Рішення адміністративного суду від 2014-01-22 00:00:00+02

[PERSON] звернулась в суд з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Ковельської райдержадміністрації про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що 18 грудня 2013 року вона звернулася до Управління соціального захисту населення Ковельської райдержадміністрації із заявою про призначення державної соціальної допомоги при народженні дитини, допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та допомоги на дітей одиноким матерям. У вказаній заяві позивач відмовилась надавати згоду на збір та обробку її персональних даних. Листом № 2926/1.16/2-13 від 26.12.2013 року відповідач відмовив їй у призначенні вказаних допомог, посилаючись на те, що позивач відмовилася надати згоду на обробку її персональних даних при призначенні таких допомог. Вважає відмову Управління соціального захисту населення Ковельської райдержадміністрації незаконною, оскільки вона суперечить нормам ч. 6 ст. 6 Закону України «Про захист персональних даних», відповідно до якої не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. У зв'язку з наведеним позивач прохає зобов'язати Управління соціального захисту населення Ковельської райдержадміністрації призначити їй допомогу при народженні дитини, допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та допомогу на дітей одиноким матерям, відповідно до поданої нею заяви без згоди на обробку персональних даних та допустити рішення до негайного виконання. В судовому засіданні представники позивача позов підтримали повністю з підстав, викладених у заяві, прохають позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] суду пояснив, що позивач подала до Управління соціального захисту населення Ковельської райдержадміністрації всі необхідні документи для призначення державної соціальної допомоги, а заяву про надання згоди на збір та обробку її персональних даних позивач підписувати відмовилась, оскільки відповідач наділений правом здійснювати перевірку наданих позивачем відомостей ї без її згоди, а надавати згоду на обробку персональних даних від імені членів її сім'ї вона не вправі. Зазначив, що відмова відповідача у призначенні допомоги є незаконною, оскільки вона суперечить нормам ч. 5, ч.6 ст. 6 Закону України «Про захист персональних даних», відповідно до яких обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб'єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, суду пояснила, що Наказом Міністерства соціальної політики від 22.02.2012 року № 96 затверджено форму заяви про призначення усіх видів соціальних допомог, якою передбачено надання заявником згоди на обробку персональних даних відповідно до Закону України «Про захист персональних даних». Обробка даних про фізичну особу без її згоди не допускається. Вважають відмову в призначенні соціальних допомог позивачу правомірною, а тому прохає в задоволенні позову відмовити з мотивів його безпідставності. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення частково. Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за цим Законом має особа (один з батьків дитини, усиновлювач, опікун, баба, дід або інший родич), яка фактично здійснює догляд за дитиною. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень. Пунктом 20 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751, визначено перелік документів, необхідних для одержання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, серед яких зокрема: 1) заява матері (батька, усиновлювача, опікуна, дідуся, бабусі або іншого родича, який фактично здійснює догляд за дитиною), що складається за формою, затвердженою Мінсоцполітики; 2) копія або витяг з наказу (розпорядження) роботодавця про надання відпустки; 3) копія свідоцтва про народження дитини; 5) копія трудової книжки матері (батька, усиновлювача, опікуна, дідуся, бабусі або іншого родича), яка (який) здійснює догляд за дитиною; 6) довідка з місця навчання - для осіб, які навчаються; 7) довідка про те, що виплата допомоги по безробіттю або матеріальної допомоги по безробіттю не проводиться, - для непрацюючих осіб, які перебувають на обліку в центрі зайнятості. Крім того, абз. 3 п. 22 даного Порядку визначено перелік документів, що подаються для призначення допомоги у розмірі, що перевищує мінімальний. Зокрема це довідка про склад сім'ї та декларація про доходи та майновий стан (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім'ї). Цим же Порядком (абз. 6 п. 20) забороняється органам праці та соціального захисту населення вимагати для одержання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку інші документи, крім зазначених у цих пунктах. Позивач 18.12.2013 року звернулася до Управління соціального захисту населення Ковельської райдержадміністрації з заявою про призначення державної соціальної допомоги при народженні дитини, допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та допомоги на дітей одиноким матерям. У вказаній заяві вона відмовилася надавати згоду на збір та обробку її персональних даних. Листом Листом № 2926/1.16/2-13 від 26.12.2013 року Управління соціального захисту населення Ковельської райдержадміністрації позивачу [PERSON] відмовлено у призначенні вказаних допомог, посилаючись на те, що остання відмовилась надати згоду на обробку її персональних даних при призначенні таких допомог. Як ствердили в судовому засіданні представники позивача, що і не заперечено представником відповідача, позивач звернувшись до відповідача із заявою про призначення державної соціальної допомоги при народженні дитини, допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та допомоги на дітей одиноким матерям подала до Управління соціального захисту населення Ковельської райдержадміністрації всі необхідні документи для призначення таких допомог, що відповідає вимогам Порядку, яким передбачено, що соціальна допомога призначається з місяця звернення, якщо протягом місяця подано всі необхідні документи. Разом з тим, відмовляючи позивачу в призначенні різних видів допомог, відповідач безпідставно вимагав у [PERSON] дозволу на обробку їх персональних даних, оскільки обов'язкове надання такої згоди не передбачено ні Законом, ні Порядком призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних» особисті немайнові права на персональні дані, які має кожна фізична особа, є невід'ємними і непорушними. Статтею 32 Конституції України встановлено, що не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про захист персональних даних», підставами виникнення права на використання персональних даних, окрім згоди фізичної особи на обробку її персональних даних, є дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю бази персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень. Також, обробка персональних даних повинна здійснюватися для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб'єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством, як передбачено ч.5 ст. 6 Закону України « Про захист персональних даних». Не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини, як слідує з ч.6 ст. 6 Закону України « Про захист персональних даних». Аналіз наведених положень Закону вказує на те, що отримання від суб'єктів персональних даних письмової згоди на обробку їх персональних даних у сфері призначення допомоги не є обов'язковим, оскільки дозвіл на обробку їх персональних даних наданий законом виключно для здійснення його повноважень у сфері їх призначення. Будь-які дії володільця бази персональних даних, що виходять за межі дозволу, наданого йому відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень, повинні здійснюватись за згодою суб'єкта персональних даних. Володілець бази персональних даних, який здійснює їх обробку, на підставі проведеного аналізу законодавства, відповідно до якого здійснюються його повноваження щодо обробки персональних даних в сфері призначення допомог, самостійно визначає підстави виникнення права на використання персональних даних фізичних осіб, які звертаються за їх призначенням. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач безпідставно відмовив позивачу в нарахуванні державної соціальної допомоги у зв'язку з ненаданням позивачем згоди на обробку її персональних даних та персональних даних членів її сім'ї. Поряд з цим, позивачка немає повноважень надавати згоду на збір інформації та обробку персональних даних відповідно до Закону України «Про захист персональних даних» щодо повнолітніх членів своєї сім'ї. Таким чином, дії відповідача щодо відмови в призначенні державної соціальної допомоги при народженні дитини, допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та допомоги на дітей одиноким матерям з посиланням на відсутність згоди останньої на обробку її та членів її сім'ї персональних даних не відповідають нормам чинного законодавства. Вимога позивачки про зобов'язання відповідача нарахувати і виплатити вказані допомоги задоволенню не підлягає, оскільки виплата соціальних допомог проводиться після їх нарахування (призначення) чи здійснення перерахунку. Відповідач вказане питання по суті не вирішував, повноваження щодо призначення державної допомоги та інших соціальних виплат належать лише органам соціального захисту населення, і суд при здійсненні правосуддя не може перебирати на себе функції державного органу. Крім того, не підлягає до задоволення і вимога позивача про звернення постанови до негайного виконання, оскільки ст. 256 КАС України не відносить дану адміністративну справу до числа тих, рішення по яких виконуються негайно.

Результат розгляду: partial