Рішення адміністративного суду від 2014-03-18 00:00:00+02

Позивач звернулася до суду 14 січня 2014 року із позовною заявою про визнання неправомірними дії відповідача в частині відмови в проведенні перерахунку допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, забов"язання відповідача, як суб'єкта владних повноважень, нарахувати та сплатити недоплачену суму допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для дітей віком до 6 років з серпня 2012 року. Також позивач просить стягнути з УПСЗН Совєтської райадміністрації Макіївської міської ради на її користь суму недоплаченої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з серпня 2012 року, з урахуванням фактично виплачених сум. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона є матір'ю дитини - сина [PERSON], [INFO]. Вважає, що відповідач всупереч вимог Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" не доплатив їй допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, починаючи з серпня 2012 року. Виплати повинні складати розмір прожиткового мінімуму, встановленого для дітей віком до шести років. Просить визнати дії відповідача неправомірними щодо відмови у перерахунку та виплаті недоплачених сум допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та зобов'язати зробити перерахунок, нарахувати та стягнути недоплачені суми з урахуванням фактично виплачених сум. Також просить розглядати справу у її відсутність, на позовних вимогах наполягає. Ухвалою суду від 31 січня 2014 року адміністративний позов [PERSON] залишено без розгляду в частині позовних вимог про перерахунок призначеної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з серпня 2012 року по 27 травня 2013 року включно у зв'язку із пропуском строку звернення до адміністративного суду. Представник відповідача в особі Управління праці та соціального захисту населення Совєтської районної адміністрації Макіївської міської ради в судове засідання не з'явився, проте надав заперечення на позов, в яких просить справу розглянути у відсутність представника, зазначивши, що позовні вимоги не визнають в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що згідно вимог ст. 15 та п. 3 розділу V111 „ Прикінцеві положення" Закону України „ Про державну допомогу сім'ям з дітьми" державна допомога сім'ям з дітьми надається у розмірі, що дорівнює різниці між: з 1 січня 2008 року - 50 відсоткам, з 1 січня 2009 року - 75 відсоткам, з 1 січня 2010 року - 100 відсоткам прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну застраховану особу за попередні шість місяців. Редакція вказаних норм Закону внесена Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України». Також зауважив, що відповідно до п. 19 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого Постановою КМУ від 27 грудня 2001 року № 1751, допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується щомісяця з дня призначення зазначеної допомоги по день досягнення дитиною вказаного віку включно. Виплата допомоги в розмірі, що перевищує мінімальний, здійснюється протягом шести календарних місяців. Якщо особа, якій призначена допомога, після закінчення зазначеного строку не підтвердила право на призначення допомоги у розмірі, що перевищує мінімальний, допомога виплачується у мінімальному розмірі. Вважає, що УПСЗН Совєтської районної адміністрації Макіївської міської ради діяло відповідно до вимог чинного законодавства і тому відсутні жодні підстави для здійснення позивачу перерахунку та проведення доплат до виплачених розмірів. Крім того зазначив, що з 01.02.2014 року виплата вказаної допомоги позивачеві припинена у зв'язку із поверненням до роботи. Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, з урахуванням положень ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, за наявними у справі доказами. Вивчивши представлені у справі докази, суддя вважає позов [PERSON] обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Позивач згідно свідоцтву про народження є матір'ю малолітнього сина [PERSON], [INFO], у зв'язку з чим перебуває на обліку у відповідача з 23 серпня 2012 року та отримує грошову допомогу у розмірі 130,00 грн., як особа, що застрахована в системі загального соціального страхування, виплату якої здійснює відповідач, що підтверджується відповідною довідкою відповідача. Закон України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» № 2811-XII від 21 листопада 1992 року відповідно до Конституції України встановлює гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім'ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім'ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення. Частиною 1 статті 1 вказаного Закону встановлено, що громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України. Статтею 3 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» передбачено, що право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за цим Законом має особа (один з батьків дитини, усиновитель, опікун, баба, дід або інший родич), яка фактично здійснює догляд за дитиною. Статтею 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» від 21 листопада 1992 року № 2811-XII передбачено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Закон України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» № 2811-XII від 21 листопада 1992 року є спеціальним законом, що регулює правовідносини, пов'язані з призначенням та виплатою державної допомоги на неповнолітніх дітей. Спору про право на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку між сторонами немає, але є спір щодо дій відповідача у виплаті зазначеної допомоги у розмірі, не передбаченому законом. Умови призначення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку передбачені статтею 14 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», при цьому зазначений закон не передбачає обмежень чи особливих умов або розподілу осіб, що мають право на отримання такої допомоги на застрахованих чи не застрахованих осіб. Відповідач у своїх запереченнях на позов посилається на п. 3 розділу V111 ЗУ „Про державну допомогу сім'ям з дітьми" де вказано, що розмір державної допомоги сім'ям з дітьми, передбачений ст. 15 цього Закону, визначається у розмірі, що дорівнює різниці між: з 1 січня 2008 року - 50 відсоткам, з 1 січня 2009 року - 75 відсоткам, з 1 січня 2010 року - 100 відсоткам прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну застраховану особу за попередні шість місяців. Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Пунктом 1 частини 1 статті 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод. За частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Статтею 22 Конституції України передбачено, що прийняттям нових законів або внесенням змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод. Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає зокрема право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. До 1 січня 2008 року - дати набрання чинності Законом України від 28.12.2007 року № 107-УІ «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» - правовідносини щодо виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку регулювалися Законом України від 21.11.1992 № 2811-ХІІ «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», дія якого поширювалася на осіб, не застрахованих в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (стаття13) та Законом України від 18.01.2001 року № 2240-ІІІ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», який поширював свою дію на застрахованих у зазначеній системі осіб. Розмір допомоги також визначався цими Законами, зокрема положеннями статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, надається у розмірі, встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, а відповідно до статті 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом. Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» були внесені зміни до Законів України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням». Зокрема, змінами до статті 13 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» його дію поширено на застрахованих осіб, а із Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» було виключено статті 40-44. Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнано неконституційними низку положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», в тому числі й пункту 25 розділу ІІ цього Закону щодо виключення статей 40-44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням». Пунктом 2 розділу ІІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» було передбачено, що розділ ІІ цього Закону діє до 31 грудня 2008 року. Таким чином, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення № 10-рп/2008 відновили свою дію вищезазначені положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», а з 1 січня 2009 року статті 13,15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми». Проте, ст.. 46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» установлено, що у 2009 році допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» призначається і здійснюється в розмірах та порядку, визначених Кабінетом Міністрів України. Аналогічним чином врегульовано спірні відносини і у 2010 році ст.. 45 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік». У зв'язку з тим, що у передбачений законом спосіб положення Законів України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» та «Про Державний бюджет України на 2010 рік» не визнано неконституційними та не скасовано, у 2009-2010 роках допомога при народженні та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку призначалася та виплачувалася у відповідності до п. 22 Постанови КМУ № 1751 від 27.12.2001 року «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми». Така ж правова позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України від 21.08.2011 року по справі № К/9991/33496/12 та в постанові Верховного Суду України від 25.12.2012 року. Посилання відповідача на рішення Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25.01.2012 року суддя не може прийняти до уваги при вирішенні даного спору, оскільки саме зазначеним рішенням визначено, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Проте, ані Законом України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», ані Законом України «Про Державний бюджет України на 2012 рік», ані Законом України «Про Державний бюджет України на 2013 рік», ані іншими Законами України не встановлювалось на 2011 рік, на 2012 рік та на 2013 рік інший, ніж у Законі України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та Законі України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» розмір допомоги, а дії Законів про бюджет діяли відповідно, лише у 2009 та 2010 роках, спірні правовідносини з 01.01.2011 року регулюються Законами України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», а положення Постанови КМУ № 1751 від 27.12.2001 року в тій частині, в якій воно суперечить названим законам, застосовуватися не можуть. Отже, з 01.01.2011 року у відповідача виник обов'язок здійснювати виплату державної допомоги в розмірах, передбачених Законами України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням». Оскільки спір між позивачем і відповідачем виник щодо виплати допомоги з серпня 2012 року як особі, що застрахована у системі соціального загальнообов'язкового державного соціального страхування, вважаю, що на правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем щодо виплати допомоги такій особі у зазначеному періоді, поширюються норми спеціального Закону, яким є Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», відповідно до статті 43 якого, допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом. Позивач зверталася до відповідача із заявою про проведення перерахунку сум допомоги по догляду за дитиною, але як вбачається з відповіді відповідача (а.с. 5) у проведенні такого перерахунку їй було відмовлено, у зв'язку з чим ці дії відповідача підлягають визнанню неправомірними в частині відмови у проведенні перерахунку за період з 28 травня 2013 року по 31 січня 2014 року включно. Статтею 4 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» передбачено, що покриття витрат на виплату державної допомоги сім'ям з дітьми здійснюється за рахунок коштів Державного Бюджету України у вигляді субвенцій до місцевих бюджетів, тому відповідачу виплату недоотриманих коштів допомоги по догляду за дитиною позивачеві необхідно провести за рахунок коштів Державного Бюджету України. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" №4901/У1 від 05.06.2012 з наступними змінами, держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є… державний орган. Частинами 1,2 ст. 3 цього ж Закону встановлено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до Державної казначейської служби України у строки, встановлені Законом України «Про державну виконавчу службу», із заявою про виконання рішення суду. Разом із заявою стягувач подає до Державної казначейської служби України документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Позовні вимоги позивача щодо стягнення на її користь судових витрат, пов'язаних із сплатою судового збору у розмірі 73,08 грн., вважаю такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалено на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею судові витрати з Державного Бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування). Таким чином, вважаю за необхідне стягнути на її користь понесені нею та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 73,08 грн. (а.с.1) за рахунок коштів місцевого бюджету м.Макіївки, Донецької області.

Результат розгляду: partial