Рішення адміністративного суду від 2014-02-24 00:00:00+02

У січні 2014 року фізична особа - підприємець [PERSON] звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі міста Донецька, Державної податкової інспекції у Кіровському районі міста Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області про визнання протиправними дій, вимоги № Ф20У від 09.12.2013 року, рішення № 5396 від 09.08.2013 року, акту від 09.08.2013 року. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є пенсіонером з 27.11.2007 року та знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Кіровському районі міста Донецька. Позивач є фізичною особою-підприємцем та перебуває на спрощеній системі оподаткування. Позивачем було отримано вимогу про сплату боргу зі сплати єдиного внеску № Ф-20У від 09 грудня 2013 року. Позивач вважає вищевказану вимогу відповідача незаконною, оскільки з 06.08.2011 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деякі інші законодавчі акти України щодо вдосконалення окремих норм Податкового кодексу України» № 3609-VI, яким внесені доповнення до ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Внесення зазначених змін звільняє позивача, як фізичну особу - підприємця, від сплати за себе єдиного внеску. Вважає, що оскаржувана вимога відповідача суперечать чинному законодавству України та підлягає скасуванню. У зв'язку з чим позивач звернувся до суду із даним позовом. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі міста Донецька заперечував проти задоволення позову, зазначив що [PERSON] отримує в управлінні пенсію у зв'язку з втратою годувальника призначену відповідно ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058. Згідно п. 6.4. Інструкції 21-5 вимога про сплату недоїмки формується на підставі актів документальних перевірок, інформації органів державної податкової служби, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з карток особових рахунків платників за формою згідно з додатком 4 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 5 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи). Як зазначає представник відповідача, вимога про сплату боргу від 09.12.2013 № Ф20У сформована за даними карток особового рахунку платника єдиного внеску та з використанням програмного комплексу АРМ ОССВ2. На підставі зазначеного просив відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі. Представник відповідача Державної податкової інспекції у Кіровському районі міста Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області заперечував проти задоволення позову, зазначив що частиною 4 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» визначено, що особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування. Згідно до статті 9 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-ІУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсіонер - це особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім'ї, які отримуюсь пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом. Як зазначає представник Державної податкової інспекції у Кіровському районі міста Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області, відповідно до ст. 26 ЗУ № 1058 пенсія у зв'язку з втратою годувальника не є пенсією за віком. На підставі зазначеного просив відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача, представників відповідачів, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, судом встановлено наступне. Позивач, фізична особа - підприємець [PERSON] [INFO], зареєстрована у якості фізичної особи-підприємця. Як встановлено у судовому засіданні та не заперечувалось сторонами, позивач перебуває на спрощеній системі оподаткування. Відповідно до розпорядження, позивачу призначено пенсію по втраті годувальника (а.с. 42). Відповідач - Державна податкова інспекція у Кіровському районі міста Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області відповідно до п. 191-1.8 Податкового кодексу України, забезпечує достовірність та повноту обліку платників податків та платників єдиного внеску, суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, об'єктів оподаткування та об'єктів, пов'язаних з оподаткуванням. Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади й органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України. Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються нормами Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-VI, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року (далі Закон № 1058), Законом України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від 05.11.1991 р. (далі Закон № 1788) та іншими нормативно-правовими актами. 09 грудня 2013 року Державною податковою інспекцією у Кіровському районі міста Донецька прийнята вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-20У про сплату заборгованості зі сплати єдиного внеску станом на 31.10.2013 року у розмірі 9777,56 грн. за період з серпня 2011 року по 3 квартал 2013 року (а.с. 11). 10 грудня 2013 року позивачем зазначену вимогу оскаржено в адміністративному порядку. 30 грудня 2013 року Головне управління Міндоходів у Донецькій області залишило без змін вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-20У, а скаргу [PERSON] - без задоволення. Також Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі міста Донецька прийнято рішення 09.08.2013 року № 5396 про застосування до фізичної особи - підприємця [PERSON] штрафних санкцій у розмірі 170,00 грн. за неподання, несвоєчасне подання звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (а. с. 16). Згідно із статтею 1 Закону № 1788 громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. За цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років. Право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років. Статтею 1 Закону №1058 визначене поняття «пенсія» - як, щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом. Відповідно до ст. 2 Закону №1058 за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії. У відповідності до ст. 10 зазначеного Закону, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Згідно зі ст. 36 цього Закону в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону № 2464 платник єдиного внеску зобов'язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; подавати звітність до територіального органу Пенсійного фонду у строки, в порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом за погодженням з відповідними фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування та центральним органом виконавчої влади. Згідно з частиною 8 статті 9 Закону № 2464 платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника, як передбачено частиною 12 статті 9 Закону № 2464. