Рішення адміністративного суду від 2014-01-31 00:00:00+02

Позивач звернулась до суду з вказаним адміністративним позовом, мотивуючи тим, що оскільки до актового запису (далі - а/запис) про народження № 2 176 (поновленого) від 09.11.49 р., складеного відділом держреєстрації ацс реєстраційної служби Старовижівського РУЮ у Волинській області, у «відомостях про дитину» у графі «дата народження» вказано неповну дату, а саме: « 1943 рік», вона звернулась до відповідача із заявою про внесення змін до вказаного а/запису - з 1973 року на [INFO] року, надавши ряд документів, у т. ч., довідку № 2 794/08 - 10 - 19 від 08.08.13 р. управління ПФ України у м. Ковелі та Ковельському районі про те, що їй з 01.07.96 р. призначено пенсію за віком при повному стажі за Законом України «Про пенсійне забезпечення». Згідно з вказаною довідкою вона просила відповідача внести зміни щодо дати народження у а/записі про народження № 2 176 (поновл.) від 09.11.49 р. з дати « 1943 рік» на « [INFO] року». Оскаржувану відмову вважає незаконною, так як відповідач безпідставно відмовив їй у внесенні змін до а/запису, так як на підставі вищезазначеної довідки можливо внести такі зміни без зволікання. Іншим чином виправити допущену органами реєстрації ацс помилку неможливо. Просить позов задовольнити, визнати незаконною відмову відповідача у внесенні змін у а/запис про народження № 2 176 (поновл.) від 09.11.49 р., складений відділом держреєстрації ацс реєстраційної служби Старовижівського РУЮ у Волинській області, у графі № 12 «дата народження» шляхом виправлення з « 1943 рік» на « [INFO] року» у зв»язку з відсутністю підтверджуючих документів, оформлену висновком про внесення змін до актового запису цивільного стану № 51/02 - 2 377 від 10.10.13 р., зобов»язати відповідача внести такі зміни. В судовому засіданні позивач позов підтримала, обґрунтувавши його вищенаведеними доводами, суду додатково пояснила, що претензій до відповідача вона не має, однак, має намір отримати документ, у якому була б зазначена точна дата як дата її народження. Так, у зазначеній довідці, виданій ПФ України, на яку вона посилається, дата « 01 липня» визначена управлінням ПФ як дата початку відліку періоду, з якої можливо призначити їй та розпочати виплату пенсії, з огляду на таку необхідність і відсутність у неї документів про день та місяць народження. В даний час вона бажає оформити паспорт громадянина України для виїзду за кордон, перешкодою чому є відсутність у її паспорті даних про точну дату народження. Просить позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позову не визнала, суду пояснила, що після звернення позивача до відповідача із заявою про внесення змін до актового запису про народження, відповідачем було вивчено як надані позивачем. так і витребувані самостійно документи, що стосувались розглядуваного питання. Надана позивачем вищезазначена довідка, видана ПФ України, на яку вона посилається, не є документом, що дає відповідачеві право внести зміни у актовий запис (поновлений) про народження позивача, а тому до уваги прийнята відповідачем не була. У 1949 р. особи, які займались питанням поновлення актового запису про народження позивача, питання зазначення у ньому не тільки року, а й дати народження позивача, не порушували. Позивачеві при вирішенні її звернення про внесення змін, усно роз»яснювалось право звернутись до суду з відповідною заявою в порядку окремого провадження, що вона, однак, не зробила. Вважає, що відмова відповідача є законною. Просить у задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, з'ясувавши обставини справи, приходить до висновку, що позов безпідставний та не підлягає до задоволення. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (далі - Закон), цей Закон регулює відносини, пов'язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, визначає засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану. Як зазначено у ст. 2 Закону, актами цивільного стану є події та дії, що нерозривно пов'язані із фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб'єктом цивільних прав та обов'язків. Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. За змістом ст. 4, ч. 1 ст. 6 Закону, відповідач є органом державної реєстрації актів цивільного стану, до його компетенції як відділу державної реєстрації актів цивільного стану належить внесення змін до актових записів цивільного стану, здійснення відповідно до законодавства інших повноважень. Як зазначено у абз. 3 ч. 3, ч. 5 ст. 9 Закону, актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку. Правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджуються Міністерством юстиції України. Відповідно до ст. 22 Закону, внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку. Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться за заявою, серед іншого, особи, щодо якої складено актовий запис, що подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених законодавством, - за місцем зберігання актового запису цивільного стану. За змістом ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов"язані діяли лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Як зазначено і у ст. 26 Закону, дії працівника органу державної реєстрації актів цивільного стану можуть бути оскаржені, серед іншого, до суду. В судовому засіданні встановлено, що дійсно, позивач звернулась до відповідача із заявою про внесення змін до актового запису про народження № 2 176 (поновл.) від 09.11.49 р., складеного В ДР АЦС РС Старовижівського РУЮ у Волинській області в частині відомостей про дитину у графі «дата народження», змінивши «число, місяць і рік» з « 1943 року» на « [INFO] рік». Вказана обставина представником відповідача не оспорюється а стверджується текстом висновку про внесення змін до актового запису цивільного стану № 51/02 - 2 377 від 10.10.13 р., складеного відповідачем. Як слідує з висновку про внесення змін до актового запису цивільного стану № 51/02 - 2 377 від 10.10.13 р., відповідачем, дійсно, після отримання та вивчення, аналізу вищезазначеної заяви позивача з додатками, документів, забраних відповідачем, з посиланням на норми законодавства, було відмовлено у задоволенні заяви заявниці - позивача у справі, з тих мотивів, що у всіх отриманих та проаналізованих документах відсутні відомості про день та місяць народження заявниці, а тому він прийшов до висновку про неможливість задоволення заяви заявниці у зв»язку з відсутністю підтверджуючих документів. Тієї обставини, що вона не надала відповідачеві документів, що підтверджували б ту обставину, що дата її народження саме 01 липня, позивач не заперечила в судовому засіданні, зазначивши, що і у виданій ПФ України довідці № 2 794/08 - 10 - 19 від 08.08.13 р. дата « 01 липня 1998 р.» не є датою дня її народження чи досягнення нею певного віку, а є погодженою нею з управлінням ПФ України датою початку відліку часового періоду, що стосується можливості призначення та виплати їй пенсії як особі, яка зазначена по документах народженою у 1943 р. і за станом на 01.07.98 р. досягла певного віку. Суд вважає, що відповідач правомірно відмовив позивачеві як заявниці, у задоволені її заяви про внесення змін до актового запису (поновленого), з огляду на те, що при вирішенні порушеного позивачем як заявницею питання, відповідачем проведено належну перевірку, вивчено як надані позивачем, так і зібрані з власної ініціативи документи, що стосувались порушеного питання; за результатами проведеної перевірки складено обґрунтований висновок про відмову у внесенні змін до актового запису цивільного стану, у якому вказано причини відмови, зазначено про можливість оскарження прийнятого висновку в судовому порядку. Суд приймає до уваги те, що відповідач у висновку посилається на Положення про порядок зміни, доповнення та анулювання актових записів цивільного стану, що втратило чинність згідно з наказом МЮ України від 12.01.11 р. N 96/5, і на час звернення позивача до відповідача із заявою чинними були Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (далі - Правила), затверджені Наказом МЮ України від 12.01.11 р. № 96/5, зареєстрованим у МЮ України 14.01.11 р. за N 55/18 793. Однак, суд вважає, що ця формальність не призвела до порушення прав позивача та не є обставиною, що є підставою для визнання відмови відповідача незаконною і зобов»язання його до вчинення таких дій, якими є внесення змін до актового запису (поновленого) про народження позивача, а саме: зазначення датою її народження « [INFO] р.». Так, згідно з п. п. 1 вказаних Правил, унесення змін до актових записів цивільного стану, які складено в державних органах реєстрації актів цивільного стану України, у випадках, передбачених чинним законодавством, провадиться державними відділами реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи реєстрації актів цивільного стану), за наявності достатніх підстав. В судовому засіданні достовірно встановлено, що таких підстав відповідач не мав. Відповідач прийняв оскаржуване рішення відповідно до вимог Закону, своїми діями не порушив прав та інтересів позивача, правомірність прийнятого відповідачем рішення перевірена в судовому засіданні. Доводи представника відповідача в тій їх частині, що довідка ПФ України не надає відповідачеві достатніх підстав для висновку про можливість внесення дати "01 липня" в актовий запис (поновлений) про народження позивача як дати народження позивача, є слушними. Так, як слідує з копії довідки № 2 794/08 - 10 - 19 від 08.08.13 р., виданої управлінням ПФ України у м. Ковелі та Ковельському районі Волинської області (далі - управління), вона посвідчує ту обставину, що позивач, дійсно, перебуває на обліку в управлінні і отримує пенсію за віком при поному стажі. У вказаній довідці є неоговорений і жодним чином не посвідчений запис від руки: "з 01 линя 1998 р. по Закону України "Про пенсійне забезпечення".Як пояснила в суді позивач, вищевказаний запис від руки виконаний управлінням як установою, що видала вказану довідку і ця довідка свідчить лише про те, що управління згідно з тим законодаством, що врегуловує його діяльність, знайшло підстави з 01.01.98 р. призначити позивачеві як особі, яка є 1943 р.н., пенсію. Суд враховує, що призначення пенсії позивачеві проведено на підставі наданих нею управлінню документів, що засвідчували лише рік її народження - 1943. Таким чином, вказана довідка правомірно не взята відповідачем до уваги. Доводи позовної заяви не знайшли свого ствердження в судовому засіданні. А тому підстав для задоволення позову суд не вбачає. На підставі наведеного,

Результат розгляду: denied