Рішення адміністративного суду від 2014-01-24 00:00:00+02

13.01.2014 року Коломийська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області (далі - позивач) звернулася з адміністративним позовом до обслуговуючого кооперативу "Аметист" про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що за відповідачем рахується податкова заборгованість перед бюджетом по орендній платі за землю в розмірі 12 351, 90 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в адміністративному позові. Суду пояснила, що у 2013 році відповідачем було задекларовано податкове зобов'язання з орендної плати за землю в розмірі 14 618, 25 грн. із щомісячною сплатою 1 218, 19 грн. Однак свій податковий обов'язок зі сплати орендної плати за землю обслуговуючий кооператив "Аметист" виконав неналежно, внаслідок чого виникла недоїмка в загальному розмірі 12 181, 90 грн. Крім того, за результатами проведеної камеральної перевірки обслуговуючого кооперативу "Аметист" та на підставі акту № 1486/155 від 05.08.2013 року, прийняте податкове повідомлення рішення за №0000611505 від 14.05.2013 року про застосування штрафних санкцій до відповідача в розмірі 170 грн., які залишились несплачені. Вказала, що на даний час сума заборгованості складає 12 351, 90 грн., у встановлений строк не погашена, тому підлягає до стягнення в судовому порядку. Позов просила задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, поштове відправлення із повісткою, направлене відповідачу за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, повернулося до суду без вручення в зв'язку із відсутністю підприємства за даною адресою. В такому випадку у відповідності до положень ч.4 ст.33 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС) України, вважається, що судовий виклик вручений обслуговуючому кооперативу "Аметист" належним чином. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи відповідач не подав, причини неявки суду не повідомив. Наданим правом на подання заперечення проти позову не скористався. Враховуючи наявність в матеріалах справи достатньої кількості доказів, необхідних для вирішення справи по суті, згідно положень ч.4 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС) України суд визнав можливим розглянути дану адміністративну справу на підставі наявних у ній доказів за відсутності відповідача. Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши представника позивача, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог з наступних мотивів. Згідно ч.1 ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Судом встановлено, що відповідач зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності та перебуває на обліку в Коломийській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області. Спірні правовідносини, які виникли між сторонами з приводу сплати податкових зобов'язань, регулюються в першу чергу Податковим кодексом України, а також іншими нормативно-правовими актами, прийнятими на виконання цього Кодексу. Згідно п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового Кодексу України (далі-ПКУ) податковим боргом є сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання. Підпункт 16.1.4 п.16.1 ст.16 ПКУ визначає, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та в розмірах передбачених податковим законодавством. Виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк (п.38.1ст.38 ПКУ). Підпунктом 14.1.147 п.14.1 ст.14 ПКУ плату за землю визначено, як загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Згідно п.п.14.1.136 п.14.1.ст.14 ПКУ орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності (далі-орендна плата) - це обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (п.288.1 ст.288 ПКУ). У відповідності до п.288.7 ст. 288 ПКУ податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 даного Кодексу. Базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року. (п. 285.2 ст. 285 ПКУ). Згідно п.286.2 ст.286 ПКУ платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що на підставі вищевказаних норм Кодексу відповідачем подано до Коломийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області податкову декларацію з плати за землю за 2013 рік . Згідно даної декларації сплаті до бюджету за підсумками річного періоду підлягає 14 618, 25 грн. Таким чином шляхом подання даної декларації обслуговуючий кооператив "Аметист" самостійно визначив та узгодив податкове зобов'язання з плати за землю за 2013 рік в розмірі 14 618, 25 грн щорічно, із щомісячною сплатою 1 218, 19 грн. Дана обставина підтверджується як пояснення представника позивача, так і дослідженою судом копією вищевказаної декларації. Податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.( п.287.3 ст.287 ПКУ). У відповідності до приписів п. 56.11 ст.56 ПКУ податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків, не підлягає оскарженню. Однак, дані зобов'язання відповідачем у встановленому порядку не сплачені, тому недоїмка по податку на землю становить 12 181,9 грн.( 1 218, 19 х 10 = 12 181,9 грн. (за січень - жовтень 2013 року)). Крім того судом встановлено, що Коломийською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області проведено камеральну перевірку обслуговуючого кооперативу "Аметист". За результатами перевірки складено акт № 1486/155 від 05.08.2013 року згідно якого встановлено, що обслуговуючим кооперативом "Аметист" несвоєчасно подано податкову звітність з плати за землю, чим порушено вимоги п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України. Відповідно до висновків вищевказаного акту перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення за №0000611505 від 14.05.2013 року, яким до відповідача застосовані штрафні санкції в розмірі 170 грн. Дане податкове повідомлення - рішення відповідач отримав 14.05.2013 року, що підтверджується підписом представника відповідача на корінці вказаної вимоги, дослідженої судом в якості письмових доказів по справі. Як вбачаються з пояснень представника позивача дане рішення податковим платником не оскаржувалось. Відповідно до ст. 56 Податкового кодексу України процедура адміністративного оскарження закінчується днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у зазначений строк. День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов'язання платника податків. Згідно п.59.1 ст.59 ПКУ у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення рішення. На підставі вищенаведеного податковим органом було надіслано відповідачу податкову вимогу форми Ю за № 547 від 01.08.2011 року на суму 1 096, 54 грн. Дану вимогу отримано відповідачем 01.08.2013 року, що підтверджується підписом представника відповідача на корінці вказаної вимоги. У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається). (п. 59.5 ст. 59 ПКУ). Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність та взаємний зв'язок суд погоджується з підставністю виникнення податкового зобов'язання в розмірі 12 351, 90 грн. (12181,9 + 170 грн. = 12 351, 90 грн.) Підстав для звільнення відповідача від сплати заборгованості судом не встановлено. Наявність несплаченого податкового боргу та його розмір відповідач не спростував, доказів погашення податкового боргу суду не представив, чим фактично не заперечив суму заборгованості, стягнення якої є предметом спору в даній справі. Згідно п.95.1 ст.95 ПКУ орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги(п.95.2 ст.95 ПКУ). Відповідно до п.95.3 ст.95 ПКУ стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини. У відповідності з п.95.4 ст.95 ПК України орган державної податкової служби на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу також за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Відповідно до статті 290 Податкового кодексу України плата за землю зараховується до відповідних місцевих бюджетів у порядку, визначеному Бюджетним кодексом України для плати за землю. Тому сума заборгованості обслуговуючого кооперативу "Аметист" по платі за землю, яку слід стягнути в дохід місцевого бюджету Коломийської міської ради, складає 12 351, 90 грн. Виходячи з викладеного, суд вважає вимогу позивача про стягнення коштів підставною, а позов таким, що підлягає до задоволення. На підставі ст.67 Конституції України, п.14.1. ст. 14, ст.49, п.56.11 ст.56, п.59.1, ст.59, п.95.1 ст.95, п.286.2 ст.286, п.287.3 ст.287, п.288.1 ст.288 Податкового кодексу України,

Результат розгляду: granted