Рішення адміністративного суду від 2014-04-01 00:00:00+03

13 лютого 2014 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Краснодонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Луганській області до Державного відкритого акціонерного товариства «Краснодонвуглебуд» про стягнення суми штрафної санкції з рахунків у банках в розмірі 1700,90 грн. В обґрунтування позову зазначено, що ДВАТ «Краснодонвуглебуд» зареєстровано управлінням економіки та власності Краснодонського виконкому 10.02.1997. Підприємство перебуває на обліку як платник податків у Краснодонській ОДПІ. Внаслідок несплати сум узгоджених податкових зобов'язань по податку на прибуток на підприємстві утворилася заборгованість у розмірі 1700,90 грн., яка складається із штрафної санкції на зазначену суму. З метою погашення податкового боргу податковою інспекцією було направлено відповідачу податкову вимогу №14-15 від 27.08.2013. У зв'язку із несплатою відповідачем у добровільному порядку податкового боргу позивач звернувся із позовом до суду. Ухвалою від 17 лютого 2014 року справу призначено до розгляду у порядку скороченого провадження. Відповідач про призначення справи до розгляду у скороченому провадженні був повідомлений належним чином, але на адресу суду повернувся конверт з відміткою про закінчення терміну зберігання. Згідно із ч.11 ст.35 Кодексу адміністративного судочинства України розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином. За таких обставин справа розглядається за наявних доказів в матеріалах справи. Оцінивши повідомлені позивачем обставини, суддя вважає, що достатньо наявних обставин для розгляду справи у скороченому провадженні та задоволення позову. Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Судом встановлено, що відповідач ДВАТ «Краснодонвуглебуд» зареєстровано управлінням економіки та власності Краснодонського виконкому 10.02.1997. Підприємство перебуває на обліку як платник податків у Краснодонській ОДПІ (а.с.5). Суддею встановлено, що Краснодонською ОДПІ Головного управління Міндоходів у Луганській області було проведено камеральну перевірку податкової звітності підприємства з податку на прибуток, за результатами якої складено акт від 17.06.2013 №663/1540-03077552. В ході перевірки встановлено, що відповідачем за 2010 рік, 1-й - 4-й квартали 2011 роки, 1-й - 3-й квартали 2012 року не подано податкову звітність з податку на прибуток, у зв'язку із чим податковим органом було прийнято податкове повідомлення - рішення №0002891510 від 26.06.2013, яким відповідачу нараховану штрафну санкцію у розмірі 681,00 грн. (а.с.12-14). Також позивачем 19.08.2013 був складений акт №152/1540-03077552 камеральної перевірки податкової звітності з податку на прибуток, під час проведення якої податковою інспекцією встановлено, що підприємство не подало податкову звітність з податку на прибуток за 4-й квартал 2012 року, у зв'язку із чим позивачем було прийнято податкове повідомлення - рішення №0003691501 від 20.08.2013 про нарахування штрафної санкції на суму 1020,00 грн. (а.с.15-17). Згідно зворотного боку облікової картки сума заборгованості підприємства зі сплати штрафної санкції складає 1700,90 грн. (а.с.18). З метою погашення податкового боргу податковою інспекцією було направлено відповідачу податкову вимогу №14-15 від 27.08.2013 (а.с.11). Згідно п.п. 16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового Кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.п.14.1.265 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності. Відповідно до статті 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право, серед інших, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог п.49.16 ст. 49 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплатити податкове зобов'язання, яке самостійно визначене ним у такій податковій декларації, протягом строків, установлених Кодексом. Сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений Податковим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання визнається сумою податкового боргу платника податків. Згідно із п.п.54.3.2 п. 54.3 ст.54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках. Підпунктами 87.1 та 87.2 статті 87 Податкового кодексу України визначено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами. Згідно із п.113.3 ст.113 Податкового кодексу України штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються у порядку та у розмірах, встановлених цим Кодексом та іншими законами України. Пунктом 116.1 ст.116 Податкового кодексу України у разі застосування контролюючими органами до платника податків штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, такому платнику податків надсилаються (вручаються) податкові повідомлення - рішення. Пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України регламентовано, що орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Відповідно п. 95.4 ст. 95 Податкового кодексу України, орган державної податкової служби на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Оскільки суддею встановлено, що за відповідачем рахується заборгованість по сплаті штрафної санкції по податку на прибуток в розмірі 1700,90 грн., яка до теперішнього часу в добровільному порядку не сплачено, підстави для відмови у задоволенні позову відсутні, тому адміністративний позов підлягає задоволенню. Питання по судових витратах не вирішується, оскільки позивач звільнений від їх сплати у встановленому порядку, а ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено їх стягнення у даних випадках. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted