Рішення адміністративного суду від 2014-02-04 00:00:00+02

Приватне акціонерне товариство "Комета" (далі - позивач, ПрАТ "Комета") звернулось до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Новоукраїнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області (далі - відповідач, Новоукраїнська ОДПІ), в якому просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача за формою «Ш» №0000811530 від 21.11.2013 року. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що ПрАТ "Комета" отримало від Новоукраїнської ОДПІ податкове повідомлення-рішення форми «Ш» №0000811530 від 21.11.2013 року про сплату штрафу в розмірі 1828,88 грн.. Податкове повідомлення-рішення прийнято на підставі акту №00151/1530/05825863 від 15.10.2013 р.. Позивач не згоден з даним рішенням відповідача, вважаємо його необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм матеріального права. Представник позивача в судове засідання не прибув, надав клопотання про слухання справи без його участі. Водночас, представником підтримано заявлені вимоги. Відповідач подав заперечення проти позову, згідно якого вбачається, що в ході перевірки позивача встановлено порушення термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з протягом строків, визначених п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України. У зв'язку з виявленими порушеннями до позивача застосовано штрафні санкції, передбачені статтею 126 Податкового кодексу України шляхом винесення 21.11.2013 р. податкового повідомлення-рішення №0000811530. Отже, враховуючи зазначені обставини, відповідач просить в задоволенні позову відмовити /а.с.27-28/. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проте надав заяву про слухання справи за його відсутності в порядку письмового провадження /а.с.55/. Відтак, згідно ч.6 ст.128 КАС, справа розглянута в порядку письмового провадження. Суд, дослідивши подані сторонами документи і матеріали, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відповідач є суб'єктом владних повноважень, рішення якого оскаржено. Позивач, зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності /а.с.9/. Судом встановлено, що на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 та п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України відповідачем проведена камеральна перевірка податкової звітності з орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності ПрАТ "Комета" на 2012 р., 2013 р.. Перевірка проведено безпосередньо в приміщенні Новоукраїнської ОДПІ. За результатами перевірки складено акт перевірки №00151/1530/05825863 від 15.10.2013 р. /а.с.41-43/, який надіслано рекомендованим листом позивачу - 23.10.2013 р. /а.с.44/. Перевіркою було встановлено порушення позивачем терміну сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з протягом строку, визначених п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України. У зв'язку з цим, 21.11.2013 р. винесено податкове повідомлення-рішення №0000811530, яким на позивача накладено штраф в розмірі 1828,88 грн. /а.с.40/, яке цього ж дня направлено на адресу позивача /а.с.39/. Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд виходить з наступного. Позивач, посилаючись на вимоги ст.ст. 78-79 Податкового кодексу України, зазначив, що законодавець чітко визначив підстави та порядок проведення перевірок, але в супереч даних вимог відповідач не повідомили ПрАТ "Комета" про підстави проведення перевірки (провів її безпідставно), тим самим порушив норми діючого законодавства України. Також відповідач, в порушення п. 58.1 ст.58 Податкового кодексу України та п.2.4. "Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків", не надіслав на адресу ПрАТ "Комета" аргументованого розрахунку штрафних (фінансових) санкцій, чим порушив норми матеріального права. Все це, на думку позивача, вказує, що відповідачем при винесенні податкового повідомлення-рішення не дотримано принципів добросовісності та розсудливості. Суд не погоджується з даною позицією з огляду на таке. Відповідно до п.п.20.1.4 п.20.1 статті 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом. Згідно до статті 75 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби. Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні органу державної податкової служби виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків. Порядок проведення камеральної перевірки визначено статтею 76 Податкового кодексу України, згідно з якою камеральна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова. Відповідно до п.86.2 статті 86 Податкового кодексу України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації в органі державної податкової служби вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. Виходячи з системного аналізу наведених норм суд зазначає, що предметом дослідження камеральної перевірки можуть бути лише дані податкових декларацій (розрахунків) платника податків, зокрема правильність відображення у відповідних рядках та стовпцях податкової декларації показників як результатів проведених розрахунків (арифметичних дій) та/або методологія проведення цих розрахунків. При цьому, будь-які дослідження документів, які були підставою для таких розрахунків, при проведенні камеральної перевірки не проводяться, оскільки це є предметом документальної перевірки. У разі якщо предметом дослідження мають бути документи по проведеним операціям, то така перевірка не може відноситися до категорії камеральної перевірки. Податковим законодавством не визначено підстав для проведення камеральних перевірок. Як вбачається з акту №00151/1530/05825863 від 15.10.13 р., предметом камеральної перевірки позивача була податкова звітність з орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності на 2012 р., 2013 р.. З огляду це суд вважає, що відповідачем при проведенні камеральної перевірки позивача не порушено норм чинного податкового законодавства, а посилання позивача на статтю 78 Податкового кодексу України є безпідставним, оскільки зазначеною нормою врегульовано порядок проведення документальних позапланових перевірок. Що стосується безпосередньо правомірності самого податкового повідомлення-рішення, суд зважає на наступне. Позивачем до податкового органу подано податкову декларацію орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності: - на 2012 рік (реєстраційний номер 1316 від 14.02.2012 р. на річну суму орендної плати 13719,38 грн.); - на 2013 рік (реєстраційний номер 1300000705 від 13.02.2013 р. на річну суму орендної плати 13719,38 грн.). Згідно до податкової звітності проведено нарахування орендної плати рівними частинами до 30 числа щомісяця в сумі - 1143,28 грн. /а.с.31-38/. Відповідно вимог п.57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Пункт 126.1 статті 126 Податкового кодексу України передбачає, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: - при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; - при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу. В ході камеральної перевірки встановлено те, що позивачем було порушено граничні строки сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання за деклараціями №1316 від 14.02.2012 р. та №1300000705 від 13.02.2013 р.. Згідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Позивач не надав суду доказів на спростування факту несвоєчасної сплати ним грошового зобов'язання, самостійно визначеного в податкових деклараціях, хоча суд неодноразово вимагав їх надати. Відтак суд приходить до висновку про правомірності податкового повідомлення-рішення від 21.11.2013 року №0000811530, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. У відповідності до ч.2 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Судових витрат з боку відповідача не встановлено. На підставі сказаного та

Результат розгляду: denied