Рішення адміністративного суду від 2014-01-30 00:00:00+02

Дочірнє підприємство «Партнер» (далі - ДП «Партнер») звернулося до суду з адміністративним позовом до Кузнецовської об'єднаної державної податкової інспекції (далі - Кузнецовська ОДПІ), в якому просило визнати нечинними рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 09 червня 2009 року № 0000472343 та від 09 червня 2009 року № 0000482343 з врахуванням змін, внесених рішеннями від 31 липня 2009 року № 3186/23-145 та № 3185/23-145, від 10 вересня 2009 року № 4065/23-145 та № 4066/23-145. Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2010 року в задоволенні даного позову відмовлено. ДП «Партнер» оскаржило зазначену постанову суду в апеляційному порядку, посилаючись на те, що вона прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на те, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги той факт, що в приміщеннях магазинів с. Довговоля та с. Острівці Володимирецького району, де було проведено перевірку, підприємницьку діяльність також здійснює фізична особа-підприємець [PERSON], виручку якої було включено до його виручки, що і послужило підставою для застосування до нього фінансових санкцій за невідповідність суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня. Крім цього, висновок відповідача про здійснення розрахункової операції при продажі цукерок, серветок та чіпсів «Люкс» без застосування розрахункової книжки є протиправним, оскільки реалізацію зазначених товарів здійснює лише фізична особа-підприємець [PERSON] Також апелянт вказує на неправомірність висновку про реалізацію товарно-матеріальних цінностей на суму 513.40 грн., які не обліковані у встановленому чинним законодавством порядку, так як суцільна інвентаризація в магазині не була проведена та не було встановлено чи проводилось внутрішнє переміщення товарів. Особи, які беруть участь в справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому на підставі пункту 2 частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі акта перевірки від 29 травня 2009 року № 001031, складеного за результатами перевірки магазину ДП «Партнер» в с. Довговоля з питань дотримання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій, Кузнецовською ОДПІ було прийнято рішення від 09 червня 2009 року № 0000472343 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 1863.30 грн. Підставою для застосування штрафних (фінансових) санкцій слугував висновок податкового органу про порушення позивачем вимог пунктів 1, 2, 12, 13 статті 3, статті 6 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме реалізація товарів, які не обліковані у встановленому чинним законодавством порядку на суму 515.40 грн., проведення розрахункової операції з реалізації цукерок та серветок на суму 6.50 грн. без застосування розрахункової книжки, розрахункова квитанція виписана не була та на руки не видана, невідповідність готівкових коштів на місці проведення розрахунків, сумі коштів, яка зазначена в загальній сумі за розрахунковими квитанціями в розмірі 160.00 грн. На підставі акта перевірки від 01 червня 2009 року № 001033, складеного за результатами перевірки магазину ДП «Партнер» в с. Острівці з питань дотримання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій, Кузнецовською ОДПІ було прийнято рішення від 09 червня 2009 року № 0000482343 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 967.50 грн. Підставою для застосування штрафних (фінансових) санкцій слугував висновок податкового органу про порушення позивачем вимог пунктів 1, 2, 5, 13 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме встановлено факт реалізації товарів (чіпсів «Люкс» по ціні 8.50 грн.) без застосування розрахункової книжки, розрахункова квитанція не виписана та не видана покупцю, не забезпечено відповідності сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі грошових коштів, зазначеній в загальній сумі за розрахунковими квитанціями на суму 108.50 грн., а також порушено порядок ведення книги обліку розрахункових операцій на загальну суму розрахунків 11.05 грн. За наслідками адміністративного оскарження рішеннями Кузнецовської ОДПІ від 31 липня 2009 року № 2186/23-145 та від 10 вересня 2009 року № 4065/23-145 внесено зміни в рішення від 09 червня 2009 року № 0000472343 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в частині встановлених порушень - пунктів 5, 12, 13 статті 13 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в сумі 2170.80 грн. За наслідками адміністративного оскарження рішеннями Кузнецовської ОДПІ від 31 липня 2009 року № 3185/23-145 та від 10 вересня 2009 року № 4066/23-145 внесено зміни в рішення від 09 червня 2009 року № 0000482343 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в частині встановлених порушень - пунктів 5, 13 статті 13 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в сумі 925.00 грн. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 09 червня 2009 року № 0000472343 та № 0000482343 прийнято Кузнецовською ОДПІ правомірно, в межах наданих повноважень та у спосіб, встановлений законом. Спеціальним законом, який визначає правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг є Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Відповідно до пунктів 5, 12, 13 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані: у разі незастосування реєстраторів розрахункових операцій у випадках, визначених цим Законом, проводити розрахунки з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки з додержанням встановленого порядку їх ведення, крім випадків, коли ведеться облік через електронні системи прийняття ставок, що контролюються у режимі реального часу Державним казначейством України; вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг); забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня. Відповідно