Рішення адміністративного суду від 2014-01-31 00:00:00+02

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агроль» (далі - ТОВ «Агроль») звернулось до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції у Львівській області (далі - ДЕІ у Львівській області) про визнання недійсними та скасування пункту 5 Наказу №457-і/п від 18.07.2013 року «Про проведення планових перевірок» в частині планової перевірки ТОВ «Агроль» по питаннях додержання вимог природоохоронного законодавства. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем 18 липня 2013 року винесено Наказ №457-і/п «Про проведення планових перевірок», пунктом 5 якого передбачено проведення з 23.07.2013 року планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства ТОВ «Агроль». Проте вважає, що дане рішення суб'єкта владних повноважень прийнято із порушенням норм чинного законодавства. Зазначає, що включення ТОВ «Агроль» до Переліку суб'єктів господарювання Львівської області з високим ступенем ризику їх господарської діяльності для навколишнього природного середовища на підставі абзацу 3 частини 2 статті 2 Критеріїв розподілу суб'єктів господарювання за ступенем ризику їх господарської діяльності для навколишнього природного середовища та періодичності здійснення заходів державного нагляду (контролю), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 2008 р. №212 є безпідставним, оскільки основними видами діяльності позивача є виробництво м'яса свійської птиці, оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин, надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, розведення свійської птиці, оптова торгівля живими тваринами, виробництво готових кормів для домашніх тварин, а діяльністю, пов'язаною із видобуванням корисних копалин та геологічним вивченням надр, у т. ч. дослідно-промисловою розробкою родовищ корисних копалин загальнодержавного значення ТОВ «Агроль» не займається. Представник позивача також пояснив, що підприємство не займається розробкою корисних копалин, не має на це відповідних дозволів, а здійснює лише на підставі отриманого Дозволу на спеціальне водокористування забір підземних вод із власної свердловини для власних господарсько-побутових потреб в розмірах, що не перевищують встановлені даним Дозволом ліміти. Крім цього, представник позивача зазначив, що підприємство не являється птахофабрикою. Щодо допуску посадових осіб відповідача до проведення перевірки представник позивача в судовому засіданні надав пояснення, що посадовими особами ДЕІ у Львівській області було пред'явлено всі документи, що передбачені вимогами Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», відтак вони були допущені позивачем до здійснення планового заходу. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечив, подав письмові заперечення на позовну заяву, в яких зазначив, що відповідно до пп. 2 п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 19.03.2008 року №212 «Про затвердження критеріїв розподілу суб'єктів господарювання за ступенем ризику їх господарської діяльності для навколишнього природного середовища та періодичності здійснення державного нагляду (контролю)» критеріями віднесення суб'єктів господарювання до групи об'єктів з високим ступенем ризику є провадження ними діяльності, що пов'язана з видобуванням корисних копалин та геологічним вивченням надр, у тому числі дослідно-промисловою розробкою родовищ корисних копалин загальнодержавного нагляду. Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №827 від 12.12.1994 року «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення», підземні питні води віднесено до корисних копалин. Відповідач також зазначає, що на балансі позивача перебуває свердловина, якою ТОВ «Агроль» видобуває підземні води, а відтак, здійснює діяльність, пов'язану з добуванням корисних копалин. Окрім того, відповідно до пп. 2 п.1 Критеріїв, критеріями віднесення суб'єктів господарювання до групи суб'єктів з високим ступенем ризику є наявність в них об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку, або потенційно небезпечних об'єктів, в обігу яких перебувають небезпечні речовини І і II класу небезпеки, або таких, що забезпечують перевезення небезпечних вантажів. Згідно з п.17 Постанови Кабінету Міністрів України від 27 липня 1995 року №554 до Переліку видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку відноситься тваринництво (тваринницькі комплекси продуктивністю більш як 5000 голів і птахофабрики). Вказує, що основним видом діяльності ТОВ «Агроль» є вирощування птиці. Представник відповідача також звернув увагу на той факт, що відповідно до ст.5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», суб'єкт господарювання має право не допустити посадову особу органу державного нагляду (контролю) до здійснення планового заходу в разі порушення на думку суб'єкта господарювання порядку проведення перевірки. В судовому засіданні представник відповідача додатково зазначив, що ДЕІ у Львівській області правомірно віднесено ТОВ «Агроль» до групи суб'єктів з високим ступенем ризику, а відтак відповідач підлягає державному нагляду(контролю) один раз на рік. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити з огляду на наступне. ТОВ «Агроль» зареєстроване як юридична особа 21.03.2000 року Яворівською районною державною адміністрацією Львівської області, відповідно до копії Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців №15409118 від 18.12.2012 року. Видами діяльності названого підприємства є виробництво м'яса свійської птиці; оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; розведення свійської птиці; оптова торгівля живими тваринами; виробництво готових кормів для домашніх тварин. Судом встановлено, що відповідно до Плану заходів з виконання покладених на Державну екологічну інспекцію у Львівській області завдань на 3 квартал 2013 року заплановано проведення перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства ТОВ «Агроль». 10.04.2013 року керівнику ТОВ «Агроль» скеровано повідомлення №10-797 про проведення планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства у термін з 23.07.2013 року по 12.08.2013 року. 18.07.2013 року Державною екологічною інспекцією у Львівській області видано наказ №457-і/п про проведення планових перевірок, пунктом 5 якого передбачено провести планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства ПАТ «Агроль». На підставі даного наказу було видано направлення №1453 про проведення планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства відповідача у термін з 23.07.2013 року по 12.08.2013 року. При вирішенні спору, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 5 квітня 2007 року №877-V державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятного рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища. Заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій. Згідно ч. 4. ст. 5 вищевказаного Закону, органи державного нагляду (контролю) здійснюють планові заходи з державного нагляду (контролю) за умови письмового повідомлення суб'єкта господарювання про проведення планового заходу не пізніш як за десять днів до дня здійснення цього заходу. Повідомлення повинно містити: дату початку та дату закінчення здійснення планового заходу; найменування юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід; найменування органу державного нагляду (контролю). Повідомлення надсилається рекомендованим листом чи телефонограмою за рахунок коштів органу державного нагляду (контролю) або вручається особисто керівнику чи уповноваженій особі суб'єкта господарювання під розписку. Суб'єкт господарювання має право не допускати посадову особу органу державного нагляду (контролю) до здійснення планового заходу в разі неодержання повідомлення про здійснення планового заходу. Порядком організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10.09.2008р. №464 (далі - Порядок), передбачено, що для здійснення перевірки керівником відповідно органу Держекоінспекції або його заступником видається наказ про проведення перевірки, який має містити: найменування суб'єкта господарювання, підстава перевірки та предмет перевірки; період, за який буде здійснюватись перевірка; визначення виконавців перевірки із залученням, у разі потреби, спеціалістів інших органів виконавчої влади, підприємств, установ, організацій (за погодженням з їх керівниками). На підставі наказу оформляється направлення на проведення перевірки, яке підписується керівником або заступником керівника органу Держекоінспекції (із зазначенням прізвища, ім'я та по батькові) і засвідчується печаткою (п.2.2, п.2.3). Відповідно до п. 3.2 та п. 3.3 Порядку, планова перевірка здійснюється відповідно до квартального плану діяльності органу Держекоінспекції і проводиться за наказом органу Держекоінспекції. Орган Держекоінспекції не пізніше як за десять днів до початку проведення перевірки надсилає рекомендованим листом чи телефонограмою за рахунок коштів органу Держекоінспекції, або вручає особисто посадовій особі суб'єкта господарювання під розписку повідомлення про проведення планової перевірки. У повідомленні про проведення планової перевірки зазначається дата початку та закінчення перевірки, найменування юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється перевірка, найменування органу Держекоінспекції. Згідно п. 4. 