Рішення адміністративного суду від 2014-02-26 00:00:00+02

Закрите акціонерне товариство «Галспирт» звернулося до суду з адміністративним позовом до Бучацької міжрайонної державної податкової інспекції про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення №201/0000262300/0 від 02 грудня 2009 року. Під час судового розгляду справи представники позивача та відповідача заявили клопотання про допущення процесуального правонаступництва. Зокрема представник позивача зазначив, що відповідно до протоколу №1 загальних зборів акціонерів ЗАТ «Галспирт» від 18 квітня 2011 року, прийнято рішення про зміну найменування з закритого акціонерного товариства «Галспирт» на приватне акціонерне товариство «Галіція Дистилері» (далі - ПрАТ «Галіція Дистилері» або позивач). Представником відповідача зазначено, що відповідно до Указу Президента України від 18.03.2013 року №141/2013 «Про Міністерство доходів і зборів України» та постанови Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 року №229 «Про утворення територіальних органів Міністерства доходів і зборів» правонаступником Бучацької міжрайонної державної податкової інспекції стала Бучацька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Тернопільській області (далі - Бучацька ОДПІ або відповідач). Судом відповідно до ст. 55 КАС України допущено процесуальне правонаступництво позивача та відповідача. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з мотивів викладених у позовній заяві та додатково пояснив, що економічний ефект від наданих СПД ФО [PERSON] консультаційних послуг настав у майбутньому, а саме це виразилося у збільшені об'ємів реалізації виробленої позивачем продукції у 2010, 2011, 2012 та 2013 р.р. Крім того, представник позивача з метою з'ясування всіх обставин справи, а також перевірки даних викладених в акті перевірки щодо заниження ЗАТ «Галспирт» об'єкта оподаткування по податку на прибуток приватних підприємств просив призначити по справі судово-економічну експертизу. Також представник позивача звернув увагу суду на те, що оспорюваним податковим повідомленням-рішенням від 2 грудня 2009 року до позивача неправильно застосовано штрафну санкцію про що і зазначив Вищий адміністративний суд в своїй ухвалі. З врахуванням вищевикладеного, представник позивача просив позов задовольнити та скасувати спірне податкове повідомлення-рішення. Представники відповідача позовні вимоги не визнали, просили відмовити в їх задоволенні. Свою позицію обґрунтували тим, що податковим органом правомірно визначено позивачу суми штрафних (фінансових) санкцій в розмірі п'ятдесяти відсотків від встановленої суми заниження податкового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 506 657,00 грн. (425 250,00 грн. + 80 407,00 грн.), оскільки вказане, повністю узгоджується з положеннями підпункту 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Закону України від 21 грудня 2000 року № 2181-III «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 2181-III). Крім того, представники Бучацької ОДПІ підтвердили свою позицію щодо непов'язаності наданих ПП [PERSON] консультаційних послуг з господарською діяльністю підприємства з огляду на те, що збутом всієї виготовленої позивачем продукції в охоплений перевіркою період займалось Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська сировина» ЛТД відповідно до укладеного із ЗАТ «Галспирт» договору поставки коньячної продукції № 01/12/06 від 01 грудня 2006 року, пунктом 7.5 якого передбачено, що позивач надає контрагенту виключне право на продаж товару покупцям, які зареєстровані на території України. У випадку порушення ЗАТ «Галспирт» пункту 7.5 даного договору, воно сплачує на користь ТОВ «Українська сировина» ЛТД штраф у розмірі 100 відсотків від кожної суми (іншого доходу), що надійшла не від контрагента, а від третьої особи (пункт 7.6 договору). Заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідача, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що працівниками Бучацької міжрайонної державної податкової інспекції проведено виїзну планову документальну перевірку ЗАТ «Галспирт» (правонаступник - ПрАТ «Галіція Дистилері») з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2007 року по 30.06.2009 року. Перевіркою встановлено порушення позивачем підпунктів 4.1.1, 4.1.2, 4.1.3, 4.1.5, 4.1.6 пункту 4.1 статті 4, пункту 5.1, підпунктів 5.2.1, 5.2.7 пункту 5.2 статті 5, підпункту 5.3.9 пункту 5.3, пункту 5.9 статті 5, пункту 6.1 статті 6, підпунктів 7.3.1, 7.3.2, 7.3.3, 7.3.4, 7.3.5 пункту 7.3 статті 7, підпунктів 11.2.1, 11.2.3 пункту 11.2 підпункту 11.3.1 пункту 11.3 статті 11 Закону