Рішення адміністративного суду від 2014-03-11 00:00:00+02

[PERSON] звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області, третя особа Відділ Держземагенства в Царичанському районі, в якому просить: - визнати протиправними рішення Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області від 27.12.2013 № 31-4-0.11-12651/2-13 та від 03.02.2014 № 31-4-0.11-914/2-14; - зобов'язати Головне управління Держземагентства у Дніпропетровській області надати [PERSON] дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га за межами населених пунктів на території Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області (контур поля № 206) за рахунок земель державної власності (земель запасу) у межах норм безоплатної приватизації. В обґрунтування позову зазначено, що 09.08.2013 року позивачем направлено на адресу ГУ Держземагенства у Дніпропетровській області заяву на отримання земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Царичанської селищної ради в межах норм безкоштовної приватизації у розмірі 2,00 га. За результатами розгляду заяви та доданих до неї документів позивачу надано відмову від 06.09.2013 року № 7924/13-35 на підставі того, що згідно наданого графічного матеріалу земельної ділянки не можливо встановити місце розташування земельної ділянки. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.10.2013 по справі № 804/12232/13-а дії Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області визнані протиправними та зобов'язано по суті розглянути клопотання, подане 15.08.2013 року, щодо надання дозволу на розробку документації із землеустрою та вчинити дії відповідно до вимог земельного законодавства України. На думку позивача, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду Головним управлінням було проігноровано та близько місяця з дня проголошення судового рішення позивачу жодних документів та відповідей надіслано не було, тому позивачем було повторно 25.11.2013 року поштою надіслана відповідна заява про надання дозволу на розробку документації із землеустрою. На вищезазначену заяву позивачем було отримано лист від Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області лист від 27.12.2013 № 31-4-0.11-12651/2-13, в якому зазначено про неможливість встановлення відповідності місця розташування об'єкта схемам землеустрою та проектам впорядкування територій населених пунктів, оскільки згідно з довідкою з державної статистичної звітності (форми 6-зем), наданої в пакеті документів, земельна ділянка рахується як землі запасу (шифр 96 - землі, не надані у власність або постійне користування в межах населених пунктів), а відповідно до заяви земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту, та лист від 03.02.2014 № 31-4-0.11-914/2-14, в якому відповідачем було зазначено про дотримання строків, вказаних в абз. 3 ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України. Отже, на думку позивача, їй повторно було відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га за межами населеного пункту на території Царичанської селищної ради за рахунок земель державної власності. Крім того, позивач вважає, що помилка спеціалістів Царичанського районного відділу Держземагентства щодо визначення шифру земель 96, замість шифру 94, не є підставою для ігнорування рішення Дніпропетровського окружного суду від 16.10.2013 та надання повторної відмови. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити в повному обсязі. Представники відповідача у судовому засіданні проти позову заперечили, просили у задоволенні позовних вимог відмовити. 25.02.2014 року до суду надали письмові заперечення. В обґрунтування заперечень зазначено, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.10.2013 року по справі №804/12232/13-а Головним управлінням Держземагентства у Дніпропетровськй області було розглянуто по суті заяву позивача про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, де було виявлено невідповідність наданих документів, а саме відсутність у графічних матеріалах конкретно визначеного місця розташування земельної ділянки, що позбавило можливості Головне управління Держземагентства у Дніпропетровській області ідентифікувати об'єкт на відповідність вимогам Земельного кодексу та Закону України «Про Державний земельний кадастр» і тим самим прийняти обґрунтоване рішення, як про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки так і про відмову у його наданні. Представник третьої особи в судовому засіданні зазначив, що 08.08.2013 року відділом Держземагентства у Царичанському районі Дніпропетровської області, [PERSON] було надано довідку № 1659, згідно форми 6-зем державної статистичної звітності щодо земельної ділянки на яку планується розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2.0000 га на території Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області (за межами населеного пункту, контур 206), в якій зазначається, що згідно форми 6-зем державної статистичної звітності вказана земельна ділянка рахується як землі запасу (шифр 96 форми 6-зем). Однак, зазначив, що у ч. II інструкції з заповнення державної статистичної звітності, з кількісного обліку земель (форми 6-зем), затвердженої