Рішення адміністративного суду від 2014-02-26 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя, третя особа ТУ ДСА в Запорізькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що наказом начальника ТУ ДСА в Запорізькій області № 153 від 11.06.2004 р., відповідно до стажу роботи позивача на посаді судді на день звільнення - 27 років 10 міс. 9 днів, встановлено довічне грошове утримання в розмірі 90% заробітної плати. Після звільнення довічне грошове утримання позивачу виплачувала державна судова адміністрація України, а з 2007 року ці повноваження передані Пенсійному фонду України. У зв'язку з цим, територіальне управління судової адміністрації в Запорізькій області на лист ГУ ПФУ в Запорізькій області направило довідку про розмір заробітної плати позивача як судді у відставці для проведення перерахунку по виплаті позивачу щомісячного грошового утримання, який на той час складав 4373 грн. 60 коп. На підставі цієї довідки УПФУ в Жовтневому районі м. Запоріжжя своїм розпорядженням за №151568 призначило позивачу щомісячне довічне грошове утримання , як судді у відставці в розмірі 3936 грн. 24 коп., що склало 90% від розміру заробітної плати - 4373 грн. 60 коп. У зв'язку з наступним підвищенням середньої заробітної плати діючим суддям, ТУ ДСА України в Запорізькій області 16.01.2013 року надано позивачу довідку за № 08-03/17 про заробітну плату діючим суддям для обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. На підставі цього 02.07.2013 року позивач звернувся до УПФУ в Жовтневому районі м. Запоріжжя із заявою про перерахунок довічного грошового утримання. 17.07.2013 р. позивачу листом УПФУ в Жовтневому районі м. Запоріжжя відмовлено у перерахунку і виплаті довічного грошового утримання як судді у відставці. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд визнати відмову УПФУ в Жовтневому районі м. Запоріжжя щодо нарахування позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 17.07.2013 р. незаконною і не конституційною. Зобов'язати УПФУ в Жовтневому районі м. Запоріжжя починаючи з 01.01.2013 року по 30.11.2013 року включно здійснити позивачу перерахування та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% виходячи з розміру заробітної плати, визначеної у довідці ТУ ДСА в Запорізькій області від 16.01.2013 року за № 08-03/17 без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням вже виплачених сум у цей період, зобов'язати УПФУ в Жовтневому районі м. Запоріжжя починаючи з 01.12.2013 року довічно перераховувати та виплачувати щомісячне довічне грошове утримання як судді у відставці в розмірі 90% від розміру заробітних плат, визначених у довідках ТУ ДСА в Запорізькій області, які будуть надаватися позивачем в майбутньому без обмеження граничного розміру його щомісячного довічного утримання як судді у відставці, стягнути з Державного бюджету на користь позивача cудові витрати. Ухвалою від 13.02.2014 року відкрито скорочене провадження по справі. Відповідно до ст.183-2 ч.4 КАС України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. Представник відповідача Управління Пенсійного Фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя в наданих суду запереченнях зазначив, що відповідно до Постанови правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року № 3-1, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 року за № 200/14891, затверджено Порядок подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, яким передбачено, що органи Пенсійного фонду України здійснюють лише призначення і виплату щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці. Підстави для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці у зв»язку із підвищенням заробітної плати працюючим суддям відсутні. Таким чином, діючим законодавством України не передбачено підстав для перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці у разі підвищення розміру заробітної плати працюючого судді за відповідною посадою, і відповідач не має законодавчих підстав для перерахунку довічного грошового утримання позивачу, як судді у відставці. Тому в задоволенні позовних вимог позивача просить відмовити в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи та давши оцінку доказам у їх сукупності, суд вважає що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Судом встановлено, що наказом начальника ТУ ДСА в Запорізькій області № 153 від 11.06.2004 р., відповідно до стажу роботи позивача на посаді судді на день звільнення - 27 років 10 міс. 9 днів, встановлено довічне грошове утримання в розмірі 90% заробітної плати. Після звільнення довічне грошове утримання позивачу виплачувала державна судова адміністрація України, а з 2007 року ці повноваження передані Пенсійному фонду України. У зв'язку з цим, територіальне управління судової адміністрації в Запорізькій області на лист ГУ ПФУ в Запорізькій області направило довідку про розмір заробітної плати позивача як судді у відставці для проведення перерахунку по виплаті позивачу щомісячного грошового утримання, який на той час складав 4373 грн. 60 коп. На підставі цієї довідки УПФУ в Жовтневому районі м. Запоріжжя своїм розпорядженням за №151568 призначило позивачу щомісячне довічне грошове утримання , як судді у відставці в розмірі 3936 грн. 24 коп., що склало 90% від розміру заробітної плати - 4373 грн. 60 коп. У зв'язку з наступним підвищенням середньої заробітної плати діючим суддям, ТУ ДСА України в Запорізькій області 16.01.2013 року надано позивачу довідку за № 08-03/17 про заробітну плату діючим суддям для обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. На підставі цього 02.07.2013 року позивач звернувся до УПФУ в Жовтневому районі м. Запоріжжя із заявою про перерахунок довічного грошового утримання. 