України від 28 грудня 1994 року №334/94-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон №334/94-ВР) у зв'язку із заниженням об'єкту оподаткування за перше півріччя 2008 року на суму 1 701 023 грн. та, як наслідок, заниженням податку на прибуток на суму 425 250 грн., а також неправомірним включення до складу валових витрат вартості консультаційних послуг з вивчення ринку збуту продукції, наданих приватним підприємцем [PERSON] на підставі договору №1-04 від 02.04.2008 року, з огляду на непов'язаність вказаних послуг з господарською діяльністю підприємства та відсутність підтвердження реального виконання відповідних послуг. За результатами перевірки складено акт від 20 листопада 2009 року №533/23-31274359. На підставі акту перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення №201/0000262300/0 від 02 грудня 2009 року яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання в сумі 333 239 грн. в т.ч. 80 407 грн. - основний платіж; 252 832 грн. - штрафні (фінансові) санкції. Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням №201/0000262300/0 позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про його скасування. Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2010 року у справі 2а-3818/09/1970 відмовлено в задоволені позовних вимог ЗАТ «Галспирт». Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2013 року апеляційну скаргу ЗАТ «Галспирт» залишено без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2010 року - без змін. Не погоджуючись зі вказаними рішеннями судів попередніх інстанцій ЗАТ «Галспирт» оскаржило їх в касаційному порядку. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19 листопада 2013 року касаційну скаргу було задоволено частково, постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2010 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2013 року - скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. Вищий адміністративний суд України прийшов до висновку, що судами першої та апеляційної інстанції не з'ясовано намір позивача на отримання економічного ефекту внаслідок виконання ПП [PERSON] обумовлених договором 01/12/06 від 01.12.2006 року консультаційних послуг. Зокрема, дослідженню підлягають доводи позивача про укладання (в результаті проведених контрагентом робіт) зовнішньоекономічних договорів з нерезидентами на експорт виробленої підприємством продукції, а також динаміка відповідних договірних відносин. Відтак, суду варто витребувати на підтвердження правової позиції позивача відповідні зовнішньоекономічні контракти, ділову переписку, вантажні митні декларації тощо, запропонувати позивачу надати інші докази, які б підтверджували фактичне виконання [PERSON] вищезазначеного договору, у вигляді звіту, висновку тощо. Крім того, вищий адміністративний суд зазначив, що суду першої інстанції слід з'ясувати об'єктивність нарахування штрафних (фінансових) санкцій, оскільки вказані санкції повинні прямо залежати від суми податкового зобов'язання донарахованого контролюючим органом (основного платежу). Враховуючи вимоги ухвали Вищого адміністративного суду України, при новому розгляді справи судом витребувано у позивача документи, які б підтверджували взаємозв'язок наданих консультаційних послуг з господарською діяльністю позивача, а також досліджено правильність нарахування штрафних (фінансових) санкцій, визначених у спірному податковому повідомленні-рішенні. В результаті з'ясування обставин справи судом встановлено наступне: Між ЗАТ «Галспирт» та ПП «[PERSON]» було укладено договір № 1-04 від 02.04.2008 р. «Про надання консультативних послуг по вивченню ринку збуту продукції». Предметом договору є надання та отримання консультативних послуг по вивченню потенційних можливостей ринку збуту та розробки нових видів продукції, а саме надання інформації щодо: - об'єму ринку, структури ринку, аналізу ринкових трендів, інформації про потенційних споживачів, інформації про конкурентів, інформації про торговельні заклади вказаних міст, яких саме не вказується. Про надання таких послуг Виконавець щомісячно пред'являє замовнику Акти прийому-передачі наданих послуг для їх підписання. В період з 29.04.08 р. по 30.07.09 р. між ЗАТ «Галспирт» та приватним підприємцем [PERSON] складено ряд Актів приймання виконаних робіт, в усіх без виключення актах зазначається, що даний Документ складений на підтвердження того, що частина робіт по наданні консультативних послуг, збору інформації про попит продукції, даних про конкурентів, потенційних споживачів, структуру ринку, аналіз ринкових трендів, про розміщення та вплив рейдами на попит продукції тобто надана