Рішення адміністративного суду від 2014-02-28 00:00:00+02

05.08.2010р. начальником Євпаторійського міського відділу Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в АР Крим затверджений висновок за фактом документування паспортом громадянина України [PERSON], у пункті 3 якого зазначено - реєстрацію громадянина [PERSON] [INFO] як громадянина України за адресою: [ADDRESS] анулювати (а.с.103-104). 14.12.2012р. [PERSON] Євпаторійським міським відділом Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в АР Крим був виданий паспорт громадянина України серії [NUMBER] без штампу реєстрації місця проживання особи на одинадцятої сторінці (а.с. 85). На заяву позивача від 26.12.2012р. Євпаторійським міським відділом Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в АР Крим була надана відповідь від 09.01.2013р. № 0114/131, з якої вбачається, що відповідно до п. 3 висновку начальника Євпаторійського міського відділу Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в АР Крим від 05.08.2010р. громадянину [PERSON] реєстрація за адресою [ADDRESS] анульована (а.с. 77). Не погодившись з зазначеними вище діями відповідача, позивач звернувся до Окружного адміністративного суду АР Крим з даним позовом. Суд звертає увагу, що згідно ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд також зазначає, що правомірність реєстрації [PERSON] за адресою: м. [ADDRESS] не є предметом розгляду у даній справі. Надаючи оцінку заявленим вимогам, а саме перевіряючи правомірність дій відповідача, зокрема дії начальника Євпаторійського міського відділу Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в АР Крим про анулювання реєстрації позивача, що оформлено Висновком від 05.08.2010р., суд вважає необхідним вказати наступне. Закон України від 11.12.2003р. № 1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" (далі Закон № 1382) відповідно до Конституції України регулює відносини, пов'язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження. Положення Закону № 1383 не передбачають анулювання реєстрації місця проживання, натомість частиною 1 ст. 7 вказаного Закону визначені підстави для зняття з реєстрації місця проживання, а саме: заява особи; запит органу реєстрації за новим місцем проживання особи; остаточне рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою); свідоцтво про смерть. Тобто, зняття з реєстрації місця проживання можливо лише у випадках передбачених Законом. На час анулювання реєстрації місця проживання позивача 05.08.2010р. був чинним наказ Міністерства внутрішніх справ України від 03.02.2006 № 96, яким на виконання Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" з метою вдосконалення організації реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб в Україні та контролю за оформленням документів з цих питань був затверджений Примірний регламент з оформлення документів та контролю з питань реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб в Україні (далі Примірний регламент № 96). Відповідно до основних завдань Державного департаменту у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб МВС України його територіальні органи і підрозділи (далі - органи реєстрації) з метою забезпечення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб в Україні та відповідно до Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" повинні поміж іншого, проводити реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб на території їх обслуговування; у випадках відмови в реєстрації/зняття з реєстрації письмово повідомити заявнику про причину відмови (п. 1 Примірний регламент № 96). Разом з цим, пунктом 3 Примірного регламенту № 96 документи, на підставі яких здійснюється реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб, зберігаються в органах реєстрації, а талони реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання - у інформаційних базах реєстраційного обліку населення в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі в терміни, визначені в додатку 10. Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Отже, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади (суб'єкта владних повноважень), який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії. Оцінюючи правомірність дій відповідача, суд керується критеріями, закріпленими у частині 3 статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб'єкта. Суд з'ясовує, чи використане повноваження, надане суб'єкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи. В висновку, затвердженому 05.08.2010р. начальником Євпаторійського міського відділу Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в АР Крим зазначено про необхідність підготовки повідомлення громадянину [PERSON] о результатах перевірки. Відповідач Євпаторійський міський відділ Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в АР Крим у порядку ст. 71 КАС України не надав до суду доказів скерування [PERSON] письмового повідомлення стосовно результатів перевірки щодо зняття позивача з реєстрації місця проживання. Разом з цим, відповідачами не надано жодних документів, на підставі яких здійснено зняття з реєстрації місця проживання позивача, та які повинні зберігатися в органах реєстрації. Суд зауважує, що виходячи з вимог КАС України суд не може керуватися припущеннями, в тому числі щодо правомірності дій відповідача начальника Євпаторійського міського відділу Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в АР Крим про анулювання реєстрації позивача, що оформлено висновком від 05.08.2010р. за відсутності виконання наведеним відповідачем обов'язку щодо доказування правомірності своїх дій відповідно до вимог ст. 71 КАС України. В зв'язку з чим, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог до начальника Євпаторійського міського відділу Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в АР Крим шляхом визнання незаконними дій останнього щодо зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] згідно висновку від 05.08.2010р. Стосовно позовних вимог про поновлення позивачу реєстрації за місцем мешкання по [ADDRESS] та зобов'язання Сектор у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Євпаторійського міського відділу Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в АР Крим поставити штам про реєстрацію в паспорті громадянина України по [ADDRESS], суд вважає необхідним зазначити наступне. Указом Президента України від 09.12.2010 № 1085/2010 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" з метою оптимізації системи центральних органів виконавчої влади, усунення дублювання їх повноважень, забезпечення скорочення чисельності управлінського апарату та витрат на його утримання, підвищення ефективності державного управління та відповідно до пункту 15 частини першої статті 106 Конституції України постановлено утворити, зокрема, Державну міграційну службу України, поклавши на цю Службу функції з реалізації державної політики з питань громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, а також у справах міграції в межах, визначених законодавством про біженців У наведеному Указі також зазначено, що Центральні органи виконавчої влади, на які цим Указом покладені функції з реалізації державної політики у відповідній сфері, виконують повноваження у визначених сферах компетенції відповідних органів, що ліквідуються згідно з цим Указом. На виконання пункту 4 статті 7 Указу Президента України від 9 грудня 2010 р. № 1085 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" Кабінет Міністрів України кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28.03.2011р. № 346 "Про ліквідацію урядових органів", якою ліквідовані урядові органи за переліком згідно з додатком серед яких Державний департамент у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб. Євпаторійський міський відділ Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в АР Крим скерував до суду пояснення, в яких зазначив, що Сектор у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Євпаторійського міського відділу Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в АР Крим ліквідований у серпні 2012р. На час розгляду справи функції з реалізації державної політики з питань громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб виконує Євпаторійський міський відділ Головного Управління Державної міграційної служби України у АР Крим. Таким чином, суд вважає доцільним зобов'язати відповідача Євпаторійський міський відділ Головного Управління Державної міграційної служби України у АР Крим розглянути питання щодо відновлення реєстрації місця проживання [PERSON] по [ADDRESS] АР Крим. Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, та відповідно такими, що не підлягають задоволенню частково. У судовому засіданні, яке відбулось 28.02.2014 року, було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України постанову складено у повному обсязі 05.03.2014 року.

Результат розгляду: partial