Рішення адміністративного суду від 2014-01-15 00:00:00+02

Позивачі звернулися до суду із вказаним позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просять скасувати рішення державного реєстратора від 10.05.2012 року (номер запису: 253 в книзі 763пр-90, реєстраційний номер Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 10151492) про державну реєстрацію права власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS]; зобов'язати державного реєстратора внести записи та відмітки до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо скасування державної реєстрації прав [PERSON] на квартиру [ADDRESS] та поновлення прав власності позивачів на це нерухоме майно, видавши їм витяг з реєстру. В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що на підставі договору купівлі-продажу вони придбали квартиру [ADDRESS], право власності на яку було зареєстровано у встановленому порядку. Поряд із цим, заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29.06.2011 року за [PERSON] визнано право власності на цю ж квартиру в порядку спадкування за законом, на підставі чого 10.05.2012 року державним реєстратором КП «ОМБТІ та РОН» прийнято рішення про державну реєстрацію права власності [PERSON] на спірне майно. В подальшому ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.05.2013 року заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29.06.2011 року скасовано. Таким чином, рішення державного реєстратора від 10.05.2012 року про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за [PERSON] підлягає скасуванню, оскільки покладене в його основу судове рішення скасовано, а саме рішення порушує інтереси позивачів щодо права власності на нерухоме майно. Також, на думку позивачів, відповідач-1 зобов'язаний зробити відмітку про скасування державної реєстрації права власності [PERSON] та поновити записи про право власності позивачів на вказану квартиру. В судовому засіданні позивачі позовні вимоги із викладених вище підстав підтримали у повному обсязі та просили задовольнити позов. Представники відповідачів до суду не з'явилися, про час та місце судового розгляду справи, повідомлені належним чином. Третя особа до суду не з'явилася, про час та місце судового розгляду справи, в силу ч.11 ст.35 КАС України, повідомлена належним чином. Вислухавши пояснення позивачів та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість адміністративного позову. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] (померла [INFO] року) та її доньці, [PERSON] яка після розлучення змінила прізвище на дошлюбне - [PERSON], а після реєстрації нового шлюбу в 2000 році змінила прізвище на [PERSON]. На підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2005 року [PERSON] набув права власності на квартиру [ADDRESS], яку за договором купівлі-продажу від 12 квітня 2005 року продав [PERSON], який за договором купівлі-продажу від 20 квітня 2005 року продав вказану квартиру [PERSON], який, у свою чергу, по договору купівлі-продажу від 15 червня 2005 року продав квартиру [PERSON], яка в подальшому продала цю квартиру за договором від 20 листопада 2007 року позивачам - [PERSON] та [PERSON] Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 25 квітня 2005 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2005 року було скасовано у зв'язку з нововиявленими обставинами. За результатами нового розгляду позов [PERSON] було залишено без розгляду. Крім того, судом встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2005 року [PERSON], [INFO], визнано померлою та 16 серпня 2007 року видано свідоцтво про смерть останньої. Згідно з рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 24 травня 2007 року [PERSON] удочерив неповнолітню [PERSON],[INFO], та на підставі вказаного рішення було видано свідоцтво про народження [PERSON], [INFO], в якому батьком було зазначено [PERSON], а матір'ю - [PERSON] Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 16731680 від 20.11.2007 року реєстратором КП «ОМБТІ та РОН» прийнято рішення про реєстрацію права власності на спірну квартиру за [PERSON] (1/2 частка) та [PERSON] (1/2 частка). Також судом встановлено, що заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29 червня 2011 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17 січня 2013 року, позов прокурора Київського району м. Одеси в інтересах [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа - [PERSON], про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності задоволено: витребувано квартиру [ADDRESS] з чужого незаконного володіння [PERSON], [PERSON]; визнано за [PERSON] право власності на вказану квартиру в порядку спадкування за законом після смерті матері, [PERSON] На підставі вказаного судового рішення 10 травня 2012 року державним реєстратором КП «ОМБТІ та РОН» (яким до 01.01.2013 року здійснювалась державна реєстрація прав власності на нерухоме майно) прийнято рішення про державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] (номер запису: 253 в книзі 763пр-90, реєстраційний номер Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 10151492). Ухвалюючи рішення та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що спірна квартира незаконно вибула із власності [PERSON] та не перейшла у власність в порядку спадкування до [PERSON] Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 травня 2013 року заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 червня 2011 року та ухвала апеляційного суду Одеської області від 17 січня 2013 року скасовані, а справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції. Так, суд