Рішення адміністративного суду від 2014-02-27 00:00:00+02

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, Науково-виробниче підприємство «Хартрон-Експрес ЛТД» (Товариство з обмеженою відповідальністю), з адміністративним позовом до Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів, в якому просив суд визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення №0000054401 від 23.12.2013р. та податкове повідомлення-рішення №0000014401 від 23.12.2013р., які прийняті СДПІ з ОВП у м. Харкові МГУ Міндоходів на підставі Акта перевірки № 179/44-10-03/30430120 від 05.12.2013р.; зобов'язати СДПІ з ОВП у м. Харкові МГУ Міндоходів вилучити з картки особового рахунку НВП «Хартрон-Експрес ЛТД» (ТОВ), а також з усіх інформаційних баз податкового органу, у тому числі АІС «Податковий блок», інформаційної бази результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ «Аудит», інформацію внесену на підставі акту перевірки №179/44-10-03/30430120 від 05.12.2013р. «Про результати документальної планової перевірки Науково-виробничого підприємства «Хартрон-Експрес ЛТД» (ТОВ), код ЄДРПОУ 30430120, з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2012р. по 31.12.2012р., валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2012р. по 31.12.2012р.»; зобов'язати СДПІ з ОВП у м. Харкові МГУ Міндоходів відновити в картці рахунку НВП «Хартрон-Експрес ЛТД» (ТОВ), а також в усіх інформаційних базах податкового органу, у тому числі АІС "Податковий облік», суми податкових зобов'язань та податкового кредиту НВП «Хартрон-Експрес ЛТД» (ТОВ) по взаємовідносинам з контрагентами. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що в акті перевірки щодо позивача контролюючим органом зроблені висновки про порушення позивачем норм Податкового кодексу України, оскільки висновки базуються не на первинних документах, а на актах перевірки контрагентів позивача, зокрема ТОВ «Євроком Компонентс», ТОВ «Гранд Технолоджіс», ТОВ «Орган сертифікації» Центр сертифікації матеріалів та виробів», оскаржені у судовому порядку, а відтак не підлягають врахуванню. Твердження відповідача про відсутність реальних господарських операцій між позивачем та його контрагентами, про не настання реальних господарських наслідків за договорами, укладеними між позивачем з вищезазначеними контрагентами, спростовуються первинною бухгалтерською документацією, долученою до матеріалів справи та наполягав на правильності обчислення податкового кредиту з податку на додану вартість та витрат з податку на прибуток підприємств. Представники позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві та письмових поясненнях, просили позов задовольнити. Відповідач, Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів, в письмових запереченнях та представник відповідача в судових засіданнях проти позову заперечував з посиланням на матеріали перевірки та стверджував, що оскаржувані рішення винесені у відповідності до норм діючого законодавства, є такими, що відповідають фактичним обставинам справи, у зв'язку з чим просить в задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини. Як вбачається з наявних матеріалів справи та встановлено судом під час судового розгляду справи, Позивач - Науково-виробниче підприємство «Хартрон-Експрес ЛТД» (Товариство з обмеженою відповідальністю), пройшов передбачену законодавством України процедуру державної реєстрації та набув статусу юридичної особи (зареєстровано в якості юридичної особи Харківським міськвиконкомом 16.06.1999 року, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи № 14801200000034761); включено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та організацій України з ідентифікаційним кодом-30430120; знаходиться на обліку, як платник податків, зборів (обов'язкових платежів) з 24.06.1999р. за № 693., у СДПІ по роботі з ВПП у м. Харкові ДПС з 04.01.2005р. за № 399. Станом на момент розгляду адміністративної справи перебуває на обліку в Спеціалізованій державній податковій інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів та є платником податку на додану вартість. Судом встановлено, що СДПІ ОВП у м. Харкові МГУ Міндоходів було проведено планову виїзну документальну перевірку Науково-виробничого підприємства «Хартрон-Експрес ЛТД» (Товариство з обмеженою відповідальністю) з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2012р. по 31.12.2012р., валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2012р. по 31.12.2012р. За результатами проведеної перевірки був складений акт №179/44-10-03/30430120 від 05.12.2013 року, яким встановлені наступні порушення: п.