Рішення адміністративного суду від 2014-03-05 00:00:00+02

Товариство з обмеженою відповідальністю «Клеодора-М» (далі - ТзОВ «Клеодора-М») звернулося в суд із позовом до Ягодинської митниці Міндоходів (далі -Ягодинська митниця) про визнання дій неправомірними, скасування рішення про коригування митної вартості від 21 січня 2014 року № 205000004/2014/000008/2, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 28 січня 2014 року № 205000004/2014/00003. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Ягодинською митницею необґрунтовано та неправомірно було відмовлено у здійсненні митного оформлення кузова до легкового автомобіля BMW, модель X5, що використовувався, 2008 року випуску, номер кузова: [NUMBER], тип кузова - універсал, чорного кольору за ціною 12 120 євро, придбаного позивачем згідно контракту купівлі-продажу №01-09/02 від 2 вересня 2013 року. ТзОВ «Клеодора-М» через представника для митного оформлення й митного контролю товарів та транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон, було надано відповідачу усі необхідні документи. В графах 12, 45 вантажно-митної декларації (далі - ВМД) №205060000/2014/001367 від 28 січня 2014 року позивачем було вказано митну вартість у розмірі 12 120 євро (131 033 грн. 34 коп.), визначену за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів відповідно до наданих відповідачу документів та в порядку, передбаченому статтею 60 Митного кодексу України. За результатами розгляду 28 січня 2014 року було прийняте рішення про коригування митної вартості товарів (далі - рішення) № 205000004/2014/000008/2, яким було скориговано митну вартість даного товару та визначено її в сумі 16 120 євро (174 278 грн. 67 коп.) у зв'язку з тим, що подані для підтвердження митної вартості товару документи не містять усіх даних, необхідних для обраного декларантом методу, а неподання експортної декларації та поданий декларантом висновок експертного автотоварознавчого дослідження не дає змоги перевірити достовірність заявленої митної вартості. Митну вартість товару визначено за резервним методом на підставі Методики товарознавчої експертизи з врахуванням каталогу «SchwackeListe» 2014 SPS-01/2014 ст. 314. 28 січня 2014 року позивачем отримано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (далі - картка відмови) № 205000004/2014/00003, в зв'язку з невідповідністю заповнення граф 12, 45 ВМД вимогам пунктів 2, 3 статті 53 Митного кодексу України. У цій же картці відмови визначено умову, виконання якої забезпечує можливість здійснення митного оформлення - привести рівень митної вартості у відповідності до рішення від 28 січня 2014 року№ 205000004/2014/000008/2. Таким чином, різниця між митною вартістю, визначеною митницею та митною вартістю, визначеною декларантом становить 4 000 євро на користь першої. З метою подальшого збуту придбаного товару 28 січня 2014 року позивачем через представника подано для митного оформлення товару нову ВМД № 205060000/2014/001413, вказавши у ній митну вартість, визначену посадовими особами відповідача Ягодинської митниці. Митне оформлення у цьому випадку проводилось із застосуванням гарантійних зобов'язань - грошової застави. Вважає, що у Ягодинської митниці не було підстав для відмови у митному оформленні товару через невідповідність заповнення граф 12, 45 ВМД вимогам статті 53 Митного кодексу України. В судовому засіданні представник позивача підтримали позовні вимоги з підстав, викладених з позовній заяві, просив визнати неправомірними дії Ягодинської митниці щодо прийняття картки відмови та рішення про коригування митної вартості, рішення про коригування митної вартості, скасувати рішення про коригування митної вартості від 21 січня 2014 року № 205000004/2014/000008/2, картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 28 січня 2014 року № 205000004/2014/00003. Представник відповідача в поданому письмовому запереченні від 4 березня 2014 року та в судовому засіданні пред'явленні позовні вимоги заперечив, з наступних підстав. Під час митного оформлення товару, задекларованого ТзОВ «Клеодора-М», у митного органу виникли сумніви щодо достовірності наданих декларантом до митного оформлення відомостей. Зокрема, контракт № 01-09/02 від 2 вересня 2013 року, на виконання якого здійснювалося митне оформлення, укладений між сторонами, що розташовані у різних частинах світу (Республіка Панама і Україна), фактурна вартість кузова транспортного засобу преміям класу 2008 року випуску, згідно поданої до митного оформлення специфікації до договору складало 600 євро, а також документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містили усіх даних, необхідних для розрахунку числового значення складових митної вартості та у них були наявні численні розбіжності. На підставі викладеного, посадовою особою органу доходів і зборів 28 січня 2014 року було прийняте рішення про коригування митної вартості № 205000004/2014/000008/2. У зв'язку з численними неточностями у поданих до митного оформлення декларантом документах та неподанням копії декларації країни відправлення посадовою особою митного органу 28 січня 2014 року була винесена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 205000004/2014/00003. Крім того, зазначає, що декларантом самостійно було обрано резервний метод визначення митної вартості товару, що підтверджується відповідною відміткою у митній декларації (графа 43) та декларації митної вартості (графа 6). На підставі вищевикладеного, вважає, що рішення про коригування митної вартості від 28 січня 2014 року № 205000004/2014/000008/2 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 28 січня 2014 року № 205000004/2014/00003 прийняті у відповідності до вимог Митного кодексу України, а тому просить в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачем 28 січня 2014 року до підрозділу митного оформлення митного поста «Ковель» через представника-декларанта було подано для митного оформлення кузов до легкового автомобіля BMW, модель X5, що використовувався, 2008 року випуску, номер кузова: [NUMBER], тип кузова - універсал, чорного кольору, придбаного позивачем згідно контракту купівлі-продажу №01-09/02 від 2 вересня 2013 року за ціною 12 120 євро. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується представниками сторін, декларантом для митного оформлення товару були подані: уніфікована митна квитанція МД-1 серії 20502Ж № 0452587 від 28 січня 2014 року; картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами №205/2012/0000447 від 28 листопада 2012 року; висновок експертного дослідження від 28 січня 2014 року № 107; рахунок-фактура (інвойс) №2342К від 23 січня 2014 року; контракт № 01-09/02 від 2 вересня 2013 року; специфікація №2341К від 23 січня 2014 року до контракту № 01-09/02 від 2 вересня 2013 року; довідка про проведення декларування валютних цінностей, доходів та майна, що належать резиденту України і знаходяться за її межами від 1 жовтня 2013 року; рішення державного підприємства «Волинський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» (далі - ДП «Волинський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації») № 0003д/2-6 від 28 січня 2014 року; рішення ДП «Волинський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» № 3449с/2-5 від 1 листопада 2013 року; інформація про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару від 23 січня 2014 року; інші некласифіковані документи від 28 січня 2014 року та від 6 грудня 2013 року. В графах 12 та 45 ВМД № 205060000/2014/001367 від 28 січня 2014 року декларантом вказано митну вартість товару у розмірі 12 120 євро або 131 033 грн. 34 коп., визначену за резервним методом визначення митної вартості, що передбачений статтею 64 Митного кодексу України, на підставі Методики товарознавчої експертизи із врахуванням каталогу «SchwackeListe» 2014 SPS-01/2014 ст. 314. За результатами проведеної процедури консультації з декларантом досягнуто згоди щодо неможливості застосування методу 2а та методу 2б з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товару, та методу 2в та 2г з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості. Митну вартість товару визначено за резервним методом на підставі Методики товарознавчої експертизи з врахуванням каталогу «SchwackeListe» 2014 SPS-01/2014 ст. 314, згідно якого вартість автомобіля марки BMW, модель X5, 2008 року випуску становить 20 150 євро. На підставі частини шостої статті 54 Митного кодексу України Ягодинською митницею 28 січня 2014 року прийнято рішення про коригування митної вартості № 205000004/2014/000008/2, яким встановлено митну вартість товару на рівні 16 120 євро, що становить 174 278 грн. 67 коп. Митну вартість визначено Ягодинською митницею за резервним методом згідно із статтею 64 Митного кодексу України на підставі Методики товарознавчої експертизи із врахуванням каталогу «SchwackeListe» 2014 SPS-01/2014 ст. 314. Декларанту був наданий перелік додаткових документів, на підставі яких митна вартість може бути визнана, а саме: документальна інформація щодо підтвердження числового значення складових митної вартості товару, визначеної та заявленої декларантом; копія декларації країни відправлення. 28 січня 2014 року Ягодинською митницею було відмовлено у митному оформленні товару та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 205000004/2014/00003. Різниця між митною вартістю визначеною відповідачем та митною вартістю визначеною декларантом за другорядним методом склала 4 000 євро. Позивачем через декларанта 28 січня 2014 року подано нову ВМД № 205060000/2014/001413 вказавши у графах 12 та 45 митну вартість, визначену органом доходів і зборів. Митне оформлення проведено за резервним методом із застосуванням гарантійних зобов'язань - грошової застави. Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Згідно із частиною першою статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Частиною першою, другою статті 53 Митного кодексу України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. Надані позивачем письмові докази підтверджують, що визначення митної вартості кузова до легкового автомобіля BMW, модель X5, який імпортувався за ВМД від 28 січня 2014 року № 205060000/2014/001367, здійснювалося декларантом за резервним методом в порядку, визначеному статтею 64 Митного кодексу України, на підставі Методики товарознавчої експертизи згідно висновку від 28 січня 2014 року № 1965 про оцінку кузова автомобіля марки BMW, висновку експортного автотоварознавчого дослідження від 6 грудня 2013 року № 8546, висновку експертного дослідження від 28 січня 2014 року № 107, із врахуванням каталогу «SchwackeListe» 2014 SPS-01/2014 ст. 314 та вартості аналогічного товару, вказаної у ВМД від 14 серпня 2013 року № 205060000/2013/020724, від 15 серпня 2013 року № 205060000/2013/020851, від 21 серпня 2013 року № 205060000/2013/021497, від 23 серпня 2013 року № 205060000/2013/021757. Згідно із приписами статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу. Відповідно до частин першої, другої статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів. Згідно із статтею 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу. Статтею 52 Митного кодексу України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Судом встановлено, що декларуючи договірну вартість товару згідно із ВМД від 28 січня 2014 року № 205060000/2014/001367, тобто, за другорядним методом, встановленим статтею 64 Митного кодексу України, позивач керувався інформацією з каталогу «SchwackeListe» 2014 SPS-01/2014 ст. 314, згідно якого вартість автомобіля марки BMW, модель X5, 2008 року випуску становить 20 150 євро, висновком від 28 січня 2014 року № 1965 про оцінку кузова автомобіля марки BMW, висновком експортного автотоварознавчого дослідження від 6 грудня 2013 року № 8546, висновком експертного дослідження від 28 січня 2014 року № 107, ВМД від 14 серпня 2013 року № 205060000/2013/020724, від 15 серпня 2013 року № 205060000/2013/020851, від 21 серпня 2013 року № 205060000/2013/021497, від 23 серпня 2013 року № 205060000/2013/021757. Пунктом 2 частини шостої статті 54 Митного кодексу України встановлено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Згідно із частиною сьомою статті 55 Митного кодексу України у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів. Разом з тим, відповідно до частини восьмої статті 55 Митного кодексу України протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються. Проте, позивачем було надано митному органу всі документи, передбачені статтею 53 Митного кодексу України, що дають можливість визначити митну вартість за другорядним методом визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів. У судовому засіданні представником відповідача Ягодинської митниці не наведено переконливих доказів стосовно того, що числове значення складових заявленої митної вартості товару не може бути визначене на підставі висновків про оцінку кузова автомобіля марки BMW від 28 січня 2014 року № 1965, експортного автотоварознавчого дослідження від 6 грудня 2013 року № 8546, експортного експертного дослідження від 28 січня 2014 року № 107, які були подані декларантом для митного оформлення товару, що імпортувався. Суд не заперечує права митного органу щодо самостійного визначення митної вартості товарів, однак, це повинно відбуватись із дотриманням чинного законодавства, з використанням повноважень, обґрунтовано, тобто з врахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, з врахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення. В даному випадку при прийнятті оскаржуваного рішення та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України органом доходів і зборів в повній мірі не виконані вищезазначені норми. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів від 28 січня 2014 року за № 205000004/2014/000008/2 та картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 28 січня 2014 року № 205000004/2014/00003 винесені з порушенням вимог чинного митного законодавства, є протиправними та підлягають скасуванню. Разом з тим, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову в частині визнання неправомірними дій Ягодинської митниці щодо прийняття рішення про коригування митної вартості від 28 січня 2014 року за № 205000004/2014/000008/2 та картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 28 січня 2014 року № 205000004/2014/00003, оскільки публічно-правовий спір між сторонами фактично виник з приводу прийняття оспорюваних позивачем рішень, яким суд дав правову оцінку, а скасування рішення суб'єкта владних повноважень не потребує визнання незаконними дій щодо його прийняття. За таких обставин суд вважає, що безпосередньо діями відповідача права та законні інтереси позивача порушені не були, а відтак позов в обумовленій частині до задоволення не підлягає. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином, усі рішення та дії суб'єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом. Судом також приймається до уваги, що відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відповідно до частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Всупереч наведеним вимогам відповідач як суб'єкти владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності прийняття рішення про коригування митної вартості від 28 січня 2014 року за № 205000004/2014/000008/2 та картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 28 січня 2014 року № 205000004/2014/00003, а тому адміністративний позов в цій частині підлягає до задоволення. Відповідно до частини третьої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України з Державного бюджету України слід стягнути понесені позивачем витрати по сплаті судового збору відповідно до задоволених вимог.

Результат розгляду: partial