до статті 17 вказаного Закону за порушення вимог цього Закону до суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів державної податкової служби України застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у п'ятикратному розмірі вартості проданих товарів (наданих послуг), на які виявлено невідповідність - у разі проведення розрахункових операцій на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг), у разі непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій, у разі нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки; двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі невикористання при здійсненні розрахункових операцій у випадках, визначених цим Законом, розрахункової книжки чи книги обліку розрахункових операцій, або використання незареєстрованої належним чином розрахункової книжки чи порушення встановленого порядку її використання, або використання незареєстрованих чи непрошнурованих книг обліку розрахункових операцій, або незберігання книг обліку розрахункових операцій чи розрахункових книжок протягом встановленого терміну. Проведеною перевіркою було встановлено здійснення позивачем розрахункових операцій в магазинах с. Довговоля та с. Острівці на суми 6.50 грн. та 8.50 грн. відповідно без використання книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки. Посилання позивача на те, що реалізований товар належить фізичній особі-підприємцю [PERSON] не підтверджене жодними належними та допустимими доказами, а відповідно не спростовує висновків суду першої інстанції про правомірність застосування відповідачем штрафних (фінансових) санкцій за вказані порушення. Щодо незабезпечення відповідності сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня, що становила в магазині в с. Довговоля 160.00 грн. та в магазині в с. Острівці 108.50 грн., то слід зазначити наступне. Статтею 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» визначено, що місце проведення розрахунків - місце, де здійснюються розрахунки із покупцем за продані товари (надані послуги) та зберігаються отримані за реалізовані товари (надані послуги) готівкові кошти, а також місце отримання покупцем попередньо оплачених товарів (послуг) із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо. Статтею 22 цього ж Закону передбачено, що у разі невідповідності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня, до суб'єктів підприємницької діяльності застосовується фінансова санкція у п'ятикратному розмірі суми, на яку виявлено невідповідність. Приписи цієї статті не містять жодного виключення з чітко сформульованого правила, відповідно до якого сума грошових коштів на місці розрахунків незалежно від їх належності будь-якій особі та незалежно від джерела походження повинна співпадати з сумою коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня. Отже, судом першої інстанції зроблено вірний висновок щодо правомірності застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій за порушення вимог пунктів 5, 13 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Однак, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині правомірності стягнення з позивача штрафних (фінансових) санкцій за порушення ним пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» з огляду на наступне. Статтею 6 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» передбачено, що облік товарних запасів фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів. Положення Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» чітко не визначають самого порядку ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, лише вказують на обов'язок суб'єктів підприємницької діяльності на ведення такого обліку. Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік - це процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень. Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця. При цьому самі господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені. Отже, облік товарів включає в себе комплекс операцій, який полягає у відображенні інформації, що міститься у первинних документах, на рахунках бухгалтерського обліку у порядку, визначеному відповідними національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку. Виходячи з положень пунктів 1, 3, 5 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 9 "Запаси", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20 жовтня 1999 року № 246, встановити наявність не облікованого товару можливо або шляхом проведення інвентаризації, або шляхом дослідження первинних документів, рахунків бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Таким чином, порушення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації можна встановити шляхом дослідження інформації, що міститься на рахунках бухгалтерського обліку суб'єкта господарювання. Податковим органом в ході перевірки не досліджувалися рахунки бухгалтерського обліку або інші документи бухгалтерського обліку, на яких міститься інформація про облік товарів, а відтак, висновки про порушення позивачем порядку обліку товарних запасів є безпідставними. Отже, підстав для застосування до позивача штрафних санкцій за порушення приписів пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» не було, а відтак, рішення Кузнецовської об'єднаної державної податкової інспекції про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 09 червня 2009 року № 0000472343 підлягало скасуванню в частині застосованої фінансової санкції в розмірі 1030.80 грн. За наведених обставин суд приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до пункту 4 статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування оскаржуваної постанови та ухвалення нового рішення.

Результат розгляду: partial