Рішення адміністративного суду від 2014-01-21 00:00:00+02

05 листопада 2013 року Фізична особа - підприємець [PERSON] (далі - позивач, ФОП [PERSON]) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в Кіровському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області (далі - відповідач, ДПІ в Кіровському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська, Дніпропетровської області ДПС м. Дніпропетровськ №0000781702 від 19.04.2013 року про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 31097,50 грн., в т.ч. 24878 грн. - за основним платежем та 6219,5 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями. В обґрунтування позовних вимог позивач пояснив наступне. В період з 14.03.2013 по 20.03.2013 року Державною податковою інспекцією у Кіровському районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області Державної податкової служби, на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78, ст.79 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, відповідно до наказу від 14.03.2013 №209, виданим ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області ДПС головним державним податковим ревізором-інспектором відділу податкового контролю фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська Крупенею Олегом Володимировичем проведена документальна позапланова невиїзна перевірка Фізичної особи - підприємця [PERSON], щодо підтвердження відомостей з ПДВ, отриманих від особи, яка мала правові відносини з ТОВ «Ліга» (код ЄДРПОУ 24609852) за лютий, березень, квітень, травень, червень 2012 року, та ПП «АТМ» (код ЄДРПОУ 24606641) за липень, серпень, вересень, жовтень 2012 року. За результатами перевірки податковим органом складено Акт № 672/171/[NUMBER] від 27.03.2013 року, згідно висновків якого встановлено порушення: проведені господарські операції між ФОП [PERSON] та ТОВ «Ліга» (код ЄДРПОУ 24609852) та ПП «АТМ» (код ЄДРПОУ 24606641) за лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень 2012 року, відповідно до п.п.1,2 ст.215, п.п.1,5 ст.203 ЦК України є нікчемними та недійсними, так як не спричиняють реального настання правових наслідків, передбачених ст.ст.655,662,658,656 ЦКУ, і в силу ст.216 ЦКУ не створюють юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з їх недійсністю; порушення п.185.1 ст.185, п.198.3 ст.198, п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI, в результаті чого занижено податок на додану вартість на суму 24878грн. Позивач та представник позивача у судове засідання з'явилися, адміністративний позов підтримали та просили суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представники відповідача у судове засідання з'явилися, надали суду письмові заперечення проти адміністративного позову та зазначили наступне. У зв'язку з непідвердженням податкового кредиту з ПДВ та валових витрат у ТОВ «Ліга та ПП «АТМ», відсутні об'єкти оподаткування податком на додану вартість по операціях з продажу товарів (послуг) підприємствам - покупцям. У зв'язку з тим, що документи на продаж отриманого товару для перевірки не надані ФОП [PERSON] виступає вигодонабувачем. Виходячи з вищенаведеного ТОВ «Ліга» та ПП «АТМ», здійснювали діяльність, спрямовану на здійснення операцій, пов'язаних з наданням податкової вигоди третіх осіб. Враховуючи, що відповідно до статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, то відповідно, здійснюється коригування показників податкової декларації, пов'язаної з обчисленням сум податкових зобов'язань з ПДВ за операціями, що проведені на підставі таких нікчемних правочинів, тобто, сума податкового кредиту, віднесена ФОП [PERSON] за лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень 2012 року на загальну суму 24878 грн. відповідних податкових накладних за операціями, що проведені на підставі нікчемного правочину. Представник відповідача вважає, що у позивача відсутній намір створення правових наслідків, в т.ч. щодо сплати належних сум податків та обов'язкових платежів. Тобто, такі угоди носять фіктивний характер, а тому податкове повідомлення - рішення №0000781702 від 19.04.2013 року винесене на законних підставах та не підлягає скасуванню. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, представників позивача та відповідача, розглянувши подані документи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що фізична особа - підприємець [PERSON] зареєстрований у Виконавчому комітеті Дніпропетровської міської Ради 04.03.2009 року, отримав свідоцтво про державну реєстрацію №22240000000063026, взятий на податковий облік 13.03.2009 року ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська за №9273. Свідоцтво платника податку на додану вартість зареєстроване 11.04.2011р. [NUMBER] видане ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська. Реєстраційний номер особистої картки платника ПДВ -[NUMBER]. В період з 14.03.2013 по 20.03.2013 року Державною податковою інспекцією у Кіровському районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області Державної податкової служби, на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78, ст.79 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, відповідно до наказу від 14.03.2013 №209, виданих ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області ДПС головним державним податковим ревізором-інспектором відділу податкового контролю фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська Крупенею Олегом Володимировичем проведена документальна позапланова невиїзна перевірка Фізичної особи - підприємця [PERSON], щодо підтвердження відомостей з ПДВ, отриманих від особи, яка мала правові відносини з ТОВ «Ліга» (код ЄДРПОУ 24609852) за лютий, березень, квітень, травень, червень 2012 року, та ПП «АТМ» (код ЄДРПОУ 24606641) за липень, серпень, вересень, жовтень 2012 року. За результатами перевірки податковим органом складено Акт № 672/171/[NUMBER] від 27.03.2013 року, згідно висновків якого встановлено порушення: проведені господарські операції між ФОП [PERSON] та ТОВ «Ліга» (код ЄДРПОУ 24609852) та ПП «АТМ» (код ЄДРПОУ 24606641) за лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень 2012 року, відповідно до п.п.1,2 ст.215, п.п.1,5 ст.203 ЦК України є нікчемними та недійсними, так як не спричиняють реального настання правових наслідків, передбачених ст.ст.655,662,658,656 ЦКУ, і в силу ст.216 ЦКУ не створюють юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з їх недійсністю. Висновок відповідача про те, що операції між позивачем та ТОВ «Ліга» і ПП «АТМ» не мають реального характеру обґрунтований актами ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська №7199/22-4/24609852 від 21.12.2012 року про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фінансово-господарської діяльності з питань дотримання вимог податкового законодавства ТОВ «Ліга» (код ЄДРПОУ 24609852), та №7198/22-4/24606641 від 21.12.2012 року та актом про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фінансово-господарської діяльності з питань дотримання вимог податкового законодавства ПП «АТМ» (код ЄДРПОУ 24606641), якими встановлено порушення ТОВ «Ліга» та ПП «АТМ» статті 185 ПК України в частині оподаткування податком на додану вартість безтоварних операцій по ланцюгу постачання товару, робіт/послуг з контрагентами постачальниками та контрагентами покупцями. Так, зі змісту актів ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська №7199/22-4/24609852 від 21.12.2012 та 7198/22-4/24606641 від 21.12.2012 року слідує, що за податковими адресами ТОВ «Ліга» та ПП «АТМ» особи, що відповідають за ведення фінансово-господарської діяльності відсутні, фактичне місцезнаходження підприємств за період з моменту реєстрації та в ході проведення перевірки встановити немає можливості, а відсутність за юридичною адресою, в свою чергу, обумовлює відсутність первинних та бухгалтерських документів: договорів, накладних, товарно-транспортних накладних, податкових накладних, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних, банківських виписок та будь-яких інших первинних бухгалтерських документів, регістрів бухгалтерського обліку, що засвідчують здійснення господарської діяльності. Також, згідно податкової звітності та проведених заходів у ТОВ «Ліга» і ПП «АТМ» встановлено відсутність виробничого обладнання, складських та торгівельних приміщень, транспорту та торгівельного обладнання, сировини, матеріалів для здійснення основного виду діяльності, визначеного згідно довідки з ЄДРПОУ. На підставі вищезазначеного акту перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення №0000781702 від 19.04.2013 року про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 31097,5 грн., в т.ч. 24878 грн. - за основним платежем та 6219,5 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями. Не погоджуючись із виявленими порушеннями ФОП [PERSON], скориставшись процедурою адміністративного оскарження, звернувся до ДПС у Дніпропетровській області із скаргою на податкове повідомлення-рішення форми «Р» №0000781702 від 19.04.2013 року, за наслідками розгляду якої Головним управлінням Міндоходів у Дніпропетровській області прийнято Рішення про результати розгляду первинної скарги від 25.06.2013 року №660/10/10-25, яким залишено без змін податкове повідомлення-рішення ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська від 19.04.2013 року №0000781702 про визначення грошового зобов'язання по податку на додану вартість у сумі 31097,50грн (основний платіж -24878,00грн., штрафна санкція -6219,50грн.), а скаргу без задоволення. На думку податкового органу, ТОВ «Ліга» і ПП «АТМ» здійснювали діяльність спрямовану на здійснення операцій пов'язаних з наданням податкової вигоди третім особам, а оскільки такі угоди є нікчемними, то формування податкового кредиту з податку на додану вартість вчинено позивачем незаконно. 