Рішення адміністративного суду від 2014-02-26 00:00:00+02

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бреннтаг Україна» (далі - позивач,) звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Київської митниці Міндоходів (далі - відповідач) про визнання протиправними дій Київської митниці Міндоходів із відбору зразків для перевірки правильності класифікації товару УКТЗЕД, оформленого актом № 341778 про взяття проб товарів для митного оформлення від 01.11.2013р.; визнання протиправною бездіяльність Київської митниці Міндоходів, яка полягає у незавершенні ними митного оформлення в зоні діяльності митного посту «Східний термінал» Київської митниці Міндоходів наливної автомобільної цистерни, державний реєстраційний номер [NUMBER], всередині якої знаходиться амфотерна поверхнево-активна речовина (сполука бетаїнового типу) у вигляді водного розчину "EMPIGEN BS/FA", а також автомобільного транспортного засобу - тягача, державний реєстраційний номер [NUMBER]; зобов'язання Київської митниці Міндоходів завершити митне оформлення декларації №125110000/2013/341778 від 30.10.2013 р. щодо товару «амфотерна поверхнево-активна речовина (сполука бетаїнового типу) у вигляді водного розчину "ЕМРIСЕN BS/FA" у наливній автомобільній цистерні, державний реєстраційний номер [NUMBER], а також автомобільного транспортного засобу - тягача, державний реєстраційний номер [NUMBER], який знаходиться у митному оформленні в зоні діяльності митного посту «Східний термінал» Київської митниці Міндоходів; зобов'язання Київської митниці Міндоходів утриматись від вчинення дій, що перешкоджають митному оформленню та виїзду наливної автомобільної цистерни, державний реєстраційний номер [NUMBER], у якій знаходиться «амфотерна поверхнево-активна речовина (сполука бетаїнового типу) у вигляді водного розчину "ЕМРIСЕN BS/FA", а також автомобільного транспортного засобу - тягача, державний реєстраційний номер [NUMBER], із зони діяльності митного посту «Східний термінал» Київської митниці Міндоходів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач, в порушення вимог Митного кодексу України, за відсутності жодних правових підстав відмовляється завершити митне оформлення товару, протиправно відібрав зразки товару для підтвердження коду товару згідно УКТ ЗЕД, крім того, відповідачем порушено порядок здійснення огляду та переогляду товару під митним контролем. Наведене у сукупності свідчить про бездіяльність посадових осіб митниці, що полягає у незавершені митного оформлення товару. У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просили суд позов задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечував, надав суду письмові заперечення, у яких звертав увагу, що органи доходів і зборів повинні бути ознайомлені з результатами проведених досліджень (аналізів, експертиз) проб (зразків) товарів, взятих іншими державними органами не пізніше наступного робочого дня після їх отримання зазначеними органами та особами, а також отримати примірники результатів таких досліджень (аналізів, експертиз). Вказав, що на час судового розгляду Київська митниця не ознайомлена з результатами проведених досліджень контрольних зразків товару, відібраних Службою безпеки, у зв'язку із чим не має можливості здійснити завершення митного переогляду. Окрім того, зазначав, що задекларований позивачем товар не пройшов відповідну процедуру державної реєстрації у Державному реєстрі небезпечних факторів, що свідчить про порушення позивачем санітарного законодавства. З урахуванням зазначеного ГУ СБ України було відкрито кримінальні провадження, що унеможливлюють завершення процедури митного оформлення товару. Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, врахувавши норми закону, які діяли на момент виникнення правовідносин між сторонами, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Товариство з обмеженою відповідальністю «Бреннтаг Україна» є юридичною особою, зареєстроване 18 вересня 2000 року, та відповідно до Виписки з Єдиного Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців здійснює підприємницьку діяльність з неспеціалізованої оптової торгівлі (а.с.78). Судом встановлено, що 29 жовтня 2013 року ТОВ «Бреннтаг Україна» на підставі митної декларації №125110000/2013/341778 (а.с. 108) ввезло на митну територію України товар - «амфотерну поверхнево-активну речовину (сполука бетаїнового типу) - водний розчин «EMPIGEN BS/FA» (далі- Товар), що знаходиться в зоні діяльності митного посту «Східний термінал» Київської митниці Міндоходів. Вказаний товар використовується як сировина для виробництва засобів побутової хімії та косметики, країна виробництва Італія, виробник «Huntsman». Як вбачається із товарно-транспортної накладної (CMR) №125110000/13/349792 перевезення вказаного товару здійснювалося автомобільним транспортом (наливна цистерна і тягач із державними реєстраційними номерами [NUMBER] та [NUMBER] відповідно.