Рішення адміністративного суду від 2014-02-13 00:00:00+02

В обґрунтування заявлених вимог про стягнення з Державного бюджету України бюджетної заборгованості з податку на додану вартість у розмірі 3 583 333, 00 гривень, позивач посилається на те, що ДПІ у Волноваському районі Головного управління Міндоходів у Донецькій області проведена виїзна позапланова перевірка СТОВ «Донецька птахофабрика» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за січень 2007 року. За результатами перевірки складено Акт перевірки від 11.08.2008 року № 1987/23-20/31187235, в якому зроблено висновок про завищення СТОВ Донецька птахофабрика» суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість по розрахунку суми бюджетного відшкодування за січень 2007 року на суму 3 583 333, 00 гривень. На підставі даного акту, ДПІ у Волноваському районі винесено податкове повідомлення - рішення від 18.08.2008 року № 0000152320, яким зменшено СТОВ «Донецька птахофабрика» суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 3 583 333,00 гривень, яке Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 10.07.2013 року по справі № 2а/0570/17270/2012 та Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду визнано протиправним та недійсним, і ці рішення Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18.12.2013 року залишені без змін. Тому, у зв'язку з викладеним, як зазначає позивач, судом встановлено факт відсутності у відповідача законних підстав для зменшення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за січень 2007 року на суму 3 583 333,00 гривень. Відповідач 1, як суб'єкт владних повноважень, здійснюючи контроль за обчисленням та сплатою податку на додану вартість, повинен діяти у спосіб, передбачений законом, а саме за наслідками процедури оскарження зобов'язаний надати Відповідачу № 2 висновок із зазначенням суми податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню з бюджету. Відповідачем 1 порушено право Позивача на своєчасне отримання бюджетного відшкодування ПДВ. Просив позов задовольнити. Представник відповідача 1 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, пояснивши, що між позивачем та ТОВ "Гранд Гарант" було укладено договір, згідно якого підрядник (ТОВ "Гранд Гарант") зобов'язується виконати роботи по реконструкції об'єктів нерухомості, перелік яких міститься у додатку до договору. Але, згідно відповіді на запит відповідача ДПІ у Київському районі м. Донецька було надано податкову звітність ТОВ "Гранд Гарант", відповідно до якої підприємством задекларовано про відсутність працівників, нарахованої заробітної плати, основних фондів у 1 кварталі 2007 року, декларацій з податку на прибуток за півріччя, 9 місяців 2007 року ТОВ "Гранд Гарант" до податкового органу не надавало. Таким чином, у ТОВ "Гранд Гарант" не було робітників та основних фондів для виконання підрядних робіт по реконструкції пташників позивача як орендованих, так і власних. Позивач, у підтвердження свого права на відшкодування ПДВ, надав первинні документи саме по взаємовідносинам з ТОВ "Гранд Гарант", яке не проводило зазначених робіт, а отже податкове повідомлення - рішення від 18.08.2008 року № 0000152320/1 є законним та обґрунтованим. Погодився з встановленими обставинами судами по справі № 2а/0570/17270/2012, та визнав їх такими, що не підлягають доказуванню. Представник відповідача 2 через канцелярію суду надав заперечення на позов, в яких посилається на те, що згідно до наказу Міністерства доходів в зборів України та Міністерства фінансів України № 760/1031 від 04.12.2013 р. «Про затвердження Порядку взаємодії органів Міністерства доходів і зборів України та органів Державної казначейської служби України а процесі виконання державного та місцевих бюджетів за доходами та іншими надходженнями» орган державної податкової служби на підставі даних особових рахунків платників готує висновок, який в обумовлені наказом строки передає для виконання відповідному територіальному органу Державного казначейства України, який здійснює повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань відповідно до «Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 р. № 787 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за № 1650/24182. Всупереч наведеного протягом 2013 року та по теперішній час висновки на повернення сум ПДВ до УДКСУ у Волноваському районі Донецької області не надавались. В задоволені позову просив відмовити. Судом встановлено, що Сільськогосподарське Товариство з обмеженою відповідальністю «Донецька птахофабрика» зареєстроване у якості юридичної особи Волноваською районною державною адміністрацією 06.02.2001 року, ідентифікаційний код 31187235, місцезнаходження: 85760, Донецька область, Волноваський район, с. Рівнопіль, вул. Донецька, буд. 4, про що зазначено у відповідному Свідоцтві (Бланк серії А00, № 185085) та у Довідці з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України ( Бланк серії АБ № 710497). Між СТОВ «Донецька птахофабрика» та ТОВ «Гранд Гарант» було укладено договір від 20.11.2006 року № 461/П на реконструкцію об'єктів нерухомості, у відповідності до якого виконавець -ТОВ «Гранд Гарант» зобов'язувався здійснити будівельні роботи по реконструкції пташників, а замовник - СТОВ «Донецька птахофабрика» зобов'язувався прийняти роботи та оплатити їх вартість. За наслідками укладеного договору, ТОВ «Гранд Гарант» було виписано покупцю -СТОВ «Донецька птахофабрика» податкову накладну від 22.12.2006 № 219 на суму 21 500 000,00 гривень, в тому числі ПДВ - 3 583 333,33, яка