «Престиж Строй 2012» укладений договір генпідряду № 18 від 14 травня 2012 року. На підставі вказаного договору ТОВ «Агроальянс» (замовник) придбав у ТОВ «Престиж Строй 2012» (генпідрядник) послуги по виконанню будівельних робіт торгового комплексу з інфраструктурою по проїзду Геологів, 7/1 в м. Хмельницького, та у серпні 2012 року оплатив вартість наданих послуг платіжним дорученням, копія якого додана до матеріалів справи. Від ТОВ «Престиж Строй 2012» позивач отримав чотири податкових накладних на загальну суму 179159,77 грн., в тому числі податок на додану вартість в сумі 29859,96 грн. Згідно підпункту б) пункту 185.1 статті 185, пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу. База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів. Відповідно до статті 194 Податкового кодексу України операції, зазначені у статті 185 цього Кодексу, крім операцій, що не є об'єктом оподаткування, звільнених від оподаткування, та операцій, до яких застосовується нульова ставка, оподатковуються за ставкою, зазначеною в підпункті "а" пункту 193.1 статті 193 цього Кодексу, яка є основною. Відповідно до п.138.2 ст.138 Податкового Кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. Підпункт 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України передбачено, що не включаються до складу витрат, ті, що не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку. Пункт 198.6 ст.198 Податкового кодексу України передбачає, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. Підпунктами 201.1, 201.4, 201.6, 201.7, 201.8, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України встановлено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один із визначених способів. Податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця. Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу. Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Пунктом 187.1 статті 187 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду. Колегія суддів зауважує, що згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Вищий адміністративний суд в Інформаційному листі від 20.07.2010 р. N 1112/11/13-10 "Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби" звертає увагу на необхідність індивідуалізації кваліфікації дій платників податку з формування податкового кредиту та сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість з огляду на добросовісність такого платника. Предметом доказування у відповідній категорії спорів є реальність господарських операцій, що є підставою для виникнення права на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування; добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають право на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування. Відповідно до пункту 2 статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року № 996-XIV, податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку, що ведеться підприємством. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які згідно з вищезазначеним Законом є документами, що містять відомості про господарські операції та підтверджують їх здійснення. Позивачем, як доказ здійснення господарських операцій, були надані суду копії документів, які не відповідають вимогами первинності в розумінні статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", і не являються підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Апеляційний суд бере до уваги доводи апеляційної скарги в частині того, що під час проведення перевірки та в ході судового розгляду позивачем не надано доказів руху активів у процесі здійснення господарських операцій, та не спростовані твердження контролюючого органу щодо відсутності можливостей у TOB «Престиж Строй 2012» для вчинення господарських операцій, за якими виписані податкові накладні. Крім того, позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували фактичне виконання робіт, які зазначені в актах виконаних робіт, а саме, - докази того, що TOB «Престиж Строй 2012" мало найманих працівників, технічний персонал, який працював у позивача, основні фонди, виробничі активи, складські приміщення, засоби для транспортування та інше майно, яке економічно необхідне для здійснення господарських операцій. Надані позивачем документи, за відсутності доказів, які б підтверджували фактичне виконання робіт, на підставі яких сформовані витрати та податковий кредит, за умови недодержання встановленої чинним на момент виникнення спірних правовідносин законодавством форми для обліку, самі по собі не можуть беззаперечно підтверджувати право платника на їх формування. Податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування ПДВ має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, що стала підставою для формування податкового обліку платника податку. Колегія суддів також звертає увагу на те, що рішенням суду, що набрало законної сили у справі №815/5212/13-а було надано оцінку діяльності ТОВ "Престиж Строй 2012" у тому ж періоді - серпні 2012 року (а.с. 174). Так, ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.10.2013 року встановлено, що ТОВ "Престиж Строй 2012" не могло фактично здійснювати господарські операції через відсутність майна та інших матеріальних ресурсів, економічно необхідних для здійснення господарських операцій. Доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню. Оцінюючи наявні в справі докази в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість доводів позивача. Разом з тим, відповідач як суб'єкт владних повноважень в ході судового розгляду довів обґрунтованість своїх висновків і правомірність прийнятих на їх підставі рішень. Відповідно до статті 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення судом норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи. Враховуючи порушення судом першої інстанції норм права та невідповідність висновків суду обставинам справи, колегія суддів вбачає підстави для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Результат розгляду: denied