Рішення адміністративного суду від 2014-02-28 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просить зобов'язати міжвідомчу комісію Залізничної районної адміністрації м. Львова погодити самочинну добудову по [ADDRESS] без згоди сусідки [PERSON], та судові витрати покласти на відповідача. Свої вимоги мотивує тим, що проживає в однокімнатній квартирі без вигод (кухні, санвузла), квартира не відповідає оптимальним санітарно-гігієнічним вимогам. Зазначив, що втративши надію на допомогу держави у вирішенні житлового питання ним здійснено розширення, тобто будівництво на консолях додаткової до існуючої будівлі, в межах єдиного комплексу, що призвело до збільшення загальної площі квартири. Крім цього зазначив, що 11 жовтня 2010 року подав документи на міжвідомчу комісію Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради з питанням узаконення самочинного будівництва, однак отримав відповідь, в якій йому рекомендовано представити заяву-згоду мешканців квартири [ADDRESS],[ADDRESS], однак в отриманні такої згоди в позивача виникли труднощі, на підставі чого [PERSON] просить зобов'язати міжвідомчу комісію Залізничної районної адміністрації м. Львова погодити самочинну добудову без згоди сусідки [PERSON]. В судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON], який діє на підставі довіреності, дали пояснення аналогічні наведеним в позовній заяві, просять задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача - Зварич Володимир Володимирович, який діє на підставі довіреності № 32 вих-6797 від 21 листопада 2012 року /а.с.60/ проти задоволення адміністративного позову заперечив, з посиланням на те, що позовні вимоги є безпідставними, не ґрунтуються на законі, а тому просить відмовити в задоволенні позову. Третя особа в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час, день та місце розгляду справи, проте до суду не прибула, про причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не подала, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за її відсутності на підставі наявних доказів у справі, що відповідає ст. 128 КАС України, оскільки матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, всебічно, повно, об'єктивно дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], загальною площею 18,4 кв.м., яка складається із однієї кімнати житловою площею 18,4 кв.м. /а.с.5/, що стверджується реєстраційним посвідченням серії КММ № 029583 від 14 липня 1999 року, на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 06 липня 1999 року Другою Львівською держнотконторою за реєстром № 1-2283 належить [PERSON] /а.с.7/. Як вбачається із технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] дана квартира складається з однієї кімнати, житловою площею 18,4 кв.м. /а.с.8-11/. Із відповіді ДЗ «Залізнична районна санітарно-епідеміологічна станція м.Львова» № 46/014 від 14 січня 2011 року вбачається, що самочинно проведену реконструкцію квартири [ADDRESS] можливо погодити, при умові згоди власників сусідніх квартир та вирішення питання землекористування /а.с.13/. Судом встановлено, що Управління архітектури Департаменту містобудування Львівської міської ради розглянувши звернення та поданий проект на відповідність нормативним вимогам самочинно здійсненої реконструкції квартири [ADDRESS] листом від 13 січня 2011 року № 2401-3вих-92 управління архітектури надало попередній висновок щодо можливості збереження здійсненої реконструкції при умові згоди мешканців будинку, з подальшим розглядом процедури самочинного будівництва в Залізничній районній адміністрації відповідно до вимог чинного законодавства та вирішення питання землекористування /а.с.16/. Постановою адміністративної комісії при Залізничній районній адміністрації Львівської міської ради № 413 від 08 липня 2010 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.150 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу, у розмірі 34 гривні /а.с.20/. Із матеріалів справи вбачається, зокрема з витягу протоколу №36 засідання міжвідомчої комісії від 06.11.2012року §8 комісія вирішила:

Результат розгляду: denied