була віднесена до складу податкового кредиту згідно загальної податкової декларації з ПДВ за грудень 2006 року. Згідно Уточнюючого розрахунку до загальної податкової декларації за січень 2007 року СТОВ «Донецька птахофабрика» було зазначено суму ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника в розмірі 3 583 333,33 гривень. У зв'язку з поданням Уточнюючого розрахунку з від'ємним значенням, посадовими особами ДПІ у Волноваському районі проведено виїзну позапланову перевірку СТОВ «Донецька птахофабрика» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за січень, лютий 2007 року та підтвердження фактів викладених в скарзі сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Донецька птахофабрика», код за ЄДРПОУ 31187235, від 26.07.08 № 193 ( вх. № 7/22 с від 26.06.08) з урахуванням вимог роз'яснень ДПА України від 19.06.08 № 12392/7/23-2017 «Щодо окремих питань проведення перевірок». За наслідками проведення даної перевірки, відповідачем складено Акт перевірки від 11.08.2008 року № 1987/23-20/31187235, в якому зроблено висновок: 1. на порушення п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України від 03.04.97 № 168/97-ВР «Про податок на додану вартість», п. 4 Постанови КМУ від 26 лютого 1999р . № 271 «Про Порядок акумуляції та використання коштів, які нараховуються сільськогосподарськими товаровиробниками…»- платником податку завищено податковий кредит з ПДВ по декларації № 3 за грудень 2006 року на 3 583 333 грн. Таким чином, завищено податковий кредит з ПДВ по Декларації № 3 за грудень 2006 року на 3 585 333 грн. що призвело до завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту з ПДВ по декларації № 3 за грудень 2006 року на суму 3 583 333 грн. та до завищення суми бюджетного відшкодування по розрахунку суми бюджетного відшкодування за січень 2007 року на суму 3 583 333,33 гривень. 2. перевіркою підтверджено заявлену суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість за січень 2007 року в сумі 204 606 грн., за лютий 2007 року в сумі 3 571 727 грн. На підставі даного акту, ДПІ у Волноваському районі винесено податкове повідомлення - рішення від 18.08.2008 ороку № 0000152320, яким зменшено СТОВ «Донецька птахофабрика» суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 3 583 333,00 гривень. Не погоджуючись із даним податковим - повідомленням рішенням, позивачем було подано позов до Донецького окружного адміністративного суду про визнання його протиправним та недійсним. Підставою для відмови у бюджетному відшкодуванні відповідач зазначає Акт від 11.08.2008 № 1987/23-20/31187235 на підставі якого було прийняте податкове повідомлення-рішення: від 18.08.2008 № 0000152320/1 про зменшення суми бюджетного відшкодування на 3 583 333,00 гривень. У відповідності до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Згідно з частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суд приходить до висновку, що відповідач не довів правомірність своїх дій при відмові у бюджетному відшкодуванні СТОВ «Донецька птахофабрика» сум бюджетної заборгованості з податку на додану вартість та зазначає наступне. Відповідно до пункту 1.8 статті 1 Закону України «Про податок на додану вартість», нормами якого регулювались спірні правовідносини, бюджетне відшкодування - це сума, яка підлягає поверненню платнику податку із бюджету у зв'язку із надмірною сплатою податку у випадках, визначених згідно з цим Законом. Датою виникнення права платника податку на податковий кредит, згідно підпункту 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», вважається дата здійснення однієї з подій: - або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; - або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг). Підпунктом 7.3.1 пункту 7.3 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» встановлено, що датою виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: - або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а у разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку; - або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку. Відповідно до підпункту 7.2.4 пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому статтею 9 цього Закону. Згідно з підпунктом 7.2.3 пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надаються покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг). Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом. Податкова накладна виписується на кожну повну або часткову поставку товарів (робіт, послуг). Податковий кредит звітного періоду, згідно підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Відповідно до підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строк встановлений законом для відповідного податкового періоду. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду. Згідно з підпунктом 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг); б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду. Відповідно до пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» підставою для отримання відшкодування є дані тільки податкової декларації зі звітний період. Закон України «Про податок на додану вартість» не передбачає, у періоді за які проводились перевірки, надання даних податкових декларацій контрагента-платника податків і не ставить в залежність отримання бюджетного відшкодування платником податків від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплата контрагентами податку до бюджету. Крім того, відповідно до ст. 43 Бюджетного кодексу України при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Державна казначейська служба України, діяльність якої спрямовується і координується через Міністра фінансів України, забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України. Згідно з ч. 4 ст. 45 Бюджетного кодексу України податки і збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (за винятком установ України, які функціонують за кордоном). Зміст статті 25 Бюджетного кодексу України свідчить про те, що Державне казначейство здійснює безспірне списання з рахунків, на яких обліковуються кошти Державного бюджету та місцевих бюджетів, за рішенням, яке було прийнято державним органом, що відповідно до закону має право на його прийняття. Відповідно до норм п. 