Рішення адміністративного суду від 2014-02-24 00:00:00+02

28 січня 2014 року Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Донецькій області (надалі - позивач) звернулася до Донецького окружного адміністративного суду із вищевказаним позовом, у якому просив суд зобов'язати [PERSON] (надалі - відповідач) знести житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. Судом встановлено наступне. На підставі звернення Костянтинівської міської ради від 09.08.2013 року № 842/9 та листа Державної архітектурно-будівельної інспекції України (а.с.9,10), заступником начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Донецькій області Матюшиної Г.Ю. було видано направлення для проведення позапланової перевірки від 17.09.2013 року за № 7/5-087233 (а.с. 11). 26.09.2013 року заступником начальника управління - начальником північного відділу Північно-східного правління державного контролю за будівництвом об'єктів Інспекції Корпуховою К.М. у присутності головного інженеру проекту Кошелєвої І.О. було проведено позапланову перевірку об'єкта будівництва: житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS], який належить [PERSON], про що складено відповідний акт (а.с. 12,13). Під час проведення перевірки було встановлено наступне. Будівництво житлового будинку було розпочато на підставі повідомлення про початок виконання будівельних робіт, зареєстрованого Інспекцією 03.12.2013 року № ДЦ 06212235755. Будівельні роботи ведуться на підставі робочого проекту, розробленого ТОВ «Укрдержбудекспертиза» без містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки. Будівельний паспорт на будівництво житлового будинку відсутній. Таким чином, на думку позивача, відповідачем було порушено ст.ст. 27, 29, п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». 26.09.2013 року заступником начальника управління - начальником північного відділу Північно-східного правління державного контролю за будівництвом об'єктів Інспекції Корпуховою К.М. було винесено припис № 336 від 26.09.2013 року, яким було зобов'язано відповідача зупинити будівельні роботи з будівництва житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14-15). 31.10.2013 року позивачем було проведено позапланову перевірку виконання припису № 336 від 26.09.2013 року, про що складено відповідний акт. В результаті проведення перевірки встановлене часткове виконання вимог припису - будівельні роботи були зупинені (а.с. 18-19). 27.12.2013року Інспекцію повторно була проведена позапланова перевірка виконання припису № 336 від 26.09.2013 року, за результатами проведення якої встановлено, що вимоги зазначеного припису не усунуті, будівельний паспорт забудови земельної ділянки не отриманий, будівельні роботи завершені (а.с. 21,22). Крім того, до Інспекції надійшла декларація про готовність об'єкта до експлуатації (а.с. 27-33), що підтверджує факт завершених будівельних робіт та готовності об'єкта до експлуатації. Згідно ч. 1 ст. 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (надалі - Закон 3038), прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до І-ІІІ категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Частина 1 ст. 38 вказаного 3акону передбачає, що у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням. Враховуючи те, що відповідачем почали здійснюватись будівельні роботи не на підставі будівельного паспорту, як того вимагає містобудівне законодавство, умови припису щодо зупинення будівельних робіт ним виконано не було, виявлені порушення не усунено, позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом. Представники позивача та третьої особи у судовому засіданні наполягали на задоволенні позовних вимог в повному обсязі, проти чого заперечували представники відповідача. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Стаття 159 КАС України передбачає, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно до приписів ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України. У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. У разі виникнення в суду сумніву під час розгляду справи щодо відповідності закону чи іншого правового акта Конституції України, вирішення питання про конституційність якого належить до юрисдикції Конституційного Суду України, суд звертається до Верховного Суду України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта. Якщо міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж ті, що встановлені законом, то застосовуються правила міжнародного договору. У разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). За частинами 1, 2 статті 41 Закону 3038, державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктом 7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року N 553, позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи інспекції. Підставою для проведення позапланової перевірки є звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог містобудівного законодавства. Під час проведення позапланової перевірки посадова особа інспекції зобов'язана пред'явити службове посвідчення та направлення для проведення позапланової перевірки. Відповідно до ст. 38 Закону 3038, у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням. За рішенням суду самочинно збудований об'єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, пов'язаних із знесенням об'єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво. Замовником робіт із знесення зазначеного об'єкта є орган державного архітектурно-будівельного контролю, за позовом якого прийнято відповідне рішення суду. Також судом встановлено наступне. Як вбачається з матеріалів справи, (а.