Рішення адміністративного суду від 2014-03-25 00:00:00+02

Відповідно до частини 3 статті 160 КАС України 25 березня 2014 року було винесено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано протягом 31 березня 2014 року. [PERSON] звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Заступника начальника Головного управління Держземагенства у Закарпатській області Попович Мафтея Васильовича про визнання дій протиправними щодо відмови у наданні дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки та зобов'язання видати такий дозвіл. До участі в справі відповідачем-2 було залучено Головне управління Держземагенства у Закарпатській області. Позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що ним відповідачу було подано всі необхідні документи для надання дозволу, проте в наданні такого останньому було безпідставно відмовлено. Відповідач-1 - Попович М.В. в судове засідання не з'явився, проте проти позову заперечив, надавши суду письмові заперечення. Представник відповідача-2 проти позову заперечив, надав суду письмові заперечення. В судовому засідання пояснив, що відповідачі діяли в межах компетенції та повноважень, а надати дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки [PERSON] не мали змоги, оскільки така належить до лісового фонду, а відтак, видача таких дозволів не належить до компетенції відповідачів. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши всі обставини у справі та перевіривши їх належними та допустимими доказами суд дійшов до наступних висновків. [PERSON] звернувся до Головного управління Держземагенства у Закарпатській області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для сінокосіння, яка знаходиться за межами населеного пункту с. Голубине Свалявського району Закарпатської області в урочищі «Ягнеди» контур №1747,1 орієнтовною площею 0,0908 га. (а.с.10). 18.12.2013 р. позивачу було надіслано лист Головного управління Держземагенства у Закарпатській області №31-7-0.6-6425/2-13 за підписом заступника начальна Поповича М.В. «щодо розгляду звернення», в якому було вказано що дана земельна ділянка знаходиться в прибережній захисній смузі (а.с.8). Згідно листа управління Держземагентства в Свалявському районі Головного управління Держземагенства у Закарпатській області від 09.12.2013 р. (а.с.39) зазначено, що дана земельна ділянка належить до земель лісового фонду. Відповідно до листа Головного управління Держземагенства у Закарпатській області від 09.01.2014 р. зазначено, що клопотання [PERSON] щодо надання дозволу на складання проекту землеустрою не може бути розглянутим, оскільки земельна ділянка в урочищі «Ягнеди» контур 17471 належить до земель лісового фонду (а.с.38). Як вбачається із матеріалів справи, земельна ділянка в урочищі «Ягнеди», контур 17471 належить до земель лісового фонду, зокрема згідно листа управління Держземагентства в Свалявському районі Головного управління Держземагенства у Закарпатській області від 09.12.2013 р. (а.с.39), довідки №01-13/560 від 20.03.2014 р. (а.с.57), витягу із довідки форми 6-зем (а.с.58-65), Технічного звіту по вирахуванню площ земельних угідь по контурам колгоспу ім. Ілліча Свалявського району (а.с.66-68), Технічного звіту по інвентаризації земель лісового фонду сільгосппідприємств Свалявського району (а.с.69-75) вбачається, що дана земельна ділянка під контуром 17471 дійсно належить до земель лісового фонду. Відповідно до ст. 1 Лісового кодексу України, ліс - тип природних комплексів, у якому поєднуються переважно деревна та чагарникова рослинність з відповідними ґрунтами, трав'яною рослинністю, тваринним світом, мікроорганізмами та іншими природними компонентами, що взаємопов'язані у своєму розвитку, впливають один на одного і на навколишнє природне середовище. Ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави. Згідно ч.4 ст. 1 ЛК лісова ділянка - ділянка лісового фонду України з визначеними межами, виділена відповідно до цього Кодексу для ведення лісового господарства та використання лісових ресурсів без вилучення її у землекористувача або власника землі. Лісові ділянки можуть бути вкриті лісовою рослинністю, а також постійно або тимчасово не вкриті лісовою рослинністю (внаслідок неоднорідності лісових природних комплексів, лісогосподарської діяльності або стихійного лиха тощо). До не вкритих лісовою рослинністю лісових ділянок належать лісові ділянки, зайняті незімкнутими лісовими культурами, лісовими розсадниками і плантаціями, а також лісовими шляхами та просіками, лісовими протипожежними розривами, лісовими осушувальними канавами і дренажними системами. Земельна лісова ділянка - земельна ділянка лісового фонду України з визначеними межами, яка надається або вилучається у землекористувача чи власника земельної ділянки для ведення лісового господарства або інших суспільних потреб відповідно до земельного законодавства. Згідно ст. 4 ЛК України, до земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства. Віднесення земельних ділянок до складу земель лісогосподарського призначення здійснюється відповідно до земельного законодавства. У відповідності до частини першої статті 55 Земельного кодексу України (далі - Кодекс), до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства. Згідно із частинами 1 та 2 статті 56 Кодексу, землі лісогосподарського призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Громадянам та юридичним особам за рішенням органів місцевого самоврядування та органів виконавчої влади можуть безоплатно або за плату передаватись у власність замкнені земельні ділянки лісогосподарського призначення загальною площею до 5 гектарів у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств. Згідно ст. 84 Земельного кодексу України, зазначено, що у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Згідно ч.4 ст.84 Земельного кодексу України, до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: землі лісогосподарського призначення, крім випадків, визначених цим Кодексом. Відповідно до ч.5 ст. 122 Земельного кодексу України, обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб. Згідно ч.8 ст. 122 ЗК України, Кабінет Міністрів України передає земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у випадках, визначених статтею 149 цього Кодексу, та земельні ділянки дна територіального моря, а також передає земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності до статутного капіталу державного земельного банку, який стовідсотково належить державі та не підлягає приватизації. Згідно ч.9 ст. 149 ЗК України, Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, - ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси для нелісогосподарських потреб, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення та суб'єктів господарювання залізничного транспорту загального користування у зв'язку з їх реорганізацією шляхом злиття під час утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", крім випадків, визначених частинами п'ятою - восьмою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 150 цього Кодексу. Згідно Розпорядження Кабінету Міністрів України 10.04.2008 року № 610-р "Деякі питання розпорядження земельними лісовими ділянками" зазначено, що з метою недопущення фактів порушення інтересів держави і суспільства під час відчуження та зміни цільового призначення земельних лісових ділянок (далі - ділянки) Міністерству екології та природних ресурсів, Міністерству аграрної політики та продовольства, Міністерству оборони, Державному агентству лісових ресурсів та Державному агентству земельних ресурсів до законодавчого врегулювання питань запобігання зловживанням у цій сфері: зупинити прийняття рішень про надання згоди на вилучення ділянок, їх передачу у власність та оренду із зміною цільового призначення. Відтак, відповідач-1 та відповідач-2 не мали підстав для видачі дозволу [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для сінокосіння, яка знаходиться за межами населеного пункту с. Голубине Свалявського району Закарпатської області в урочищі «Ягнеди» контур №?17471 орієнтовною площею 0,0908 га, оскільки така належить до земель лісового фонду, а відтак, видача такого дозволу не належить до компетенції Головного управління Держземагенства у Закарпатській області. Виходячи з вищенаведеного та

Результат розгляду: denied