п.138.1.1, п.138.1, п.138.2, п.138.8 ст.138 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток у загальній сумі 15 333 грн., та п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість за період, що перевірявся на суму 480 226 грн.. На підставі акту первірки №179/44-10-03/30430120 від 05.12.2013р. СДПІ ОВП у м. Харкові МГУ Міндоходів було прийнято: податкове повідомлення - рішення від 23.12.2013р. № 0000054401 (форма «Р»), яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств в загальному розмірі на 22 999,50 грн., у т.ч. за основним платежем - 15 333,00 грн. - основний платіж, за штрафними (фінансовими) санкціями - 7 666,50 грн.; податкове повідомлення - рішення від 23.12.2013р. № 0000014401 (форма «Р»), яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в загальному розмірі на 720 339,00 грн., у т.ч. за основним платежем 480 226,00 грн. - основний платіж, за штрафними (фінансовими) санкціями - 240 113,00 грн. Як з'ясовано судовим розглядом, фактичною підставою для винесення податкових повідомлень-рішень слугували відображені в акті перевірки № 179/44-10-03/30430120 від 05.12.2013 року висновки відповідача про те, що документально не підтверджено реальність здійснення господарських відносин із ТОВ «Євроком Компонентс», ТОВ «Гранд Технолоджіс» та ТОВ «Орган сертифікації» Центр сертифікації матеріалів та виробів»; порушення пп 138.1.1, п. 138.1, п.138.2, п.138.8 ст.138 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI із змінами і доповненнями НВП «Хартрон-Експрес ЛТД» (ТОВ) по взаємовідносинах з вищезазначеними підприємствами завищено собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг) всього у сумі 73 014 грн., у т. ч. за 2 квартал 2012 року у сумі 19 152 грн., за 3 квартал 2012 року у сумі 40 862 грн., за 4 квартал 2012 року у сумі 13 000 грн.; порушення п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, що призвело до завищення податкового кредиту по взаємовідносинам з ТОВ «Євроком Компонентс», ТОВ «Гранд Технолоджіс», ТОВ «Орган сертифікації «Центр сертифікації матеріалів та виробів» на загальну суму 17993 грн. та п. 198.2, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України по включенню податкових накладних отриманих від ПП «НВФ «VD MAIS» на суму 462233 грн. Перевіряючи вказані висновки Відповідача, а відтак і прийняті на їх підставі спірні податкові повідомлення-рішення, на відповідність вимогам ч.3 ст. 2 КАС України, суд виходить з такого. Між позивачем, НВП «Хартрон-Експрес ЛТД» (ТОВ) та «Євроком Компонентс» було укладено договір поставки товару № 025/0401 від 01.04.2011р., предметом якого є товар (електроні компоненти /радіоелементи). Згідно договору поставки ТОВ «Євроком Компонентс» (в якості постачальника) зобов'язується поставити та передати, а НВП «Хартрон-Експрес ЛТД» (ТОВ) (в якості покупця) зобов'язується прийняти та оплатити на умовах визначених договором товар, вказаний у відповідних Специфікаціях до Договору, які є невід'ємною частиною Договору (п.1 Договору). Загальна кількість та вартість товару, ціна, термін поставки зазначається у Специфікації, яка є невід'ємною частиною Договору (п.2 Договору). Додатковою угодою № 1 від 28.12.2011р. до Договору поставки № 025/0401 від 01.04.2011р. строк дії Договору продовжено до 31.03.2013р. Зазначена господарська операція НВП «Хартрон - Експрес ЛТД» (ТОВ) з придбання товарів підтверджується первинними документами, а саме: договором № 025/0401 від 01.04.2011р., видатковими накладними: № ЄК-1623 від 21.06.2012р., № ЄК-1624 від 21.06.2012р., № ЄК-1625 від 21.06.2012р., № ЄК-1884 від 12.07.2012р., № ЄК-1885 від 12.07.2012р., № ЄК- 2087 від 24.07.2012р.; податковими накладними: № 111 від 16.05.2012р., № 148 від 18.05.2012р., № 74 від 06.06.2012р., № 247 від 20.06.2012р., № 248 від 20.06.2012р., № 304 від 25.06.2012р., сертифікатами якості. (а.