касаційної інстанції не погодився із висновками судів першої та апеляційної інстанції, якими не було встановлено, чи входила спірна квартира до складу спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON], з урахуванням того, що [PERSON] було визнано померлою рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2005 року та саме з цього часу відкрилася спадщина, а право власності на вказану квартиру за [PERSON] було визнано рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2005 року та відповідно до договорів купівлі-продажу від 12 квітня 2005 року, від 20 квітня 2005 року, від 15 червня 2005 року, ні один з яких в установленому порядку розірвано не було, таку квартиру було неодноразово продано, тобто спірна квартира вибула з володіння [PERSON] задовго до визнання її померлою. Вказане судове рішення, в силу ст.349 ЦПК України, набрало законної сили. Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Передбачене вищевказаною нормою звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні встановлює обов'язок суду враховувати такі обставини при вирішенні даної справи. Таким чином, на момент розгляду справи, судове рішення, яке покладене в основу рішення про державну реєстрацію права власності [PERSON] на спірну квартиру, скасовано. При цьому, спірне рішення державного реєстратора КП «ОМБТІ та РОН» порушує права позивачів - [PERSON] та [PERSON], оскільки останні фактично позбавлені права зареєструвати права власності на нерухоме майно, яке придбано ними у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.1 ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов'язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини. Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури. Проаналізувавши обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що оскільки рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 червня 2011 року, яке було підставою для прийняття рішення про державну реєстрацію права власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS], скасоване судом касаційної інстанції як незаконне, вказане рішення суб'єкту владних повноважень не може вважатись законним з огляду на положення ч.2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України, в зв'язку із чим в цій частині позовні вимоги є законними та підлягають задоволенню на підставі положень ч.2 ст.162 КАС України. Разом з тим, відповідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; державний реєстр речових прав на нерухоме - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав. Державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані права і обтяження, суб'єктів прав, об'єкти нерухомого майна, документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; порядок ведення Державного реєстру прав визначає Кабінет Міністрів України, згідно зі ст.ст. 10, 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст.ст. 15, 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам, яка проводиться на підставі заяви власника, іншого право набувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи, разом із якою подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку. Ведення Державного реєстру прав передбачає, зокрема, внесення записів про внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, скасування записів Державного реєстру прав, згідно з пп.5 п.4 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року № 1141. Внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, скасування записів Державного реєстру прав проводиться державним реєстратором за заявою, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мінюст; порядок прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав установлює Міністерство юстиції України, згідно з п.п. 33 та 44 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року № 1141. Для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав заявник подає органу державної реєстрації прав, державним реєстратором якого було проведено державну реєстрацію прав, або нотаріусу, яким проведено державну реєстрацію прав, заяву та документи, визначені цим Порядком, згідно з п.2.1 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Мінюсту від 12.12.2011 року № 3502/5. В разі якщо органом державної реєстрації прав або нотаріусом, до якого звернувся заявник, не проводилась державна реєстрація прав на відповідний об'єкт нерухомого майна, державний реєстратор приймає рішення щодо відмови, зокрема, у внесенні записів про скасування державної реєстрації прав, відповідно до п.2.14, 2.14.2 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Мінюсту від 12.12.2011 року №3502/5. Майно вказане у адміністративному позові [PERSON] та [PERSON] зареєстроване до 01.01.2013 року та не реєструвалося в Державному реєстрі речових прав, тобто записи про реєстрацію речових прав на вказане майно в зазначеному реєстрі відсутні, у зв'язку з чим суд не вбачає за можливе внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, скасування записів Державного реєстру прав. За таких обставин, суд не може покласти на Реєстраційну службу Одеського міського управління юстиції Одеської області обов'язок щодо внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав, в зв'язку із чим, на підставі положень ч.1 ст.162 КАС України, суд повинен відмовити у задоволенні вказаної позовної вимоги. На підставі положень ч.2,3 ст.162 КАС України суд вважає за необхідне винести постанову, яка б гарантувала дотримання та захист прав, свобод, інтересів особи, яка звернулась за судовим захистом.

Результат розгляду: partial