Рішення адміністративного суду від 2014-02-19 00:00:00+02

До суду з позовним вимогами звернулись [PERSON], [PERSON], [PERSON] до виконавчого комітету Євпаторійської міської Ради, про визнання протиправною відмову у виділі об'єкту нерухомого майна в окремий майновий комплекс та зобов'язання виконком прийняти рішення про виділ об'єкту нерухомого майна в окремий майновий комплекс з привласненням окремої адреси. Свої вимоги мотивували тим, що вони є власниками частки домоволодіння по [ADDRESS], яка складається з житлового будинку літ. «Е-Е-1-е» ,сараїв літ. «И», «Д», гаражу літер «Ж-1»». Зазначені будівлі розташовані окремо від інших споруд та мають окремий вхід у домоволодіння. 01.06.2012 р. вони отримали висновок КРП « БРТІ м. Євпаторія» про можливість виділення в окремий майновий комплекс з привласненням окремої поштової адреси. 5.11. 2012 року вони звернулись до виконавчого комітету Євпаторійської міської Ради с заявою про виділ належних їм об'єктів нерухомого майна у домоволодінні [ADDRESS], в окремий майновий комплекс з присвоєнням окремої поштової адреси - [ADDRESS]. Але 22.11.2012 р. отримали відповідь КРП «БРТІ м. Євпаторія», в якому було фактично відмовлено у задоволенні їх заяви. 28.11.2012 року вони знову звернулись до виконавчого комітету Євпаторійської міської Ради с заявою про зобов'язання КРП БРТІ м. Євпаторія підготувати документи про виділ квартири [NUMBER] у домоволодінні [ADDRESS], в окремий майновий комплекс з привласненням окремої поштової адреси, та зареєструвати право власності на виділений об'єкт у рівних частках за ними. Листом за підписом заступника міського голови від 28.12.2012 року було відмовлено у задоволенні їх заяви. Вважають , що доводи викладені у відповіді виконкому не відповідають діючому законодавству. У зв'язку з чим, просили визнати протиправною відмову виконкому Євпаторійської міської ради у виділі, належних їм об'єктів нерухомого майна в окремий майновий комплекс з привласненням окремого поштового адресу та зобов'язати виконавчий комітет Євпаторійської міської Ради прийняти рішення про виділ, належних їм об'єктів нерухомого майна - житлового будинку літ. «Е-Е-1-е» сараїв літ. «И», «Д», гаражу літер «Ж-1», в окремий майновий комплекс з привласненням окремої поштової адреси [ADDRESS] У судовому засіданні представник [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Дав пояснення аналогічні викладеному та змісту уточненої позовної заяви. ( а.с . 18 ) Позивачі [PERSON], [PERSON] в судові засідання не з'являлись, направив до суду заяви, в яких просили розглянути справу у їх відсутність та задовольнити позовні вимоги. Представник виконавчого комітету Євпаторійської міської Ради позовні вимоги не визнала та просила відмовити у їх задоволенні в повному обсязі. Свою правову позицію обґрунтовуючи тим, що позивачі є власниками квартири у багатоквартирному будинку, а виділення квартири у окремий інвентарний об'єкт діючим законодавством не передбачений. Крім того, у повноваження виконавчого комітету не входить вирішення питань щодо виділу частки з майна, розділу майна між співвласниками. У компетенцію виконавчого комітету входить питання щодо видачі свідоцтва про право власності. Для цього, позивачі повинні були надати разом із заявою або нотаріально посвідчений договір співвласників про виділ в натурі частки майна, або рішення суду, та висновки про технічну можливість виділу частки. Такі документи позивачами представлені не були. Заступником міського голови первісно було надано роз'яснення у формі листа, але 14.06.2013р. виконкомом Євпаторійської міської ради було прийнято рішення за № 358 відносно розгляду заяви [PERSON], [PERSON], [PERSON] про виділ об'єктів нерухомого майна зі складу домоволодіння [ADDRESS] з привласненням окремого поштового адресу. Даним рішенням виконкому було відмовлено у задоволенні заяви про виділ квартири [NUMBER] в будинку [ADDRESS] в окремий майновий комплекс з привласненням окремої поштової адреси. Треті особи - [PERSON], [PERSON] притягнуті до участі у справі згідно ухвали суду, в судові засідання не з'явились , сповіщались належним чином. Причин неявки суду не повідомили, розпорядившись своїми процесуальними правами на свій власний розсуд . Суд , заслухавши пояснення сторін, дослідив матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті , прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановленні такі обставини та відповідні ним правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Євпаторійською міською радою 03.12. 