Рішення адміністративного суду від 2014-04-08 00:00:00+03

Позивач звернувся з позовом до відповідача щодо перерахунку державної та додаткової пенсії згідно чинного законодавства як особі, що постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, посилаючись на те, що він є громадянином, що постраждав наслідок Чорнобильської катастрофи, І-ї категорії, йому встановлена друга група інвалідності безстроково внаслідок захворювання, пов'язаного з наслідками аварії на ЧАЕС. Просив визнати неправомірними дії відповідача відносно нарахування та здійснення перерахунку раніше призначеної державної та додаткової пенсі та усунути порушення й провести перерахунок та виплату щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи, інваліду ІІ-ї групи, виходячи з розміру 75 % мінімальної пенсії за віком та державну пенсію не менше 8 мінімальних пенсій за віком. Суддя розглядає, відповідно до ч.4 ст.1832 КАС України справи, передбачені п.1- 4 ч.1 ст. 1832 цього Кодексу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. Відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження по справі, що підтверджується зворотнім повідомленням рекомендованого листа. Розглянувши матеріали справи, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, у їх сукупності, суддя вважає достатніми підстави для прийняття законного та обґрунтованого рішення. Підстав для розгляду справи в судовому засіданні немає. Суддя, вивчивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України від 28.02.1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Позивач [PERSON], [INFO], є постраждалим наслідок Чорнобильської катастрофи, про що Київською міською державною адміністрацією видано посвідчення громадянина - особи, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи (учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС), категорії 1, серії [NUMBER] від 10.03.2000 року з вкладкою [NUMBER] від 10.03.2000 року, дійсною безстроково (а.с.6, 7, 8, 9). Позивач є інвалідом ІІ групи з 12.01.2000 року безстроково (а.с.7, 8), що підтверджується довідкою виданою Київської міської спеціалізованої радіологічної МСЕК від 14.01.2000 року, захворювання пов'язане з наслідками аварії на ЧАЕС. Позивач отримує державну та додаткову пенсію, виходячи із положень ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови Кабінету Міністрів України № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23 листопада 2012 року, як інвалід ІІ-ї групи в розмірі 200 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність - основної пенсії; додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1 інвалідам II групи встановлена в розмірі 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Розмір пенсійної виплати, встановленої законодавством, крім пенсії за особливі заслуги, не перевищує для інвалідів І-ї гріпи - 285%, ІІ-ї групи - 255%, ІІІ-ї групи - 225% прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб. Вказаним законом не передбачено встановлення мінімальної пенсії інваліду ІІ-ї групи ЧАЕС, виходячи з розміру 75 % мінімальної пенсії за віком та державної пенсії не менше 8 мінімальних пенсій за віком. Оскільки розмір державної (основої) та додаткової пенсії позивача, що виплачується відповідачем відповідає встановленому чинним законодавством розміру, то в задоволенні позову необхідно відмовити. Таким чином судом встановлена правомірність дій відповідача, як такого, що діяв в межах наданих йому повноважень у відповідності до чинного законодавства. Зважаючи на вищевикладене суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог позивача. Що стосується позовних вимог про зобов'язання відповідача в подальшому виплачувати державну та додаткову пенсію згідно чинного законодавства, то й в даній частині позову необхідно відмовити. Так, відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Захист прав, свобод та інтересів осіб є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення. Таким чином, неможливо зобов'язати відповідача на майбутнє вчиняти певні дії, оскільки відсутні факти порушення прав позивача в майбутньому. На підставі викладеного, ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», постанови Кабінету Міністрів України № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23 листопада 2012 року,

Результат розгляду: denied