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, Державна казначейська служба України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. У разі невідшкодування бюджетної заборгованості з ПДВ право платника порушується внаслідок неодержання коштів з бюджету, а тому вимога про стягнення бюджетного відшкодування є належним способом захисту цього права. Суд зазначає, що Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 10.07.2013 року позовні вимоги СТОВ «Донецька птахофабрика» до Державної податкової інспекції у Волноваському районі Донецькій області про визнання нечинним податкове повідомлення - рішення від 18.08.2008 № 0000152320/1, яким зменшено суму бюджетного відшкодування в розмірі 3 583 333,00 гривень задоволено в повному обсязі. Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 21.08.2013 року апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Волноваському районі Головного управління Міндоходів у Донецькій області залишено без задоволення, Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 10.07.2013 року залишено без змін. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18.12.2013 року касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Волноваському районі Головного управління Міндоходів у Донецькій області залишено без задоволення Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 10.07.2013 та Ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 21.08.2013 року залишено без змін. Отже, постанова Донецького окружного адміністративного суду від 10.07.2013 у справі № 2а/0570/17270/2012 відповідно до вимог частини 3 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України є такою, що набрала законної сили. Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін. Крім того, згідно з частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, обставини, що встановлені постановою Донецького окружного адміністративного суду від 10.07.2013 у справі № 2а/0570/17270/2012 не підлягають доказуванню в межах даної адміністративної справи. Суд також вважає за необхідне зазначити, що Вищий адміністративний суд України в своєму Інформаційному листі № 2379/12/13-12 від 14.11.2012 наголосив, що передбачене частиною першою статті 72 КАС України звільнення від доказування не має абсолютного характеру і не може сприйматися судом як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні. Адміністративні суди не повинні сприймати як обов'язкові висновки щодо фактичних обставин справи, наведені у чинних судових рішеннях за інших адміністративних, цивільних чи господарських справ. Для спростування преюдиційних обставин, передбачених частиною першою статті 72 КАС України, учасник адміністративного процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку за правилами статті 86 КАС України. При цьому суди також повинні враховувати вимоги частин четвертої та п'ятої статті 11 КАС України щодо необхідності офіційного з'ясування всіх обставин справи і у відповідних випадках витребувати ті докази, яких, на думку суду, не вистачає для належного встановлення обставин у справі, що розглядається. Якщо суд дійде висновку про те, що обставини у справі, що розглядається, є інакшими, ніж установленні під час розгляду іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи, то справу належить вирішити відповідно до тих обставин, які встановлені безпосередньо судом, який розглядає справу. В межах розгляду даної адміністративної справи відповідач 1 Державна податкова інспекція у Волноваському районі Головного управління Міндоходів у Донецькій області не зазначив будь-яких інших обставин, які б свідчили про неправомірність заявленної позивачем до бюджетного відшкодування суми у розмірі 3 583 333,33 гривень, окрім тих, що вже були предметом дослідження у справі № 2а/0570/17270/2012. Також відповідач не надав суду та не зазначив у акті перевірки будь-яких інших доказів обґрунтованості своїх доводів, окрім тих, що були покладені в основу його висновків в акті перевірки позивача від 11.08.2008 № 1987/23-20/31187235, на підставі якого приймалось податкове повідомлення-рішення від 18.08.2008 № 0000152320/1 про зменшення суми бюджетного відшкодування на 3 583 333,00 гривень. Тобто, обставини у даній справі є тотожними обставинам, встановленим судом у справі № 2а/0570/17270/2012, з огляду на що суд, на підставі частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України та з урахуванням вищевказаних роз'яснень Вищого адміністративного суду України, вважає ці обставини такими, що не підлягають додатковому доказуванню. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про протиправність у відмові у виплаті бюджетної заборгованості з податку на додану вартість у розмірі 3 583 333,00 гривень, та задоволення адміністративного позову у повному обсязі. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted