Рішення адміністративного суду від 2014-02-18 00:00:00+02

31 січня 2014 року управління Пенсійного фонду України в Артемівському районі м. Луганська звернулось до Луганського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Луганську, в якому позивач просить визнати дії відповідача щодо невиплати суми витрат на виплату пенсії [PERSON] по втраті годувальника внаслідок нещасного випадку на виробництві неправомірними та стягнути виплачену пенсію [PERSON] по втраті годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві, в розмірі 1066,38 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [PERSON] з 27 липня 2009 року отримує пенсію по втраті годувальника - [PERSON], який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві [INFO] року. Управлінням Пенсійного фонду України в Артемівському районі м. Луганська її було включено до списку осіб, які отримували пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсію у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, за червень-грудень 2013 року, який щомісячно надсилається органу Фонду для проведення звірки та подальшого відшкодування сум пенсій. Відшкодування сум пенсій та витрат з їх доставки провадиться відповідно до Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України та Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань від 04 березня 2003 року № 5-4/4 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 травня 2003 року за № 376/7697 (надалі - Порядок № 5-4/4). Фактично відповідачем не порушувався зазначений Порядок № 5-4/4, пред'явлені акти звіряння були підписані, але без урахування зазначеної суми. На підставі цього між позивачем і відповідачем виник спір щодо відшкодування понесених витрат. У даному випадку Порядок № 5-4/4 не врегульовує спірних відносин, які виникли між сторонами, оскільки встановлене ним правило підписання актів звірки розраховане на відсутність спору. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 20 березня 2007 року. Обґрунтування відповідачем позиції по відмові в прийнятті до відшкодування суми пенсії по втраті годувальника, який помер внаслідок професійного захворювання, отриманого на виробництві, є неправомірним, оскільки таке відшкодування передбачено законодавством. З огляду на викладене, позивач просить визнати дії відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Луганську неправомірними та стягнути з відповідача на користь управління Пенсійного фонду України в Артемівському районі м. Луганська спірну суму. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним у позові. Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Луганську позов не визнало, про що подало заперечення на адміністративний позов від 17 лютого 2014 року № 818/06, в яких у задоволенні позовних вимог просить відмовити у повному обсязі (арк. справи 32). Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначив таке. [PERSON] на обліку у відділенні виконавчої дирекції Фонду в м. Луганську не перебувала та не перебуває, так як це не є страховим випадком. Відповідно до наданих документів до позовної заяви [PERSON] народилася у [INFO] році. Тобто, на день смерті її чоловіка [PERSON], а саме [INFO] року, [PERSON] не було повних 46 років і вона не мала права на будь-які виплати у зв'язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», оскільки була працездатного віку та не перебувала на утриманні померлого чоловіка. Законом встановлено, що право на страхові виплати мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а саме жінки, які досягли 55 років, якщо вони не працюють. Підстав для відшкодування витрат на виплату пенсії [PERSON] по втраті годувальника за рахунок Фонду не має. [PERSON] досягла пенсійного віку і перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Артемівському районі м. Луганська і, відповідно, отримує пенсію по втраті годувальника на загальних підставах згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення». Оскільки вказаний випадок не є страховим і відділення Фонду в м. Луганську ніяких виплат [PERSON] не здійснювало, то і виплачена пенсія не підлягає відшкодуванню. Крім того, судовими рішеннями по аналогічному спору між позивачем та відділенням Фонду в м. Луганську стосовно визнання дій відповідача неправомірними та зобов'язання відшкодувати пенсію [PERSON] по втраті годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві, ухвалена постанова про відмову у задоволенні позовних вимог, яка набрала законної сили. З огляду на викладене, відповідач вважає вимоги позивача безпідставними та такими, що суперечать законодавству. У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, надав пояснення, аналогічні викладеним у запереченнях від 17 лютого 2014 року № 818/06. Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2014 року позовну заяву управління Пенсійного фонду України в Артемівському районі м. Луганська до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Луганську в частині позовних вимог про визнання дій неправомірними, стягнення виплаченої пенсії [PERSON] по втраті годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві, за червень 2013 року в сумі 152,34 грн. залишено без розгляду (арк. справи 38-39). Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню повністю, з таких підстав. В ході судового розгляду судом встановлено, що [PERSON], [INFO], отримує в управлінні Пенсійного фонду України в Артемівському районі м. Луганська пенсію по втраті годувальника - [PERSON], який помер [INFO] року внаслідок нещасного випадку на виробництві (при підготовці для демонстрації діючого макету підйомної установки в лабораторії шахти «Центральная» шахтоуправління «Луганське» ДХК «Луганськвугілля» був смертельно травмований), про що свідчать розпорядження від 17 січня 2014 року № 198054, акт від 11 березня 2000 року № 12 про нещасний випадок на виробництві форми Н-1 (арк. справи 8-10, 11). На день смерті [PERSON] його дружині [PERSON] було не повних 46 років. Частиною 1 статті 36 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 36 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними членами сім'ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. Відповідно до частини 8 статті 36 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, призначаються відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Відповідно до частини 1 статті 21 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105- XIV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (далі - Закон № 1105) у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні: а) допомогу у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю до відновлення працездатності або встановлення інвалідності; б) одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого; в) щомісяця грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого; г) пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; д) пенсію у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; є) допомогу дитині відповідно до статті 9 цього Закону. Згідно з вимогами статті 28 Закону № 1105 страховими виплатами є грошові суми, які згідно із статтею 21 цього Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Зазначені грошові суми складаються із: 1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата); 2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім'ї та особам, які перебували на утриманні померлого); 3) страхової виплати пенсії по інвалідності потерпілому; 4) страхової виплати пенсії у зв'язку з втратою годувальника; 5) страхової виплати дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності; 6) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу. Статтею 33 Закону № 1105 встановлено, що у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсій згідно з підпунктом «д» пункту 1 частини першої статті 21 цього Закону) мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті. Такими непрацездатними особами, серед іншого, є жінки, які досягли 55 років, і чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони не працюють. З аналізу зазначених норм Законів вбачається, що основною умовою одержання щомісячних страхових виплат по втраті годувальника є володіння особою відповідними ознаками: непрацездатна, знаходилась на утриманні померлого. Враховуючи вищевикладене, сплачені [PERSON] за липень-грудень 2013 року суми пенсії не є страховими виплатами у розумінні статті 21 Закону № 1105, фінансування яких провадиться Фондом соціального страхування від нещасних випадків за рахунок коштів цього Фонду. Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України та Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань від 04 березня 2003 року № 5-4/4 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 16 травня 2003 року за № 376/7697 (надалі - Порядок № 5-4/4), визначає механізм відшкодування на централізованому рівні Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, які призначені особам, що застраховані згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (крім осіб, зазначених у пункті 2 статті 8 цього Закону), у тому числі добровільно застраховані, та потерпілим особам, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків. У відповідності із пунктом 4 Порядку № 5-4/4 відшкодуванню підлягають суми, що виплачуються відповідно до Законів України «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» та інших нормативно-правових актів, а саме: сума основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; щомісячна цільова грошова допомога на прожиття, якщо така надавалася пенсіонеру, який одержував вищезазначену пенсію; допомога на поховання сім'ї померлого або особі, яка здійснила поховання особи, яка отримувала вищезазначену пенсію; сума витрат Пенсійного фонду з виплати і доставки вищезазначених пенсій. Пунктом 5 Порядку № 5-4/4 визначено, що органи Пенсійного фонду щомісяця, до 10 числа місяця, наступного за звітним, на підставі списку осіб, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (додаток 1), та списку померлих осіб і осіб, знятих з обліку з інших причин, які отримували пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (додаток 2), проводять з відділеннями виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в районах та містах обласного значення (далі - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків) звірку витрат за особовими справами потерпілих, складають акт щомісячної звірки витрат за особовими справами потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (додаток 3), у якому визначають загальну суму витрат, що підлягає відшкодуванню, та до 15 числа місяця, наступного за звітним, подають його відповідно головним управлінням Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду) і управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків). Порядок № 5-4/4 не врегульовує спірних відносин, які виникли у даному випадку, оскільки встановлене ним правило підписання актів звірки розрахунків розраховано на відсутність спору. У разі незгоди на підписання актів з боку Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у судовому порядку в судах адміністративної юрисдикції мають вирішуватись вимоги про стягнення спірних сум (зазначену правову позицію неодноразово висловлювала Судова палата в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, в постанові від 20 березня 2007 року за результатами перегляду за винятковими обставинами справи за позовом управління Пенсійного фонду України у Великобагачанському районі Полтавської області до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Великобагачанському та Решетилівському районах Полтавської області про зобов'язання прийняти до заліку та відшкодування суми та в постанові від 30 вересня 2008 року за результатами перегляду за винятковими обставинами справи за позовом управління Пенсійного фонду України в Яворівському районі Львівської області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Яворівському районі Львівської області про спонукання до вчинення дій). Оскільки у судовому засіданні було встановлено, що на момент настання страхового випадку (смерть [PERSON], яка пов'язана з нещасним випадком на виробництві) [PERSON] не була непрацездатною та не знаходилася на утриманні померлого, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Питання про розподіл судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач та відповідач відповідно до пункту 18 частини 1 статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнені. На підставі частини 3 статті 160 КАС України у судовому засіданні 18 лютого 2014 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Складення постанови у повному обсязі відкладено до 24 лютого 2014 року, про що згідно вимог частини 2 статті 167 КАС України повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частин постанови у судовому засіданні.

Результат розгляду: denied