Рішення адміністративного суду від 2014-01-27 00:00:00+02

[PERSON] (далі - [PERSON], позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовною заявою до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - Дніпровська РДА, відповідач-1), оперативного уповноваженого відділу кримінальної міліції в справах дітей Дніпровського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві капітана міліції Манільчука Юрія Андрійовича (далі - оперуповноважений Манільчук Ю.А., відповідач-2), в якій, з урахуванням змін станом на 28 листопада 2013 року, просить: - визнати протиправними дії Дніпровської РДА по відібранню від позивача 31 січня 2013 року малолітньої [PERSON], [INFO]; - визнати протиправними дії оперуповноваженого Манільчука Ю.А. по відібранню від позивача 31 січня 2013 року малолітньої [PERSON], [INFO]; - визнати протиправними дії оперуповноваженого Манільчука Ю.А. по передачі 31 січня 2013 року малолітньої [PERSON], [INFO], до Центру захисту дітей «Наші діти», що знаходиться за адресою: м. Київ, пр-т Тичини, 28-Б; - визнати протиправними дії Дніпровської РДА по передачі 31 січня 2013 року малолітньої [PERSON], [INFO], до Центру захисту дітей «Наші діти», що знаходиться за адресою: м. Київ, пр-т Тичини, 28-Б. В обґрунтування позову зазначено, що розпорядженням Дніпровської РДА №166 від 15 лютого 2006 року [PERSON] призначено опікуном малолітньої [PERSON], [INFO] (далі - [PERSON]). Позивач вказала, що має постійне місце проживання, власне житло, в якому також зареєструвала підопічну. Зазначила, що належним чином виконувала обов'язки опікуна, виховувала та доглядала [PERSON], для якої стала мамою. Разом з тим, 31 січня 2013 року в дім позивача прийшли представники Дніпровської РДА, Служби в справах дітей Дніпровської РДА та оперуповноважений Манільчук Ю.А., які повідомили [PERSON] про те, що рішенням Дніпровської РДА припинено опіку над малолітньою [PERSON], відібрали дитину в позивача та помістили до Центру захисту дітей «Наші діти». Позивач вважає відібрання дитини незаконним, протиправним та таким, що відбулось без дотримання вимог законодавства. Представник позивача в судовому засіданні зазначив, що у відповідачів були відсутні будь-які правові підстави для відібрання дитини, адже згідно з розпорядженням Дніпровської РДА від 12 листопада 2012 року №486 припинено опіку над малолітньою [PERSON], однак у вказаному документі нічого не зазначено стосовно відібрання дитини, хоча в акті за назвою «Акт про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я або яку відмовились забрати батьки чи інші родичі, про підкинуту чи знайдену дитину», складеному 31 січня 2013 року, зазначено, що дитина відбирається саме з метою виконання зазначеного вище розпорядження. Рішення про відібрання дитини не розглядалось і не ухвалювалось на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської РДА від 05 вересня 2012 року №15. Служба у справах дітей Дніпровської РДА в своєму поданні від 05 вересня 2012 року №41/1826/1 просила розглянути на комісії доцільність припинення опіки і не пропонувала відбирати дитину. Вказав, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 червня 2013 року скасовано зазначене розпорядження Дніпровської РДА від 12 листопада 2012 року №486. Також додав, що направлення малолітньої [PERSON] до Центру захисту дітей «Наші діти» також є незаконним та протиправним, оскільки здійснено без дотримання вимог законодавства, а саме: постанови Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866. Дніпровська РДА та Служба у справах дітей Дніпровської РДА (залучена ухвалою суду від 06 грудня 2013 року до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача; далі - третя особа-1) стосовно задоволення заявленого позову заперечують, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. У судовому засіданні представником відповідача та третьої особи-1 зазначено про те, що на первинному обліку дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, перебуває [PERSON] Згідно з розпорядженням Дніпровської РДА «Про призначення опіки над малолітньою [PERSON] 2004 року народження» від 15 лютого 2006 року №166 опікуном було призначено позивача. Вказував на те, що від Київської міської психоневрологічної лікарні №2 надійшло повідомлення про те, що громадянка [PERSON] перебуває під наглядом психіатра та є інвалідом ІІ групи безстроково. Враховуючи отриману інформацію, Комісія з питань захисту прав дитини Дніпровської РДА прийняла рішення про припинення опіки над малолітньою [PERSON] у зв'язку зі станом здоров'я опікуна, в результаті чого Дніпровська РДА 12 листопада 2012 року видала розпорядження «Про припинення опіки над малолітньою дитиною» №486. Також зауважувалось на тому, що в інтересах малолітньої дитини до служби у справах дітей було запрошено колишнього чоловіка позивача [PERSON], який виявив бажання оформити опіку над [PERSON], у якого було залишено для проживання дитину за місцем реєстрації. 