Рішення адміністративного суду від 2014-02-28 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - ГУПФУ в м. Києві) про визнання неправомірними дій щодо відмови у здійсненні перерахунку і виплати підвищення до пенсії як інваліду війни 2 групи в розмірі 350% мінімальної пенсії за віком згідно ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та зобов'язання здійснити такі виплати з 2007 року. Постановою Дарницького районного суду м.Києва від 29 серпня 2011 року позов задоволено, визнано протиправними дії ГУПФУ в м. Києві щодо відмови позивачу у здійсненні перерахунку та виплати підвищення до пенсії виходячи з розміру 40% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та зобов'язано здійснити такі дії з 2007 року. На вказану постанову позивач та відповідач подали апеляційні скарги, в яких просять її скасувати та ухвалити нову постанову, якою позивач просить позов задовольнити у відповідності до його позовних вимог, а відповідач - відмовити в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Згідно ст. 183-2 КАС України, справа підлягає розгляду в порядку письмового провадження. Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ГУПФУ в м. Києві підлягає задоволенню, а апеляційна скарга [PERSON] - задоволенню частково, з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, позивач є інвалідом війни 2 групи. Статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (в чинній редакції до 01.01.2006) встановлено розміри підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується замість пенсії, інвалідам війни пенсії підвищуються: інвалідам I групи - у розмірі 400 процентів мінімальної пенсії за віком, II групи - 350 процентів мінімальної пенсії за віком, III групи - 200 процентів мінімальної пенсії за віком. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 05.10.2005 зазначену норму було викладено в новій редакції: інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються: інвалідам I групи - у розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, II групи - 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, III групи - 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Згідно Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» цей Закон в зазначеній частині набирає чинності з 01.01.2006. Колегія суддів звертає увагу на те, що вказана норма протягом 2006-2011 років змін не зазнавала та неконституційною не визнавалась. Як вбачається з позову, щомісячне підвищення до пенсії позивачу, як інваліду війни 2 групи, виплачувалося з розрахунку 40% прожиткового мінімуму, встановленому на відповідний рік, тобто в повному обсязі та з урахуванням вимог законодавства. Таким чином, підстави для здійснення позивачу перерахунку та виплати підвищення до пенсії як інваліду війни 2 групи в розмірі 350% мінімальної пенсії за віком відсутні. При цьому, суд першої інстанції прийшов до необґрунтованого висновку щодо необхідності перерахувати та виплатити позивачу такі виплати виходячи з розрахунку 40% прожиткового мінімуму, оскільки такі дії були здійснені відповідачем, у зв'язку з чим і виник даний спір. Так, в позовній заяві позивач вважав за належне здійснити йому такі виплати в розмірі 350% мінімальної пенсії за віком. Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Враховуючи вищевказане, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позову, а тому апеляційну скаргу ГУПФУ в м. Києві необхідно задовольнити, а апеляційну скаргу [PERSON] - задовольнити частково, постанову Дарницького районного суду м.Києва від 29.08.2011 - скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити, оскільки постанова ухвалена з порушенням норм процесуального права

Результат розгляду: partial