Рішення адміністративного суду від 2014-02-07 00:00:00+02

[PERSON] звернувся в Любешівський районний суд з позовом до Державної фінансової інспекції у Волинській області про поновлення строку на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення та скасування постанови № 000995 від 17 грудня 2013 року по справі про адміністративне правопорушення із закриттям провадження у справі. В позовній заяві вказує, що постановою Державної фінансової інспекції у Волинській області від 17 грудня 2013 року № 000995 позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності по ч.1 ст.164-2 КУпАП за те, що інвентаризаційною комісією в складі голови комісії в.о. директора [PERSON], членів комісії: в.о. головного лісничого [PERSON], інженера ОЗЛ [PERSON], начальника нижнього складу [PERSON], бухгалтера по ліспопродукції [PERSON], бухгалтера нижнього складу [PERSON] неякісно задокументовано результати попередньої інвентаризації матеріальних цінностей в частині внесень до інвентаризаційного опису фактичних залишків необоротних активів станом на 01.02.2013 року. Зокрема, заниження вартості основних засобів на суму 1500, 00 грн. (не поставлено на облік металеві ємкості, які на момент інвентаризації були списані , але знаходились на території виробничої бази ДП „Любешівське ЛМГ"). На основі цього заступником начальника інспекції Гальчуком В.І. на позивача було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 204 грн. Позивач вважає дану постанову незаконною і такою, що підлягає скасуванню, оскільки для проведення контрольної інвентаризації залишків лісопродукції, готової продукції, основних засобів та ПММ станом на 01 лютого 2013 року наказом ДП „Любешівське ЛМГ" № 27 від 06.02.2013 створено вищенаведену комісію і відповідно до наказу матеріали інвентаризації представити в бухгалтерію підприємства до 15.02.2013 року. Тобто для проведення інвентаризації були вказані конкретні терміни і в подальшому комісія не мала повноважень проведення контрольних та періодичних інвентаризацій. Щодо подачі недостовірної інформації 01.07.2013р. та 01.10.2013р., як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення , позивач не має ніякого відношення і про те, що в зазначені терміни передавалась вказана інформація йому було невідомо. Також зазначає, що в протоколі не вказано час та дату вчинення адміністративного правопорушення або його виявлення. Тому вважає, що вказане правопорушення було закінчено станом на 15.12.2013 року, а отже, на підставі цього строки накладення адміністративного стягнення минули у відповідності до ст.38 КУпАП. Оскільки був відсутній при розгляді справи, а постанову про накладення на нього адміністративного стягнення отримав поштою 17.01.2014 року, тому просить поновити строк для звернення до суду та скасувати винесену відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення, а провадження по справі закрити у зв"язку із закінченням на момент притягнення до адміністративної відповідальності строків, передбачених ст.38 КУпАП. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги із зазначених підстав підтримав повністю, навівши обставини аналогічні тим, що викладені в описовій частині постанови, просить їх задовольнити. Представник відповідача Ковальчук А.Д. в судовому засіданні згідно поданих заперечень та пояснень позовні вимоги не визнав. При цьому зазначив, що зібраними в ході планової ревізії фінансово-господарської діяльності ДП "Любешівське ЛМГ" матеріалами повністю підтверджується факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164-2 КУпАП, що виразилось у заниженні вартості основних засобів на суму 1500 грн. при проведенні інвентаризації матеріальних цінностей ДП "Любешівське ЛМГ" станом на 01.02. 2013 року комісією, в скаді якої він був, та в подальшому 01.03.2013р., 01.07.2013р. і 01.10.2013р. внесення недостовірних даних до фінансової звітності вказаного підприємства на зазначену суму. Оскільки дане правопорушення було виявлено ревізією 22.11.2013 року, тому вважає, що на момент винесення оскаржуваної постанови не минули строки накладення адміністративного стягнення, визначені ст.38 КУпАП. Також вважає, що несвоєчасне вручення постанови про накладення адміністративного стягнення не є поважною причиною для поновлення строку на її оскарження. Крім того, позивачем не надано суду доказів пропущення строку з поважних причин, оскільки позивач знав про дату, час та місце розгляду справи, однак на засідання не з"явився, залишивши відмітку про розгляд справи за його відсутності, а про результати розгляду взагалі не поцікавився. З цих підстав просив у позовних вимогах [PERSON] відмовити повністю, а оскаржувану постанову Державної фінансової інспекції у Волинській області залишити без змін. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно із положеннями ст.ст. 100, 102 КАС України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі. Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочною розглядати справу. Враховуючи наявність такої заяви і те, що строк було пропущено з незалежних від позивача причин, оскільки про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] дізнався 17 січня 2014 року шляхом отримання оскаржуваної постанови рекомендованим листом, що стверджується відповідним записом в журналі ортимання поштової кореспонденції, та звернувся до суду за захистом своїх інтересів 27 січня 2014 року, тобто у передбачений законом десятиденний термін, строк для оскарження постанови позивачу суд поновляє. Відповідно до диспозиції ч.1 ст.164-2 КУпАП адміністративна відповідальність за цією нормою настає у випадку приховування в обліку валютних та інших доходів, непродуктивних витрат і збитків, відсутність бухгалтерського обліку або ведення його з порушенням установленого порядку, внесення неправдивих даних до фінансової звітності, неподання фінансової звітності, несвоєчасне або неякісне проведення інвентарізацій грошових коштів і матеріальних цінностей, несвоєчасне подання на розгляд, погодження або затвердження річного фінансового плану підприємства державного сектору економіки та звіту про його виконання, перешкоджання працівникам органу державного фінансового контролю у проведенні ревізій та перевірок, невжиття заходів по відшкодуванню з винних осіб збитків від недостач, розтрат, крадіжок і безгосподарності. Судом встановлено, що 17 грудня 2013 року постановою заступника начальника Державної фінансової інспекції у Волинській області Гальчука В.