Рішення адміністративного суду від 2014-03-25 00:00:00+02

20 березня 2014 року [PERSON] (надалі по тексту - позивач) звернувся до Чугуївського міського суду Харківської області з адміністративною позовною заявою до інспектора ДПС РДПС ВДАІ взводу № 6 ХМУ ГУМВС України в Харківській області - прапорщика міліції Неймирика Віталія Олексійовича (надалі-відповідач) про скасування, як незаконно винесеної, постанови серії ПС1 № 091843 від 10 березня 2014 року в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відносно нього відповідачем 10 березня 2014 року був складений протокол про адміністративне правопорушення та винесена постанова в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.122 КУпАП, згідно якої він 10 березня 2014 року о 12 годині 48 хвилин по проспекту 50 річчя СССР, 27 в м. Харкові, керуючи автомобілем KIA, державний номерний знак [NUMBER] перевищив встановлену швидкість руху на 23 км за годину, порушення було зафіксовано на прилад «Tru Cam», чим порушив пункт 12.4 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, за що на нього відповідачем був накладений штраф у розмірі 255 грн. Позивач вважає, що з його боку ніяких порушень правил дорожнього руху не було, про що він зазначив в протоколі, при розгляді справи не були з'ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в його діях є ознаки правопорушення, за яке законом встановлено адміністративну відповідальність. З постановою він не погоджується з наступних причин: він рухався по просп. 50 річчя СРСР, 12 в щільному потоці машин зі швидкістю руху самого потоку, яка не перевищувала 75 км/год., тим самим не порушуючи правила дорожнього руху. Рухаючись в лівому ряду був зупинений інспектором ДПС, який виробляв відео фіксацію з правої сторони узбіччя в ручному режимі і рухався в сторону його автомобіля, намагаючись перетнути тісний потоку автівок, створюючи вкрай небезпечну ситуацію. Призвести зупинку йому вдалося не зразу, так як потік був дуже щільний, йому знадобився час для перетину цього потоку з крайнього лівого ряду. Інспектор ДПС, на його питання з приводу чому сталося зупинка його авто, відповів що він перевищив швидкість, на що він відповів що фактично не міг цього зробити так як їхав зі швидкістю потоку машин та на його спідометрі швидкість на цій ділянці дороги не перевищувала 75 км/год. На його прохання надати відео і фотодокументи підтверджуючи його вину інспектор ДПС забрав його документи та прослідував в патрульну машину для складання протоколу. Надалі у той час, коли він ознайомлювався із протоколом та давав пояснення, інспектор ДПС, повідомив його що він вже виніс постанову, що є порушенням ст.283 КУпАП, яка передбачає, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. У даному випадку постанова була винесена до розгляду справи. У протоколі та постанові не міститься жодних відомостей щодо того, чи мав інспектор ДАІ Неймирик В.О. спеціальне звання відповідно до своїх функціональних обов'язків, і наявність права самостійно виносити постанови у справах про адміністративне правопорушення, чим порушив вимоги п. 3 ч. 2 ст. 222 КУпАП, та п.4.1 абзац 3 інструкції, оскільки відповідно до п. 12.4 цієї ж інструкції таке право тільки надано інспектором з адміністративної практики. Державтоінспекція МВС України, яким відповідно до положень п.16.6 Наказу МВС України № 111 від 27 березня 2009 року «Про затвердження інструкції, з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної службі», відповідач був зобов`язаний передати складений ним адмінпротокол для складання постанови уповноваженою на те посадовою особою. У відповідності до ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання посада, прізвище, ім'я, по батькові, особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвище, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. В протоколі свідків не зазначено. Відповідно протокол не відповідає вимогам вищезгаданої статті, так як у відповідності до якої, в протоколі обов'язково повинні бути зазначені свідки, якщо вони були. Інспектор ДАІ Неймирик В.О. відмовився внести до протоколу дані [PERSON], яка мешкає за адресою [ADDRESS], у якості свідка, сказав що вона є зацікавленою особою і не дав можливості їй, поставити свій підпис в графі свідки (вона знаходилась в автомобілі). Інспектором ДПС не були відібрані пояснення у його свідка, що є порушенням п.4.2 інструкції з оформлення працівником. Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху затверджена, наказом Міністерства внутрішніх справ України, від 26 лютого 2009 року № 77 тим самим не забезпечив всебічний та об'єктивний розгляд справи. Згідно із 14-1 КУпАП швидкість транспортного засобу має вимірюватись працівником ДАІ приладом, який обладнано автоматичним режимом фіксації і має функцію фото - і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото - і кінозйомки, відеозапису. Тільки за таких умов отримані покази набувають доказового значення у справі про адміністративне правопорушення. Як вбачається зі справи - жодних даних отриманих за допомогою спеціального технічного засобу, яким він керував до протоколу про адміністративне правопорушення, не додано. Оскільки адміністративна процесуальне законодавство не конкретизує поняття автоматичного режиму роботи приладу, можливо звернутися до формально - логічного тлумачення цього поняття, відповідно до якого, автоматичним є такий режим роботи приладу, який виконується без втручання в його, діяльність сторонні факторів, тобто без людини. Прилад «Tru Cam», яким проводиться нагляд за дорожнім рухом з метою фіксації порушень ПДР України не є автоматичним засобом фото, чи відіофіксації, оскільки він знаходиться у співробітника ДАІ в руках керуються ним безпосередньо або через комп'ютер. В даному випадку співробітник ДАІ під час вимірювання тримав вимірювальний пристрій у руці, при цьому немає ніяких даних, у якому режимі працював вимірювальний пристрій. Це робить можливим рух назустріч автомобілю (що і робив інспектор ДАІ), швидкість якого вимірюється, внаслідок чого відносна швидкість, зафіксована приладом «Tru Cam» вручну не відповідає вимогам закону та нормативним актом МВС України. Крім того, у постанові відсутні відомості про те, хто саме проводив фото фіксацію. Між тим, це повинно бути зафіксовано, так як до використання спеціальних засобів нагляду за дорожнім рухом допускаються лише співробітники, які вивчили інструкції і склали заліки з використання цих приладів. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про міліцію» працівникам міліції дозволяється використовувати технічні засоби для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, лише ті, що передбачено нормативно - правовими актами. Позивач також у позові зазначає, що згідно зі ст. 10-15 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», на вимірювання у сфері, у якій їх результат можуть бути використані у якості доказу по справі, розповсюджується державний метрологічний нагляд. За таких умов кожний засіб вимірювальної техніки має бути укомплектований документами про сертифікацію та допуск даного типу засобів вимірюваної техніки, для використання в Україні свідоцтво про повірку, с вказаним терміном дії до наступної повірки. Протокол та постанова не містять жодних відомостей про те, що прилад «Tru Cam», 000308 був укомплектований документами про сертифікацію та допуск даного типу засобів вимірювальної техніки для використання в Україні. Свідоцтво про перевірку з вказаним терміном дії до наступної перевірки. Позивач посилається у позові на те, що клопотання на пред'явлення вищезазначених документів на прилад «Tru Cam», 000308 інспектор ДАІ Неймирик В.О. проігнорував, що підтверджує їх відсутність на час вимірювання. Згідно п. 3 ст.70 КАС України встановлено, що докази, одержані з порученням закону, судом при вирішені справи, не беруться до уваги, а відповідно до п. 4 ст70 КАС України, обставини, які за законом повинні бути підтверджені засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. З зазначених підстав позивач просить скасувати постанову серії ПС1 № 091843 від 10 березня 2014 року по справі про адміністративне правопорушення, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. У судове засідання позивач надав клопотання про підтримання позову та розгляд справи за його відсутності. Відповідач - суб'єкт владних повноважень, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин і без повідомлення ним про причини неприбуття у судове засідання не з'явився, тому, у відповідності до вимог частин четвертої та шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів в порядку письмового провадження. Всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені таки факти та відповідні їм правовідносини. Виходячи із змісту статті 3 та пункту 2 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, відносини, що склалися між сторонами є публічно-правовими. Згідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, однак, всупереч даним вимогам, відповідачем суду не надано ні заперечень до позову, ні жодного доказу в обґрунтування законності винесеної їм постанови та накладення штрафу, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 122 КУпАП, без посилань на норми ст. ст. 34, 36 КУпАП. Згідно до ч. 2 ст. 34 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення. Зазначені вимоги відповідачем не виконані. В порушення вимог, передбачених ст. 268 КУпАП, при складанні протоколу та постанови про адміністративне правопорушення, процесуальні права особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, відповідачем не роз'яснені. Суть правопорушення не конкретизована, що є порушенням вимог ст. 256 КУпАП. Вище приведені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи обставини, на які позивач посилався у позові, як на підстави своїх вимог, - обґрунтовані. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення. З зазначених правових підстав, суд скасовує постанову серії ПС1 № 091843 в справі про адміністративне правопорушення від 10 березня 2014 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, за відсутністю в його діях зазначеного складу адміністративного правопорушення. Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, як таких, що знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду справи. На підставі викладеного та,

Результат розгляду: granted