інформація стосується не виробництва, а реалізації продукції, крім того, в актах не конкретизовано, яка саме інформація і консультативні послуги надані виробнику і в яких об'ємах та носіях вона виражається. На підставі вказаних актів приймання виконаних робіт, з банківського рахунку ЗАТ «Галспирт» перераховано на банківський рахунок підприємця [PERSON] - 795 713,33 грн., які віднесені до валових витрат підприємства, зокрема дані суми відображені на бухгалтерському рахунку 93 - витрати на збут, тобто ці витрати пов'язані не з виробництвом, а з реалізацією продукції. Досліджуючи взаємозв'язок між консультаційними послугами наданими ПП «[PERSON]» та господарською діяльністю ЗАТ «Галспирт» пов'язаною з реалізацією продукції, судом встановлено, що 01.12.2006 р. між ЗАТ «Галспирт» , як «Постачальником» та ТзОВ «Українська сировина» ЛТД, м. Київ, як «Покупцем» укладений - договір постачання коньячної продукції. Відповідно до пункту 7.5. договору - «Постачальник» надає «Покупцю» виключне право на продаж товару покупцям які зареєстровані на території України. У пункті 7.6. договору визначено, - у випадку порушення «Постачальником» п.7.5. даного Договору він сплачує на користь «Покупця» штраф у розмірі 100 % від кожної суми (іншого доходу), що надійшла не від «Покупця», а від третьої особи. Згідно умов даного договору, покупець - ТзОВ «Українська сировина» ЛТД на свій розсуд, як власник торгової марки має займатися реалізацією продукції, вивчати ринки збуту, розміщувати рекламу та проводити інші заходи з реалізації продукції. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що ЗАТ «Галспирт» на час укладення договору про надання консультаційних послуг по вивченню потенційних можливостей ринку збуту та розробки нових видів продукції, вже близько півтора року діяли господарські відносини з іншим суб'єктом господарювання, який також вивчав ринки збуту, розміщував рекламу та проводив інші заходи з реалізації продукції. Відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону № 334/94-ВР валові витрати виробництва та обігу - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності. Пунктом 1.32 статті 1 Закону № 334/94-ВР визначено, що господарською діяльністю є будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою. Під безпосередньою участю слід розуміти зазначену діяльність особи через свої постійні представництва, філіали, відділення, інші відокремлені підрозділи, а також через довірену особу, агента або будь-яку іншу особу, яка діє від імені та на користь першої особи. Суд погоджується з позицією Вищого адміністративного суду з приводу того, що лише господарські операції, здійснені за наявності розумних економічних причин (ділової мети) є такими, що вчинені в межах господарської діяльності. З метою дослідження факту наявності ділової мети у господарській операції по наданню консультаційних послуг ПП [PERSON], судом детально досліджено звіти підприємця [PERSON] підготовлені на виконання умов вищевказаного договору. В результаті їх огляду у судовому засіданні встановлено, що дані звіти носять загальний характер, виконані у вигляді загальних аналітичних схем та діаграм., що не дають можливості встановити фактичну вартість виконаних робіт та відповідний ефект для підприємства. Так, у представлених суду звітах зазначається загальна статистична інформація, щодо можливої купівлі коньяку різними групами та верствами населення у містах до 50000 населення, що потребує виїзду у такі міста, масштаби таких дослідження можуть бути проведенні групою опитувачів, а не одним підприємцем. Крім того, у звітах значаться такі загальні фрази, як «коньяк джентельменський напиток, його добре пити з кавою», «якість коньяку залежить від строків витримки», «кількість зірочок значить кількість років витримки». Судом також встановлено, що більша частина звітів по консультаційних послугах є нічим іншим як описом досліджень по товарній групі «Коньяки/бренді» з інформаційної бази компанії ММІ - Marketing and Media Index, яка є доступною в мережі Internet (Т.2 а.с.152-153). Даний факт взагалі ставить під сумнів виконання ПП [PERSON] вищенаведених звітів. Таким чином, вищенаведене дає підстави суду прийти до висновку, що надані звіти не мають відношення до господарської діяльності позивача з реалізації коньячної продукції. Крім того, судом досліджено ряд інших представлених представником позивача документів. Так, що стосується аналітичної довідки про ріст об'єму виробництва коньячних виробів протягом 2007 - 2009 р.