с. 136-146, 153-158 т.1, 1-4 т.4) Зобов'язання по оплаті вартості придбаного товару були виконані Позивачем шляхом перерахування на користь контрагента безготівкових коштів, що підтверджується банківськими виписками. (а.с. 159-187 т.1) Постачання товару здійснювалось на базових умовах поставки СРТ м. Харків (Інкотермс - 2010), про що свідчать вантажні декларації ПП «Нічний експрес» відповідно до договору № ХА 238 на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 21.10.2011р. а саме: вантажна декларація №9005851 (товарно-транспортна накладна) від 21.06.2012р.; вантажною декларацією № 9067712 (товарно-транспортна накладна) від 12.07.2012р.; вантажною декларацією № 9103449 (товарно-транспортна накладна) від 24.07.2012р. та акт - реєстр № 51514 наданих послуг за травень по договору № 238 від 21.10.2011р., акт - реєстр № 62204 наданих послуг за червень по договору № 238 від 21.10.2011р., акт - реєстр № 73043 наданих послуг за липень по Договору № 238 від 21.10.2011р. (а.с. 188-191 т.1, 150-155 т.4) Факт оприбуткування товару підтверджується прибутковими ордерами: № 1734 від 21.06.2012р., № 1735 від 21.06.2012р., № 1736 від 21.06.2012р., № 1922 від 16.07.2012р., № 1921 від 16.07.2012р., № 2010 від 24.07.2012р., картками рахунків (а.с. 147-152 т.1, 95-98 т.3) Також, між позивачем, НВП «Хартрон-Експрес ЛТД» (ТОВ) та ТОВ «Гранд Технолоджіс» у 2-4 кварталі 2012 року існували господарські взаємовідносини, договір у письмовій формі не укладався. По взаємовідносинам з придбання товарів у ТОВ «Гранд Технолоджіс» за період з 01.06.2012р. по 31.12.2012р. НВП «Хартрон-Експрес ЛТД» (ТОВ) отримало товар, що підтверджується первинними документами, а саме: видатковими накладними: № ГТ-0001334 від 01.08.2012р. № ГТ-0001335 від 01.08.2012р., № ГТ-0001336 від 01.08.2012р.; податковими накладними: № 75 від 18.06.2012р., № 76 від 18.06.2012р., №22 від 01.08.2012р., № 117 від 22.06.2012р., № 197 від 31.07.2012р., № 130 від 27.08.2012р., № 153 від 29.08.2012р., № 13 від 03.09.2012р., № 126 від 27.09.2012р., №128 від 19.10.2012р. (а.с. 196-198 т.1, а.с. 1-10 т. 2) Факт оприбуткування товару підтверджується прибутковими ордерами № 2086 від 03.08.2012р., № 2087 від 03.08.2012р., № 2088 від 03.08.2012р., карткою рахунку (а.с. 199-201 т.1, 119-121 т.3) Проведення розрахунків підтверджується банківськими виписками, які містяться в матеріалах справи (а.с. 11-35 т.2) Отримання товарно - матіральних цінностей здійснювалось за довіреностями уповноваженими посадовими особами, що підтверджується журналом реєстрації довіреностей. (а.с. 99-102, 117-118 т.3) Між НВП «Хартрон-Експрес ЛТД» (ТОВ) та ТОВ «Орган сертифікації» Центр сертифікації матеріалів та виробів» укладень договір № 153/12 на проведення робіт з сертифікації продукції, що виробляється серійно НВП «Хартрон-Експрес ЛТД» (ТОВ) від 16.05.2012р., предметом якого є проведення робіт з сертифікації компонентів системи пожежної сигналізації «Прометей» (надалі продукція) в Системі сертифікації УкрСЕПРО, виробництва НВП «Хартрон - Експрес ЛТД» (ТОВ) і рішень ТОВ «ОС ЦСМВ» від 16.05.2012р. №№153-1/12, 153-2/12, 153-3/12, 153-4/12 (надалі Рішення) (п.1 Договору). (а.с. 38-40 т.2) За роботи передбачені цим Договором НВП «Хартрон-Експрес ЛТД» (ТОВ) (в якості замовника) сплатив ТОВ «ОС ЦСМВ» (в якості виконавця) 17 000,00грн. та ПДВ - 20% - 3 400,00грн., всього - 20 400грн., згідно протоколу погодження договірної ціни на проведення робіт (п.4.1. договору). На виконання умов Договору та згідно рахунку-фактура № 0313-153/12 від 21.05.2012р. НВП «Хартрон-Експрес ЛТД» (ТОВ) платіжним дорученням № 3354 від 23.05.2012р. перерахував на рахунок Замовника суму у розмірі 20 400 грн, у зв'язку з чим на підставі п.201.1 ст. 201 Податкового кодексу України була надана позивачу податкова накладна №47 від 23.05.2012р. на загальну суму 20 400,00 грн. (ПДВ - 3 400,00 грн.). (а.с. 42-44 т.2) Факт виконання робіт підтверджується актом приймання - передачі робіт від 08.08.2012р. на суму 17 000,00грн. та ПДВ 20% - 3 400,00 грн., всього 20 400,00грн. (а.