1999р. згідно розпорядженню № 12/14-РП є співвласниками квартири [NUMBER] будинку [ADDRESS] в рівних частках ( а.с.5-7). Згідно технічного паспорту на квартиру [NUMBER] по [ADDRESS], також у користуванні власників квартири [NUMBER] знаходяться господарські споруди літ. «И», «Д», « Ж1», а сама квартира розташована в житловому будинку літ. « Е, Е1 ,е» . В житловому будинку літ. «А,-а,а1» по [ADDRESS] розташовані квартира [NUMBER] , яка належить на праві власності [PERSON] підставі договору дарування, а також квартира [NUMBER], яка належить на праві власності [PERSON] на підставі договору дарування ( а.с. а.с.34-36, 39-41) Право власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на квартири у будинку [ADDRESS] зареєстровано у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно ( а.с.31). В цілому домоволодіння [ADDRESS] складається з 2-х житлових будинків: літ. «А-а-а1» загальною площею 105,4 кв.м, житловою площею 52,1 кв.м, та житлового будинку літ. «Е-Е1,-е» загальною площею -43,4 кв.м, житловою площею -24,7 кв.м , а також сараїв : «В,В1,Г, г,И,Д» , гаражу літ. « Ж1». 05.11. 2012 року позивачі звернулися до міського голови Євпаторійської міської Ради с заявою про виділ квартири [NUMBER] по [ADDRESS] в окремий майновий комплекс з привласненням окремого поштового адресу - [ADDRESS], а також про видачу нового свідоцтва про право власності. ( а.с 10). Відповідь на дане звернення було підготовлено КРП «БРТІ м. Євпаторія» від 16.11.2012 р. за № 130-К/3/12 та направлена на адресу [PERSON] та виконкому Євпаторійської міської ради ( а.с . 11) В даному листі було роз'яснено, що розглянути питання про можливість підготовки документів для видачі свідоцтва про право власності не надається можливим , оскільки відсутні підстави, передбачені в в абз. п.п. а п.8.1 «Тимчасового Положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно» від 07.02. 2012 р. ( а.с. 11) 28.11. 2012 р. [PERSON] повторно звернулась с заявою до міського голови про зобов'язання КРП БРТІ м. Євпаторія підготувати документи про виділ квартири [NUMBER] будинку [ADDRESS], в окремий майновий комплекс з привласненням окремої поштової адреси, та зареєструвати право власності на виділений майновий комплекс в рівних частках за [PERSON], [PERSON] [PERSON] ( а.с.12) Листом № К1/3191/г за підписом заступника міського голови від 28.12.2012 року, направленого на адресу [PERSON] було відмовлено у задоволенні даної заяви (а.с.13). Відмова була мотивована тим, що виділ квартири в окремий інвентарний об'єкт з присвоєнням окремої поштової адреси законодавством не передбачений, рекомендовано для вирішення питання про виділ, звернутися до КРП БРТІ м. Євпаторія з питанням про розрахунок часток будинку, належних їм на праві власності, отримати висновок про технічну можливість виділу, отримати згоду співвласників будинку, укласти договір між співвласниками посвідчити його нотаріально, а у разі виникнення спору, вирішити питання про виділ , належних їм часток у судовому порядку. Крім того, за результатами розгляду заяви [PERSON] [PERSON] , [PERSON] від 05.11. 2012 р. було прийнято рішення виконавчого комітету Євпаторійської міської ради за № 358 від 14.06. 2013 р. (а.с 153). Дане рішення було прийнято у виконання постанови Євпаторійського міського суду від 26.02.2013 р., яка набрала чинності 17.04.2013 р. по даній справі. Рішенням виконкому № 358 від 14.06.2013 р. було відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] [PERSON], [PERSON] про виділ квартири [NUMBER] зі складу домоволодіння [ADDRESS] з привласненням окремої поштової адреси, оскільки це не відноситься до компетенції органів місцевого самоврядування. Згідно ст.40 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні», «Виконавчі органи сільських, селищних, міських рад, крім повноважень, передбачених цим Законом, здійснюють й інші надані їм законом повноваження.» Згідно п. 8.1. Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно МЮУ, затвердженого Наказом N 7/5 від 07.02.2002року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 р. за № 157/6445, «оформлення права власності на нерухоме майно проводиться з видачею свідоцтва про право власності за заявою про оформлення права власності на нерухоме майно: а) органами місцевого самоврядування: фізичним та юридичним особам у разі виділення окремого об'єкта нерухомого майна зі складу об'єкта нерухомого майна, що складається із двох або більше об'єктів (будинків, будівель або споруд), окрім випадків, коли такі об'єкти є приналежністю головної речі, складовою частиною речі або утворюють з іншими об'єктами складну річ. Згідно п. 8.2. цього Положення «до заяви про оформлення права власності на нерухоме майно додаються матеріали технічної інвентаризації об'єкта нерухомого майна, а також інші документи, визначені Положенням». Відповідно до п.8.3. підготовку документів для видачі свідоцтва про право власності за дорученням органів місцевого самоврядування та інших органів відповідно до законодавства можуть проводити БТІ. Відповідно до п. 1.2 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, поділ та виділ частки у натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об'єктів нерухомого майна або висновку щодо технічної можливості виділу частки з об'єкту нерухомого майна….. П. 2.5 даної Інструкції передбачає, що при підготовці документів про поділ нерухомого майна БТІ проводять такі дії: уточнюється кількість основних будинків і допоміжних будівель, що входять до складу об'єкта нерухомого майна, виявляються і вносяться до матеріалів технічної інвентаризації поточні зміни в будинках, будівлях, спорудах, за відсутності нотаріально посвідченого договору чи рішення суду щодо порядку користування будинками, будівлями та спорудами беруться до уваги заяви всіх співвласників, підписи яких засвідчені нотаріально. П. 2.6 Інструкції передбачає, що після надання необхідних документів готується висновок з зазначенням визначених в даному пункті відомостей. Згідно п. 2.7 Інструкції спори щодо поділу нерухомого майна вирішуються в судовому порядку. Згідно п. 3.10 даної Інструкції , БТІ готує висновок щодо технічної можливості виділу частки з об'єкта нерухомого майна для укладення договору про виділ частки з об'єкту нерухомого майна або договору про виділ частки з об'єктів нерухомого майна, що є у спільній часткові власності. Відповідно, для виділу, крім підготовленого висновку БТІ щодо технічної можливості виділу частки з об'єкта нерухомого майна необхідно і укладення договору про виділ частки з об'єкту нерухомого майна або про виділ частки з об'єктів нерухомого майна, що є у спільній часткові власності. Цивільний кодекс України та вищезазначена Інструкція розмежовують поняття виділу та поділу і вони не є тотожними. Відповідно до ст. 364 Цивільного кодексу України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності з дотриманням вимог ст. 183 Цивільного кодексу України. Виходячи з положень ст. 183 ЦК України та роз'яснень, викладених у п. п. 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок», виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири. Отже, стаття 364 ЦК України передбачає можливість виділу частки із майна, що є у спільній частковій власності, а не виділ квартири в окремих майновий комплекс . Згідно ч. 1 ст. 356 спільною частковою власністю є власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивачам [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить квартира [NUMBER], загальною площею 43,4 кв. м, в будинку [ADDRESS], а отже право, передбачене ст. 364 Цивільного кодексу України, на виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, у позивачів відсутнє та не має правових підстав для виділу їх квартири із будинку на підставі зазначеної вище норми. З матеріалів справи вбачається , що домоволодіння № [ADDRESS] складається з 3-х квартир, які розташовані в 2 - х житлових будинках . Дані будинки , я к і домоволодіння [ADDRESS] знаходяться на обслуговуванні КП « Житловик-2» та є власністю територіальної громади м. Євпаторія на підставі рішення виконкому Євпаторійської міської ради за №460 від 15.08. 1953 р. ( а.с 30 ) Допустимих та належних доказів того, що позивачам належать на праві власності конкретні частки домоволодіння [ADDRESS] м. Євпаторія, суду не надано, також їх не було надано у виконавчий комітет Євпаторійської міської Ради для вирішення питання щодо видачі свідоцтва про право власності на виділену частку домоволодіння. Право власності підтверджується відповідно оформленими та зареєстрованими у встановленому порядку документами. Належним документом, який підтверджує право власності позивачів є свідоцтво про право власності на житло, видане Євпаторійською міською радою 03.12. 1999 р. згідно розпорядженню № 12/14-РП, відповідно до якого позивачі є співвласниками квартири [NUMBER] будинку [ADDRESS] в рівних частках ( а.с.5-7). Судом достовірно встановлено, що за позивачами зареєстровано право спільної часткової власності на квартиру [NUMBER] в будинку [ADDRESS] , а ні на частку домоволодіння [ADDRESS] . Позивачі звернулись до відповідача саме з заявою про виділ квартири в окремий майновий комплекс . Виділ частки в майні регламентується ст.ст. 364, 370 ЦК України. Саме вимоги закону щодо можливості виділу і наведено в листі виконавчого комітету від 28.12.12. (арк.с. 13). Доводи позивачів зводяться до того, що , незважаючи на зазначення у свідоцтві про право власності про належність їм квартири [NUMBER], фактично вони є власниками окремого об'єкту нерухомості - житлового будинку літ. «Е-Е-1-е», сараїв літери «И», «Д», гаражу літер «Ж-1», внаслідок чого, вони вважають, що можливо здійснити виділ , належного їм майна. Суд вважає, дані доводи безпідставними , помилковими та такими, що не відповідають нормам діючого законодавства . Відповідно до ст.70 КАСУ, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях і на доводах сторони у справі, які не підтверджені доказами. Таким чином, якщо право власності на нерухомість, відповідно до закону, потребує державної реєстрації, то це право не може бути підтверджено іншими засобами доказування, окрім як підтвердженням його державної реєстрації. Крім того, як встановлено у судовому засіданні, документи, які повинні бути надані для видачі свідоцтва про право власності, позивачами, разом із заявою про видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно - житловий будинок літ. «Е-Е-1-е» сараїв літери «И», «Д», гаражу літер «Ж-1», надано не було . Суд вважає, що у задоволенні заяви про видачу свідоцтва про право власності на виділений майновий комплекс позивачам відмовлено обґрунтовано, на підставі норм діючого законодавства . Гарантоване державою місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою через сільські , селищні , міські ради та їх виконавчі органи і передбачає правову , організаційну та матеріально- фінансову самостійність , яка має певні конституційно - правові межі, встановлені, зокрема, приписами статей 19,140,143,144,146 Основного Закону України. Відповідно до ст.4 Європейської хартії місцевого самоврядування , головні повноваження і функції органів місцевого самоврядування визначаються конституцією або законом, органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь- яке питання, яке не вилучене із сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу, повноваження якими наділяються. Згідно з вимогами ст. 9 КАС України , суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів у доведенні перед судом їх переконливості . Згідно ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги чи заперечення. Суд , розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою і не може виходити за межі позовних вимог. ( ч.2 ст.11 КАС України ) Відповідно до ст. 69, 71 КАСУ , доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані , на підставі яких , суд встановлює наявність або відсутність обставин , що обгрунтовують вимоги та заперечення осіб , які беруть участь у справі , та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи . Докази суду надають особи , які беруть участь у справі . Обставини , які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування , не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування . Кожна сторона повинна довести ті обставини , на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення . Згідно з 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч.1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Частиною 3 зазначеної статті передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відповідно до статті 144 Конституції України, п.6 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 , органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території. В даному випадку позивачами не були заявлені позовні вимоги про визнання не законним рішення виконавчого комітету Євпаторійської міської ради за № 358 від 14.06. 2013 р. , яким було відмовлено у задоволенні заяви про виділ квартири [NUMBER] зі складу домоволодіння [ADDRESS] з привласненням окремої поштової адреси ( а.с . 153 ) Суд не вбачає правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог, оскільки виконком Євпаторійської міської Ради при відмові позивачам у задоволенні їх заяв про виділ та привласнення нової адреси, діяв в межах своїх повноважень , наданих Законом України „ Про місцеве самоврядування в Україні „ від 21.05. 1997 р. за № 280/97-ВР, Конституцією України та відповідно з нормами Цивільного кодексу України.

Результат розгляду: denied