01 лютого 2012 року між ФОП [PERSON] (Покупець) та ТОВ «Ліга» (Постачальник) був укладений договір поставки, за умовами якого Постачальник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставити продукцію, а Покупець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, прийняти і оплатити таку продукцію. В п.1.2 договору встановлено, що якісні і кількісні характеристики продукції, що є предметом поставки за цим Договором, строки поставки продукції за цим договором визначаються у специфікації та рахунках-фактурах, що додається до цього Договору і є його невід'ємною частиною. Пункт 4.2 договору передбачає, що продукція, що є предметом поставки за цим договором, відвантажується на адресу Покупця на умовах само вивозу. Розрахунок за цим Договором між Постачальником і Покупцем провадиться шляхом безготівкового перерахунку. В п.13.1 договору вказано, що договір діє з моменту його підписання і до повного виконання зобов'язань. Відповідно до п.1 ст.181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Договір від 01 лютого 2012 року підписаний директором ТОВ «Ліга» і ФОП [PERSON] та скріплений печатками. Факт укладення такого договору і його виконання обома сторонами підтверджується первинними документами, які фіксують здійснення господарської операції на виконання умов договору. Так, на виконання умов вищевказаного договору в 2012 року ТОВ «Ліга» на адресу ФОП [PERSON] поставило товари та виписало слідуючи податкові накладні: 1. №199 від 01.02.12р. на суму 17018,00 грн., у тому числі ПДВ на суму 2836,33 грн. 2. №200 від 16.02.12р. на суму 4797,36 грн., у тому числі ПДВ на суму 799,36грн. 3. №73 від 01.03.12р. на суму 20764,40 грн., у тому числі ПДВ на суму 3460,73 грн. 4. №74 від 12.03.12р. на суму 10396,80 грн., у тому числі ПДВ на суму 1732,80 грн. 5. №54 від 25.04.12р. на суму 6001,09 грн., у тому числі ПДВ на суму 1000,18 грн. 6. №53 від 18.05.12р. на суму 3122,40 грн., у тому числі ПДВ на суму 520,40 грн. 7. №92 від 04.06.12р. на суму 3786,00 грн., у тому числі ПДВ на суму 631,00 грн. 8. №93 від 15.06.12р на суму 722,40 грн., у тому числі ПДВ на суму 120,40 грн. Факт поставки товару ТОВ «Ліга» та отримання його позивачем підтверджується наступними видатковими накладними: 1. №444 від 01.02.12р. на суму 17018,00 грн., у тому числі ПДВ на суму 2836,33 грн. 2. №445 від 16.02.12р. на суму 4797,36 грн., у тому числі ПДВ на суму 799,56грн. 3. №500 від 01.03.12р. на суму 20764,40 грн., у тому числі ПДВ на суму 3460,73 грн. 4. №501 від 12.03.12р. на суму 10396,80 грн., у тому числі ПДВ на суму 1732,80 грн. 5. №815 від 25.04.12р. на суму 6001,09 грн., у тому числі ПДВ на суму 1000,18 грн. 6. №1047 від 18.05.2012р. на суму 3122,40 грн., у тому числі ПДВ на суму 520,40 грн. 7. №1355 від 04.06.12р. на суму 3786,00 грн., у тому числі ПДВ на суму 631,00 грн. 8. №1356 від 15.06.12р. на суму 722,40 грн., у тому числі ПДВ на суму 120,40 грн. Оплата поставленого товару здійснено на підставі рахунків фактур №0102-12 від 01.02.12р.; №1602-12 від 16.02.12р.; №0103-12 від 01.03.12р.; №1203-12 від 12.03.12р.; №2504-12 від 25.04.12; №1805-12 від 18.05.12р.; №0406-12 від 04.06.12р.; №1506-12 від 15.06.12р. в безготівковій формі, що підтверджується виписками по рахунку позивача 11.04.12р. на суму 2383,00грн (у т.ч. ПДВ 397,17); 12.04.12р. на суму 2800,00грн (у т.ч. ПДВ 466,67); 25.04.12р.на суму 3000,00грн (у т.ч. ПДВ 500); 26.04.12р.на суму 8835,00грн (у т.ч. ПДВ 1472,5); 26.04.12р.на суму 1165,00грн (у т.ч. ПДВ 194,17); 27.04.12р. на суму 3632,36грн (у т.ч. ПДВ 605,39); 27.04.12р. на суму 1364,40грн (у т.ч. ПДВ 227,4); 28.04.12р. на суму 3500,00грн [у т.ч. ПДВ 583,33); 16.05.12р. на суму 3000,00грн (у т.ч. ПДВ 500); 17.05.12р. на суму 3100,00грн (у т.ч. ПДВ 516,67); 17.05.12р.на суму 12900,00грн (у т.ч. ПДВ 2150); 05.06.12р. на суму 5000,00грн (у т.ч. ПДВ 833,33); 08.06.12р. на суму 2296,80грн (у т.ч. ПДВ 382,8); 22.06.12р. на суму 2000,00грн (у т.ч. ПДВ 333,33); 08.08.12р. на суму 4001,09грн (у т.ч. ПДВ 666,85); 08.08.12р.на суму 3122,40грн (у т.ч. ПДВ 520,4); 13.08.12р.на суму 3786,00грн (у т.ч. ПДВ 631); 13.08.12р.на суму 722,40грн (у т.