(а.с.15). Позивачем було надано Київській митниці Міндоходів митну декларацію, та документи необхідні для митного оформлення вказані у графі 44 декларації, які були прийняті посадовими особами до митного оформлення, про що свідчать відбитки відповідних митних забезпечень на митній декларації (а.с. 108), товарно-транспортній накладній (а.с. 15), та інвойсі від 23 жовтня 2013 року (а.с. 16). Разом з тим, митний контроль і митне оформлення вказаного товару у строки встановлені статтею 255 Митного кодексу України (протягом чотирьох робочих годин з моменту пред'явлення органу доходів і зборів товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що підлягають митному оформленню) завершено не було. У судовому засіданні позивач зазначив, що посадовими особами Київської митниці Міндоходів жодного письмового вмотивованого рішення про неможливість здійснення митного оформлення товару, відмову у митному оформленні товару прийнято не було. Про причину порушення встановлених Законом строків здійснення митного оформлення декларанта не повідомлено. З даних обставин, представник відповідача пояснив, що причиною затримки митного оформлення товару став лист Головного управління по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Служби безпеки України, на підставі якого, працівниками митниці було здійснено комплекс заходів із відбору зразків товару та здійснення переогляду. Як вбачається з листа заступника начальника ГУ БКОЗ СБ України від 16 жовтня 2013 року №14/4/2-19953 (а.с. 154), згідно наявних у відправника даних під час декларування ТОВ «Бреннтаг Україна» товару «аніоноактивна поверхнево-активна речовина» до митних органів були подані товаросупровідні документи із неправдивими відомостями стосовно характеристик вантажу та заявленого коду УКТ ЗЕД. Тому до відповідача було звернено прохання здійснювати ретельні митні огляди (переогляди) вантажів, які надходять на адресу позивача за участю співробітників ГУ БКОЗ СБ України та у разі необхідності - проводити перевірку правильності подачі документів до митного оформлення згідно вимог чинного законодавства України, з проведенням відповідних лабораторних досліджень та визначенням коду товару згідно з УКТ ЗЕД. Крім того, СБ України вказувала не необхідність здійснення відбору зразків найменувань товарних позицій імпортованого вантажу з подальшою передачею співробітникам Служби безпеки України для проведення дослідження, а також надати завірені копії наявних товаросупровідних документів на вантаж, в тому числі копію акта митного огляду. Таким чином, на підставі вказаного листа та виходячи з його змісту, відповідачем було затримано транспортний засіб та автомобільну наливну цистерну, у якій знаходився товар - «амфотерна поверхнево-активна речовина (сполука бетаїнового типу) у вигляді водного розчину «EMPIGEN BS/FA» для проведення переогляду та відібрання зразків. 1 листопада 2013 року посадовою особою відповідача, у присутності декларанта та співробітника ГУ БКОЗ СБ України, відібрано проби (зразки) Товару з метою підтвердження відповідності заявленому у митній декларації коду УКТ ЗЕД, про що складено Акт №341778 від 1 листопада 2013 року(а.с. 22). Як підставу для відбору зразків в акті міститься посилання на лист СБУ вх7934/061-43ф від 16 жовтня 2013 року. З приводу відбору зразків позивач звертав увагу суду, що відповідачем будь яких рішень з приводу відбору зразків на підтвердження заявленого у митній декларації коду товару за УКТ ЗЕД не приймалось. У судовому засіданні представник відповідача пояснив, що усі дії з приводу проведення переогляду товару, відібрання зразків вчинилися посадовими особами митного органу на підставі резолюції начальника Київської митниці на листі Служби безпеки України. Стверджував, що така резолюція, в розумінні відповідача і є рішенням про проведення огляду і відібрання зразків товару і додаткової формалізації не потребує. Судом було досліджено згаданий лист Служби безпеки України від 16 жовтня 2013 року №14/4/2-19953 та встановлено що будь-яких резолюцій він не містить. Представником відповідача було зауважено, що така резолюція містилась на додатковому аркуші до листа СБ України, утім виконати вимогу суду та надати докази на підтвердження здійснення посадовими особами резолюції відповідач не зміг. Жодних доказів на підтвердження того, що працівниками митниці у спосіб визначений Митним кодексом приймалось рішення про відбір зразків та огляд (переогляд) товару не надано. У подальшому, відібрані зразки були передані до Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Міндоходів для вирішення питання правильності класифікації та кодування товару. Згідно з висновками Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Міністерства доходів і зборів України від 28 листопада 2013 року №142000904-0090, відомості про товар - «амфотерна поверхнево-активна речовина (сполука бетаїнового типу) - водний розчин «EMPIGEN BS/FA» відповідає інформації щодо якісного складу зазначеній у графі 31 митної декларації від 1 листопада 2013 року №125110000/2013/341778 (а.