10 вказаного Порядку, у разі, якщо державний інспектор не допускається до проведення перевірки, ним складається акт про відмову в проведенні перевірки. В цьому акті зазначаються посада, прізвище, ім'я, по батькові особи керівника суб'єкта господарювання або уповноваженої ним особи, яку ознайомлено з актом та якій вручено акт під розписку, або робиться відмітка щодо відмови від ознайомлення з актом та його отримання. У разі, якщо керівник або уповноважена ним особа суб'єкта господарювання відмовляється від отримання акта про відмову особисто, такий акт із зазначенням в ньому реєстраційного номера передається через канцелярію суб'єкта господарювання або відправляється рекомендованим листом. Судом встановлено, що зазначені вище вимоги відповідачем були виконані, а відтак працівники ДЕІ у Львівській області були допущені до проведення перевірки, що не заперечується сторонами. Щодо визначення критерій для проведення перевірки, за якими оцінюється ступінь ризику від здійснення господарської діяльності з урахуванням якого визначається періодичність проведення планових заходів державного нагляду (контролю) у сфері охорон навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення охорони природних ресурсів, суд зазначає. Згідно з п. 2.1. п. 2 Порядку організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, періодичність здійснення перевірок визначається відповідно до Критеріїв розподілу суб'єктів господарювання за ступенем ризику їх господарської діяльності для навколишнього природного середовища та періодичність здійснення заходів державного нагляду (контролю) (далі - Критерії), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.2008 року №212, із урахуванням екологічної ситуації в районі розташування об'єкта перевірки, ступеня і характеру його впливу на навколишнє природне середовище. Відповідно до п. 5 Критеріїв, планові заходи державного нагляду (контролю) за діяльністю суб'єктів господарювання проводяться: з високим ступенем ризику - не частіше одного разу на рік, із середнім ступенем ризику - не частіше одного разу на два роки, з незначним ступенем ризику - не частіше одного разу на три роки. Пунктом 1 вказаних Критеріїв передбачено, що суб'єкти господарювання незалежно від форми власності розподіляються за високим, середнім та незначним ступенем ризику їх господарської діяльності для навколишнього природного середовища. Відповідно до п. 2 Критеріїв Критеріями віднесення суб'єктів господарювання до групи суб'єктів з високим ступенем ризику є: - наявність в них об'єктів, що: становлять підвищену екологічну небезпеку, або потенційно небезпечних об'єктів, в обігу яких перебувають небезпечні речовини I і II класу небезпеки, або таких, що забезпечують перевезення небезпечних вантажів; забезпечують життєдіяльність населених пунктів, зокрема водопровідно-каналізаційні господарства та підприємства, що провадять діяльність у сфері поводження з відходами; - провадження ними діяльності, що: спричиняє викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря в обсязі більш як 5 тис. тонн на рік, водоспоживання і водовідведення - більш як 25 тис. куб. метрів на рік чи призводить до утворення та розміщення відходів I і II класу небезпеки - більш як 100 тонн на рік або інших відходів - більш як 1 тис. куб. метрів на рік; пов'язана з вирубкою лісу, використанням водних живих ресурсів, веденням мисливського господарства та збереженням природно-заповідного фонду; пов'язана з видобуванням корисних копалин та геологічним вивченням надр, у тому числі дослідно-промисловою розробкою родовищ корисних копалин загальнодержавного значення. Відповідно до ст. 6 Кодексу України про надра корисні копалини за своїм значенням поділяються на корисні копалини загальнодержавного і місцевого значення. Віднесення корисних копалин до корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення здійснюється Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища. Відповідно до Переліку корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 грудня 1994 р. № 827, підземні води, а саме: мінеральні (лікувальні, лікувально-столові, природні столові); питні (для централізованого водопостачання, для нецентралізованого водопостачання); промислові; технічні, теплоенергетичні належать до корисних копалин загальнодержавного значення. Статтею 19 Кодексу України про надра визначено, що надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу. Відповідно до п. 5 Порядку надання у 2010 році спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 2010 р. №596 дозвіл надається на такий вид користування надрами як видобування корисних копалин. Згідно з ст. 49 Водного кодексу України спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу. З матеріалів справи вбачається, що позивач здійснює забір підземних вод водною свердловиною на підставі Дозволу на спеціальне водокористування від 07.09.2012 року, виданого Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Львівській області. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що здійснюючи забір підземних питних вод водною свердловиною на підставі дозволу на спеціальне водокористування, ТОВ «Агроль» провадить діяльність, пов'язану з видобуванням корисних копалин загальнодержавного значення. Частиною 2 статті 5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» орган державного нагляду (контролю) визначає у віднесеній до його відання сфері критерії, за якими оцінюється ступінь ризику від здійснення господарської діяльності. Залежно від ступеня ризику органом державного нагляду (контролю) визначається періодичність проведення планових заходів державного нагляду (контролю). Суд зазначає, що відповідач правомірно відніс ТОВ «Агроль» до Переліку суб'єктів господарювання Львівської області з високим ступенем ризику їх господарської діяльності для навколишнього природного середовища, погодженого 01.07.2013 року Головою Львівської обласної державної адміністрації, оскільки позивач видобуває корисні копалини, а саме підземні питні води. Відтак, ТОВ «Агроль» підлягає державному нагляду(контролю) один раз на рік. Оскільки остання планова перевірка дотримання вимог природоохоронного законодавства позивача проводилась ДЕІ у Львівській області в період з 06.09.2011 року по 16.09.2011 року, що підтверджується повідомленням про проведення планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства №07/01-555 від 22.08.2011 року та направленням на проведення планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства №1754, а дозвіл на спеціальне водокористування виданий підприємству 07.09.2012 року, тому, відповідач, правомірно виніс пункт 5 Наказу від 18.07.2013 року №457-і/п про проведення планової перевірки ТОВ «Агроль». Крім цього, судом враховуються заперечення відповідача щодо віднесення ТОВ «Агроль» до групи суб'єктів з високим ступенем ризику, за наявності об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку, з огляду на таке. Згідно з п.17 Постанови Кабінету Міністрів України від 27 липня 1995 року №554 (чинної на момент виникнення спірних правовідносин) до Переліку видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку відноситься тваринництво (тваринницькі комплекси продуктивністю більш як 5000 голів і птахофабрики). Відповідно до пункту 5 Класифікації видів економічної діяльності ДК 009:2010, прийнятої Наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 11.10.2010 року № 457, до такого виду економічної діяльності як тваринництво відноситься розведення свійської птиці. Як вбачається із долученої позивачем копії Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, одним із основних видів діяльності ТОВ «Агроль» є розведення свійської птиці. Відтак, позивач займається діяльністю, що становить підвищену екологічну небезпеку, а саме розведенням свійської птиці. Частиною 2 статті 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідно до підпунктів 1, 3 частини 3 статті 2 КАС України, згідно якої у справах щодо оскарження рішень, дій, бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. При розгляді справи встановлено, що відповідач при прийнятті пункту 5 оскаржуваного наказу на проведення планової перевірки ТОВ «Агроль» діяв на підставі, у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, а також обґрунтовано. Аргументи позивача не спростовують наявності законних підстав для прийняття відповідачем пункту 5 спірного наказу. Натомість відповідач довів правомірність свого рішення, надавши для цього усі необхідні та достатні докази, копії яких долучені до матеріалів справи. З огляду на встановлені обставини справи та норми законодавства суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Агроль» є безпідставними, тому у задоволенні позову слід відмовити. Судові витрати, у зв'язку наведеним висновком по суті позовних вимог, на підставі ст. 94 КАС України покладаються судом на позивача.

Результат розгляду: denied