ч. ПДВ 120,4). Також, 01 липня 2012 року між ФОП [PERSON] (Покупець) та ПП «АТМ» (Постачальник) був укладений договір поставки №0107-12 , предметом якого є постачання товару (продукції) визначеному у специфікації та рахунках-фактурах. Факт укладення такого договору і його виконання обома сторонами підтверджується первинними документами, які фіксують здійснення господарської операції на виконання умов договору. На підставі Специфікацій оформлялися видаткові та податкові накладні на отримання товару. Крім того, 01 липня 2012 року між ФОП [PERSON] (Замовник) та ПП «АТМ» (Виконавець) був укладений договір на виконання послуг, за умовами якого Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе якісно і у встановлені строки виконати роботи (надати послуги). Договір на виконання послуг від 01.07.2012 року підписаний ФОП [PERSON] і директором ПП «АТМ» та скріплений печатками. Так, на виконання вищевказаних договорів в 2012 року ПП «АТМ» на адресу ФОП [PERSON] виписало слідуючи податкові накладні: 1. №535 від 19.07.12р. на суму 5786,61 грн., у тому числі ПДВ на суму 964,44 грн. 2. №281 від 27.08.12р. на суму 12000,00 грн., у тому числі ПДВ на суму 2000,00 грн. 3. №7791 від 29.09.12р. на суму 2000,00 грн., у тому числі ПДВ на суму 333,33 грн. 4. №7792 від 29.09.12р. на суму 17000,00 грн., у тому числі ПДВ на суму 2833,33 грн. 5. №405 від 04.10.12р. на суму 23000,00 грн., у тому числі ПДВ на суму 3833,33 грн. 6. №406 від 19.10.12р. на суму 22884,00 грн., у тому числі ПДВ на суму 3814,00 грн. Факт поставки товару ТОВ «Ліга» та отримання його позивачем підтверджується наступними видатковими накладними: 1. №2378 від 31.08.12р. на суму 17786,61 грн., у тому числі ПДВ на суму 2964,44 грн. 2. №3923/1 від 29.09.12р. на суму 2000,00 грн., у тому числі ПДВ на суму 333,33грн. 3. №4334 від 19.10.12р. на суму 22884,00 грн., у тому числі ПДВ на суму 3814,00 грн. Оплата товару здійснено на підставі рахунків фактур №1907-12 від 19.07.12р.; №2708-12 від 27.08.12р.; №2909/1-12 від 29.09.12р.; №1910-12 від 19.10.12р.; в безготівковій формі, що підтверджується виписками по рахунку позивача 14.08.12р. на суму 786,61 грн. (у т.ч. ПДВ 131,1); 17.08.12р. на суму 5000,00грн (у т.ч. ПДВ 833,33); 27.08.12р.на суму 12000,00грн (у т.ч. ПДВ 2000). Приймання позивачем від ПП «АТМ» виконаних робіт (послуг) здійснювалось за актами здачі-прийняття робіт, здійснено оплату за виконану роботу і надані послуги. Вищезазначені первинні документи відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та мають всі необхідні реквізити (печатки підприємств, підписи уповноважених осіб тощо) і як наслідок - вони є такими, які підлягають обов'язковому врахуванню як в бухгалтерському, так і в податковому обліку На момент складання податкових накладних, лютий-червень 2012 року, контрагент позивача - ТОВ «Ліга» - було зареєстровано як платник податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку (індивідуальний податковий номер -246098504622, номер свідоцтва платника ПДВ -03991490, видане 16.03.1999 року). Свідоцтво платника ПДВ ТОВ «Ліга» анульовано тільки 18.09.2012 року, причина анулювання - до ЄДР внесено запис про відсутність за місцезнаходженням, а тому зазначене підприємство мало право нараховувати податок на додану вартість та складати податкові накладні на кожну поставку товару/послуг. В свою чергу, на момент складання податкових накладних, липень-жовтень 2012 року, контрагент позивача -ПП «АТМ» - також було зареєстровано як платник податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку (індивідуальний податковий номер -246066404626, номер свідоцтва платника ПДВ -04003190). Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до частини 1 статті 3 ГК України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Відповідно до статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців», відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, були внесені до нього, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до цього реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні, за винятком випадків, коли вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними. Відповідач, визнаючи правочини нікчемними та встановлюючи факт порушення, посилається на ч. 1 ст. 203, ст.ст. 215, 228, 662, 655, 656 Цивільного кодексу України в частині недодержання в мо мент вчинення правочину вимог, які не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними. Однак, ст.