Рішення адміністративного суду від 2014-02-04 00:00:00+02

В квітні 2012 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до управління Пенсійного фонду України в Новоселицькому районі Чернівецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання призначити пенсію на пільгових умовах. Постановою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 12 грудня 2013 року позов задоволено. Не погоджуючись з даною постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. В судове засідання учасники процесу не з'явилися, будучи належним чином повідомленими, що не перешкоджає слуханню спірного питання відповідно до вимог частини 4 статті 196 КАС України. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні -не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. По досягненню 50-річного віку [PERSON], звернулася до відповідача з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах. Листом №91/02 від 10.01.2011 року, відповідач відмовив у призначенні пільгової пенсії [PERSON], на підставі того, що під час підрахунку пільгового стажу встановлено його наявність в кількості 9 років 1 місяць та 18 днів при необхідному 10 років. Судом першої інстанції встановлено, що згідно трудової книжки та архівних довідок Новоселицького районного трудового архіву у позивача є наявний загальний стаж більше двадцяти років. Як встановлено судом першої інстанції та згідно із трудової книжки [PERSON] 08.10.1981 року прийнята на посаду учня ручного набору в Новоселицьку районну друкарню,14.05.1982 року їй було присвоєно кваліфікацію ручного наборщика 2 розряду та вона пропрацювала на вказаній посаді до 30.04.2002 року. Основним документом, що підтверджує трудовий стаж роботи є трудова книжка. Відповідно до довідки №63 від 08.08.2008 року, згідно якої зазначено про підтвердження пільгового стажу позивача за списком №2 із 08.10.1981 року по 30.04.2002 року, відповідачем правомірно виключено із пільгового стажу [PERSON] період із 01.09.1988 року по 28.02.1989, оскільки відсутні нарахування заробітної плати та відомості про її перебування у відпустках, а тому її пільговий стаж за виключенням вищевказаного за період з 08.10.1981 року по 21.08.1992 року становить більше 10 років. Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції із наступних підстав. Відповідно до п.2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-4 (далі Закон № 1058-4) особам, які працювали на роботах із шкідливими і важкими умовами праці та мали або матимуть право на пенсію відповідно до ст.100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (далі Закон № 1788-XII) , пенсії призначатимуться за нормами цього Закону виходячи з вимог віку, стажу, встановлених раніше діючим законодавством. Відповідно до пункту "б" ч. 1 ст. 13 Закону № 1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. На спірний період роботи позивача на посаді складача вручну діяли Списки № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджені постановою Ради Міністрів СССР від 22.08.1956 р. №1173, постановою Кабінету Міністрів СССР від 26.01.1991 року №10, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року №162 та постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року №36. Вказана професія відноситься до всіх вищезазначених списків. Відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 р. N 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. Відповідно до ст.62 Закону № 1788-12 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Відповідно до п. 3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення,характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Таким чином, колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності у позивача права на пенісю на пільгових умовах, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", а тому підстав для відмови в призначенні їй пільгової пенсії не вбачається. Що стосується доводів апелянта про відсутність підстав для призначення пільгової пенсії позивачу в зв'язку з тим, що в Новоселицькій районній друкарні, невчасно була проведена атестація його робочого місця, колегія суддів зазначає наступне. Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442, атестація робочих місць за умовами праці проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Відповідно до змісту наказу Міністерства праці та соціальної політики України „Про затвердження Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" № 383 від 18 листопада 2005 року, якщо атестацію робочих місць проведено до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до пільгового стажу зараховується п'ятирічний період роботи, що передує даті видання наказу про атестацію, а також період впродовж 5 років після вперше проведеної атестації. Якщо атестація вперше проведена після 21 серпня 1997 року, в разі підтвердження зазначеного права до пільгового стажу зараховується п'ятирічний період, що передує даті видання наказу про її результати. Якщо ж атестація з 21 серпня 1992 року не проводилась чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період робіт із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно. Частиною другою пункту 4 зазначеного Порядку встановлено, що відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації. Отже, законодавцем покладено обов'язок проведення атестації робочих місць на керівників підприємств, а тому її непроведення не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком. Таким чином суд першої інстанції прийшов до неправильного висновку що до не зарахування до пільгового стажу позивача періоду роботи з 21.08.1992 року на посаді "складача в ручну" в Новоселицькій районній друкарні, що відноситься до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Також, колегія суддів вважає за необхідне вказати на те, що суд першої інстанції не вірно визначив дату з якої порушене право позивача підлягає захисту, виходячи із наступного. Судом першої інстанції не враховано позовні вимоги позивача щодо призначення пільгової пенсії починаючи з 29.11.2010 року, натомість задовольняючи позовні вимоги останньої та зобов'язуючи відповідача призначити пенсію позивачу, починаючи з 04.11.2010 року, суд першої інстанції всупереч положенням ч. 2 ст. 11 КАС України, необґрунтовано вийшов за межі позовних вимог. До того ж, з наявних матеріалів справи не вбачається факт зміни чи доповнення позивачем власних позовних вимог в ході розгляду справи судом першої інстанції. Згідно заяви позивача до Новоселицького районного суду Чернівецької області від 01.11.2013 р. Вх.№5343 [PERSON] просить зобов'язати відповідача призначити пільгову пенсію за списком №2 - з 29 листопада 2010 року. Відповідно до ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду суд апеляційної інстанції має право, зокрема змінити постанову суду. За ч.1 ст.201 КАС України, підставами для зміни постанови суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Результат розгляду: partial