с. 23-24). Крім того, судом встановлено, що одночасно з відповідачем, представником ГУ БКОЗ СБ України також було відібрано зразки задекларованого товару для проведення досліджень окремо від Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень. Київською митницею Міндоходів 26 грудня 2013 року було отримано лист ГУ БКОЗ СБ України від 24 грудня 2013 року №14/29501 (а.с. 146), до якого додано копії результатів експертних досліджень хімічної сировини, у тому числі «амфотерна поверхнево-активна речовина (сполука бетаїнового типу) «EMPIGEN BS/FA». Як вбачається з експертного висновку Української лабораторії якості і безпеки продукції агропромислового комплексу №0327 від 19 грудня 2013 року, хімічна речовина, що складає основу продукту задекларованого позивачем не зареєстрована у Державному реєстрі небезпечних факторів (а.с. 147-154). Враховуючи вищезазначене дослідження, відповідач стверджує, що висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи, що був доданий на підтвердження хімічних властивостей та безпечності Товару, - виданий із порушенням чинного законодавства. За таких обставин відповідач не вбачає можливості завершити митне оформлення Товару. Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного. Відносини, з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, регулюються положеннями Митного кодексу України. За визначенням у статті 4 Митного кодексу України митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку. Згідно із приписами статті 318 Митного кодексу України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України. Митний контроль здійснюється виключно органами доходів і зборів відповідно до цього Кодексу та інших законів України. Митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи. Форми митного контролю закріплені у статті 336 Митного кодексу України, згідно з якою митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів, шляхом: перевірки документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу надаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України; митного огляду (огляду та переогляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення, огляду та переогляду ручної поклажі та багажу, особистого огляду громадян); обліку товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України; усного опитування громадян та посадових осіб підприємств; огляду територій та приміщень складів тимчасового зберігання, митних складів, вільних митних зон, магазинів безмитної торгівлі та інших місць, де знаходяться товари, транспортні засоби комерційного призначення, що підлягають митному контролю, чи провадиться діяльність, контроль за якою відповідно до цього Кодексу та інших законів України покладено на органи доходів і зборів; перевірки обліку товарів, що переміщуються через митний кордон України та/або перебувають під митним контролем; проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів; направлення запитів до інших державних органів, установ та організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, поданих органу доходів і зборів. митного огляду (огляду та переогляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення, огляду та переогляду ручної поклажі та багажу, особистого огляду громадян). Відповідно до приписів статті 69 Митного кодексу України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД. Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД. На вимогу посадової особи органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов'язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них. Отже, проведення досліджень (аналізу, експертизи) проб і зразків товарів є однією із форм митного контролю, що здійснюється посадовими особами митного органу з метою недопущення порушень з боку суб'єктів господарювання, що ввозять на територію України товари, встановлення відповідності заявлених характеристик та якостей товарів вимогам нормативних документів, тощо. Статтею 248 Митного кодексу встановлено, що митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію. Частиною 1 статті 255 передбачено, що митне оформлення завершується протягом чотирьох робочих годин з моменту пред'явлення органу доходів і зборів товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що підлягають митному оформленню, подання митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та всіх необхідних документів і відомостей, передбачених статтями 257 і 335 цього Кодексу. При цьому, відповідно до частини 2 статті 255 митного кодексу України строк, зазначений у