Рішення адміністративного суду від 2014-01-10 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження по справі. В обґрунтування заявлених вимог вказував на те, що 01 листопада 2013 року постановою працівника міліції міста Маріуполя Макмак І.М. на нього було накладено адміністративне стягнення за ст.. 122 ч.1 КУпАП у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 255 гривень, у зв'язку з тим, що 01 листопада 2013 року на нього співробітником ДАІ Макмак І.М. було складено адміністративний протокол у зв'язку з порушенням п. 12.4 ПДД, а саме, 01 листопада 2013 року о 13-14 годині, під час керування транспортним засобом MERCEDS 250, державний номерний знак [NUMBER], [PERSON] рухався зі швидкістю 92 км/г. у межах міста Маріуполя, чим перевищив встановлену швидкість руху на 20 км/г.. Позивач з даною постановою не погодився, оскільки на відеозапису правопорушення, яке було зафіксовано спеціальним приладом, була зафіксована не швидкість руху його автомобілю, а швидкість автомобіля, який рухався попереду нього, про що дав відповідні пояснення в протоколі про адміністративне правопорушення. Крім того, позивач вказує на те, що не був опитаний свідок правопорушення [PERSON], який в той час знаходився разом із ним у автомобілі. Вказує, що рухався в межах дозволеної швидкості та просить суд скасувати постанову від 01 листопада 2013 року про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. Позивач у відкритому судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі та пояснив, що правопорушення, за яке у відношенні нього співробітником ДАІ було винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності він не вчиняв, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. 01 листопада 2013 року він рухався по вулиці Купріна в місті Маріуполі в колоні автомобілів, які рухались у попутному напрямку. При цьому, він не перевищував швидкість руху. Просив суд скасувати постанову від 01 листопада 2013 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.. 122 ч.1 КУпАП. Відповідач Макмак І.М., а також представник відповідача, в особі прапорщика міліції Макмак І.М., який діяв на підставі довіреності, позовні вимоги позивача [PERSON] не визнав та пояснив, що 01 листопада 2013 року він виніс постанову про накладення адміністративного стягнення на [PERSON] за ст. 122 ч. 1 КУпАП на підставі порушення позивачем п. п. 12.4 ПДР України. Правопорушення було зафіксовано лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20, який пройшов повірку, та має сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки. Вважає постанову обґрунтованою та законною. Вину позивача вважає доказаною, оскільки вона підтверджується відеоматеріалами, на яких чітко видно порушення позивачем п. 14.4 ПДР України. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, а також відеоматеріали, суд дійшов до наступного. Згідно постанови серія АБ2 № 027101 від 01 листопада 2013 року, яка винесена інспектором ДПС взводу ДПС ДАІ при Маріупольському МУ, прапорщиком міліції Макмак І.М., вказано, що 01 листопада 2013 року о 13-14 годині [PERSON] керував автомобілем MERCEDS 250, державний номерний знак [NUMBER], рухався по вулиці Купріна в місті Маріуполі зі швидкістю 92 км/г., чим порушив встановлену швидкість руху більш ніж на 20 км/г., чим порушив п. 12.4 ПДР України, на підставі чого позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. в дохід держави. На підтвердження вини позивача до вказаної постанови додано протокол про виявлене правопорушення, за яким представником відповідача так само викладені обставини виявленого правопорушення. Факт вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП підтверджується показами лазерного вимірювача швидкості автотранспортних засобів TruCAM LTI 20/20, долученим до матеріалів справи та відтвореним у судовому засіданні, з якого вбачається, що 01 листопада 2013 року [PERSON] рухався на транспортному засобі MERCEDS 250, державний номерний знак [NUMBER] зі швидкістю 92 км/г., чим порушив вимоги п. 12.4 ПДД України. В обґрунтування своїх вимог, позивач посилався на те, що він рухався у колоні автомобілів, які рухались у попутному напрямку, у зв'язку з чим, вимірюючий пристрій міг неправильно зафіксувати швидкість руху його автомобілю. Доводам [PERSON], зазначеним у позовній заяві, про відсутність в його діях складу правопорушення суд дає критичну оцінку і розцінює їх як намагання уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. Ст. 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати усі обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Згідно ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Згідно ст. 11 КАСУ розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно ст. 69 КАСУ доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. На підставі переліченого суд вважає, що наявні в справі докази про винуватість [PERSON] в скоєні зазначеного правопорушення такими, що належні та допустимі по справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. З урахуванням згаданого вище суд вважає, що постанова про накладення на [PERSON] адміністративного стягнення на підставі порушення ним ст.. 122 ч. 1 КУпАП була ухвалена працівниками ДАІ відповідно до діючого законодавства, бо в судовому засіданні було надано переконливі докази щодо наявності в діях [PERSON] складу правопорушення, який передбачений ст.. 122 ч.1 КУпАП, оскільки позивач порушив п. 12.4 ПДР України. Згідно із цим, а також оскільки обставини на які посилається позивач не найшли свого підтвердження під час розгляду справи по суті, позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. На підставі ст. ст. 247, 251, 252, 254, 256, 258, 287, 288, 289 КУпАП, Правил дорожнього руху,

Результат розгляду: denied