Рішення адміністративного суду від 2014-01-15 00:00:00+02

14.01.2014р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом покликаючись на те, що 13.01.2014року відповідач - громадянин В’єтнаму [PERSON] ([PERSON]) був затриманий прикордонною вартою Республіки Польща на відстані 2500 метрів від лінії державного кордону, на напрямку 500-501 прикордонного знаку, за незаконне перетинання державного кордону з України в Республіку Польща, спільно з трьома іншими громадянами В’єтнаму, на ділянці відділу прикордонної служби «Шегині» Мостиського прикордонного загону, що на території Мостиського району. Вказує, що 14.01.2014р. відповідач був переданий з Республіки Польща в Україну на підставі Угоди між Урядом України та ЄС про реадмісію. Стверджує, що в своєму поясненні відповідач вказує на те, що потрапив на територію України незаконним шляхом, з метою покращення умов життя та працевлаштування мав намір потрапити до Республіки Польща. Для досягнення своєї мети вирішив незаконно перетнути державний кордон з України до Республіки Польща. Вказує, що відповідач не має законних підстав для перебування на території України,- відсутні документи. Зазначає, що своїми діями відповідач грубо порушив вимоги ст.9 Закону України «Про державний кордон України». 14.01.2014 року начальником Мостиського прикордонного загону було прийнято рішення про примусове повернення відповідача за межі території України, однак такий не в змозі самостійно покинути територію України, оскільки у нього відсутні документи та кошти для повернення в країну походження. З огляду на наведене, просить суд примусово видворити відповідача за межі території України. Вимоги підтримано представником позивача в судовому засіданні. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечивши проти його примусового видворення. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.01.2014року відповідача - громадянин В’єтнаму [PERSON] ([PERSON]) затримано прикордонною вартою Республіки Польща на відстані 2500 метрів від лінії державного кордону, на напрямку 500-501 прикордонного знаку, за незаконне перетинання державного кордону з України в Республіку Польща, спільно з трьома іншими громадянами В’єтнаму, на ділянці відділу прикордонної служби «Шегині» Мостиського прикордонного загону, що на території Мостиського району. 14.01.2014р. відповідач був переданий з Республіки Польща в Україну на підставі Угоди між Урядом України та ЄС про реадмісію Постановою судді Мостиського районного суду Львівської області від 15.01.2014р. відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень. В судовому засіданні відповідач визнав, що у Республіці В’єтнам відсутні обставини, які б загрожували його (відповідача) життю, здоров'ю та свободі. Представлені позивачем докази та пояснення відповідача свідчать про те, що реалізуючи свої права та свободи, останній міг у встановленому порядку іммігрувати в іншу Європейську країну на постійне місце проживання, не завдавши шкоди національним інтересам України. Проте відповідач намагався незаконно перетнути державний кордон, у зв'язку із чим порушив чинне законодавство України. Як вбачається із змісту ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення. Як вбачається із матеріалів справи, начальником відділу по роботі з іноземцями та адміністративного провадження штабу Мостиського прикордонного загону Хом’яком Є.Л. прийнято рішення від 14.01.2014 року про примусове повернення відповідача за межі території України до 15.01.2014р. Відповідно до ч.1 ст.30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави. З пояснень позивача та матеріалів справи вбачається, що рішення про примусове повернення за межі України відповідачем не виконано, оскільки у нього відсутні документи та кошти для самостійного повернення в країну походження. Враховуючи те, що відповідач порушив вимоги законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, незаконно перетнув державний кордон України з Республікою Польща, беручи до уваги відсутність у нього коштів, враховуючи наявність рішення компетентного органу про примусове повернення відповідача, суд вважає, що існують обґрунтовані підстави вважати, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення про повернення до країни походження. Крім того, не встановлено, що існують обставини, які вказані в статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", що унеможливлюють примусове видворення відповідача за межі України. Також не встановлено обставин, відповідно до яких на відповідача поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту". Таким чином, суд приходить до висновку, що є всі підстави для примусового видворення відповідача за межі території України. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted