Рішення адміністративного суду від 2014-02-17 00:00:00+02

07 лютого 2014 року [PERSON] звернувся в суд з указаним адміністративним позовом, який мотивує тим, що 08 вересня 2012 року інспектором ВДАІ щодо нього складено протокол про адміністративне правопорушення за порушення правил перевезення великогабаритного вантажу. На підставі даного протоколу 12 жовтня 2012 року відповідачем винесено оскаржувану постанову серії СВ № 203491 та притягнуто його до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП з накладенням штрафу в сумі 510 грн. Не заперечуючи факту перевезення надгабаритного вантажу, зазначає, що мав на це відповідний дозвіл та наголошував про це інспектору ВДАІ, який склав протокол про адміністративне правопорушення. Вважає оскаржувану постанову такою, що винесена з порушенням вимог ст. 251, 268, 280 КУпАП, просить її скасувати. Також позивач подав клопотання про поновлення строку на оскарження даної постанови. В судовому засіданні представник позивача підтримала клопотання про поновлення строку та заявлений позов з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача заперечив проти поновлення строку та проти позову. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що пропущений позивачем строк на подання позову підлягає поновленню, а позов задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Згідно зі ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу. З постанови про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, за оскарженням якої він звернувся до суду, вбачається, що постанова винесена 12 жовтня 2012 року (а.с. 5). Про вручення [PERSON] копії постанови докази в матеріалах справи відсутні і такі відповідачем суду не надані. Про винесення оскаржуваної постанови позивач дізнався у ході виконавчого провадження з виконання постанови та отримав її копію 05 лютого 2014 року (а.с. 7, 8). Тому, причини пропущення строку на оскарження постанови слід визнати поважними і цей строк підлягає поновленню. Обґрунтовуючи позов, позивач вказує на відсутність у його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП, та на порушення відповідачем норм закону при її винесенні. Встановлено, що начальником ВДАІ Ковельського МВ УМВС України у Волинській області Долінко С.Ф. 12 жовтня 2012 року винесено постанову серії СВ № 203491 та притягнуто позивача [PERSON] до адміністративної відповідальності за те, що він о 10 годині 05 хвилин 08 вересня 2012 року автомобілем «Вольво», державний номер [NUMBER], з напівпричіпом «Лангендорф», державний номер [NUMBER], здійснював перевезення надгабаритного вантажу шириною 295см, не маючи дозволу на рух транспортних засобів з надгабаритними вантажами, чим порушив п. 22.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 132-1 КУпАП. Накладено стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн. Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що єдиним доказом винуватості позивача є протокол про адміністративне правопорушення. У протоколі про адміністративне правопорушення від 08 вересня 2012 року серії АГ2№319160 зазначено, що [PERSON] о 10 годині 05 хвилин 08 вересня 2012 року на автодорозі Р07-132км автомобілем «Вольво», державний номер [NUMBER], з напівпричіпом «Лангендорф», державний номер [NUMBER], здійснював перевезення надгабаритного вантажу шириною 295см, не маючи дозволу на рух транспортних засобів з надгабаритними вантажами, чим порушив п. 22.5 Правил дорожнього руху. Крім того, у протоколі наведені письмові пояснення [PERSON], в яких він вказав, що з протоколом не згодний і має при собі дозвіл на перевезення надгабаритного вантажу №6039-нг від 05.09.2012 року. Статті 132-1 КУпАП, передбачає відповідальність, зокрема, за порушення правил проїзду великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами. Згідно з пунктами 3, 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених Постанова Кабінету Міністрів України від 18.01.2001р. № 30, в редакції, чинній станом на вересень 2012 року, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху. Рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі виданого перевізникові Державтоінспекцією за наявності погодження з дорожніми, комунальними, залізничними та іншими підприємствами і організаціями дозволу, в якому визначаються умови і режим проїзду зазначених транспортних засобів, або документа про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів над визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та плати за проїзд. В пункті 22.5 Правил дорожнього руху зазначено що, за спеціальними правилами здійснюється рух транспортних засобів та їх составів, зокрема, коли хоч один із їх габаритів перевищує за шириною 2,6м. Як вбачається з наданих позивачем копій документів на день складення щодо нього вищевказаного протоколу, він мав дозвіл №6039-нг на рух транспортних засобів «Вольво», «Лангендорф», державні номери [NUMBER], [NUMBER] з надгабаритними та великогабаритними вантажами протягом 05 - 17 вересня 2012 року, в тому числі автодорогою Р-07 (а.с.10). Про наявність такого дозволу позивач зазначив при складенні щодо нього вищевказаного протоколу (а.с.6, 20). Наведені обставини не спростовані відповідачем, суду не представлено доказів в підтвердження обставин, викладених у постанові в справі про адміністративне правопорушення. Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Будь-яких заперечень на наведені позивачем обставини від відповідача не надійшло. Враховуючи викладене, суд вважає достовірними обставини, повідомлені позивачем, тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Результат розгляду: granted