Рішення адміністративного суду від 2014-03-28 00:00:00+02

Позивачка звернулася в суду та просить визнати недійсними та скасувати рішення Волсвинської сільської ради №233 від 10.11.2011р. Свої вимоги мотивує наступним. По-сусідству з її земельною ділянкою знаходиться земельна ділянка [PERSON] Вздовж їх ділянок протягом багатьох десятиліть проходить провулок, шириною 4м. Даним провулком користуються жителі села для проходу до городів та річки, які розташовані позаду їх земельних ділянок. Згідно плану земельної ділянки, на ім'я її діда [PERSON], виготовленого ще 15.01.1970р. ця частина земельної ділянка позначена як «заїзд». Згідно проекту забудови земельної ділянки, на ім'я 3-ї особи без самостійних вимог, баби [PERSON] - [PERSON], цей «заїзд» позначений як «провулок». З другої сторони цього провулку розташована земельна ділянка [PERSON] В правовстановлюючих документах на його земельну ділянку цей провулок позначено як «вулиця». Рішенням Волсвинської сільської ради Сокальського району Львівської області №135 від 09.05.2011р. [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку. Оскаржуваним рішенням Волсвинської сільради №233 від 10.11.2011р. погоджено межі земельної ділянки [PERSON] В той же час, оскільки до земельної ділянки, яка передавалася [PERSON] включено і спірний провулок, вона та [PERSON] відмовилися від підпису акта встановлення та узгодження меж цієї ділянки. Вважає, що межі ділянки [PERSON] мали визначатися на підставі ст.107 ЗК України за фактичним використанням земельної ділянки з урахуванням проїзду. Тому, дане рішення є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки межі земельної ділянки [PERSON] були погоджені з порушенням встановленого порядку та не відповідають фактичним обставинам. В подальшому рішенням сесії цієї ж ради №275 від 18.04.2012р. затверджено технічну документацію із землеустрою та передано [PERSON] безоплатно у приватну власність - 0,25 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і 0,3317 га для ведення особистого селянського господарства. Даним рішенням сесії затверджено технічну документацію та передано у власність [PERSON] земельну ділянку, до складу якої входить і вищевказаний провулок, чим її та інших мешканців села позбавлено проходу до річки, городів тощо. Крім того, [PERSON] ніколи не виділялася земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, як і для ведення особистого селянського господарства. Дана ділянка, згідно рішення виконкому Сокальської районної ради, завжди належала бабі позивачки - [PERSON] Останній надавався дозвіл на перебудову старої хати, про що зазначено в проекті забудови її земельної ділянки, а тому, оскаржуване рішення є незаконним і з цієї підстави. Позивачка [PERSON] в судове засідання не прибула. Подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав. Пояснив, що провулок існував завжди і ним користувалися всі мешканці села, а тому сільрада не мала права передавати його у власність [PERSON] Крім того, [PERSON] акта про узгодження меж земельної ділянки [PERSON] не підписувала та не погодилася з визначеними межами, оскільки вона користувалася спірним провулком, який належить громаді села. Сільська рада винесла рішення про погодження меж фактично без такого погодження, а тому порушила вимоги законодавства, яке регулює порядок виділення та передачі у власність земельної ділянки, а також права позивачки як суміжного користувача. Ділянка не передавалася у користування [PERSON], а тому, вона не має права її приватизовувати. В подальшому представник позивачки в судове засідання не з'явився. Подав суду заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача. Представник відповідача Восвинської сільської ради, сільський голова [PERSON] позову не визнав. Пояснив, що [PERSON] не набула права власності, ні права користування на земельну ділянку, яку вона обробляє і яка є суміжною із ділянкою, що передана [PERSON] Тому, оскаржуваним рішенням жодних прав позивачки не порушено. Крім того, проїзд, щодо якого виник спір, у власність [PERSON] не надається. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила, покликається на думку свого представника. Третя особа [PERSON] в судове засідання не прибула та не подала заяв про розгляд справи у її відсутності. Представник 3-х осіб [PERSON] та [PERSON] - адвокат [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила. Пояснила, що відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», надання під забудову та для інших потреб земель, що перебувають у власності територіальних громад, віднесено до виключних повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад. Надання земельних ділянок громадянам для будівництва та обслуговування житлового будинку здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування в порядку, передбаченому законом. Відповідно до ст.158 ЗК України визначені органи, що вирішують земельні спори. Згідно ч.2 ст.158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу, володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори, щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Згідно ч.3 ст.158 ЗК України, органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. Відтак, приймаючи оскаржуване рішення, Волсвинська сільська рада не вийшла за межі повноважень наданих їй законом, зокрема ст.12 ЗК України, ст.33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.158 ЗК України та прийняла рішення з дотриманням процедури встановленої законом. Зокрема, спір було розглянуто на засідання земельної комісії з виїздом на місце та винесено на розгляд сесії. За рішення про погодження меж проголосувало 13 депутатів, утримався 1- сільський голова, проти - 0, що вбачається з доданого до матеріалів справи Протоколу ХІ сесії VІ скликання Волсвинської сільської ради від 10.11.2011 року. Крім того зазначила, що оскаржуване рішення не порушує прав позивачки на спірну земельну ділянку, оскільки дана ділянка відноситься до земель запасу сільської ради, в користування позивачці у встановленому законом порядку не передавалася, доїзд (прохід) до неї може бути забезпечено як із сторони вул.