с. 45 т.2) Також між НВП «Хартрон-Експрес ЛТД» (ТОВ) та ТОВ «Орган сертифікації» Центр сертифікації матеріалів та виробів» укладено договір № TR00684/12 від 16.05.2012р., предметом якого є проведення робіт з сертифікації компонентів системи пожежної сигналізації «Прометей» (надалі продукція) в Системі сертифікації УкрСЕПРО, виробництва НВП «Хартрон - Експрес ЛТД» (ТОВ) і рішень ТОВ «ОС ЦСМВ» від 16.05.2012р. №№153-1/12, 153-2/12, 153-3/12, 153-4/12 (надалі Рішення) (п.1 Договору). За роботи передбачені цим Договором НВП «Хартрон-Експрес ЛТД» (ТОВ) (в якості замовника) сплатив ТОВ «ОС ЦСМВ» (в якості виконавця) 5 000,00грн. та ПДВ-20% - 1000,00грн., всього - 6 000грн., згідно протоколу погодження договірної ціни на проведення робіт (п.4.1. договору). На виконання умов договору та згідно рахунку-фактура № 0314-TR00684/12 від 21.05.2012р. НВП «Хартрон-Експрес ЛТД» (ТОВ) перерахував платіжним дорученням № 3353 від 23.05.2012р. на рахунок замовника суму у розмирі 6 000,00 грн. у зв'язку з чим на підставі п.201.1 ст. 201 Податкового кодексу України була надана позивачу податкова накладна № 46 від 23.05.2012р. на загальну суму 6 000,00 грн. (ПДВ - 1 000,00 грн.) (а.с. 46-50 т.2) Факт виконання робіт підтверджується актом приймання - передачі робіт від 21.12.2012р. на суму 5 000,00грн. та ПДВ 20% - 1 000,00 грн., всього 6 000,00грн. (а.с. 51 т.2) Позивач отримав від ТОВ «Орган Сертифікації» Центр сертифікації матеріалів та виробів» є отримання сертифікатів №UA1.166.0129856-12 (Пристрій вводу-виводу «Агат-12» ААОТ.436112.019), UA1.166.0129854-12 (Устаткування електроживлення УЕЖ ААОТ.436634.151), UA1.166.0129852-12 (Прилад приймально-контрольний пожежний «Прометей-05» ААОТ.425523.110), UA1.166.0129855-12 (Сповіщувач пожежний комбінований «Агат-10» ААОТ.436112.016). (а.с. 52-55 т.2) Реальність виконання умов договорів щодо сертифікації також підтверджується наказами про відрядження, протоколами випробувань, які містяться в матеріалах справи. (а.с. 5-98 т.4) Згідно з Наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики «Про затвердження Переліку продукції, що підлягає обов'язковій сертифікації в Україні» від 01.02.2005р. № 28 сертифікація окремих видів продукції, що виробляється НВП «Хартрон - Експрес ЛТД» (ТОВ), є обов'язковою. Тож отримання вказаних сертифікатів було необхідною умовою для подальшої реалізації власної продукції. Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що правила формування податкового кредиту платниками податку на додану вартість визначені статтею 201 Податкового кодексу України. Виходячи із змісту положень наведеної норми права, формування податкового кредиту залежить від документального підтвердження нарахування (сплати) податку. Внаслідок застосування зазначених правил, платник податку повинен визначити дату виникнення права на включення відповідних сум податку до податкового кредиту, та відповідно - суму податку, яку він має право включити до складу податкового кредиту. Згідно з п.п. 14.1.181 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу. Відповідно п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Норми п. 201.1, п. 201.4, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України встановлюють, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну в момент виникнення податкових зобов'язань продавця, яка є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Приписами п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України забороняється включення до складу податкового кредиту сум податку, не підтверджених належним чином оформленими податковими накладними. Згідно п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Згідно з п. 198.8 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. Частинами другою та третьою ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо -безпосередньо після її закінчення. Для контролю й упорядкування оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа; дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи за своєю формою та змістом відповідають вимогам чинного законодавства, наявності недоліків (дефектів форми, змісту або походження), які б згідно з п. 201.1, п. 201.4, п. 201.8 ст. 201 Податкового кодексу України, ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704; далі за текстом - Положення) спричиняли втрату означеними накладними юридичного статусу первинних документів судом не виявлено. Відповідно до п. 201.4 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг. Дата