частині першій цієї статті, може бути перевищений на час виконання відповідних формальностей у разі, зокрема, проведення досліджень (аналізу, експертизи) проб і зразків товарів. У силу положень частини один статті 356 Митного кодексу України взяття проб (зразків) товарів здійснюється посадовими особами органу доходів і зборів в рамках процедур митного контролю та митного оформлення з метою встановлення характеристик, визначальних у тому числі, для класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що взяття проб (зразків) товарів проводиться уповноваженими посадовими особами органу доходів і зборів на підставі вмотивованого письмового рішення керівника цього органу доходів і зборів або особи, яка виконує його обов'язки. Про взяття проб (зразків) товарів складається акт за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (частина 17 статті 356 Митного кодексу України). За результатами проведених досліджень (аналізів, експертиз) експерт готує висновок за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Судом встановлено, що письмового рішення з приводу взяття проб (зразків) товарів, увезених позивачем, Київською митницею Міндоходів не приймалось, що і не заперечувалось відповідачем. Отже, такий відбір було здійснено протиправно, із порушенням процедури, що передбачена Митним кодексом України. Посилання відповідача на те, що рішенням відбір проб (зразків) у даному випадку є резолюція начальника Київської митниці на листі Служби безпеки України суд не бере до уваги, оскільки копія листа СБ України, що став підставою для відбору зразків взагалі не містить жодних резолюцій, крім того, суд зазначає, що така резолюція не є рішенням в розумінні положень Митного кодексу. Як закріплено у пункті частини 6 статті 321 Митного кодексу України перебування товарів, транспортних засобів комерційного призначення під митним контролем закінчується у разі ввезення на митну територію України - після закінчення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, за винятком митних режимів, які передбачають перебування під митним контролем протягом усього часу дії митного режиму. Згідно із частиною першою статті 319 Митного кодексу України товари, що переміщуються через митний кордон України, крім митного контролю, можуть підлягати державному санітарно-епідеміологічному, ветеринарно-санітарному, фітосанітарному, екологічному та радіологічному контролю. У пунктах пропуску через державний кордон України зазначені види державного контролю (крім радіологічного) здійснюються органами доходів і зборів у формі попереднього документального контролю на підставі інформації, отриманої від державних органів, уповноважених на здійснення цих видів контролю, з використанням засобів інформаційних технологій. Органи доходів і зборів взаємодіють з державними органами, уповноваженими на здійснення зазначених видів контролю, координують роботу з їх здійснення у пунктах пропуску через державний кордон і в зонах митного контролю на митній території України в порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами України. Митний контроль та митне оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, завершуються тільки після проведення встановлених законами України для кожного товару видів контролю, зазначених у частині першій цієї статті (частина восьма статті 319 Митного кодексу України). Форми та обсяги контролю, достатнього для забезпечення додержання законодавства з питань державної митної справи та міжнародних договорів України при митному оформленні, обираються митницями (митними постами) на підставі результатів застосування системи управління ризиками. Не допускаються визначення форм та обсягів митного контролю іншими органами державної влади, а також участь їх посадових осіб у здійсненні митного контролю (частина перша статті 320 Митного кодексу України). Відповідно до матеріалів справи, позивач на підтвердження заявленій класифікації товару та його безпеки, у якості додатків до митної декларації надав Паспорт безпеки речовини «EMPIGEN BS/FA» (а.с. 25-27). Висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 20 червня 2013 року №05.03.02-03/54832 (а.с. 28), що також підтверджує код товару, заявлений у МД, та свідчить про його відповідність вимогам діючого санітарного законодавства України. Листом від 15 січня 2014 №05.03-11-56/20 Державна санітарна епідеміологічна служба України підтвердила чинність та дійсність вищезазначеного висновку до 20 червня 2016 року (а.с. 29). Аналогічні висновки щодо безпечності та якості продукції позивача містяться також і в протоколі випробувань ПП «Лабораторія Замовних Досліджень» (а.с. 30-44). Крім того, позивач надав до митного оформлення Сертифікат (свідоцтво) Державної реєстрації небезпечного фактора №В001771 (а.