Рішення адміністративного суду від 2014-03-14 00:00:00+02

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, Чугуївська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Харківській області , з адміністративним позовом до Фізичної особи-підприємця [PERSON] , в якому просить суд припинити підприємницьку діяльність відповідача. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач, [PERSON], зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності та перебуває на обліку як платник податків в податковому органі. В порушення вимог діючого законодавства, податкова звітність відповідачем не надається більш ніж протягом року. Копія ухвали про відкриття скороченого провадження від 19.02.2014 року була надіслана відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення та отримана ним 27.02.2014 року, згідно поштового повідомлення про вручення, наявного в матеріалах справи. Відповідач письмових заперечень, щодо поданого позову до суду не надав, про те, що справа буде розглянута в скороченому провадженні у відповідності до ст. 182-3 КАС України був повідомлений належним чином. Відповідно до ч.4 ст. 183-2 КАС України, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. Оцінивши повідомлені позивачем обставини, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, Фізична особа - підприємець [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER], місце проживання: 63503, [ADDRESS]) зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності, згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, та перебуває на обліку як платник податків в Чугуївській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області з 20.01.2009 року, згідно довідки про взяття на облік платника податків від 28.01.2014 року №1420291400032, що міститься в матеріалах справи. Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України "Про систему оподаткування" від 25.06.1991 року №1251-XII (діяв на час виникнення спірних правовідносин, втратив чинність на підставі Кодексу №2755-VI від 02.12.2010 року) платники податків і зборів (обов'язкових платежів) зобов'язані: - вести бухгалтерський облік, складати звітність про фінансово-господарську діяльність і забезпечувати її зберігання у терміни, встановлені законами; - подавати до державних податкових органів та інших державних органів відповідно до законів декларації, бухгалтерську звітність та інші документи і відомості, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів (обов'язкових платежів); - сплачувати належні суми податків і зборів (обов'язкових платежів) у встановлені законами терміни; - допускати посадових осіб державних податкових органів до обстеження приміщень, що використовуються для одержання доходів чи пов'язані з утриманням об'єктів оподаткування, а також для перевірок з питань обчислення і сплати податків і зборів (обов'язкових платежів). Згідно п.п. 16.1.1, п.п.16.1.2, п.п.16.1.3 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI, платник податків зобов'язаний: стати на облік у контролюючих органах в порядку, встановленому законодавством України; вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів. Пунктами 49.1, 49.2 статті 49 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI передбачено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків. Платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді. В порушення цих норм, відповідач податкову звітність не подавав з моменту реєстрації, що підтверджується довідкою від 29.01.2013 р. №471/10/20-29-17-25, яка міститься в матеріалах справи. Судом встановлено, що заборгованість зі сплати податків та зборів у відповідача відсутня, згідно довідки від 29.01.2013 р. №471/10/20-29-17-25, наявної в матеріалах справи. Згідно службової записка від 27.01.2014 року, дані про відкриті рахунки у відповідача податковий орган не має. Відповідно до п.п.19-1.1 та 19-1.2 ст. 19-1 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI, до функцій органів державної податкової служби входить здійснення контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування і сплати податків та зборів, установлених Податковим кодексом України, здійснення контролю за своєчасністю подання передбаченої законом звітності (податкових декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням податків та зборів), а також перевіряють достовірність цих документів щодо правильності визначення об'єктів оподаткування і обчислення податків та зборів. Підпунктом 20.1.12 п.20.1. ст. 20 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI встановлено, що органи державної податкової служби мають право: у випадках, встановлених законом, звертатися до суду щодо припинення юридичної особи та підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця про визнання недійсними установчих (засновницьких) документів суб'єктів господарювання. Відповідно до п. 67.2 ст. 67 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби в установленому законом порядку мають право звертатися до суду про винесення судового рішення щодо припинення юридичних осіб або підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців. Згідно абз.5 ч.1 ст. 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" від 15 травня 2003 року №755-ІV (далі - Закон України від 15 травня 2003 року №755-ІV), державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця проводиться у разі постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця. Відповідно до абз.3 ч.2, ч.3 ст. 46 Закону України від 15 травня 2003 року №755-ІV, підставами для постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця є неподання протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону. Фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця. Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом на підставі повноважень податкового органу та з визначених Законом України від 15 травня 2003 року №755-ІV підстав. Відповідачем не подано звітність до органів державної податкової служби протягом останнього року, заборгованість перед бюджетом у відповідача відсутня. Враховуючи викладене вище та беручи до уваги той факт, що відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона належними і достатніми доказами повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а відповідач належними доказами не довів факт подачі до податкових органів фінансової звітності, суд вбачає достатньо підстав для задоволення позову. Згідно з ч.1 ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України, негайно виконуються постанови суду, прийняті в порядку скороченого провадження. Відповідно до ч.4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати з відповідача не стягуються.

Результат розгляду: granted