Рішення адміністративного суду від 2014-02-07 00:00:00+02

Позивачка звернулася в Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області з наведеним адміністративним позовом мотивуючи тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 12 серпня 1967 року по [INFO] - день смерті [PERSON] Зважаючи на те, що розмір пенсії померлого значно перевищував розмір пенсії позивачки, вона перебувала його утриманні, [PERSON] звернулася із заявою до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську для переведення з пенсії за віком на пенсію у зв'язку з втратою годувальника. Однак їй було відмовлено, оскільки вона отримує пенсію в розмірі достатньому для її проживання та не має первинних документів для підтвердження розміру пенсії померлого [PERSON] Прийняте рішення вважає незаконним та таким, що порушує її права та інтереси, адже позивачка надала відповідачу УПФ в м. Івано-Франківську копію трудової книжки [PERSON], на підставі якої вираховується стаж необхідний для призначення пенсії, будь-яких інших документів позивачка не зобов'язана надавати. В судове засідання позивачка не з'явилась, подала до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, надіслав до суду письмові заперечення на позов, в яких просив у задоволенні позову відмовити. Згідно з частиною 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. З урахуванням заяви позивачки, суд вважав за можливе провести судове засідання у відсутності сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо захисту порушеного права [PERSON] на переведення з пенсії за віком на пенсію у зв'язку з втратою годувальника. [PERSON] є пенсіонером та отримує пенсію за віком. Відповідно до свідоцтва про одруження від 12.08.1967 року органами реєстрації актів цивільного стану було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). [INFO] чоловік позивачки [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.6). Позивачка звернулася до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську з заявою про переведення з пенсії за віком на пенсію у зв'язку з втратою годувальника. Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 19.11.2012 року позивачку було повідомлено, що за матеріалами архівної справи [PERSON] його страховий стаж складає 40 років 7 місяців. Заробітна плата була врахована за 24 місяці, згідно із законодавством, що діяло на час призначення пенсії померлому годувальнику. На даний час для призначення пенсії враховується заробітна плата за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу та за умови підтвердження її первинними документами. Після отримання необхідних документів територіальним управлінням пенсійного фонду буде вирішуватись питання щодо можливості переведення позивачки з пенсії за віком на пенсію у зв'язку із втратою годувальника (а.с.8-9). Листом від 26.12.2012 року Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повідомило позивачку про те, що питання щодо можливості переведення її пенсії за віком на пенсію у зв'язку з втратою годувальника буде вирішуватись тільки після підтвердження заробітної плати, які одержував померлий годувальник, первинними документами (а.с.10-11). 21.06.2013 року позивачка знову звернулась із заявою до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та долучила до заяви копію трудової книжки померлого чоловіка [PERSON] (а.с.13). 09.07.2013 року позивачка отримала лист-відповідь з якого вбачається, що позивачка зверталась до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську із усною заявою про переведення з одного виду пенсії на іншу, однак із заявою про переведення з одного виду на інший, форма якої передбачена Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», позивачка не зверталась. Також позивачку просять надати довідку про заробітну плату померлого чоловіка [PERSON] за будь-які 60 місяців підряд з інших місць роботи, але за умови підтвердження її первинами документами (а.с.14-15). Отже, із вказаних листів можна зробити, що відповідачі відмовили позивачці у переведенні з пенсії за віком на пенсію у зв'язку із втратою годувальника через те, що в позивачки відсутні інші первинні документи для призначення розміру пенсії. Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 18 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг. Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб'єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності. Крім того, суд звертає увагу на те, що одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб'єкта владних повноважень, є принцип обґрунтованості, закріплений в пункті 3 частини 3 статті 2 КАС України. Принцип обґрунтованості прийнятого рішення (вчинених дій чи допущеної бездіяльності), тобто прийняття рішення (вчинення дій чи допущення бездіяльності) з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб'єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов'язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб'єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення (дії чи бездіяльність) суб'єкта владних повноважень повинно бути мотивованим. За змістом ст. 8 КАС України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справ з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон) пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності у годувальника на день смерті страхового стажу. За приписами ч. 2 вище вказаної статті непрацездатними членами сім'ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. В силу дії до ст. 37 Закону пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника. Статтею 38 Закону передбачено, що пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім'ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім'ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно. Згідно ст. 44 Закону, пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 45 Закону пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника. Пунктом 10 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року, чітко визначено перелік документів, які додаються до заяви про призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника, до переліку яких зокрема входить довідка про склад сім'ї померлого годувальника та копії документів, що засвідчують родинні стосунки члена сім'ї з померлим годувальником. Відповідно до п. 3 та 5 Порядку, заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії подається до органу, що призначає пенсію, заявником за місцем проживання (реєстрації), а при необхідності - його законним представником (батьки або опікун (піклувальник)) за місцем проживання (реєстрації) представника. Заява про виплату недоодержаної пенсії у зв'язку зі смертю пенсіонера подається одержувачем до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший. Днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами. Згідно п. 36 Порядку, орган, що призначає пенсію, надає допомогу особам, зазначеним у пункті 2 цього Порядку, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії. Згідно з ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадами суспільства. Відповідач у відмові на звернення [PERSON] про переведення з пенсії за віком на пенсію у зв'язку з втратою годувальника посилався на те, що немає інших первісних документів про заробітну плату померлого [PERSON] Але позивачка надала відповідачам всі наявні в неї документи, зокрема трудову книжку. Відповідно до ч.1 та 3 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів. За таких обставин суд вважає, що відповідач при вирішенні спірного питання не врахував ряд обставин, які в сукупності підтверджують право позивачки на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, чим порушив її права, як учасника публічно-правових відносин. Тому вимоги адміністративного позову [PERSON] слід задовольнити частково, а саме, для захисту прав та інтересів позивачки суд вважає за доцільне вийти за межі позовних вимог та визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови позивачці у переведенні її з пенсії за віком на пенсію у зв'язку із втратою годувальника та зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську перевести пенсію за віком [PERSON] на пенсію у зв'язку із втратою годувальника на основі пенсійної справи [PERSON] з дня звернення позивачки за таким переведенням. Суд вважає, що є неправомірними дії саме відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, що управлінням Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську приймались рішення чи розглядались звернення позивачки про переведення її з одного виду пенсії на інший. Крім того, сама позивачка вказує що безпосередньо до відповідача, який призначив та на обліку в якого перебуває позивачка, управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську, із письмовими заявами вона не зверталась. На підставі наведеного, 3 Конституції України, ст. ст. 2, 8, 11, 18, 71, 128 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. ст. 36, 37, 38, 44, 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 3 Сімейного кодексу України, пункту 3, 5, 10, 36, 37 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року, ст. ст. 158- 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

Результат розгляду: partial