виникнення податкових зобов'язань платника ПДВ визначається згідно з нормами ст. 187 Податкового кодексу України, а дата виникнення податкового кредиту визначається, згідно з нормами ст. 198 Податкового кодексу України. Суд зазначає, що всі перелічені суми податкового кредиту підтверджені відповідними податковими накладними, які не мають недоліків та відповідають вимогам п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України. В свою чергу, ці податкові накладні складені на підставі договорів, видаткових накладних, товарно-транспортних накладних. Факт придбання товару підтверджується документально первинними бухгалтерськими документами, що були надані до суду а саме: договорами поставки, видатковими накладними, податковими накладними, виписками по рахунку (платіжними дорученнями), сертифікатами якості. Розрахунки за отриманий товар позивачем проведені в повному обсязі. Судом не встановлено невідповідності даних податкових накладних фактичним обставинам. Як свідчать матеріали справи, факт здійснення господарських операцій у перевіряємому періоді підтверджується документально. На час видачі податкових накладних постачальники товарів НВП «Хартрон - Експрес ЛТД» (ТОВ) було зареєстровано в установленому законом порядку, знаходилися на обліку в податковому органі, мали статус платників ПДВ, свідоцтво платника ПДВ не було анульовано на момент укладання та виконання угоди, докази що спростовують ці обставини відповідачем до суду не надано. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечує проти правильності оформлення всіх податкових накладних, які виписувалися контрагентами позивача, та по яких позивач скористався правом на формування податкового кредиту. В ході перевірки відповідачем не встановлено проведення позивачем збиткових операцій, не встановлено у позивача, наміру отримати за вищевказаними договорами поставки іншого результату, ніж придбання товару. Досліджуючи витребувані та приєднані до справи документи, суд відзначає, що матеріали справи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентами при укладанні і виконанні договорів взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад. Таких доказів суду відповідачем не надано, а судом при виконанні вимог ст. 11 КАС України не виявлено. При цьому, суд бере до уваги, що доказів, які б вказували на відсутність реальності господарських операцій за цими договорами поставки, за правилами ч. 2 ст. 71 КАС України відповідач до суду не подав. Як вбачається з акту № 179/44-10-03/30430120 від 05.12.2013 року, в ході перевірки для доведення недотримання суб'єктом підприємницької діяльності вимог Податкового кодексу України відповідач посилається на акти перевірок відносно ТОВ «Євроком Компонентс» №36/22-03/36713111 від 29.07.2013 року, ТОВ «Гранд Технолоджіс» №1649/22.3-17/33885934 від 16.04.2013 року, ТОВ «Орган сертифікації» Центр сертифікації матеріалів та виробів» №1578/26-57-22-04-09/36038552 від 07.10.2013 року. Ст. 16 Податкового кодексу України передбачає, що особами, відповідальними за дотримання достовірності та своєчасності визначення сум податку, за нарахування, утримання та сплату (перерахування) податку до бюджету, та за повноту та своєчасність його внесення до бюджету є платники податку. Згідно п. 36.5 ст. 36 Податкового кодексу України, відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків. При цьому такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів Законом не встановлено обмежень по включенню до складу податкового кредиту сум ПДВ по товарах, послугах з підстав викладених відповідачем, за умови, що такий продавець зареєстрований платником податку на додану вартість, за наявності належним чином оформлених податкових накладних, та за наявності фактичного здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг). Окрім того порушення, допущені одним платником податків у відображенні в податковому обліку певної господарської операції, за загальним правилом не впливають на права та обов'язки іншого платника податків. Ця позиція узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Європейського Суду з прав людини, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності. Також відповідачем не надано до суду