31 січня 2013 року працівником кримінальної міліції у справах дітей та представниками служби у справах дітей та центру соціальної служби у справах сім'ї, дітей та молоді малолітню [PERSON] виявили за місцем проживання [PERSON] Співробітником міліції відповідно до Інструкції про порядок заповнення акта про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я або яку відмовились забрати батьки чи інші родичі, про підкинуту чи знайдену дитину, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров'я України та Міністерства внутрішніх справ України від 17 березня 2004 року №142/275, складено відповідний акт, оскільки опіку позивача припинено, а [PERSON] передав дитину на проживання колишньому опікуну за наявності в нього на це правових підстав, чим порушив вимоги органу опіки та піклування, а тому, у даному випадку, дитина вважалась знайденою. Повідомлено й про те, що посилання [PERSON] на те, що в акті про знайдену дитину зазначено про розпорядження про вилучення дитини, є технічною помилкою. Зауважено й на тому, що рішення про відібрання дитини в опікуна не могло існувати, оскільки на той час у дитини офіційний опікун був відсутній, а сама [PERSON] по заяві про тимчасове влаштування була передана на проживання [PERSON], який проживав за іншою адресою. Оперуповноважений Манільчук Ю.А. стосовно задоволення позову [PERSON] заперечив. Зазначив, що 31 січня 2013 року під час чергування останнім отримано інформацію від начальника відділу кримінальної міліції у справах дітей Дніпровського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві про те, що за адресою: [ADDRESS], - за раніше одержаною інформацією зі Служби у справах дітей перебуває малолітня дитина з особою, що має психічне захворювання та яка позбавлена прав опікунства над останньою. Під час перевірки отриманої інформації відповідачем-2 спільно зі спеціалістами Служби у справах дітей Дніпровської РДА, Районного центру соціальної служби у справах сім'ї, дітей та молоді та органу опіки та піклування виявлено малолітню [PERSON], яка відповідно до отриманої інформації опинилась у складних життєвих обставинах, а також існує реальна загроза її життю та здоров'ю, оскільки особа, що раніше була опікуном малолітньої дитини має 2 групу інвалідності, яка пов'язана зі психічним станом здоров'я. Зауважував на тому, що начальником Служби у справах дітей Дніпровської РДА оперуповноваженому надано розпорядження Дніпровської РДА «Про припинення опіки над малолітньою дитиною» за від 12 листопада 2012 року №486. Відповідачу-2 повідомили про те, що на даний момент дитина повинна перебувати за адресою проживання [PERSON] (колишнього чоловіка [PERSON]), а саме: [ADDRESS], - до вирішення питання про оформлення над дитиною опіки. Оскільки [PERSON] порушив зобов'язання та передав малолітню [PERSON] своїй колишній дружині, спеціалістами Служби у справах дітей Дніпровської РДА, Районного центру соціальної служби у справах сім'ї, дітей та молоді та органу опіки та піклування повідомлено відповідача-2 також про те, що [PERSON] станом на 31 січня 2013 року відмовлено у оформленні опіки над малолітньою [PERSON] Звертав увагу суду й на те, що кримінальна міліція у справах дітей в першу чергу діє в інтересах дітей, з метою захисту їх законних прав, а тому оперуповноважений Манільчук Ю.