с. 45, 164-168). Висновком Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Міністерства доходів і зборів України підтверджено, що товар ввезений ТОВ «Бреннтаг Україна» відповідає заявленому в митній декларації коду УКТ ЗЕД. Суд зазначає, що хімічна сполука зазначена у висновках дослідження здійснених на замовлення СБ України, а саме: 1-propanaminium, 3-amino-N-(carboxymethyl)-N, N-dimethyl-, N-coco acyl derivs., hydroxides, inner salts №61789-40-0, яка зазначена як незареєстрована у державному реєстрі відповідає хімічній сполуці, що зазначена у Сертифікаті позивача. Отже, за результатами досліджень, проведених експертною установою Міндоходів, встановлено, що ввезений ТОВ «Бреннтаг Україна» товар відповідає задекларованим характеристикам товару та цілям класифікації згідно з УКТ ЗЕД; надані до суду висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи, сертифікати відповідності товару, проходження державного санітарно-епідеміологічного та радіологічного контролю під час ввезення на територію України свідчать про якість і безпеку товару. Таким чином, твердження відповідача про незаконне отримання ТОВ «Бреннтаг Україна» висновків державного санітарно-епідеміологічного контролю є необґрунтованими та суперечать доказам, наданими позивачем. При цьому, у випадку, який розглядається, Київська митниця Міндоходів не надала до суду будь-якого юридичного обґрунтування власної бездіяльності з приводу не завершення митого оформлення товару позивача, після підтвердження правильності визначеного позивачем коду за УКТ ЗЕД та безпечності товару. Досліджені у ході судового розгляду докази не дають підстав вважати, що позивач здійснює переміщення товару, ввезеного за митною декларацією №125110000/2013/341778, з порушенням норм Митного кодексу України та інших законів з питань державної митної справи. А зазначена у листі Служби безпеки України інформація також не містить конкретних відомостей стосовно товару, оформленого саме згідно названої митної декларації, які б вказували на порушення чинного законодавства товариством «Бреннтаг Україна» при ввезенні «амфотреної поверхнево-активної речовини (сполука бетаїнового типу) - водний розчин «EMPIGEN BS/FA». Проведеними посадовими особами Київської митниці Міндоходів заходами також жодних даних про порушення позивачем митного законодавства не встановлено; рішення з приводу утримання (арешту) товару позивача - відсутні, отже відповідач зобов'язаний був завершити митне оформлення товару. Крім того, Митним кодексом також передбачені дії митниці у разі виявлення порушень митних правил. Так, частиною 6 статті 255 встановлено, що при виявленні порушення митних правил орган доходів і зборів здійснює випуск товарів до завершення розгляду справи про таке порушення за умови, що: такі товари не підлягають конфіскації і не будуть потрібні надалі у процесі провадження у справі як докази; декларант сплачує всі митні платежі або забезпечує їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу. Отже, жодним із положенням митного кодексу не встановлено можливість не завершувати митне оформлення, навіть у разі виявлення порушень з боку декларанта. Суд критично оцінює твердження представника відповідача, про неможливість завершення митного оформлення після підтвердження заявленого коду УКТ ЗЕД, оскільки митницею виконувалися відповідні формальності, а саме - переогляд. Зі змісту статті 338 Митного кодексу України та Порядку проведення огляду та переогляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення убачається, що підставою для проведення огляду (переогляду) товарів є рішення митного органу, прийняте в установленій формі. Зокрема пунктами 1.2, 1.3 розділу ІІ Порядку проведення огляду та переогляду товарів №1316, рішення про проведення огляду у випадках, визначених частиною третьою статті 338 Митного кодексу України, приймає керівник митного органу або особа, яка виконує його обов'язки, в зоні діяльності якого знаходяться товари, транспортні засоби комерційного призначення. Так, судом встановлено, що рішення з приводу проведення огляду (переогляду) товарів митний орган не приймав. Даних про час, впродовж якого посадові органу доходів і зборів здійснювали огляд (переогляд) товарів, відповідач суду не надав. До дня прийняття судом постанови в даній справі товар продовжує перебувати на території митного посту. Як передбачає пункт 1.2 розділу ІІІ Порядку №1316, за результатами огляду складається Акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу, форма якого затверджена наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року №636 «Про затвердження форми Акта про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу». У ході судового розгляду справи, судом встановлено, що акт за результатами переогляду відповідачем не складався, таким чином, відповідачем не надано доказів щодо виконання останнім після підтвердження заявленого коду УКТ ЗЕД інших митних формальностей. Отже, Київська митниця Міндоходів з 28 листопада 2013 року вчиняє бездіяльність з приводу не завершення митного оформлення товару, за наявності у позивача необхідних документів. Необгрунтованими є посилання відповідача на кримінальні провадження, відкриті слідчим відділом ГУ СБ України, як на підставу неможливості митного оформлення товару. По-перше, як вбачається з листа СБ України від 24 грудня 2013 року (а.