Рішення адміністративного суду від 2014-02-21 00:00:00+02

Вимоги даного позову мотивовані тим, що відповідач більше одного року не подає до податкового органу передбачені законодавством податкові декларації, бухгалтерської звітності та інших документів і відомостей, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів. При цьому позивач посилається на те, що у відповідача відсутня заборгованість перед бюджетом. А тому, на підставі частини 2 статті 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" №755 від 15.05.2003 року, - позивач просить припинити підприємницьку діяльність відповідача як фізичної особи - підприємця. Ухвала про відкриття скороченого провадження у даній справі (із зазначенням в ній строку та порядку подання заперечень проти позову та наслідків неподання таких заперечень) - направлена на адресу відповідача за місцем його реєстрації. Однак, поштове відправлення повернулось на адресу суду з відміткою пункту поштового зв'язку "за закінченням терміну зберігання". Згідно з положеннями статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України - у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином. З огляду на вжиття судом всіх залежних від нього заходів щодо повідомлення належним чином сторін про наявність судової справи з їх участю та можливість реалізації ними права захисту у судовому порядку їх прав та інтересів, - можливим є розгляд справи у порядку статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до частини 4 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України - суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому проваджені суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне судове рішення. Перевіривши матеріали справи, розглянувши доводи, викладені в позові, та надавши їм належну правову оцінку, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, - з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] (ідентифікаційний номер ДРФО - [NUMBER]), будучи зареєстрованим як фізична особа-підприємець, перебуває на обліку в податковому органі - Теребовлянському відділенні Гусятинської ОДПІ Головного Управління Міндоходів у Тернопільській області. Пунктом 49.2 статті 49 Податкового кодексу України (який діє з 01.01.2011 року) передбачено, що платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу, незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді. Разом з тим, як підтверджується наявними матеріалами справи, - відповідач вже більше року не звітує перед податковим органом: не подає податкових декларацій, бухгалтерської звітності та інших документів і відомостей, що пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів до бюджету. Відповідними довідками податкового органу та органу Пенсійного фонду України підтверджується те, що відповідач не має заборгованості зі сплати податків, зборів (обов'язкових платежів), крім того, відсутня у відповідача заборгованість і перед Пенсійним фондом України. Пунктом 20.1.37 статті 20, а також пунктом 67.2 статті 67 Податкового кодексу України передбачено право органів державної податкової служби у випадках, встановлених законом, звертатися до суду з позовами про винесення судового рішення щодо припинення юридичної особи та припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем та/або про визнання недійсними установчих (засновницьких) документів суб'єктів господарювання. Підстави припинення державної реєстрації підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця встановлені статтею 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців". Так, відповідно до пункту 5 частини 1 статті 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця провадиться, зокрема, у разі постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця. При цьому, пунктом 3 частини 2 статті 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" окремою підставою для постановлення судом рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця визначено факт неподання протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону. Відповідно до положень частини 1 статті 49 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" суд, який постановив рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, в день набрання таким рішенням законної сили направляє його копію державному реєстратору за місцем реєстрації фізичної особи - підприємця для внесення до Єдиного державного реєстру запису про судове рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця. З огляду на вищезазначені положення чинного законодавства, а також зважаючи на те, що відповідач більше року не виконує вимоги чинного законодавства щодо подання звітності до податкових органів, що підтверджується матеріалами справи, - суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для задоволення позову шляхом винесення рішення про припинення підприємницької діяльності відповідача як фізичної особи-підприємця. Відповідно до статті 94 КАС України судові витрати у даній справі з відповідача - не стягуються. Крім того, враховуючи вимоги частини 1 статті 256 КАС України, суд вважає за доцільне допустити негайне виконання зазначеної постанови, як такої, що прийнята в порядку скороченого провадження.

Результат розгляду: granted