Рішення адміністративного суду від 2014-03-31 00:00:00+03

Позивач ДП «ДВЕК» звернувся до суду з позовом до до територіальної державної інспекції України з питань праці у Донецькій області Державної інспекції України з питань праці про визнання недійсною та скасування постанови №05-01-018/0020-0019 від 27 травня 2013 року, посилаючись на наступне. Територіальною державною інспекцією з питань праці у Донецькій області була проведена позапланова перевірка організації оплати праці, повноти нарахування, своєчасної виплати заробітної плати та достовірності обліку робочого часу та витрати на оплату праці відокремленого підрозділу «Шахта ім. М.І. Калініна» ДП «ДВЕК». За результатами даної перевірки було складено акт перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування №05-01-018/0021, припис №05-01-018/0021-0016 від 25.04.2013 року, на який були направлені заперечення вих. №15/583 від 24.05.2013 року. За результатами розгляду заперечень була винесена постанова №05-01-018/0020-0019 від 27.05.2013 року про накладення адміністративного стягнення відповідно до ст. 188 прим. 6 КУпАП та накладення штрафу на в.о. директора ВП «Шахта ім. М.І. Калініна» ДП «ДВЕК» у розмірі 850,00 гривень. На стадії досудового оскарження на цю постанову були направлені скаргу вих. №15/622 від 04.06.2013 року до Державної інспекції з питань праці. 05.07.2013 року позивач отримав рішення від 20.06.2013 року №8 про залишення оскаржуваної постанови без змін, а скарги без задоволення. Позивач вважає, що відповідач необґрунтовано та неправомірно виніс постанову №05-01-018/0020-0019 від 27 травня 2013 року та нарахував штрафну санкцію з наступних підстав. ВП «Шахта ім. М.І. Калініна» є структурним підрозділом ДП «ДВЕК» і діє на підставі Положення про відокремлений підрозділ, тобто не є юридичною особою та не є розпорядником банківських рахунків. Підставою для підвищення у ВП «Шахта ім. М.І. Калініна» нових тарифних ставок і посадових окладів є Накази. ДП «ДВЕК» на підставі телеграм Міністерства енергетики та вугільної промисловості України видає накази про введення нових тарифних ставок і посадових окладів з врахуванням ст. 14 Закону України «Про оплату праці», тобто в межах шестимісячного терміну, передбаченого законодавством України. Так, мінімальна заробітна плата становить: 1 094,00 гривень з 01.04.2012 року - введене ДП «ДВЕК» з 01.10.2012 року наказом від 04.10.2012 року №231; 1 102,00 гривень з 01.07.2012 року - введене ДП «ДВЕК» з 01.01.2013 року наказом від 04.01.2013 року №12; 1 118,00 гривень - введене ДП «ДВЕК» з 01.04.2013 року наказом від 12.04.2013 року №94. На підставі вищевказаних наказів у ВП «Шахта ім. М.І. Калініна» провадиться введення нових тарифних ставок і посадових окладів: з 01.10.2012 року - наказ від 02.10.2012 року №590; з 01.01.2013 року - наказ від 08.01.2013 рроку №40; з 01.04.2013 року - наказ від 15.04.2013 року №253. Таким чином, ВП «Шахта ім. М.І. Калініна» самостійно не встановлює посадових окладів, а тільки на підставі наказів юридичної особи. Крім того, позивач вважає, що у діях в.о. директора ВП «Шахта ім. М.І. Калініна» ДП «ДВЕК» немає жодної навмисності чи необережності, тобто немає складу правопорушення, як того вимагає ст.ст. 9, 10, 11 КУпАП, а також він не мав можливості вольового вибору варіанта неправомірної поведінки. Позивач просив визнати постанову №05-01-018/0020-0019 від 27 травня 2013 року, винесену територіальною державною інспекцією України з питань праці у Донецькій області Державної інспекції України недійсною та скасувати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним у заяві. Просила позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. У задоволенні позову просила відмовити повністю. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази у справі в їх сукупності, прийшов до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини. У лютому 2013 року територіальною державною інспекцією з питань праці у Донецькій області була проведена позапланова перевірка організації оплати праці, повноти нарахування, своєчасної виплати заробітної плати та достовірності обліку робочого часу та витрати на оплату праці відокремленого підрозділу «Шахта ім. М.І. Калініна» ДП «ДВЕК». За результатами даної перевірки було складено акт перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування №05-01-018/0021, припис №05-01-018/0021-0016 від 25.04.2013 року (а.