Рішення адміністративного суду від 2014-01-29 00:00:00+02

13.01.2014 року Державна податкова інспекція у м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області (надалі - позивач) звернулася в суд з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] (надалі - відповідач) про припинення підприємницької діяльності. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач більше року не подавала податкову звітність з будь-якого податкового платежу, а відповідно до частини 2 статті 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", це є підставою для припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, що не пов'язано з її банкрутством. За змістом частини 3 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України про відкриття скороченого провадження суд виносить ухвалу, копія якої разом з копією позовної заяви та доданих до неї документів невідкладно надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідачу. 14.01.2014 року судом винесено ухвалу про відкриття скороченого провадження в даній адміністративній справі, яку разом з копією позовної заяви та доданих до неї документів направлено відповідачу для подання заперечення або заяви про визнання позову. 20.01.2014 року на адресу суду від відповідача повернулося повідомлення про вручення відправлення із відміткою про отримання 18.01.14 року (а.с.12). Однак відповідач не скористався своїм правом на подання заперечення або заяви про визнання позову у десятиденний строк з дня одержання даної ухвали та копії позовної заяви з доданими до неї документами. Згідно із пунктом 2 частини 5 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України справа повинна бути розглянута у порядку скороченого провадження не пізніше трьох днів з дня закінчення строку, передбаченого частиною третьою цієї статті, якщо до суду не було подано заперечення відповідача та за умови, що справа розглядається судом за місцезнаходженням відповідача. Розглянувши та оцінивши матеріали справи в порядку скороченого провадження, відповідно до вимог статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України - без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 06.09.2013 року, державну реєстрацію фізичної особи-підприємця [PERSON] проведено 17.12.2001 року (а.с.5). Податкову звітність, відповідно до Довідки №9389/10/09-1517-1-13/12037 від 28.10.2013 року, відповідач не подає з 05.01.2011 року, що є підставою для припинення підприємницької діяльності (а.с.8). Також, позивач листом №3071/9/11-150/1531 від 30.10.2013 року повідомив, що по податках та платежах, які обліковуються відповідно до вимог Інструкції "Про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку платежів до бюджету, контроль за справами яких здійснюється органами державної податкової служби України", затвердженої наказом ДПА України від 18.07.2005 р. №276, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.08.2005 року за №843/11123, станом на 30.10.2013 року відповідач заборгованості до бюджету не має. Згідно з підпунктом 20.1.12 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право, в тому числі, у випадках, встановлених законом, звертатися до суду щодо припинення юридичної особи та підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця. Відповідно до вимог частини 1 статті 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця проводиться у разі постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця. Відповідно до частини 2 даної статті, підставами для постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця є також неподання протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону. Частиною 3 статті 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" передбачено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця. Статтею 49 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" визначено порядок державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця на підставі судового рішення. Відповідно до вимог частини 1 статті 49 вищеназваного Закону, суд, який постановив рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, у тому числі рішення про визнання фізичної особи - підприємця недієздатною або про обмеження її цивільної дієздатності, в день набрання таким рішенням законної сили направляє його копію державному реєстратору за місцем реєстрації фізичної особи - підприємця для внесення до Єдиного державного реєстру запису про судове рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця. Згідно з приписами частини першої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України негайно також виконуються постанови суду, прийняті в порядку скороченого провадження у адміністративних справах, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 частини першої статті 183-2 цього Кодексу. За наведених підстав та вказаних правових норм, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню. На підставі ст. 124 Конституції України,

Результат розгляду: granted