Рішення адміністративного суду від 2014-03-19 00:00:00+02

До Малиновського районного суду м. Одеси 16.12.2013 року звернулась [PERSON] з адміністративним позовом до Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про скасування протоколу, акту та постанови про адміністративне правопорушення. В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що 28.01.2013 року постановою №66 її було притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до ст. 150 КпАП України, про існування цієї постанови [PERSON] дізналась при отриманні з Малиновського районного суду м. Одеси позовної заяви Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про демонтаж самовільно встановленої металевої конструкції. Позивач вказує, що зазначена постанова була винесена адміністративною комісією Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради на підставі протоколу ОД №000777 від 17.01.2013 року та акту №003255 від 17.01.2013 року, які не відповідають дійсності, так як вона більше 20 років тому почала мешкати в квартирі [ADDRESS], і на той час спірна конструкція вже була встановлена. [PERSON] вважає дії співробітників адміністративної комісії Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради по притягненню її до адміністративної відповідальності та складанню протоколу ОД №000777 від 17.01.2013 року та акту №003255 від 17.01.2013 року неправомірними, так як були порушенні її права, встановлені ст. 268 КУпАП. Посилаючись на вищевикладене, [PERSON] просить суд поновити їй строк на оскарження та скасувати протоколу ОД №000777 від 17.01.2013 року, акту №003255 від 17.01.2013 року та постанови про накладення адміністративного стягнення №66 від 28.01.2013 року. Представник позивача [PERSON] за ордером та витягом з договору про надання правової допомоги - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради за довіреністю - Коблова А.О. в судовому засіданні позов не визнала, просила в його задоволенні відмовити, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності правомірно з дотримання визначеного законом порядку, їй було видано припис про демонтаж самовільно збудованої конструкції, який позивач не виконала. Представник також зазначила, що самовільно збудована позивачем металева конструкція перешкоджає проведенню ремонту фасаду житлового будинку по [ADDRESS] Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, надавши оцінку поданим доказам, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є співвласником та відповідальним власником квартири [ADDRESS] що підтверджується розпорядженням органу приватизації №109459 від 04.03.1998 року та свідоцтвом про право власності на житло від 04.03.1998 року, виданого УЖКГ міськвиконкому Одеської міської ради народних депутатів. 17.01.2013 року комісією Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради у складі майстра дільниці №1 КП ЖКС «Хмельницький» [PERSON], майстра дільниці №1 КП ЖКС «Хмельницький» Ярової А.І., начальника дільниці №1 КП ЖКС «Хмельницький» Сінькевич С.П., при огляді території за адресою: [ADDRESS], було встановлено самовільне захоплення площі загального користування (встановлення металевої огорожі) в будинку [ADDRESS] про що комісією був складений відповідний акт перевірки №003255 від 17.01.2013 року. У зв'язку із встановленням 17.01.2013 року самовільного захоплення площі загального користування (встановлення металевої огорожі) в будинку [ADDRESS] майстром дільниці №1 КП ЖКС «Хмельницький» Будаковою О.Я., у присутності свідків [PERSON], [PERSON], було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОД №000777 від 17.01.2013 року про те, що [PERSON], яка проживає [ADDRESS], вчинила правопорушення, передбачене ст. 150 КпАП України. Як вбачається з акту складеного майстром дільниці №1 КП ЖКС «Хмельницький» Будаковою О.Я., майстром дільниці №1 КП ЖКС «Хмельницький» Яровою А.І., начальником дільниці №1 КП ЖКС «Хмельницький» Сінькевич С.П. від 17.01.2013 року, [PERSON], яка зареєстрована [ADDRESS], не розписалась в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОД №000777 від 17.01.2013 року, у зв'язку із тим, що в квартирі проживають квартиранти. У зв'язку із встановленням порушення [PERSON] ст. 150 КпАП України, їй було видано припис Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради №002007 від 17.01.2013 року про усунення встановлених порушень, а саме про знесення самовільної огорожі. На підставі вищевказаного протоколу серії ОД №000777 від 17.01.2013 року адміністративною комісією Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради була винесена Постанова про накладення адміністративного стягнення №66 від 28.01.2013 року у відношенні [PERSON] Відповідно до зазначеної постанови позивача [PERSON] було визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 150 КпАП України та накладено штраф у розмірі 3 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 51 грн. Позивач вважає вказані протокол ОД №000777 від 17.01.2013 року, акт №003255 від 17.01.2013 року та постанову про накладення адміністративного стягнення №66 від 28.01.2013 року незаконними, необґрунтованими та такими, що складені без врахування всіх обставин, що мають значення для справи. Статтею 162 КАС України визначено, що при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень. Оспорювані позивачем протокол про адміністративне правопорушення ОД №000777 від 17.01.2013 року та акт №003255 від 17.01.2013 року не є рішенням суб'єкта владних повноважень, а є відповідно до ст. 251 КпАП України лише одними із доказів в справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При таких обставинах, позовні вимоги в частині скасування протоколу про адміністративне правопорушення ОД №000777 від 17.01.2013 року та акту №003255 від 17.01.2013 року не відповідають вимогам закону, оскільки таке повноваження суду не передбачене ст. 162 КАС України. Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій та бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляд справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності (тобто чи є вона суб'єктом правопорушення), чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Статтею 150 КпАП України передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил користування жилими приміщеннями, санітарного утримання місць загального користування, сходових кліток, ліфтів, під'їздів, придомових територій, порушення правил експлуатації жилих будинків, жилих приміщень та інженерного обладнання, безгосподарне їх утримання, а також самовільне переобладнання та перепланування жилих будинків і жилих приміщень, використання їх не за призначенням, псування жилих будинків, жилих приміщень, їх обладнання та об'єктів благоустрою. [PERSON] вказує, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 150 КпАП України, так як вона самовільно не захоплювала площу загального користування в будинку [ADDRESS] та не встановлювала спірну металеву огорожу, коли вона почала проживати за вказаної адресою ця конструкція там вже була встановлена. Крім того позивач зазначає, що відповідачем було пропущено строки давності щодо притягнення її до відповідальності за це правопорушення. В якості підтвердження цих обставин представником позивача було заявлено клопотання про допит в якості свідків [PERSON] та [PERSON] Суд критично оцінює показання допитаних в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [INFO], який до 2006-2007 року проживав [ADDRESS], та [PERSON], яка перебуває у дружніх відносинах з позивачем та періодично відвідує її за вказаною адресою, оскільки згідно їх пояснень їм достовірно невідомо ким і коли саме було встановлено спірну самовільну металеву огорожу. Будь-яких інших доказів, які б підтверджували факт самовільного встановлення металевої огорожі іншою особою (особами), суду не подано. Тому суд вважає, що при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення, комісія кваліфікувала дії позивача за ст. 150 КпАП України відповідно до діючого законодавства України. Докази того, що Малиновській районній адміністрації Одеської міської ради або іншим уповноваженим органам було відомо про існування самовільної металевої конструкції по [ADDRESS] до проведення комісією перевірки за вказаною адресою 17.01.2013 року - відсутні, що спростовує посилання позивача на пропуск відповідачем строку притягнення її до адміністративної відповідальності за це правопорушення. Крім того, судом встановлено, що 04.02.2013 року позивачем було виконано вимоги оспорюваної нею постанови про накладення адміністративного стягнення №66 від 28.01.2013 року та сплачено штраф у розмірі 51,00 гривень, що підтверджується квитанцією від 04.02.2013 року, де платником зазначено [PERSON], а призначенням платежу - адміністративний штраф за постановою №66 від 28.01.2013 року. Вказана обставина також спростовує посилання позивача на те, що вона не була обізнана про наявність постанови, та її не отримувала. Згідно зі ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Судом враховується положення ст. 55 Конституції України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно зі ст. 6 КАС кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним і неупередженим судом. Статтею 66 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. При таких обставинах, судом встановлено, що при винесенні постанови №66 від 28.01.2013 року адміністративною комісією Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради всебічно та повно розглянуті матеріали справи. Вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 150 КпАП України підтверджується належними доказами, відповідач про складанні постанови діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України. Суд також враховує, що позивач погодилась із накладеним на неї адміністративним стягненням, передбаченим ст. 150 КпАП України, шляхом сплати адміністративного штрафу. Відповідно до ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів, встановлюється місячний строк. Враховуючи те, що [PERSON] про існування спірної постанови №66 від 28.01.2013 року стало відомо при оплаті адміністративного штрафу, тобто не пізніше 04.02.2013 року, однак, до суду із даним позовом вона звернулась лише 16.12.2013 року, суд вважає, що позивачем було пропущено строк звернення до адміністративного суду без поважних причин. У зв'язку із вищевикладеним, позовні вимоги [PERSON] до Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про скасування протоколу, акту та постанови про накладення адміністративного стягнення не підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 171-2 КАС України визначено, що рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Результат розгляду: denied