р., то вказана довідка була надана ЗАТ «Галспирт» на запит податкового органу при проведенні перевірки, тобто у листопаді 2009 р. - вказана довідка досліджувалась при проведені перевірки та при попередньому розгляді справи у судах. Перевіркою доведено, що ріст об'єму виробництва коньячних виробів, не стосується реклами, шодо реалізації продукції та витрат, задіяних при реалізації продукції, оскільки реалізація усієї продукції проводилися іншим суб'єктом господарської діяльності, саме ТОВ «Українська сировина»ЛТД, отже такі консультативні /маркетингові/ послуги за висновком акту перевірки - ніяким чином не пов'язані з господарською діяльністю ЗАТ «Галспирт» (стор. 14-16 акту перевірки від 20.11.2009 р.) Крім того, представником позивача представлено суду понад 40 договорі рекламні та дилерські послуги, укладених у 2010-2011 р. між позивачем та суб'єк господарської діяльності, що надають рекламні та дилерські послуги. Суд вважає, що такі договори жодним чином не можуть відносяться до господарської діяльності позивача у 2008 році і не пов'язані консультативними послугами наданими ПП [PERSON] Суд вважає безпідставними посилання позивача на те, що в результаті наданих ПП [PERSON] консультаційних послуг ЗАТ «Галспирт» було укладено зовнішньоекономічні договори з нерезидентами на експорт виробленої підприємством продукції, оскільки відповідно до умов договору № 1-04 від 02.04.2008 р. та актів приймання виконаних робіт, звітів про надані консультаційні послуги, усі консультативні послуги стосувалися їх вивчення саме на території України, а не за межами Держави, а тому суд вважає що укладення позивачем зовнішньоекономічних контрактів жодними чином не пов'язане з отриманням консультаційних послуг від [PERSON] Підпунктом 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону № 334/94-ВР передбачено, що не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку. Згідно із статтею 1 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»(далі - Закон № 996-XIV) первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Відповідно до частини 1 статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Вимоги, щодо отримання, оформлення, використання і врахування консультативних послуг, у господарській Діяльності викладені у оглядовому листі Вищого адміністративного суду України № 982/13/13/-09 від 06.07.2009 р., та відповідних ухвалах цього суду, зокрема в ухвалах від 21.11.2007 р., від 12.08.2008 р. та інших. За висновками Вищої судової інстанції України, які були актуальними на час оформлення господарських взаємовідносин та розгляду справи, акти здачі - приймання виконаних робіт не можуть вважатися первинними документами, які підтверджують факти виконання тих чи інших консультативних послуг, оскільки не містять інформації про конкретні обсяги та напрямки за якими здійснювалися дослідження, не містять даних щодо обсягів наданих послуг змісту наданих послуг, відсутність інформації про фактично понесені витрати на проведення цих послуг, отже не можуть бути підставою для формування валових витрат у зв'язку із здійсненням господарської діяльності, оскільки такі документи не відповідають вимогам п. 9.2. ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». З вищеописаного аналізу звітів, актів виконаних робіт щодо надання консультативних послуг ПП [PERSON] встановлено, що вони не містять інформації про конкретні обсяги та напрямки за якими здійснювалися дослідження, не містять даних щодо обсягів наданих послуг змісту наданих послуг, відсутність інформації про фактично понесені витрати на проведення цих послуг. Ці обставини в свою чергу не дають доводять правомірність висновків податкового органу що надані консультаційні послуги не мають відношення до господарської діяльності позивача. Що_стосується правильності визначеня податковим органом штрафних (фінансових) санкцій у сумі 252 832 грн., суд вважає за необхідне зазначити наступне: Як вбачається з копії податкового повідомлення-рішення від 2 грудня 2009 року №201/0000262300/0 (Т.1 а.с.8) та розрахунку штрафних санкцій (Т.1 а.