доказів фактичної відсутності операцій по придбанню позивачем товару у ТОВ «Євроком Компонентс», ТОВ «Гранд Технолоджіс» та виконання робіт з ТОВ «Орган сертифікації» Центр сертифікації матеріалів та виробів». Наведене вище свідчить про те, що позивач правомірно включив до податкового кредиту суми, які підтверджені податковими накладними, складеними контрагентами позивача, у зв'язку з придбанням позивачем товарів, які були в подальшому використані ним в оподатковуваних операціях. За таких обставин твердження відповідача про заниження податкового кредиту, з викладених в акті перевірки підстав не ґрунтується на вимогах чинного законодавства. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про безпідставність висновку податкового органу стосовно порушення НВП «Хартрон - Експрес ЛТД» (ТОВ) вимог п. 198.1, 198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України. Щодо взаємовідносин між НВП «Хартрон - Експрес ЛТД» (ТОВ) та ПП «НАУКОВО-ВИРОБНИЧА ФІРМА «VD MAIS» суд зазначає, що згідно акту перевірки встановлено порушення п. 198.2, п. 198.6 ст.198, п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 Податкового Кодексу України, а саме позивачем безпідставно завищено податковий кредит з податку на додану вартість в сумі 462 233 грн., з огляду на те, що податкові накладні оформлені з порушенням вимог діючого законодавства, а саме: в податкових накладних в графі «Вид цивільно-правового договору» вказаний договір від 03.01.2012 року №120112-1, до перевірки НВП «Хартрон-Експрес ЛТД» (ТОВ) замість вищевказаного договору надано договір від 01.04.2011 №110310-3. Судом встановлено, що між НВП «Хартрон - Експрес ЛТД» (ТОВ) та ПП «Науково - виробнича фірма «VD MAIS» було укладено договори поставки № 110310-3 від 01.04.2011р. та № 120112-1 від 03.01.2012р. (а.с. 83-86 т. 1) До матеріалів справи позивачем долучені податкові накладні в яких визначено в графі «вид цивільно-правового договору» - договір поставки від 03.01.2012 року №120112-1, які виписані на підставі рахунків-фактур та банківських виписок про перерахування коштів (а.с. 59-240 т. 2 1-91 т.3, а.с. 156-240 т.4, т. 5, 1-39 т.6) Відповідно до п.201.1 ст. 201 Податкового кодексу України (чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити:а) порядковий номер податкової накладної;б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України); ї) номер та дата митної декларації, за якою було здійснено митне оформлення товару, ввезеного на митну територію України. Зміст зазначеної норми свідчить, що номер та дата договору, не є обов'язковим реквізитом податкової накладної, визначеним п.201.1 ст. 201 Податкового кодексу України. Натомість, підпунктом «и» п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України передбачено, що до числа обов'язкових реквізитів податкової накладної належить вид цивільно-правового договору, який визначено в наданих до суду податкових накладних, як договір поставки. Зазначений реквізит повинен сприяти визначенню змісту вчиненої платниками податку господарської операції і не може ототожнюватися з формальними реквізитами відповідного договору, якими є дата його укладення та номер. Отже, номер та дата договору не є обов'язковими реквізитами податкової накладної. Водночас, із урахуванням тієї обставини, що номер та дата договору не належать до обов'язкових реквізитів податкової накладної, а також того, що їх відсутність або неправильне зазначення саме собою не призводять до неможливості ідентифікації факту та змісту господарської операції (за умови належного заповнення інших реквізитів податкової накладної), помилкове зазначення в податковій накладній невірних дати та номеру договору повинно розглядатися як окремий недолік податкової накладної, що не тягне втрати нею статусу належного податкового документу відповідно до приписів п.201.1 ст. 201 Податкового кодексу України. Щодо встановленого відповідачем порушення пп.138.1.1 п.138.1, п.138.2 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України Податкового кодексу України, слід зазначити наступне. Відповідно до приписів п. 14.1.27 ст.14 Податкового кодексу України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником). Визначення господарської діяльності відображене в п 14.1.36 ст. 14 Податкового кодексу України, відповідно до якого - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами. Згідно п. 134.1.1 ст. 134 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу. Відповідно до п. 138.1. ст.138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу. Витрати операційної діяльності включають, зокрема, собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку (138.1.1 ст. 138 Податкового кодексу України). Згідно з абз. 1 п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. До складу прямих матеріальних витрат включається вартість сировини та основних матеріалів, що утворюють основу виготовленого товару, виконаної роботи, наданої послуги, придбаних напівфабрикатів та комплектувальних виробів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат. (138.8.1 ст. 138 Податкового кодексу України). Судом встановлено, що відповідно до наданих суду документів (витягу з ЄДРПОУ) основним видом діяльності НВП «Хартрон-Експрес ЛТД» (ТОВ) є розробка та виробництво контрольно-вимірювальних приладів (33.20.1). В ході судового розгляду перелічені обставини визнані сторонами по справі в ході судового засідання, суд не має сумнівів в добровільності визнання перелічених обставин та їх достовірності, стосовно вказаних обставин відсутній спір, а тому з огляду на ч.1 ст.11, ч.2 ст.49, ч.1 ст.71, ч.3 ст.72, ч.2 ст.76 КАС України перелічені обставини перед судом додатково не доказуються. Як досліджено вище матеріалами справи, факти придбання товарів та виконання робіт, проведення розрахунків, підтверджується договорами, видатковими та податковими накладними, виписками по рахунку (платіжними дорученнями). Придбані у ТОВ «Євроком Компонентс», ТОВ «Гранд Технолоджіс» товари та виконання робіт з ТОВ «Орган сертифікації» Центр сертифікації матеріалів та виробів» пов'язано зі здійсненням господарської діяльності позивача, а саме виробництвом обладнання та контрольної апаратури для залізничних локомотивів, що не заперечувалось представником відповідача в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи. Як вбачається з пояснень представника позивача та підтверджуються матеріалами справи, придбання у контрагентів продукції за спірними договорами, було необхідно для використання їх у виробництві електрообладнання для залізничного транспорту, що підтверджується наданими до справи договорами на поставку продукції з ЗАТ «Гомельський вагонобудівний завод» відповідно до Контракту № 05/13 від 08.01.2013р., з ПАТ «КВСЗ» відповідно до Контракту №78/12 від 17.12.2012р., з ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод» відповідно до договору поставки ВЗК № 196/12 від 24.05.2012р., накладними на переміщення продукції, картками рахунку, вантажно-митною декларацією. (а.с. 118-149 т.4, а.с. 40-48, 80-82 т.6) З урахуванням вищевикладеного, суд встановив, що позивач мав право на формування витрат по операціях з ТОВ «Євроком Компонентс», ТОВ «Гранд Технолоджіс» товари та виконання робіт з ТОВ «Орган сертифікації» Центр сертифікації матеріалів та виробів» за перевіряємий період, адже дані витрати підтверджені первинними бухгалтерськими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, мають всі обов'язкові реквізити, які визначені діючим законодавством, є в наявності у позивача та свідчать про те, що отримані позивачем товари були використані в господарській діяльності. Податковим органом до суду не надано доказів, які б свідчили про відсутність реального характеру господарських операцій між ТОВ «Євроком Компонентс», ТОВ «Гранд Технолоджіс», ТОВ «Орган сертифікації» Центр сертифікації матеріалів та виробів» та позивачем і які б підтверджували висновки акту перевірки № 179/44-10-03/30430120 від 05.12.2013 року про вчинення позивачем дій, які руйнують систему оподаткування в України та об'єктивно приводять до порушення інтересів держави та суспільства в цілому. Під час розгляду справи, судом не встановлено фактів, які свідчили б про те, що зміст укладених договорів не відповідає діючому законодавству України, дійсним намірам сторін та що ці наміри спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Суд встановив, що укладені договори не визнані у встановленому законом порядку недійсним, інших відомостей, які б свідчили, зокрема, про