Перегороди, так і в об'їзд (через греблю). Наголосила, що рішення щодо визначення статусу спірного заїзду як земель спільного чи загального користування радою не приймалося, а тому, лише до компетенції сільської ради відноситься вирішення питання про розпорядження вказаною земельною ділянкою. Крім того, [PERSON] належить право власності на житловий будинок, а тому, до неї переходить і право власності на земельну ділянку, на якій він розташований (ст.120 ЗК України). Сільрадою повністю дотримано процедуру передачі у власність земельної ділянки [PERSON] та жодним чином не порушено прав позивачки. Представник третьої особи Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» в особі Сокальського районного виробничого відділу в судовому засіданні пояснив, що до компетенції ДЗК не належить погодження меж суміжних землекористувачів. Центр ДЗК здійснює лише виготовлення технічної документації за наявності рішення органу місцевого самоврядування про надання дозволу на її виготовлення, договору-замовлення та технічного завдання. При цьому межі погоджуються в акті встановлення та узгодження меж самим замовником, а в разі відсутності згоди помежників - за рішенням органу місцевого самоврядування відповідно до закон. Представник третьої особи Сокальської районної державної адміністрації в особі відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури в судовому засіданні щодо вирішення позову покликається на розсуд суду. Додатково пояснила, що сільською радою узгоджено межі відповідно до повноважень наданих раді законом. Крім того, проїзд до річки та городів є в іншому місці, а тому твердження позивачки про те, що її повністю позбавлено доступу до городу не підтверджуються. Допитаний в судовому засіданні в якості спеціаліста [PERSON] пояснив, що відповідно до вимог ст.12 ЗК України, до повноважень сільської ради належить розпорядження землями територіальних громад та передача ділянок у власність. Тому, приймаючи оскаржуване рішення сільська рада діяла в межах повноважень наданих їй законом. Крім того, відповідно до п.3 ст.158 ЗК України земельні, спори щодо меж земельних ділянок також відносяться до компетенції сільської ради. Оскільки в даному випадку [PERSON] відмовилася підписувати акт узгодження меж, земельна комісія виїжджала на місце та винесла рішення, яке подали на сесію сільської ради. В свою чергу, на сесії сільради було погоджено межі ділянки без [PERSON] Вислухавши учасників розгляду справи, дослідивши докази по справі, суд відхиляє позов з наступних підстав. З рішення Волсвинської сільської ради №135 від 09.05.2011р. вбачається, що [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки: для обслуговування житлового будинку та господарських будівель - 0,25га; для ведення особистого селянського господарства - 0,34га. Рішенням №233 від 10.11.2011р. погоджено межі зазначеної земельної ділянки [PERSON] відповідно до виготовленої документації. Рішенням сільради №275 від 18.04.2012р. затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на вищевказані земельні ділянки. Судом встановлено, що спільний проїзд (заїзд) не відноситься до земель загального користування. З викопіювання з підоснови генплану села, вбачається, що земельна ділянка, виділена [PERSON], відноситься до земель запасу, що й ствердив у судовому засіданні спеціаліст [PERSON] Статтею 91 ЗК України регламентовано, що власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства. Згідно ст.198 ЗК України, погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами є складовою кадастрової зйомки земельної ділянки. З наведеного випливає, що підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Тому, суд приходить до висновку, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача підписувати акт погодження меж, сільська рада уповноважена вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті та повинна виходити не із самого факту відмови від підписання акту, а із мотивів відмови. Також, судом встановлено, що спірний «проїзд» не є єдиним у селі та позивачка має змогу пройти до городу, який вона обробляє, іншими шляхами. Тому, непогодження позивачкою [PERSON] меж [PERSON]. з тих підстав, що її позбавлено можливості проїхати на город не знайшли свого обґрунтування в судовому засіданні. Крім того, позивачці [PERSON] не належить ні на праві власності, ні на праві користування земельна ділянка, яка межує із ділянкою, яка передається [PERSON] За таких підстав, суд приходить до висновку, що Волсвинською сільською радою правомірно прийнято рішення та погоджено межі земельної ділянки [PERSON], а тому, в задоволенні позову слід відмовити.

Результат розгляду: denied