Рішення адміністративного суду від 2014-02-27 00:00:00+02

Позивач - [PERSON] звернулась до суду з позовом до Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, просила визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неналежного розгляду заяви від 18 жовтня 2012 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для безоплатної передачі її у власність позивачу; зобов'язати відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для безоплатної передачі її у власність позивачу. Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 серпня 2013 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області щодо належного, згідно вимог закону, розгляду заяви [PERSON] від 18 жовтня 2012 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1442 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] для безоплатної передачі її у власність з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд ( присадибна ділянка). В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Не погодившись з постановою суду, позивач - [PERSON] звернулась з апеляційною скаргою, просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог та винести нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю. Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін. Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, [PERSON] є власником домоволодіння [ADDRESS], згідно договору дарування житлового будинку від 05 серпня 2009 року (зареєстрованого у реєстрі за № 3849). 18 жовтня 2012 року позивач подала до Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0.1442 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] для безоплатної передачі її у власність з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). Листом від 12 грудня 2012 року відповідач повідомив [PERSON] про те, що її заява розглянута 11 грудня 2012 року на засіданні постійної депутатської комісії з питань агропромислового комплексу, екології, земельних відносин, комунальної служби та законності та заявили про необхідність надання додаткових документів для прийняття рішення. 28 грудня 2012 року Фурсівська сільська рада Білоцерківського району Київської області повідомила позивача про те, що заява не може бути розглянута, у зв'язку із необхідністю встановлення всіх обставин. Вважаючи дану відповідь неналежною, а також відмову відповідача у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою протиправною, позивач звернулась до суду з позовом. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, зокрема, вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Статтею 2 Земельного кодексу України визначено, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Згідно ст. 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; д) організація землеустрою; е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Статтею 118 Земельного кодексу передбачено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Згідно п. «г» ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара. Частиною 7 ст.118 Земельного кодексу України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 186 Земельного кодексу України, зміни до землевпорядних проектів та інших матеріалів з питань землеустрою вносяться за рішенням органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування або власників землі та землекористувачів, які затвердили ці проекти. Аналіз вищенаведених норм свідчить, що органи місцевого самоврядування наділені правом надавати та вилучати земельні ділянки, у випадках та в порядку визначених законом. Як вбачається з матеріалів справи, 18 жовтня 2012 року [PERSON] звернулась до Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0.1442 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] для безоплатної передачі її у власність з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). Листом 28 грудня 2012 року відповідач повідомив позивача про те, що на даний час заява про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки по [ADDRESS] не може бути розглянута, оскільки не зрозуміло, на підставі яких документів позивачу доділено земельну ділянку з зазначеною площею і конфігурацією згідно поданого кадастрового плану. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування житлового будинку від 05 серпня 2009 року, [PERSON] подарувала [PERSON] належний їй на праві приватної власності житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS], в тому числі колодязь побудований з залізобетонних кілець - № 5, згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно Білоцерківського МБТІ від 16 липня 2009 року. Водночас, матеріали справи свідчать, що рішенням Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області тридцять третьої сесії п'ятого скликання від 10 грудня 2009 року «Про затвердження зведеного плану земельних ділянок за адресою: [ADDRESS], затверджено зведений план вказаних земельних ділянок, який виконаний спеціалістами землевпорядної організації ФОП [PERSON] та припинено розгляд скарг та звернень стосовно конфліктної ситуації між [PERSON]/[PERSON] - [PERSON] (за виключенням звернень суду і прокуратури). Так, згідно зведеного плану ділянок по фактичному користуванню за домоволодінням яке належить [PERSON], затверджено земельну ділянку розміром 0,1466 га Рішенням Апеляційного суду Київської області від 27 липня 2011 року по справі № 22ц- 3921/2011 року (яке набрало законної сили) встановлено, що [PERSON] має право власності на криницю, яка перебувала фактично на території іншої сторони спору, [PERSON]. Таким чином, позивачем подано відповідачу клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою та всі необхідні документи, передбачені Земельним кодексом України. Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дії Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області щодо неприйняття рішення за клопотанням позивача від 18 жовтня 2012 року у місячний строк про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або винесення мотивованої відмови у його наданні є протиправними, оскільки вони порушують норми чинного законодавства України. З приводу відмови судом першої інстанції у задоволенні позовної вимоги позивача в частині зобов'язання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для безоплатної передачі її у власність, колегія суддів зазначає наступне. Матеріали справи свідчать, що 30 травня 2013 року Фурсівською сільською радою Білоцерківського району Київської області двадцять восьмої сесії шостого скликання прийнято рішення, яким [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність площею 0,14, що обліковується відповідно до по господарської книги за домоволодінням [ADDRESS] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні зазначеної позовної вимоги, посилався на те, що вищевказане рішення відповідача від 30 травня 2012 року є чинним і не оскаржувалось позивачем у судовому порядку. Разом з тим, позивачем подано до Київського апеляційного адміністративного суду копію постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 листопада 2013 року (яка набрала законної сили) у справі № 357/14777/13-а за адміністративним позовом [PERSON] до Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області про визнання протиправними та скасування рішень, якою позов задоволено. Зокрема, визнано протиправним та скасовано рішення Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області без номера від 30 травня 2013 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність», щодо надання [PERSON] дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність площею 0,14 га (обліковується відповідно до по господарської книги за даним домоволодінням), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд». З огляду на те, що рішення відповідача від 30 травня 2013 року скасовано у судовому порядку, колегія суддів вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині зобов'язання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для безоплатної передачі її у власність позивачу є обґрунтованими, однак підлягають задоволенню частково, оскільки відповідач є органом, який самостійно приймає певні рішення, які в разі їх невідповідності Закону можуть бути скасовані, визнані нечинними в судовому порядку, відтак, суд не може зобов'язати відповідача приймати конкретні рішення, так як це є виключною компетенцією Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області. Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія вважає за необхідне зобов'язати відповідача розглянути питання про надання дозволу [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для безоплатної передачі її у власність позивачу. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. При цьому, доводи, викладені в апеляційній скарзі, частково спростовують висновки суду першої інстанції та знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції. Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції частково не відповідають встановленим обставинам по справі, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права частково призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню в частині з прийняттям нового рішення. Згідно ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Результат розгляду: partial