с. 23), на який були направлені заперечення вих. №15/583 від 24.05.2013 року (а.с. 24). За результатами розгляду заперечень була винесена постанова №05-01-018/0020-0019 від 27.05.2013 року про накладення адміністративного стягнення відповідно до ст. 188 прим. 6 КУпАП та накладення штрафу на в.о. директора ВП «Шахта ім. М.І. Калініна» ДП «ДВЕК» у розмірі 850,00 гривень (а.с. 25-26). На вказану постанову була направлена скарга вих. №15/622 від 04.06.2013 року до Державної інспекції з питань праці (а.с. 27-28). Рішенням Державної інспекції України з питань праці від 20.06.2013 року №8 оскаржувану постанову залишено без змін, а скаргу позивача - без задоволення (а.с. 29-30). Згідно постанови №05-01-018/0020-0019 від 27.05.2013 року, під час перевірки виконання вимог припису державного інспектора праці від 15.02.2013 року №05-01-018/0006-0006 (а.с. 41) було встановлено, зокрема, наступне. Пунктом №2 припису від 15.02.2013 року приписувалось привести посадові оклади працівників підприємства у відповідність до вимог ст.ст. 95, 96, 97 КЗпП України та ст.ст. 5, 6, 11 «Про оплату праці». Так, відповідно до вимог ст. 95 КЗПП України, мінімальна заробітна плата - це законодавчо встановлений розмір заробітної плату за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може провадитися оплата за виконану праці працівником місячну, погодинну норму праці (обсяг робіт). Посадовий оклад працівника першого розгляду повинен розраховуватися виходячи із мінімальної заробітної плати, встановленої з 01.01.2013 року - 1 147,00 гривень. Під час здійснення перевірки на підставі було надано витяг з переліку №6 зміну у штатному розписі керівників, професіоналів, фахівців і технічних службовців з 01.01.2013 року ДП «ДВЕК». Посадові оклади встановлені виходячи з мінімальної заробітної плати 1 102,00 гривень на місяць. Вищевикладене свідчить про невиконання вимог 2 пункту вищевказаного припису, що є правопорушенням, передбаченим ст. 1886 КУпАП. Так, відповідно до ст. 1886 КУпАП невиконання законних вимог посадових осіб органів спеціально уповноваженого органу виконавчої влади з державного нагляду за додержанням законодавства про працю щодо усунення порушень законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування або створення перешкод для діяльності цих органів - тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб від п'ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Судом встановлено, що посадова особа була своєчасно повідомлена про місце, час та дату розгляду адміністративної справи. Справу про адміністративне правопорушення розглянуто у присутності довіренї особи з урахуванням заперечень. При накладенні адміністративного стягнення були розглянуті заперечення щодо протоколу №05-01-018/0020 від 17.05.2013 року (а.с. 88-92), які було враховано. У той же час, позивач зазначає, що підприємство є структурним підрозділом відповідно до Положення про ВП «Шахта ім. М. І. Калініна» ДП «ДВЕК», тобто не є юридичною особою та не є розпорядником банківських рахунків, а ДП «ДВЕК» своїми наказами вводить нові тарифні ставки та посадові оклади з врахуванням ст. 14 Закону України «Про оплату праці». У той же час, керівник підрозділу здійснює керівництво його діяльністю, розробляє та подає на затвердження підприємству штатний розклад та кошторис на утримання апарату управління підрозділу; призначає та звільняє працівників підрозділу в установленому порядку, вживає до них заходи заохочення та стягнення; укладає колективний договір підрозділу з трудовим колективом (відповідними профспілковими органами); встановлює працівникам підрозділу конкретні розміри тарифних ставок, відрядних розцінок, посадових окладів, премій, винагород, надбавок і доплат на умовах, передбачених колективним договором підрозділу та положенням, затвердженим підприємством та інше. Таким чином, керівник підрозділу [PERSON]., на якого накладено адміністративне стягнення, є керівником, тому він має відповідати за недотримання вимог чинного законодавства відносно найманих працівників. Згідно до ст.43 Конституції України кожен має право на заробітну плату не нижче від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Стаття 13 Конституції передбачає рівність суб'єктів права власності. Стаття 21 КЗпПУ закріплює принцип рівності трудових прав громадян України. Закон України «Про колективні договори