наказом Державного комітету статистики від 05.11.98р. № 377, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.98р. за № 788/3228 «Про затвердження форми державної статистичної звітності з земельних ресурсів», у рядку 96 ураховуються дані про землі не надані у власність в межах населених пунктів, а у рядку 94 ураховуються дані про землі запасу не надані у власність, які перебувають за межами населених пунктів. Отже, у довідці від 08.08.2013 року № 1659 було допущено помилку та зазначено невірний шифр земельної ділянки згідно форми 6-зем державної статистичної звітності - шифр 96, а повинно бути шифр 94. Крім того, повідомив, що, на його думку, позов слід задовольнити. Заслухавши пояснення представників сторін, представника третьої особи, розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що з метою реалізації свого права на отримання земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення ОСГ за межами населеного пункту на території Царичанської селищної ради в межах норм безкоштовної приватизації у розмірі 2,00 га, [PERSON] 09.08.2013 на адресу Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області направлено відповідну заяву. За результатами розгляду заяви та доданих до неї документів Головним управлінням Держземагентства у Дніпропетровській області [PERSON] надано відмову від 06.09.2013 № 7924/13-35. Підставою для відмови стало те, що згідно наданого графічного матеріалу не можливо встановити місце розташування земельної ділянки. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.10.2013р. по справі № 804/12232/13-а дії Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області визнані протиправними та зобов'язано Головне управління Держземагентства у Дніпропетровській області по суті розглянути клопотання, подане 15.08.2013р., щодо надання дозволу на розробку документації із землеустрою та вчинити дії відповідно до вимог земельного законодавства України. 25.11.2013 року [PERSON] повторно поштою була надіслана відповідна заява про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ОСГ площею 2,00 га за межами населеного пункту на території Царичанської селищної ради. До заяви наданий пакет документів, що вже були надіслані 09.08.2013р. до Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області, а саме: заява про надання дозволу з посиланням на номер та дату рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду; план-схема земельної ділянки підписана інженером - землевпорядником селищної ради та начальником відділу Держземагентства у Царичанському районі; довідка районного відділу Держземагентства у Царичанському районі від 08.08.2013р. № 1659. Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 27.11.2013 року пакет документів отримано посадовою особою Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області Рибальченко. За результатами розгляду заяви по суті, Головним управлінням Держземагентства у Дніпропетровській області було надано відповідь [PERSON] від 27.12.2013 року № 31-4-0.11-12651/2-13 та направлено адресату поштою 27.12.2013 разом з додатками на 7 аркушах (підтвердження - витяг з реєстру поштових відправлень Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області за 27.12.213р.). Після направлення відповіді, та додатків до заяви Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області 27.12.2013 року № 31-4-0.11-12651/2-13 [PERSON] додатково звернулась до Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області та у листі від 20.01.2014 №31-508/0/1-14 просила надати копії своїх заяв із зазначенням вхідного реєстраційного номеру, а саме: - про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га; - про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва орієнтовною площею 0,1200 га. Листом Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області від 03.02.2014р. №31-4-0.11-914/2-14 [PERSON] було повідомлено про надання відповіді 27.12.2013р. та направлення на її поштову адресу у попередній відповіді повного пакету документів, а саме: - графічних матеріалів, на яких зображене бажане місце розташування земельної ділянки (на 2 арк); - довідки відділу Держземагентства у Царичанському районі; - копію паспорта платника податків; - копію рішення суду №804/12232/13-а від 16.10.2013; - листа Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області від 27.12.2013 року №31-4-0.11-12651/2-13. Позивач вважає, що прийняті рішення Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області від 27.12.2013 № 31-4-0.11-12651/2-13 та від 03.02.2014 № 31-4-0.11-914/2-14 є незаконними, необгрунтованими, тому позивач звернулася до суду за захистом порушеного права на землю та на звернення громадян. Вирішуючи заявлений спір по суті, суд виходить із наступного. Відповідно ч. 1 ст. 33 ЗК України громадяни України можуть мати на праві власності та орендувати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства. Згідно ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Пунктом "в" ч. 3 ст. 116 ЗК України визначено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара. Частиною 4 ст. 122 ЗК України визначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.01.2013 року № 40, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.02.2013 року за №260/22792, внесено зміни до Положення про Головне управління Держземагентства в області, яким передбачено, що Головне управління відповідно до покладених на нього завдань: передає відповідно до закону земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або в користування для всіх потреб в межах області. Відповідно ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Згідно ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Суд зазначає, що про наявність відповідних та достатніх для розгляду заяви [PERSON] документів у відповідача свідчить рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.10.2013 по справі № 804/12232/13-а. Як вбачається з матеріалів справ, підставою у неприйняті Головним управлінням Держземагенства у Дніпропетровській області обґрунтованого рішення про надання дозволу [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки так і про відмову у його наданні є відсутність у графічних матеріалах, наданих [PERSON] до Головного управлінням Держземагенства у Дніпропетровській області, конкретно визначеного місця розташування земельної ділянки. Згідно з довідкою з державної статистичної звітності (форми 6-зем) від 08.08.2013 року, наданої до Головного управлінням Держземагенства у Дніпропетровській області в пакеті документів, земельна ділянка рахується як землі запасу (шифр 96-землі, не надані у власність або у постійне користування в межах населених пунктів), а відповідно до заяви позивача земельна ділянка площею 2,00 га знаходиться за межами населенного пункту. Відповідно до наказу Державного комітету статистики України № 377 від 05.11.1998 року «Про затвердження форм державної статистичної звітності з земельних ресурсів та Інструкції з заповнення державної статистичної звітності з кількісного обліку земель (форми №6-зем, 6а-зем, 6б-зем, 2-зем) землі запасу, а саме землі не передані у власність і не надані у користування, які перебувають за межами населених пунктів, враховуються у рядку 94. Під час судового розгляду справи було з'ясовано, що у довідці від 08.08.2013 року № 1659 було допущено помилку та зазначено невірний шифр земельної ділянки: згідно форми 6-зем державної статистичної звітності - шифр 96, а повинно бути шифр 94. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 118 Земельного кодексу України, довідка не є обов'язковою, відтак відмова у наданні [PERSON] дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га за межами населених пунктів на території Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області (контур поля № 206) за рахунок земель державної власності (земель запасу) у межах норм безоплатної приватизації з посиланням на довідку від 08.08.2013 року № 1659 є неправомірним. Також, суд зазначає, що лист від 03.02.2014 № 31-4-0.11-914/2-14 не є рішенням суб'єкта владних повноважень в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, не впливає на права та обов'язки позивача. Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідач, надаючи відповідь [PERSON] листом від 27.12.2013 № 31-4-0.11-12651/2-13, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені чинним законодавством. Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. З метою повного захисту прав позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії ГУ Держземагенства у Дніпропетровській області щодо відмови у розгляді по суті заяви [PERSON] про надання дозволу на розробку документації із землеустрою від 28.11.2013 року (вхідний номер - 31-12336/0/1-13), поданої до ГУ Держземагентства у Дніпропетровській області, та зобов'язати ГУ Держземагентства у Дніпропетровській області розглянути по суті заяву [PERSON] про надання дозволу на розробку документації із землеустрою та вчинити дії у відповідності до вимог земельного законодавства України. Щодо позовної вимоги позивача про зобов'язання ГУ Держземагенства у Дніпропетровській області надати [PERSON] дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га за межами населених пунктів на території Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області (контур поля № 206) за рахунок земель державної власності (земель запасу) у межах норм безоплатної приватизації, то суд зазначає, що до повноважень адміністративного суду відноситься визначення порядку захисту порушеного права, проте суд не може перебирати на себе функції інших органів, зокрема, щодо безумовного зобов'язання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки без розгляду клопотання позивача по суті. З огляду на викладене, вимога позивача про зобов'язання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки не підлягає задоволенню. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. В позовній заяві позивачем заявлено клопотання про присудження за рахунок Державного бюджету України на користь позивача судових витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, документально підтверджені позивачем судові витрати - судовий збір, сплачений згідно квитанції № 33487.678.1 від 14.02.2014 року в сумі 73,08 грн., підлягає частковому стягненню з Державного бюжету України на користь позивача у розмірі 36,54 грн.

Результат розгляду: partial