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 4 Закону № 2464 особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування. Статтею 1 Закону №1058 визначене поняття «пенсія» - як, щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону №1058 за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника. Згідно зі ст. 26 цього Закону в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення чоловіками 60 років, жінками - 55 років та наявності страхового стажу не менше п'яти років. Отже, пенсіонерами за віком є особи, які досягли встановленого законом загального пенсійного віку та отримують пенсію. При цьому закон не містить обмежень в залежності від виду отриманої пенсіонером пенсії (за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника чи за вислугу років). Так позивач є фізичною особою-підприємцем яка отримує пенсію за втратою годувальника, однак остання досягла віку (62 роки), з якого призначається пенсія за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Таким чином, положення ч. 4 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» щодо звільнення, зокрема пенсіонерів за віком від сплати за себе єдиного внеску поширюються на позивача. До того ж, відповідно до положень ч. 4 ст. 4 Закону № 2464 особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування. Добровільна сплата єдиного внеску врегульована ст. 10 Закону України № 2464. Відповідно до вимог ст.ст. 4, 10 Закону України № 2464, обов'язковою умовою добровільної участі особи у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування є належним чином укладений договір в порядку ст. 10 Закону України № 2464. Як вбачається з матеріалів справи, жодних договорів про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування між сторонами укладено не було. Щодо позовних вимог про скасування рішення № 5396 від 09.08.2013 року про застосування штрафних санкцій у розмірі 170 грн. за неподання, несвоєчасне подання звітності до Управління Пенсійного фонду в Кіровському районі м. Донецька слід зазначити наступне. Згідно із розділом ІІІ Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого Постанова правління Пенсійного фонду України 08.10.2010 № 22-2 встановлені форми та строки подання звіту страхувальниками. Згідно із п. 3.1. вказаного Порядку страхувальники, крім зазначених у пунктах 3.5, 3.6 цього розділу, а також страхувальники, зазначені в пункті 3.2 цього розділу, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у частині подання звіту за таких осіб зобов'язані формувати та подавати до органів Пенсійного фонду звіт не пізніше 20 числа місяця, що настає за звітним періодом. Звітним періодом є календарний місяць. Звіт подається за формою згідно з додатком 4 до цього Порядку. Фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, формують та подають до органів Пенсійного фонду звіт самі за себе один раз на рік до 10 лютого року, наступного за звітним періодом (п. 3.2.). Звітним періодом є календарний рік. Звіт подається за формою згідно з додатком 5 до цього Порядку. Пунктом 3.3. Порядку встановлено, що фізичні особи - підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Звіт зазначеними особами не подається. Отже чинним законодавством фізичні особи - підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування та є пенсіонерами за віком звільняються від подання відповідної звітності до Пенсійного фонду, тому застосування штрафних санкцій у розмірі 170,00 грн. за неподання, несвоєчасне подання звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» є неправомірним. Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. При цьому суд, оцінюючи спірні дії відповідача, виходить з критеріїв оцінки рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, до яких, зокрема, відносяться вчинення дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. У відповідності до ст.ст. 71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Згідно ч. 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Таким чином, приймаючи до уваги наведене, суд вважає, що вимога Державної податкової інспекції у Кіровському районі міста Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області про сплату боргу (недоїмки) № Ф20У від 09.12.2013 року, рішення Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі міста Донецька № 5396 від 09.08.2013 року є протиправними та підлягають скасуванню. Стосовно позовних вимог про визнання протиправним акту перевірки від 09.08.2013 року суд зазначає, що акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта, викладених у ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі відповідного акту. Крім того, суд вважає позовні вимоги фізичної особи-підприємця [PERSON] в частині визнання незаконними дій відповідача про стягнення єдиного внеску такими, що не підлягають задоволенню, оскільки, у спірних правовідносинах належним та повним способом захисту порушених прав позивача є скасування вимоги, через те, що самі по собі дії відповідача не тягнуть за собою будь-яких правових наслідків, тобто, не впливають на обсяг прав та інтересів позивача, адже правові наслідки в даному випадку несуть акти індивідуальної дії - вимога про сплату боргу № Ф20У від 09.12.2013 року та рішення № 5396 від 09.08.2013 року. З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог фізичної особи - підприємця [PERSON] до Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі міста Донецька, Державної податкової інспекції у Кіровському районі міста Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області про визнання протиправними дій, вимоги № Ф20У від 09.12.2013 року, рішення № 5396 від 09.08.2013 року, акту від 09.08.2013 року. Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог. На підставі вищевикладеного,

Результат розгляду: partial