Рішення адміністративного суду від 2014-01-28 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом до старшого інспектора ДПС ВДАІ Новгород-Волинського МВ Іскрижицького Михайла Васильовича, яким просив визнати незаконною та скасувати постанову серії АА2 №270957 від 01.10.2013 року, а також закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення. Позов мотивований тим, о 15 год. 56 хв. 01.10.2013 року по 210 км. дороги Київ -Чоп [PERSON] Був зупинений працівником ДАІ на підставі того, що ним нібито було перевищено швидкість був складений протокол та постанову про адміністративне правопорушення. Вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності винесена з порушенням норм адміністративного та адміністративно- процесуального права, тому є незаконною, через що підлягає скасуванню. Пояснив, що швидкість руху по автодорозі не перевищував, а по напрямку дороги рухався зі швидкістю не більше 60 км/год. (так як їхав за декількома машинами, які рухалися приблизно із однією швидкістю. Інспектор відмовився надати йому копію протоколу та постанови, посилаючись на те, що вони будуть надіслані поштою, проте фото докази фіксації надіслані не були. Також інспектор не вніс в протокол даних про свідка, який був присутній в автомобілі. За таких обставин просив скасувати постанову про накладення на нього адмінстягнення. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів наведених в позові. Відповідач в судове засідання не з'явився, суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності. На підтвердження того, що позивач порушив правила дорожнього руху надав суду роздруківки фотографій, які підтверджують факт порушення 01.10.2013 року автомобілем ВАЗ 21154, д.н.з. [NUMBER] встановленої швидкістю та підтверджують рух автомобіля із швидкістю 83 км/год . Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Згідно оскаржуваної постанови серії АА2 № 270957 в справі про адміністративне правопорушення від 01.10.2013 року старшим інспектором ДПС ВДАІ Новгород-Волинського МВ Іскрижицьким Михайлом Васильовичем, встановлено, що [PERSON] 01.10.2013 року о 15 год. 56 хв. на 210 км. дороги Київ -Чоп, керуючи автомобілем ВАЗ 21154, д.н.з. [NUMBER] перевищив встановлену швидкість руху більш як на 27 км/год, чим порушив вимоги п.12.4 ПДР. Швидкість руху вимірювалася приладом "Візир" 0812570. У зв'язку з чим його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. . За змістом п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП. Відповідно суд розглядає дану категорію справ у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП. Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, окрім цього, згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а також ч. 4 ст. 70 КАС України, обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору. Наданих інспектором фотокопій фіксації правопорушення, встановлено, що позивач рухався із швидкістю 83 км/год, чим порушив правила дорожнього руху. З огляду на не представлення позивачем доказів, які спростовують обставини, викладені інспектором ВДАІ в постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, судом розцінюються не обґрунтованими доводи позивача щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позивачу слід відмовити в задоволенні адміністративного позову. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.122 ч. 3, 283, 288 КУпАП ст. ст. 11 ч. 1, 17, 18, 71 ч. 1КАС України,

Результат розгляду: denied