с. 128) за порушення податкового законодавства застосовувався до платника податків на час проведення перевірки та подання декларацій на підставі ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (чинним на час виникнення спірних правовідносин). Пунктом 17.1.3. ст. 17 цього Закону визначено, що у разі коли контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання платника податків за підставами, викладеними у підпункті « б» підпункту 4.2.2. пункту 4.2 статті 4 цього Закону, такий цлатник податку зобов'язаний сплатити штраф у розмірі десяти відсотків від суми недоплати ( заниження суми податкового зобов'язання ) за кожний з податкових періодів, установлених для такого податку, починаючи з податкового періоду, на який пригадає така недоплата, та закінчуючи податковим періодом, на який, припадає отримання таким платником податків податкового повідомлення від контролюючого органу, але не більше п'ятдесяти відсотків такої суми. У випадку з позивачем, Бучацька ОДПІ самостійно визначила суму податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємства у розмірі 425 256 грн. за результатами господарської діяльності підприємства за 1-ше півріччя 2008 р., тобто станом на 01.07.2008 р., податкове повідомлення-рішення винесено податковим органом і вручено платнику в грудні 2009 р. У часовому вимірі це становить 6 (шість) податкових періодів, при цьому сума штрафних санкцій становить 60 % від визначеної суми податкового зобов'язання, або (425256 х 0,60) = 250154 грн., оскільки платником податків самостійно не подано уточнюючого розрахунку. За результатами господарського діяльності за 1-ше півріччя 2009 р. податковим органом визначено ЗАТ «Галспирт» податкове зобов'язання з податку на прибуток в сумі 80407 грн. Податкове повідомлення - рішення винесено податковим органом і вручено платнику в грудні 2009 р., різниця між визначенням податкового зобов'язання і прийняттям рішення становить 2 (два) податкових періоди. Відповідно сума штрафних (фінансових) санкцій становить 80 407 х 0.20 = 16081 грн. Таким чином, загальна сума штрафних фінансових санкцій по визначених контролюючим органом податкових зобов'язаннях з податку на прибуток підприємства повинна би становити 255154 + 16081 = 271235 грн. Проте, як визначено в пункті 17.1.3. ст. 17 Закону України №2181 -111 2000 р. сума штрафних санкцій може становити не більше п'ятдесяти відсотків такої суми, тобто визначеної суми податкового зобов'язання. В даному випадку визначене податкове зобов'язання з податку на прибуток підприємства за 1- півріччя 2008 року становить 425256 грн. і за 2-ге півріччя 2009 р.- 80407 грн., загальна сума визначеного податкового зобов'язання становить 425 256 + 80 407 = 505663 грн. ; Тобто, сума штрафних санкцій в розмірі 271235 грн., яка розрахована за 10-ти відсотковою ставкою, становить більше 50-ти відсотків від визначеної суми податкового зобов'язання. Отже, загальна сука штрафних фінансових санкцій має становити 505663 х 0,50 = 252832 грн., тобто не більше від 50-ти відсотків від донарахованої суми податку. Саме така сума штрафних фінансових санкцій визначена у податковому повідомленні - рішенні Бучацької МДЩІ від 02. 12.2009 р. При цьому слід відмітити, що відповідно до пункту 6.1.10. інструкції «Про порядок 1 застосування та стягнення сум штрафних ( фінансових) санкцій органами державної податкової служби», затвердженої наказом ДПА України № 110 від 17.03.2001 р., з 1 відповідними змінами і доповненнями, зареєстрованого у Мін'юсті України від 23.03.2001 р. (з № 268/5459 від 23.03.2001 р. визначено наступне: « штрафні санкції, визначені підпунктами 6.1.1. - 6.1.6. та 6.1.9 цього пункту, застосовуються незалежно від стану розрахунку платника податків з бюджетами, існування податкового боргу чи переплати платника податків за податками ( зборами, обов'язковими платежами). Тобто, незалежно від фінансового стану підприємства та розрахунків з бюджетами (переплата, недоплата податків і зборів) штрафні санкції сплачуються з часу визначення податкового зобов'язання до отримання податкового повідомлення рішення. Таким чином, суд вважає, що розрахунок штрафних (фінансових) санкцій Бучацькою ОДПІ проведено у відповідності до вимог чинного на той час податкового законодавства. Судова практика Верховного суду України, вказує на те, що суд повинен досліджувати правомірність рішення суб'єкта владних повноважень на момент його прийняття (вчинення) та не може обґрунтовувати юридичну правильність (правомірність) таких актів із урахуванням подій, які сталися, або могли статися у майбутньому. Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях і домислах, а також тих фактичних обставинах, які на момент його ухвалення хронологічно ще не відбулися, проте ймовірно могли мати місце у майбутньому. Враховуючи вищенаведене, суд, приходить до висновку, що позивачем не доведено правомірності обставин викладених в позовній заяві, а надані докази в повній мірі не підтверджують заявлених позовних вимог, а тому приходить до переконання, що підстав для скасування податкового повідомлення-рішення №201/0000262300/0 від 2 грудня 2012 року, немає, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Згідно з ст.94 КАС України судові витрати понесені позивачем не відшкодовуються.

Результат розгляду: denied