необґрунтоване заниження позивачем в цьому випадку податкового кредиту з податку на додану вартість, а також суми витрат, відповідач суду не подав, а судом таких обставин не встановлено. Суд відмічає, що відповідачем не надано доказів фактичного нездійснення господарських операцій, суми за якими позивач включив до складу податкового кредиту при обчисленні податку на додану вартість та витрат при обчисленні податку на прибуток. Наявні в матеріалах судової справи та досліджені в ході судового розгляду первинні документи, видані контрагентами, за змістом відповідають вимогам законодавства, що пред'являються до первинних документів, доказів недостовірності даних в цих документах відповідачем не надано. Отже, фактичні обставини об'єктивно засвідчують здійснення господарської діяльності між позивачем та його контрагентами і правомірність віднесення позивачем до податкового кредиту з податку на додану вартість та до складу витрат суми витрат на оплату вартості отриманих товарів та послуг, відповідно до первинних бухгалтерських документів та податкових накладних, які виписані на виконання викладених вище умов договірних відносин. Отже суд приходить до висновку про відсутність в діях позивача порушень вимог пп.138.1.1 п.138.1, п.138.2 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України Податкового кодексу України при формуванні витрат за даними взаємовідносинами. У зв'язку з тим, що відсутній об'єкт донарахування з податку на прибуток та податку на додану вартість, суд приходить до висновку про відсутність підстав застосування штрафної (фінансової) санкції передбаченої п.п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України. Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. В ході розгляду справи, відповідач не довів правомірності та обґрунтованості мотивів винесення спірних податкових повідомлень-рішень. Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Серед критеріїв оцінювання судом рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, є принцип законності, що закріплений у ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, З огляду на викладене, вимоги позивача про скасування податкових повідомлень - рішень № 0000054401 від 23.12.2013 року та № 0000014401 від 23.12.2013 року обґрунтовані та підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про вилучення з картки особового рахунку НВП «Хартрон-Експрес ЛТД» (ТОВ), а також з усіх інформаційних баз податкового органу, у тому числі АІС «Податковий блок», інформаційної бази результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ «Аудит», інформацію внесену на підставі Акту перевірки №179/44-10-03/30430120 від 05.12.2013р. «Про результати документальної планової перевірки Науково-виробничого підприємства «Хартрон-Експрес ЛТД» (ТОВ), код ЄДРПОУ 30430120, з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2012р. по 31.12.2012р., валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2012р. по 31.12.2012р.», суд зазначає наступне. В судовому засіданні представник позивача пояснив, що на момент розгляду справи у суді докази внесення такої інформації у позивача відсутні, порушення прав позивача не відбулось, , але в майбутньому таке право може бути порушено. Суд вважає доцільним відмітити, що у контексті з положеннями ч. 1 ст. 6 КАС України, яка передбачає право на судовий захист, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо платник податків вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші обмеження прав чи свобод (ст. 2, пп. 1 п. 2 ст. 17 КАС України). Наведене свідчить про те, що наявність порушеного права на час звернення до суду з позовом про його захист повинно підтверджуватися належними та допустимими для цього доказами та вимога не може бути заявлена на майбутнє. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Оскільки позивач до суду першої інстанції не надав доказів того, що відповідна інформація була внесена до картки особового рахунку або інформаційних баз і цими діями були порушені саме його інтереси та права і ці негативні наслідки мають реальний характер, то відсутні законні підстави для задоволення позову в цій частині. Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Результат розгляду: partial