с. 49), відповідач володіє земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 01.12.2008 року серії ЯЖ № 610131, зареєстрованим відділом Держкомзему у м. Костянтинівка Донецької області в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №010815600671 від 01.12.2008 року, кадастровий номер земельної ділянки 1412600000:00:023:0281. Згідно вищевказаного акту, цільовим призначенням земельної ділянки є будівництво та обслуговування жилого будинку та господарських будівель. Зазначену земельну ділянку, відповідач вирішив використати за призначенням та здійснити будівництво житлового будинку. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідач, виступаючи як замовник будівництва, уклав з проектною організацією ТОВ «Укрбудтехпроект» договір № 0188/12 від 25.10.2012 року на розробку робочого проекту (а.с. 50-51), у відповідності з Порядком розроблення проектної документації на будівництво об'єктів, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16 травня 2011 року № 45 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 1 червня 2011 року за № 651/19389, на будівництво житлового будинку по [ADDRESS]. Згідно розробленої проектної документації об'єкт будівництва за складністю архітектурно-будівельного рішення віднесено до II категорії складності (а.с. 50-53). Як вбачається з наданих представниками відповідача документів, зокрема, ліцензії Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Донецькій області серії АВ за № 595949 ТОВ «Укрбудтехпроект» має право займатися господарською діяльністю, пов'язаною із створенням об'єктів архітектури (а.с. 120). Крім того, суд вважає доречним звернути увагу на той факт, що 20.11.2012 року позивачем було отримано від відповідача (даний факт не заперечувався представником позивача у судовому засіданні) повідомлення ДЦ 06212235755 від 03.12.2012 року про початок виконання будівельних робіт (нове будівництво житлового будинку по [ADDRESS] - а.с. 25,26). Також суд зазначає наступне. Пунктом 4 частини 9 постанови пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30 березня 2012 року про практику застосування ст. 367 ЦК України встановлено, що будівництвом, яке здійснюється з істотним порушенням будівельних норм і правил, вважається у тому числі будівництво, яке хоча і здійснюється за наявності проекту, але з порушенням державно-будівельних норм та санітарних правил, що загрожують життю та здоров'ю людини у разі невиконання приписів інспекції державного архітектурно-будівельного контролю про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил тощо. Пунктом 22, ч. 3 постанови встановлено, що під істотним порушенням будівельних норм і правил слід розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність. В пункті 23 постанови вищезазначеної постанови вказано: при вирішенні питання про те, чи є відхилення від проекту істотним і таким, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, суди повинні в кожному випадку з'ясовувати, зокрема, наскільки збудована будівля за розміром відповідає площі, поверховості, розміщенню та іншим умовам, передбаченим проектом; як впливає допущене порушення з урахуванням місцевих правил забудови, громадських і приватних інтересів на планування, забудову, благоустрій вулиці, на зручність утримання суміжних ділянок тощо. У необхідних випадках для з'ясування питань, що виникають при розгляді таких справ і потребують спеціальних знань, за заявою осіб, які беруть участь у справі, суд може призначити відповідну експертизу. Відсутність відповідної експертизи у разі необхідності її проведення може бути підставою для відмови в позові, при цьому факт відхилення від проекту та порушення будівельних норм і правил має довести особа, яка пред'явила позов про знесення самочинного будівництва (частина сьома статті 376 ЦК, частина перша статті 60 ЦПК). Згідно з ч. 7 ст. 376 ЦК України, підставою для прийняття судових рішень про знесення самочинного будівництва є: 1) істотне відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, або істотне порушення будівельних норм і правил; 2) проведення перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення. В пункті 22 постанови пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30 березня 2012 року про практику застосування судами ст. 376 ЦК України вказується, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливо лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо притягнення винної особи до відповідальності. Згідно приписів ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи. Як вбачається з наданої представниками відповідача постанови Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 29.01.2014 року у справі № 233/666/14-а (а.с.77, 78), постанову заступника начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Донецькій області № 44 від 14.01.2014 року про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ч. 1 ст. 188-42 КпАП України (невиконання вимог припису Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Донецькій області № 336 від 26.09.2013 року) було скасовано. Відповідно до ч. 4 ст. 72 КАС України, вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою. Таким чином, аналізуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що самочинно збудований об'єкт нерухомості може бути знесений лише у випадку, якщо він зведений з істотним відхиленням від проекту, яке суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, чи з істотним порушенням будівельних норм і правил, та за умови неможливості перебудови або відмови особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, від її проведення з метою усунення цих обставин, а тому лише сам факт самочинного будівництва, якщо воно здійснюється забудовником на своїй земельній ділянці, не є підставою для ухвалення судового рішення про знесення самочинного будівництва.

Результат розгляду: denied