Рішення адміністративного суду від 2014-02-25 00:00:00+02

07 лютого 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила скасувати рішення Управління праці та соціального захисту населення Ясинуватської міської ради (далі - УПСЗН Ясинуватської МР) в частині призначення їй допомоги по догляду за дитиною до 3 років працюючим з 07.08.2013 року по 09.01.2015 року у розмірі 130 грн., зобов'язати відповідача призначити їй допомогу по догляду за дитиною до 3 років працюючим жінкам з 07.08.2013 року по 09.01.2015 року у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років на поточний рік, зобов'язати УПСЗН Ясинуватської МР здійснювати нарахування та виплату їй допомоги по догляду за її дитиною - [PERSON], до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років на поточний рік з 07.08.2013 року до дати досягнення її донькою трирічного віку. 10 лютого 2014 року ухвалою суду по даній справі було відкрито скорочене провадження. Відповідачем у строк, передбачений п.2 ч.5 ст.183-2 КАС України подані заперечення на адміністративний позов, який вважає необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає, зазначив, що управлінням нараховувалася та виплачувалася позивачеві допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у встановленому державою розмірі. Позивачеві призначено допомога по догляду за дитиною як застрахованій особі до досягнення нею трирічного віку з 13 березня 2012 року до 09 січня 2015 року в розмірі 130,0 грн. щомісяця, що є мінімальним розміром такої допомоги, визначеним відповідно до прикінцевих положень Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" та Постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року № 1751 "Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми". В подальшому розмір допомоги перераховувався за заявами позивача про призначення допомоги по доходам сім'ї. Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення на нього, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. [PERSON] народилася [INFO], її матір'ю є [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження (арк. справи 14). Позивач є застрахованою особою, перебуває у відпустці по догляду за дитиною по досягнення нею трирічного віку з 12.03.2012 року до 09.01.2015 року відповідно до розпорядження директора ООО НППФ «СТЕК» № 7 від 12.03.2012 року (арк. справи 32), знаходиться на обліку в УПСЗН Ясинуватської МР (арк. справи 30-31, 33, 34). Відповідно до довідки № 902 від 03.02.2014 р.(арк. справи 13), довідки № № 941 від 17.02.2014 р. (арк. справи 34), рішення про призначення допомоги сім'ям з дітьми від 09.04.2012 р. (арк. справи 33) відповідачеві [PERSON] призначена державна допомога по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років відповідно до Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" з 12.03.2012 року до 09.01.2015 року в розмірі 130,0 грн. щомісячно. 05.02.2014 р. відповідачем відмовлено позивачеві у перерахунку допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за її заявою від 29.01.2014 р. у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років (арк. справи 11-12). До 1 січня 2008 року - дати набрання чинності Законом України від 28.12. 2007 року № 107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (далі - Закон N 107-VI) - правовідносини щодо виплати допомоги регулювалися Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» № 2811-XII (далі - Закон № 2811- XII), дія якого поширювалася на осіб, не застрахованих в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (стаття 13) та Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» № 2240-III від 18.01.2001 року (далі - Закон № 2240-III), який поширював свою дію на застрахованих у зазначеній системі осіб. Розмір допомоги також визначався цими законами. Зокрема, статтею 43 Закону N 2240-III було передбачено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом. Пунктами 23, 25 розділу II Закону N 107-VI були внесені відповідні зміни до Закону № 2811-XII та Закону № 2240-III. Зокрема, змінами до статті 13 Закону № 2811-XII його дію поширено на застрахованих осіб, а із Закону № 2240-III було виключено статті 40 - 44. Конституційний Суд України Рішенням від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав неконституційними низку положень Закону № 107-VI, в тому числі й пункт 25 розділу II Закону № 107-VI щодо виключення статей 40 - 44 Закону № 2240-III. Пунктом 2 розділу III Закону № 107-VI було передбачено, що розділ II цього Закону діє до 31 грудня 2008 року. Таким чином, з часу проголошення Рішення № 10-рп/2008 Конституційним Судом України відновили свою дію вищезазначені положення Закону № 2240-III, а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону № 2811-XII. Статтею 46 Закону України від 26.12.2008 року № 835-VI "Про Державний бюджет України на 2009 рік" та статтею 45 Закону України від 27 .04.2010 року № 2154-VI "Про Державний бюджет України на 2010 рік" (далі - Закон № 2154-VI) передбачено, що у 2009, 2010 роках допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону № 2240-IIIпризначається і здійснюється в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України. Порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми був затверджений постановою Кабінету Міністрів України 27 грудня 2001 року № 1751 саме на виконання Закону N 2811-XII (пункт 1). Новий акт уряду на виконання статті 46 Закону № 835 та статті 45 Закону № 2154-VI не приймався. Розміри і порядок виплати допомоги відповідно до Закону N 2240-III на виконання статті 46 Закону № 835 та статті 45 Закону № 2154-VI Кабінетом Міністрів України не визначалися. Законом України «Про Державний бюджет на 2014 рік», не встановлювався інший, ніж у Законі № 2240-ІІІ розмір допомоги, а положення постанови КМУ № 1751 від 27.12.2001 року було затверджено саме на виконання Закону № 2811-ХІІ, тому застосовувати зазначену постанову КМУ до особи, яка застрахована в системі загальнообов'язкового страхування неможливо, оскільки на відносини щодо виплати допомоги такій особі у зазначеному випадку поширюються норми спеціального Закону № 2240-ІІІ, а саме ст. 43, згідно якої допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до ст. 244-2 КАС України, рішення Верховного суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 25.12.2012 року в справі № 21-410а12. Таким чином, відповідач, виплачуючи позивачу допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року № 1751 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми», діяв неправомірно та з порушенням вимог законодавства. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позивач має право на перерахунок та виплату їй недоплаченої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в межах строку звернення до адміністративного суду за період з 07.08.2013 року, виходячи з розміру не меншого прожиткового мінімуму для дітей до 6 років та з врахуванням виплачених сум. Оскільки відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, тому неможливо зобов'язати відповідача на майбутнє вчиняти певні дії, оскільки відсутні факти порушення прав позивача у майбутньому. Згідно з вищевказаним, кінцевою датою задоволення позовних вимог дату розгляду справи по суті, тобто 25 лютого 2014 року. При поданні адміністративного позову підлягав сплаті судовий збір з вимог немайнового характеру в розмірі 73,08 грн., сплата судових витрат була відстрочена до розгляду справи за суттю. У відповідності до ст. 94 КАС України, на користь Держави підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам, підстав для звільнення позивача, відповідача від сплати судового збору відсутні. Тобто, на користь держави підлягає стягненню судові витрати: з позивача - 24,36 грн., з відповідача - 48,72 грн. На підставі викладеного, ст. 3, 19 Конституції України, ст. ст. 14, 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми",

Результат розгляду: partial