Рішення адміністративного суду від 2014-02-05 00:00:00+02

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вимогами про визнання дії інспектора ВДАЇ Дарницького РУГУ МВС України в місті Києві Гантуха О.А. неправомірними в частині складення матеріалів про адміністративне правопорушення. В обґрунтування поданого позову вказує, що номери протоколів про адміністративне правопорушення не відповідають номерам протоколів, вказаних у рапортах Гантуха О.А. Також вказує, що протоколи складені більше ніж через два місяці з дати ймовірної дорожньо-транспортної пригоди. Дата народження не відповідає даним паспорта, не зазначено суб'єкта видачі паспорта, відсутній підпис та пояснення особи, яка притягується до відповідальності, відсутні відомості про заподіяння матеріальної шкоди тощо. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти позову. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін суд прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного. Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АБ237031 від 27 травня 2013 року [PERSON] керуючи автомобілем УАЗ н.з.[NUMBER] по вулиці Урлівська, 12 не дотримався бокового інтервалу та здійснив зіткнення з автомобілем Опель [NUMBER], який був припаркований, чим порушив вимоги пункту 13.1 Правил дорожнього руху, за що статтею 124 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність. Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АБ237032 від 27 травня 2013 року [PERSON] керуючи автомобілем УАЗ н.з.[NUMBER] по вулиці Урлівська, 12 будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди залишив місце пригоди, чим порушив вимоги пункту 2.10 Правил дорожнього руху, за що статтею 122-4 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність. Представник відповідача пояснив суду, що 28 березня 2013 року [PERSON] звернувся із заявою про оформлення дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 27 березня 2013 року за участю зокрема УАЗ, яким керував [PERSON] [PERSON] неодноразово викликався з метою надання пояснень та пред'явлення автомобіля УАЗ для огляду. Після неодноразового ігнорування вимог працівників РУГУ МВС було складено вказані вище протоколи про адміністративне правопорушення. Постановами Дарницького районного суду міста Києва від 14 червня 2013 року у справах № 753/8710/13 та № 753/8713/13 [PERSON] визнано винним в скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених статями 122-4 та 124 КУпАП. Вказані постанови набрали законної сили, що підтверджується сторонами. Частиною першою статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування (частина перша статті 70 КАС України). За змістом частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Частиною першою статті 72 КАС України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідачем надано належні доказі, які підтверджують факт порушення позивачем вимог пунктів 2.10 та 13.1 Правил дорожнього руху, за що статтями 122-4 та 124 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність. За змістом статті 1712 Кодексу адміністративного судочинства України рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає. На підставі викладеного вище та беручи до уваги положенням Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306,

Результат розгляду: denied