І. № 000995 на [PERSON] було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 204 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164-2 КУпАП. Відповідно до вказаної постанови правопорушення полягає в тому, що ревізією ДП „Любешівське ЛМГ" виявлено неякісне проведення інвентаризації матеріальних цінностей, неналежне оформлення інвентаризації, внесення недостовірних даних до фінансової звітності, заниження вартості запасів лишків. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення Державної фінансової інспекції у Волинській області № 000440 від 11 грудня 2013 року слідує, що ревізією ДП „Любешівське ЛМГ" виявлено неякісне проведення інвентаризації матеріальних цінностей, що призвело до неналежного документального оформлення інвентаризації та внесення недостовірних даних до фінансової звітності станом на 01.03.2013р., 01.07.2013р., 01.10.2013р., зокрема, заниження вартості основних засобів на суму 1500 грн. З аналізу цих двох документів, а також з врахуванням доводів сторін та інших досліджених по справі доказів слід прийти до висновку, що об"єктивна сторона досліджуваного по справі правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164-2 КУпАП, складається із двох окремих дій: неякісне проведення інвентаризації матеріальних цінностей та внесення неправдивих відомостей до фінансової звітності. При цьому дії по неякісному проведенню інвентаризації були вчинені в лютому 2013 року, тобто на момент проведення інвентаризаційною комісією, в складі якої був і позивач [PERSON], інвентаризації матеріальних цінностей ДП "Любешівське ЛМГ", а дії по внесенню неправдивих відомостей до фінансової звітності були вчинені станом на 01.03.2013р., 01.07.2013р. та 01.10.2013р. під час здачі ДП "Любешівське ЛМГ" фінансової звітності. Щодо першого епізоду, то винуватість [PERSON] в неякісному проведенні інвентаризації матеріальних цінностей в лютому 2013 року, внаслідок чого сталося заниження вартості основних засобів ДП "Любешівське ЛМГ" на суму 1500 грн., не оспорюється самим позивачем та повністю доводиться дослідженими по справі доказами. А тому суд вважае даний факт доведеним, що в свою чергу констатує наявність у вказаному діянні [PERSON] складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164-2 КУпАП. В свою чергу дії по внесенню неправдивих відомостей до фінансової звітності були вчинені в іншому часі та при інших обставинах, а саме: 01.03.2013р., 01.07.2013р. та 01.10.2013р., тобо в періоди здачі ДП "Любешівське ЛМГ" фінансової звітності. Статтею 38 цього КУпАП встановлено, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді). У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1988 року № 6 "Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення" постановлено, що при перевірці додержання органом (посадовою особою) встановленого ст. 38 КпАП України двомісячного строку застосування адміністративного стягнення судам слід мати на увазі, що при правопорушеннях, які тривають (самоправне зайняття жилого приміщення - ст. 151 КпАП України, порушення або невиконання встановлених правил пожежної безпеки - ст. 175, невиконання обов'язків по вихованню і навчанню дітей - ст. 184 та ін.), зазначений строк обчислюється з дня виявлення правопорушення. Як слідує з теорії адміністративного права, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов'язків. Згідно наказу в.о. директора ДП "Любешівське ЛМГ" №27 від 06.02.2013 року для проведення на підприємстві інвентаризації залишків лісопродукції, готової продукції, основних засобів та ПММ станом на 01.02.2013 року було створено комісію в скад якої включено позивача [PERSON], як такого, що обіймає посаду інженера ОЗЛ. Цим же наказом визначено, що матеріали інвентаризації представити в бухгалтерію підприємства до 15.02.2013 року, а контроль за його виконання покладено на в.о. директора ДП "Любешівське ЛМГ" [PERSON] З огляду на це слід прийти до висновку, що, з врахуванням поставлених перед комісією завдань та строку на який вона створювалась, визначених згадуваним наказом, а також наявності конкретної особи відповідальної за виконання цього наказу, повноваження позивача [PERSON] тривали до 15.02.2013 року і стосувались лише проведення інвентаризації матеріальних цінностей. А це в свою чергу засвідчує про відсутність такого невід"ємного елементу триваючого правопорушення, як стан безперервності продовження протиправних дій (бездіяльності). Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може грунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. По справі не здобуто беззаперечних доказів вини позивача [PERSON] у внесенні неправдивих відомостей до фінансової звітності ДП "Любешівське ЛМГ" станом на 01.03.2013р., 01.07.2013р. та 01.10.2013р., а отже, щодо цих дій, у нього відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164-2 КУпАП. За таких умов розглядуване правопорушення за ч.1 ст.164-2 КУпАП щодо [PERSON] не може бути визнане судом триваючим, а тому накладення адміністративного стягнення за його вчинення можливо лише в передбачені законом строки з дня його вчинення, а не з дня виявлення. На підставі викладеного, постанова заступника начальника Державної фінансової інспекції у Волинській області Гальчука В.І. від 17 грудня 2013 року № 000995 про накладення на позивача [PERSON] адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 204 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164-2 КУпАП, що виразилось в неякісному проведенні інвентаризації матеріальних цінностей ДП "Любешівське ЛМГ" в лютому 2013 року, підлягає скасуванню у зв"язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених ст.38 КУпАП. Позовні вимоги щодо закриття справи про адміністративне правопорушення не підлягають до задоволення, оскільки відповідно до положень КУпАП та КАС України дане питання не належить до компетенції суду. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати по сплаті судового збору.

Результат розгляду: partial