і угоди» визначає правові засади розробки, укладення та виконання колективних договорів і угод з метою сприяння регулюванню трудових відносин та соціально-економічних інтересів працівників і роботодавців, тобто він не є спеціальним законом, що визначає засади оплати праці працівників. Відповідно до ст. 96 КЗпПУ, основою організації оплати праці є тарифна система оплати праці, що включає тарифні сітки, тарифні ставки, схеми посадових окладів та тарифно - кваліфікаційні характеристики (довідники). Згідно до ст. 6 Закону України «Про оплату праці», тарифна сітка (схема посадових окладів) формується на основі: тарифної ставки робітника першого розряду, яка встановлюється у розмірі, що перевищує законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати. Тобто вона є основою формування та диференціації розмірів заробітної плати. При цьому ст.9 КЗпП України визначає недійсними умови договорів про працю, а ст.16 умови колективних договорів, які погіршують становище працівників порівняно з чинним законодавством. Без використання величини тарифної ставки працівника І розряду, яка встановлюється генеральною, територіальною та галузевими угодами не можна встановити посадовий оклад конкретного працівника. Згідно ст.3 КЗпПУ законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Відповідно до ст.7 Закону України «Про оплату праці» законодавство про оплату праці ґрунтується на Конституції України і складається з Кодексу законів про працю України, цього закону, Закону України «Про колективні договори та угоди» та інших актів законодавства України. Стаття 21 вказаного Закону наділяє працівника правом на оплату праці згідно актів законодавства. Таким чином, норми Генеральної угоди в частині оплати праці через Закон України «Про оплату праці» є імперативними правовими нормами. Умови, встановлені в межах Закону, є обов'язковими для правозастосування всіма суб'єктами організації оплати праці на території держави Україна. Необов'язковими до виконання умови Генеральної угоди (для непідписантів) є тільки ті, які прямо не передбачені спеціальним законом. Крім того, державне регулювання оплати праці полягає, зокрема, у встановленні розміру мінімальної заробітної плати та інших зазначених у законодавстві норм і гарантій оплати праці працівників підприємств, установ, організацій усіх форм власності, а також умов і розмірів оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, працівників підприємств, установ та організацій, що фінансуються чи дотуються з бюджету, згідно статті 8, 12 Закону «Про оплату праці». За цими межами здійснюється договірне регулювання оплати праці на основі системи угод, що укладаються на державному (генеральна угода), галузевому галузева угода), регіональному (регіональна угода) та виробничому (колективний договір) рівнях відповідно до Закону «Про колективні договори і угоди». В частині оплати праці щодо мінімальних державних гарантій Генеральна, Регіональна, Галузева угоди є обов'язковими для всіх суб'єктів організації оплати праці, що встановлено Постановою Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року. Таким чином, посилання позивача на лист Міністерства праці та соціальної політики України від 04.07.2008 року є недопустимим, оскільки зазначений документ не є джерелом права. З вищевикладеного вбачається, що дії посадових осіб територіальної державної інспекції України з питань праці у Донецькій області Державної інспекції України з питань праці є такими, що відповідають вимогам чинного законодавства та були направлені на притягнення до відповідальності винної у вчиненні правопорушення особи та на усунення вчинених порушень. Отже, перевірка ВП «Шахта ім. М. І. Калініна» ДП «ДВЕК» була проведена з дотриманням вимог чинного законодавства, а постанова про накладення адміністративного стягнення №05-01-018/0020-0019 від 27 травня 2013 року є такою, що складена на підставі виявленого порушення, законно та обґрунтовано. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність у задоволенні позовних вимог Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» до територіальної державної інспекції України з питань праці у Донецькій області Державної інспекції України з питань праці про визнання недійсною та скасування постанови №05-01-018/0020-0019 від 27 травня 2013 року - відмовити повністю. На підставі викладеного та

Результат розгляду: denied