ст. 626, 629, 655, 662, 658, 664 Цивільного кодексу України регулюють господарсь ку діяльність сторін і до податкового законодавства не мають жодного відношення. Саме сторона, права якої порушені в силу приписів зазначених статей, має право звернутися до суду за захистом своїх прав. Статтею 201 ПК України визначено, що податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг. Для операцій, що оподатковуються, і операцій, звільнених від оподаткування, складаються окремі податкові накладні. Податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом державної податкової служби, та враховується при визначенні загальних податкових зобов'язань. Статтею198 Податкового кодексу України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: - придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; - придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду. У даному випадку відповідачем не доказано ні факту здійснення вищезазначеним контрагентом позивача та/чи їхніми постачальниками діяльності, пов'язаної з незаконним втриманням бюджетного відшкодування ПДВ, ні факту залучення позивача до такої діяльності. Таким чином, будь-які дії третіх юридичних осіб, які не є безпосередніми постачальниками товарів (робіт, послуг) позивача (тобто не є контрагентами позивача), не впливають на правомірність формування позивача податкового кредиту. Можлива несплата контрагентами контрагентів до бюджету ПДВ по проведеним оподатковуваним господарським операціям не може впливати на результати фінансово-господарської діяльності Позивача і не може бути підставою для притягнення останнього до відповідальності, оскільки статтею 61 Конституції України встановлено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). ЦК України встановлює, що нікчемними є правочини: у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину (ч. 1 ст. 219, ч. 1 ст. 220 ЦК України); у разі відсутності схвалення правочину який вчинено малолітньою особою за межами її цивільної дієздатності (ч. 2 ст. 221 ЦК України); правочин, вчинений без дозволу органу опіки та піклування (ч. 1 ст. 224 ЦК України); у разі відсутності схвалення опікуном, правочину, який вчинено недієздатною фізичною особою (ч. 1 ст. 226 ЦК України); а також в інших випадках передбачених ч. 1 ст. 27, ч. 3 ст. 121, ч. 6 ст. 126, ч. 3 ст. 247, ч. 1 ст. 249, ч. 2 ст. 547, ч. 3 ст. 586, ч. 3 ст. 614, ч. 6 ст. 633, ч. 2 ст. 661, ч. 4 ст. 698, ч. 3 ст. 719, ч. 4 ст. 720, ч. 1 ст. 739 та іншими статтями ЦК України. З аналізу вище викладених норм ЦК України вбачається, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Це означає, що правочин є нікчемним, якщо це прямо обумовлено в Законі. Проте, статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності цивільних правочинів, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлено законом або якщо правочин не визнано судом недійсним. Тобто, зі змісту цієї норми випливає, що підстави недійсності правочинів можуть бути передбачені виключно законами. Правочин може бути визнано недійсним тільки на підставі і за наслідками, передбаченими законом. Також нормами ЦК України передбачено, що правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Посилання на статті 203 та 215 ЦКУ можуть бути використані лише при визнанні правочинів недійсними в судовому порядку. Інших підстав визнання правочину нікчемним діюче законодавство не передбачає. Згідно із ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Умовою для визнання недійсним правочину, який суперечить інтересам держави та суспільства, є встановлення умислу в діях осіб, що уклали такий правочин. При цьому носіями протиправного умислу юридичних осіб-сторін такого правочину є посадові особи цих юридичних осіб. Головною підставою вважати правочин нікчемним являється його недійсність, встановлена законом. Саме законом, а не актами, які б факти в цьому акті не були відображені. Вказані ж в акті висновки є суто суб'єктивною думкою державного податкового ревізора-інспектора, оскільки були зроблені за відсутності інформації, яка надається в передбаченому законодавством порядку. Відповідачем не доведено, а судом не встановлено, наявності мети, завідомо суперечної інтересам держави і суспільства, а також існування умислу у позивача чи його контрагентів, як обов'язкової ознаки для визнання правочину недійсним та застосування адміністративно-господарських санкцій. Укладені між сторонами договори не визнавалися недійсними в судовому порядку, а твердження відповідача про нікчемність цих правочинів не приймається до уваги судом, оскільки не є безспірним. Позивач вважає такі договори укладеними у відповідності до вимог чинного законодавства та такими, що спрямовані на реальне настання правових наслідків. Таким чином, сама по собі несплата податку продавцем (у тому числі у разі ухилення від сплати) при фактичному здійсненні господарської операції не впливає на податковий кредит покупця. Податкові органи не можуть нараховувати податок на додану вартість та накладати штрафні санкції на покупця при несплаті цього податку продавцем, оскільки чинне законодавство не встановлює підстав для такого нарахування та накладання штрафних санкції, воно лише передбачає обов'язок платника податку надати покупцю податкову накладну. Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на включення суми податку на додану вартість у податковий кредит у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту. Аналізуючи наведені норми, можна зробити висновок, що відповідно до презумпції правомірності правочину всі укладені між сторонами правочини є чинними, якщо їх не недійсність прямо не встановлена законом (нікчемні правочини). В усіх інших випадках питання про недійсність правочину має бути встановлено судом на підставі заяви зацікавленої особи після повного та всебічного розгляду питання про недійсність такого Про недійсність правочини ухвалюється судове рішення. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що ФОП [PERSON] формував податковий кредит у перевіряємий період на підставі наданих контрагентами -ТОВ «Ліга» та ПП «АТМ» податкових накладних, оформлених відповідно до вимог ст.201 ПК України і Порядку заповнення податкової накладної. Суд не погоджується з думкою Державної податкової інспекції в Кіровському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області та вважає, що такий висновок відповідача та застосування наслідків нікчемного правочину прямо супере чать, як чинному законодавству України, так і обставинам, на які посилається відповідач. Виходячи з наведеного, сторонами вказаних вище правочинів були дотримані норми чинного законодавства, протиправний намір при укладенні правочинів був відсутній, правочини були реа льними і вчинялись за всіма правилами укладення договорів, були спрямовані на реальне настання правових наслідків, а тому висновки відповідача є необгрунтованими та такими, що не відповідають чин ному законодавству та фактичним обставинам. Враховуючи наявність у ФОП [PERSON] належним чином оформлених первинних документів, які підтверджують реальність здійснення господарських операцій, в діях позивача відсутнє порушення вимог п.п.1,2 ст.215, п.п.1,5 ст.203 ЦК України а саме, що відносини між ФОП [PERSON] та його контрагентами є нікчемними та недійсними, так не спричиняють реального настання правових наслідків, передбачених ст.ст.655,662,658,656 ЦКУ, і в силу ст.216 ЦКУ не створюють юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з їх недійсністю; порушення п.185.1 ст.185, п.198.3 ст.198, п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI, в результаті чого занижено податок на додану вартість на суму 24878грн. Отже, зміст досліджених ДПІ в Кіровському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області правочинів не суперечить актам цивільного законодав ства. Не встановлено жодного факту, який свідчить про те, що зміст правочинів не відповідає дійсним намірам сторін і, що ці наміри спрямовані на ухилення від сплати податків за фінансово-господарськими результатами виконання зазначених договорів, не надано жодного доказу на підтвердження відсутності повноважень у посадових осіб на укладання таких договорів в момент їх складання. Таким чином, суд вважає, що висновки ДПІ в Кіровському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області зроблені без належного дослідження документів первинного бухгалтерського та податкового обліку позивача, а факти, викладені в зазначеному Акті не можуть бути належними доказами наявності порушень позивачем вимог статей 203, 215, 228 Цивільного кодексу України відносно того, що угоди з контрагентами не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними та є підставою для невизнання таких угод недійсними. З урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення №0000781702 від 19.04.2013 року про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 31097,5 грн., в т.ч. 24878 грн. - за основним платежем та 6219,5 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями, прийняте ДПІ в Кіровському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з порушенням використаного повноваження з метою, з якою це повноваження надано; необґрунтовано, тобто без врахування усіх обставин, які мають значення для прийняття рішення; не добросовісно та не розсудливо, а тому підлягає скасуванню. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про повне задоволення позовних вимог. Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує судові витрати позивачу згідно задоволених позовних вимог.

Результат розгляду: granted