А. вчиняв дії в межах повноважень та у відповідності до вимог чинного законодавства. Центр захисту дітей «Наші діти», залучений ухвалою суду від 06 грудня 2013 року до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача (далі - Центр, третя особа-2), стосовно задоволення позову [PERSON] заперечує. У судовому засіданні представник третьої особи зазначила, що 31 січня 2013 року до Центру була доставлена малолітня [PERSON], та за направленням Служби у справах дітей Дніпровської РДА і згідно з наказом №2 від 31 січня 2013 року дитина прийнята до Центру та зарахована до сімейної групи №2. В подальшому [PERSON] була зарахована до середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №81 Дніпровського району міста Києва та направлена на медичне обстеження. Третьою особою-2 встановлено, що медична картка малолітньої знаходилась у [PERSON], але за повідомленням останньої картка втрачена, а також останньою зазначено, що [PERSON] хворіла на токсоплазмоз. Також Центр отримав інформацію, що дитина проходила обстеження в Консультативно-діагностичній поліклініці «Охматдит», до якого були направлені відповідні запити. Крім того, Центром встановлено, що за період перебування під опікою [PERSON] малолітній [PERSON] не були зроблені необхідні щеплення відповідно до її віку. Після того, як у дівчинки виявили позитивну реакцію на Манту (туберкулінову пробу), дитину направлено на додаткове обстеження, де встановлено, що [PERSON] тубінфікована з народження, однак позивачем третю особу-2 про такі обставини не повідомлено. Зазначила, що в Центрі дитина має належний догляд, отримує освітні, оздоровчі та інші необхідні послуги. Стосовно зауважень позивача про те, що органом опіки та піклування не надавалось направлення для влаштування дитини до Центру, зауважувала на тому, що згідно з внутрішніми актами, якими третя особа-2 користується в своїй роботі, зокрема, Концепцією центру, для прийняття та влаштування дитини достатньо клопотання Служби у справах дітей, що і було наявне в даному випадку. Також на зауваження представника [PERSON] про те, що Центром порушено вимоги Постанови Кабінету Міністрів України «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язані із захистом прав дитини» від 24 вересня 2008 року №866, за якою забороняється одночасне застосування до дитини різних форм влаштування, оскільки за розпорядженням Дніпровської РДА від 20 лютого 2013 року №80 директора Горидько Н.М. призначено опікуном малолітньої [PERSON], однак дитина перебуває в Центрі, - представник зазначила, що вказаною постановою в своїй діяльності керуються органи опіки та піклування, окрім того, відповідно до Концепції центру саме директор третьої особи-2 є опікуном усіх дітей, розміщених в ньому, і вказана процедура є обов'язковою. Ухвалою суду від 26 грудня 2013 року (протокольною) відмовлено у задоволенні клопотання Дніпровської РДА про залишення даного позову без розгляду на підставі вимог статей 99, 100 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвалюючи вказане рішення судом враховано те, що позивач, дійсно, могла усвідомлювати дії, які є предметом даного спору, безпосередньо під час їх вчинення, проте про відповідність останніх законодавству або про відсутність їх правового підґрунтя [PERSON] могла дізнатись з документів, які зумовили їх виникнення. Не залишено поза увагою суду й те, що саме під час розгляду адміністративної справи №826/12555/13-а у вересні 2013 року [PERSON] дізналась про те, що оскаржувані дії відповідачами вчинялись на підставі розпорядження Дніпровської РДА від 12 листопада 2012 року №486. Спростовуючи докази відповідачами та третіми особами на дослідження суду не надані, отже відсутні безумовні правові підстави вважати, що [PERSON] порушено визначений законодавством строк для подання позову за відсутністю поважних причин, що усуває необхідність залишення останнього без розгляду. Ухвалою суду від 09 січня 2014 року (протокольною) заяву позивача «про збільшення позовних вимог та залучення до справи третьої особи» від 30 грудня 2013 року (вх.№03-4/92460 від 31 грудня 2014 року) вирішено вважати повернутою [PERSON], оскільки вказаний документ всупереч статті 137 Кодексу адміністративного судочинства України надійшов на розгляд після початку стадії розгляду справи по суті. У зв'язку з прийнятим рішенням позивачу роз'яснено право на звернення до суду з позовом з викладеними у заяві вимогами у загальному порядку за правилами, встановленими Кодексом адміністративного судочинства України. Ухвалою суду від 09 січня 2014 року (протокольною) розгляд справи продовжено у порядку письмового провадження. Дослідивши матеріали справи, врахувавши пояснення позивача, відповідача-2, представників відповідача-1 та третіх осіб, судом встановлено наступне. Розпорядженням Дніпровської РДА «Про призначення опіки над малолітньою [PERSON], [INFO]» від 15 лютого 2006 року №166, розглянувши заяву [PERSON] та надані документи, враховуючи пропозиції ради органу опіки та піклування Дніпровської РДА від 01 лютого 2006 року, протоколу №2 та

Результат розгляду: denied