с. 146) зазначені справи відкриті щодо порушень виявлених при ввезені за іншою митною декларацією щодо іншого товару, по-друге, відкриття кримінального провадження не звільняє митний орган від обов'язку завершити митне оформлення та прийняти рішення у відповідності до вимог митного кодексу. Судом також було досліджено лист Прокуратури Київської області від 19 грудня 2013 року №07/1-3412 вих-13 за результатами звернення ТОВ «Бреннтаг Україна» щодо законності дій відповідача при проведені митного оформлення вантажів позивача. Із зазначеного листа вбачається, що Київською митницею Міндоходів було допущено ряд порушень, зокрема прокуратурою було наголошено про протиправність дій відповідача щодо затримки митного оформлення товару з підстав не ознайомлення відповідача з висновками досліджень СБ України. (а.с. 20-21) З огляду на вищевикладене зазначає, що Київською митницею Міндоходів безпідставно не вчинено дій з метою завершення митного оформлення у строки встановлені Митним кодексом. Враховуючи встановлені судом факти, оцінивши надані сторонами по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо визнання протиправними дій відповідача із відбору зразків, бездіяльності, що полягає у незавершені митного оформлення та зобов'язання завершити митне оформлення. Щодо вимог позивача зобов'язати Київську митницю Міндоходів утриматись від вчинення дій, що перешкоджають митному оформленню та виїзду транспорту позивача із зоні діяльності митного посту, суд звертає увагу позивача на наступне Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Із системного аналізу положень Кодексу адміністративного судочинства України слідує, що адміністративний суд під час розгляду справи повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача. Це означає, що захист прав, свобод та інтересів осіб є наступним і як передумову цього передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення. Судове рішення має бути наслідком чинного правового регулювання. Воно не може обмежувати волю суб'єкта владних повноважень в майбутньому, оскільки обставини, за яких це волевиявлення може бути здійснено та підстави для його здійснення, ще не настали. Таким чином, прийняття судом рішення щодо захисту прав та інтересів осіб на майбутнє, лише виходячи з презумпції порушення їх в майбутньому, є безпідставним. Разом з тим, позивач наголошував на прецеденти, коли відповідач щодо аналогічних товарів чинив дії, що перешкоджали виїзду транспорту позивача за межі митного посту уже після завершення митного оформлення. Суд зазначає, що задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права, свободи чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин. Право на судовий захист має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем саме в спірних публічно-правових відносинах. Суд може давати оцінку виключно ухваленим рішенням владного органу, або діям (чи бездіяльності), що настали чи тривають, а не забороняти прийняття рішення на майбутнє, навіть у випадку його можливої ідентичності рішенню (діям, бездіяльності), яке мало місце у інших випадках чи було предметом розгляду у рамках іншого судового провадження. Так, вирішуючи публічно-правовий спір суд постановляє рішення, яке є наслідком чинного правового регулювання. При цьому, приймаючи судову постанову, суд не може обмежувати волю законодавчого органу щодо можливості майбутньої зміни правового регулювання суспільних відносин. Отже, оскільки вказані позовні вимоги звернуті на майбутнє, то в цій частині позов задоволенню не підлягає. За приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадови особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За нормами частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Це покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. На виконання цих вимог відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б твердження позивача, а відтак, не довів правомірність своїх дій. Водночас, доказами наданими позивачем спростовуються висновки відповідача щодо порушення позивачем вимог митного законодавства. Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у сумі 292,32 грн. як за позов немайнового характеру. тому 54,81 грн. присуджується позивачу у зв'язку із задоволенням 75 відсотків позовних вимог, а решта у розмірі 219,24 грн. - як помилково надмірно сплачені кошти.

Результат розгляду: partial