Рішення адміністративного суду від 2014-02-21 00:00:00+02

Управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області (далі - УПФУ в місті Ковелі та Ковельському районі) звернулося з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення заборгованості з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 9470,78 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач зареєстрований як платник єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до Пенсійного фонду і відповідно до пункту 1 частини другої статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року, №2464-VI (далі - Закон №2464-VI) зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Відповідачем в установлений законодавством строк не було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за 2011, 2012 роки, І та ІІ квартал 2013 року в повному обсязі, загальна сума заборгованості становить 9470,78 грн., яку позивач просить стягнути з фізичної особи - підприємця [PERSON] на його користь. Розгляд справи просить проводити за відсутності представника. Відповідач в судове засідання не прибула, не повідомила суд про причини неприбуття, заперечення на позов не надала, хоча відповідно до частини одинадцятої статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) належним чином була повідомлена про дату, час і місце судового розгляду справи. Відповідно до частини четвертої статті 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Згідно з частиною шостою статті 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. З врахуванням наведеного, справу судом розглянуто та вирішено на підставі наявних у ній доказів, за відсутності осіб, які беруть участь в справі, та згідно з ухвалою суду від 21 лютого 2014 року в порядку письмового провадження. Дослідивши подані суду письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до частини першої статті 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюються на публічно-правові спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках встановлених Конституцією та законами України. Пунктом 4 частини першої статті 4 Закону №2464-VI (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. Судом встановлено, що фізична особа - підприємець [PERSON] 25.06.1998 року зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності, що підтверджується копією Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії [NUMBER], наявного в матеріалах справи, є платником єдиного внеску - фізичною особою - підприємцем, яка обрала спрощену систему оподаткування. Відповідно частини восьмої статті 9 Закону №2464-VI, платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. Базовим звітним періодом для платників, зазначених у пунктах 4, 5 частини першої статті 4 Закону, є календарний рік. Виходячи з положень статті 7 Закону №2464-VI, для даної категорії осіб базою для нарахування єдиного соціального внеску є суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе та членів сім'ї, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу. Мінімальним страховим внеском, відповідно до пункту 5 частини першої статті 1 вказаного Закону є сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця. Як передбачено пунктом 6 частини першої зазначеної статті, сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена територіальними органами Пенсійного фонду України у випадках, передбачених цим Законом, є недоїмкою. Разом з тим, згідно із Законом України «Про внесення змін до статтей 9, 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» було викладено в новій редакції частину восьму статті 9 Закону №2464-VI, за змістом якої платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, та членів сімей таких осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок. З матеріалів справи слідує, що 01.04.2012 року та 07.02.2013 року фізична особа - підприємець [PERSON] подала до УПФУ в місті Ковелі та Ковельському районі звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску відповідно: за 2011 та 2012 рік і визначила розмір єдиного внеску 34,7% - 4010,30 грн. - за 2011 рік та 4572,42 грн. - за 2012 рік. З картки особового рахунку фізичної особи-підприємця [PERSON] вбачається, що 26.03.2013 року в рахунок погашення заборгованості відповідачем було сплачено 1500,00 грн., відтак, заборгованість відповідача становила 7082,72 грн. Із картки особового рахунку також слідує, що 22.04.2013 року (за І квартал 2013 року) за відповідачем виник борг у сумі 1194,03 грн. та 22.07.2013 року (за ІІ квартал 2013 року) на суму 1194,03 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача за період з 2011 року по ІІ квартал 2013 року становить 9470,78 грн. Отже, у відповідача є заборгованість до Пенсійного фонду, яка на день розгляду справи не сплачена, а тому позов Управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області до фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення заборгованості по сплаті єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування підлягає до задоволення та сума заборгованості в розмірі 9470,78 грн. повинна бути стягнута на користь позивача.

Результат розгляду: granted