Рішення адміністративного суду від 2014-03-18 00:00:00+02

23 грудня 2013 року позивачем поштою подано вищевказаний адміністративний позов. В обґрунтування позову зазначив, що 13.12.2013 року близько 08:00 год. він керуючи автомобілем марки Мерседес - Бенц, державний номерний знак [NUMBER] рухався автодорогою М-12 Стрий - Тернопіль - Кіровоград - Знам'янка та був зупинений інспектором ДПС взводу №2 Максименком Р.М. Інспектор повідомив, що ним було порушено правила дорожнього руху, а саме вимогу дорожнього знаку 1.19 « Перехрещення з рухом по колу » та 3.21 « В'їзд заборонено » і попросив передати йому документи. Взявши документи, інспектор направився до службового автомобіля для складання протоколу про адміністративне правопорушення і постанови в справі про адміністративне правопорушення. Після складення протоколу серії АБ2 №640631 інспектор виніс постанову серії АА2 №793092 про адміністративне правопорушення від 13 грудня 2013 року, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 260 грн. за порушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. У поясненнях до протоколу він вказав про свою незгоду з обвинуваченням, оскільки він дотримався вимог обох знаків, здійснюючи проїзд даного відрізку дороги, також у протоколі ним було зазначено клопотання про перенесення досудового розгляду справи за місцем його проживання, а також для надання йому можливості отримати правову допомогу. Жодних записів засобами фото чи відеофіксації йому пред'явлено не було, свідки [PERSON] та [PERSON] були зупинені вже після складання протоколу та винесення постанови, оскільки обидва документи складалися поспіль, тому свідки фізично не могли бачити вказаного в протоколі правопорушення. При складанні відповідачем постанови всупереч вимогам ч. 4 ст. 256 КУпАП йому не були роз'яснені його права, передбачені ст. 268 КУпАП. Жодних доказів того, що він порушив правила дорожнього руху інспектор ДАІ не надав. Просить скасувати постанову серії АА2 №793092 в справі про адміністративне правопорушення від 13.12.2013 року. Позивач в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити. В судове засідання відповідач не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13 грудня 2013 р. інспектором ДПС взводу №2 ВДАІ Немирівського району Вінницької області Максименком Р.М. було складено протокол про адміністративне правопорушення серія АБ2 №640631 та на підставі нього винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серія АА2 №793092, якою притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху та накладено адміністративне стягнення на [PERSON] у вигляді штрафу в сумі 260 грн., а саме за те, що 13 грудня 2013 року о 08 год. 10 хв. [PERSON] на автодорозі М-12 м. Немирів вул. Горького керуючи автомобілем марки Мерседес Бенц, державний номер [NUMBER] порушив вимогу дорожнього знаку 1.19 « Перехрещення з рухом по колу » та 3.21 « В'їзд заборонено », чим порушив п. 8.4 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б вказували на те, що позивач порушив вимоги п. 8.4 ПДР України. Так інспектором при винесенні постанови порушено положення ст. 280 КУпАП, достеменно не встановлено чи винен позивач у вчиненому правопорушенні, враховуючи, що крім протоколу будь-яких інших доказів не наведено. Доказом вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП є протокол про адміністративне правопорушення серії АБ2 №640631 від 13.12.2013 року, в якому хоча і зазначені свідки [PERSON] та [PERSON], однак не міститься їх пояснень з приводу вказаного у протоколі адміністративного правопорушення, крім того, на запит суду про надання відповідачем пояснень свідків, які зазначені в протоколі, відповідач суду не надав. Незважаючи на те, що згідно ст. 251 КУпАП, доказами по справі є також пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у постанові прийнятій відповідачем не наведено будь-якої оцінки вказаного доказу. Виходячи із норм викладених в ст. 71 КАС України встановлено, що за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року №14 " Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті " встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається порушник, чи встановлених останнім доводів. Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи, що доказом вчинення [PERSON] правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП у оскаржуваній постанові є протокол про адміністративне правопорушення, який не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а саме відсутні пояснення свідків, які б підтвердили факт вчинення позивачем правопорушення, на запит суду про надання відповідачем пояснень свідків [PERSON] та [PERSON], які зазначені в протоколі, відповідач суду не надав, крім того, [PERSON] згідно протоколу вину у вчиненні правопорушення не визнав, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а провадження по справі закриттю в зв'язку з скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність.

Результат розгляду: granted