17.07.2013 р. позивачу листом УПФУ в Жовтневому районі м. Запоріжжя відмовлено у перерахунку і виплаті довічного грошового утримання як судді у відставці. Досліджуючи правове поняття «щомісячне довічне грошове утримання судді», Конституційний суд України у мотивувальній частині рішення від 14 грудня 2011 року № 18-рп/2011, вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячне грошове утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаїмопов'язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці сплачує Пенсійний фонд України за рахунок Державного бюджету, діючому судді виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний суд України вказує про неможливість звуження змісту та об'єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення. Конституційний Суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у рішеннях, а саме: від 24 червня 1999 року № 6-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 ( справа про пільги, компенсації та гарантії), від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 ( справа про припинення дій чи обмеження пільг, компенсацій та гарантій), від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 ( справа про пенсії та щомісячне довічне грошове утримання), від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 ( справа про гарантії незалежності суддів); рішення № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року. Позивач набув правовий статус судді у відставці у 2004 році, коли вказані правовідносини регулювались Законом України «Про статус суддів» - ст. 43 Закону. У частині 2 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 р. закріплене, що за суддею у відставці закріплюється звання судді та такі ж гарантії недоторканності та соціального захисту, як до відставки. Стаття 43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 р. втратила чинність при введенні в дію Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 р. щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2% заробітку, але не більш ніж 90% заробітку судді. Згідно з п.1 Постанови Верховної Ради України "Про порядок введення в дію Закону України "Про статус суддів» від 15.12.1992 р. передбачається, що в разі зміни заробітної плати суддів розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці обчислюється виходячи з нового розміру заробітної плати суддів, який працює на відповідній посаді, а виплачується -в суді за останнім місцем роботи або за місцем проживання. Пункт 63 розділом ІІ Закону із зазначеної Постанови Верховної Ради України виключено абзац третій п.1, а підпунктом 1 п.61 розділу ІІ Закону встановлено, що призначення і виплата щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці здійснюється органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів державного бюджету. Згідно з п.3 розділу ІІІ, який також є предметом конституційного подання Верховного суду України, зазначений підпункт 1 пункту 61 розділу ІІ Закону поширено на щомісячне довічне грошове утримання , призначене суддям у відставці до прийняття цього Закону. Зміна існуючого порядку виплати щомісячного довічного грошового утримання суперечить Конституції України, оскільки видатки на утримання суддів, які передбачені у Державному бюджеті Україні, відповідно до ч.2 ст.95 та ч.1 ст.130 Конституції України повинні передбачити і фінансування щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці, що безпосередньо стосується реалізації положення частини 1 ст.130 Конституції України щодо забезпечення державного фінансування суддів та створення належних умов для фінансування. Такі правові позиції зазначені в Рішенні Конституційного суду України від 11.10.2005 р. №8-рп-2005 та в Рішенні Конституційного суду України від 18.06.2007р. №4-рп-/2007. Згідно довідки Державної судової адміністрації Запорізької області від 16.01.2013 року №08-03/17 суддівська винагорода, яка враховується при призначенні (перерахунку) довічного грошового утримання суддям у відставці склала 18352, 00 грн. За таких обставин, суд вважає, що є обґрунтованими і підлягають задоволенню позовні вимоги позивача щодо визнання відмови УПФУ в Жовтневому районі м. Запоріжжя щодо нарахування позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 17.07.2013 р. незаконною і не конституційною. Оскільки УПФУ в Жовтневому районі м. Запоріжжя проявило бездіяльність, щодо законодавчо визначеного обов'язку вчинити дії, пов'язані з нарахуванням щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача вчинити дії щодо її нарахування та виплати. Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Аналізуючи зазначені положення закону, підставою для звернення до суду є переконання позивача, що відбулось порушення його права, свободи або інтересів. З огляду на викладене, позовні вимоги про зобов'язання УПФУ в Жовтневому районі м. Запоріжжя починаючи з 01.12.2013 року довічно перераховувати та виплачувати [PERSON] щомісячне довічне грошове утримання як судді у відставці в розмірі 90% від розміру заробітних плат, визначених у довідках ТУ ДСА в Запорізькій області, які будуть надаватися позивачем в майбутньому без обмеження граничного розміру його щомісячного довічного утримання як судді у відставці не підлягають задоволенню, оскільки порушення права позивача на перерахунок та виплату вказаного грошового утримання на теперішній час ще не відбулось і суду не може бути заздалегідь відомо, чи відбудеться таке порушення у майбутньому. Таким чином, зазначені позовні вимоги є необґрунтованими, передчасними, у зв'язку з чим не підлягають задоволенню. Відповідно до Закону України «Про судовий збір», за подання до суду адміністративного позову немайнового характеру судовий збір становить 0,06 розміру мінімальної заробітної плати. За таких обставин, враховуючи розмір мінімальної заробітної плати станом на час звернення [PERSON] до суду, стягненню з Державного бюджету на користь позивача підлягає сума судового збору у розмірі 66,88 грн.

Результат розгляду: partial