Рішення адміністративного суду від 2014-02-12 00:00:00+02

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом та з урахуванням уточнення позовних вимог просить суд стягнути податковий борг з Фізичної особи - підприємця [PERSON] код РНОКПП [NUMBER] у розмірі 929,01 грн. по Єдиному податку і на розрахунковий рахунок 33216866700003. Банківські реквізити: УДК СУ у Дзержинському районі м.Харкова, код ЄДРПОУ 37999654, МФО 851011. В обґрунтування позову зазначив, що ФОП [PERSON] має податковий борг перед бюджетом у сумі 929,01 грн. Позивачем направлено податкову вимогу №196-11 від 20.08.13 року . Наведені обставини свідчать про невиконання відповідачем свого податкового обов'язку щодо сплати податків та зборів в строки та у розмірах, встановлених законодавством України . Через канцелярію суду 12.02.14 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі його представника. Представник відповідача в судове засідання не прибув, хоча своєчасно та належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Заперечень проти позову та необхідних документів або заяви про визнання позову до суду не надав. Відповідно до ч.6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі , хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Враховуючи те, що сторони повідомлені належним чином про дату , час та місце судового розгляду та те, що відсутня потреба заслухати свідка чи експерта, суд вважає за можливе розглянути справу у порядку письмового провадження. Згідно положень ч.1 статті 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до п.п.20.1.18, п.п.20.1.28 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини та застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом, стягувати суми простроченої заборгованості суб'єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом. Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №578367 [PERSON] зареєстрований в якості фізичної особи - підприємця 29.02.2012 року . Фізична особа- підприємець [PERSON] перебуває на обліку в державній податковій інспекції у Дзержинському районі м.Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області з 02.03.2012 року за №63787, що підтверджується довідкою про реєстрацію платника податків від 21.10.2013 року. Відповідачем 15.06.2012 р. до ДПІ у Дзержинському районі м.Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області подано заяву про право застосування спрощеної системи оподаткування ( 2 група зі ставкою єдиного податку - 20%) . Відповідно до п.291.3 ст. 291 ПКУ юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою. Ст.293 ПКУ закріплено ставки єдиного податку, а саме: Ставки єдиного податку встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), та у відсотках до доходу (відсоткові ставки). Фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць: 1) для першої групи платників єдиного податку - у межах від 1 до 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати; 2) для другої групи платників єдиного податку - у межах від 2 до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати. Відповідно до п.294.1 ст. 294 ПКУ податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку першої групи є календарний рік. Згідно п. 295.1 та п. 295.2 ст.295 ПКУ платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року. У разі якщо сільська, селищна або міська рада приймає рішення щодо зміни раніше встановлених ставок єдиного податку, єдиний податок сплачується за такими ставками у порядку та строки, визначені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 цього Кодексу. Нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється органами державної податкової служби на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності. Відповідно до ст. 300 ПКУ платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій. Позивач у позовній заяві зазначає , що заборгованість у відповідача наявна саме по єдиному податку у розмірі 929,01 грн. без зазначення періоду, за який виник зазначений борг. Відповідно до п. 59.1 та п.59.5 ст. 59 ПКУ у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може не надсилатися, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. У разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги. Судом встановлено, що ДПІ у Дзержинському районі м.Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області 20.08.2013 року винесено податкову вимогу №196-11, яку направлено поштою відповідачу , але не отримано ним у зв"язку з закінченням терміну зберігання (а.с.14). Згідно п.58.3 ст.58 ПКУ податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) юридичній особі, якщо його передано посадовій особі такої юридичної особи під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення. Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг. У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення. Станом на 31.12.2013 року в обліковій картці платника ФОП [PERSON] по єдиному податку з фізичних осіб наявна недоїмка у сумі 929,01 грн., що виникла внаслідок не сплати відповідачем у встановлені законодавством терміни суми податкового зобов'язання по єдиному податку. У той же час позивачем до матеріалів справи надано довідку станом на 14.01.2014 року (а.с.31) , з якої вбачається, що по шифру бюджетної класифікації № 18050400 у [PERSON] у графі недоїмка та пеня відсутня заборгованість, відповідачем сплачено суму 2076, 01 грн. та наявна штрафна санкція за несвоєчасну сплату платежу у розмірі 1034,58 грн. Згідно ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд зазначає , що позивач звернувся до суду саме на підставі заборгованості по єдиному податку з фізичних осіб у розмірі 929,01 грн., а не на підставі наявності штрафних санкцій. Таким чином, на момент розгляду справи позивачем не доведено наявності недоїмки у відповідача по єдиному податку з фізичних осіб у розмірі 929,01 грн. Будь - яких доказів наявності непогашеної суми недоїмки у відповідача по єдиному податку з фізичних осіб у розмірі 929,01 грн. до суду не надано, у зв"язку з чим позивачем не доведено наявність підстав для задоволення позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані та не підлягають задоволенню . Відповідно до ст. 94 КАС України судові витрати не стягуються. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied