Рішення адміністративного суду від 2014-01-27 00:00:00+02

Постановою міського суду Миколаївської області від 16 серпня 2013 року задоволено позов та зобов'язано пенсійний орган включити позивачу до розрахунку пільгового стажу його роботи, період роботи помічником майстра, у період з 11.08.1983 року по 01.04.1987 року. В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове, яким відмовити в задоволені позову. Судова колегія вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, вважає, що остання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено, що 28.01.2013 року позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пільгової пенсії за віком по списку №2 та на підтвердження пільгового стажу надано трудову книжку, в якій зазначено, що позивач працював на роботах, які дають право на отримання даної пенсії, за період з 11.08.1983 року по 31.03.1987 року, з 01.04.1987 року по 08.09.1988 року, та з 09.09.1988 року по 31.12.1991 року. Рішенням пенсійного органу №9 від 27.03.2013 року - позивачу відмовлено у призначенні даної пенсії, через не зарахування стажу роботи на посаді помічника майстра, у період з 11.08.1983 року по 31.03.1987 року. За результатом встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок щодо неправомірності таких дій відповідача, з чим погоджується судова колегія з огляду на наступне. Згідно з п. "б" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" - право на пенсію за віком мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, при цьому жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637 та постановою Правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 р. № 18-1 - для призначення пільгових пенсій беруться уточнюючі довідки підприємств або організацій. У довідці має бути зазначено: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професію або посаду; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їхні номери, куди включається цей період роботи, на підставі яких видано цю довідку. Судовою колегією встановлено, що підставою для відмови відповідачем у призначенні пільгової пенсії, стало не зарахування до пільгового стажу період роботи позивачем на посаді помічника майстра, у період з 11.08.1983 року по 31.03.1987 року. При цьому період роботи позивачем на посаді майстра пенсійним органом зараховано до спеціального стажу. Колегія суддів не погоджується з таким висновком пенсійного органу, оскільки відповідно до п.13 Роз'яснень Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань №5 від 28.02.1991 року (яки застосовуються до Списків чинних на момент роботи позивача) - якщо до пільгових Списків включені професії робітників під загальним найменуванням, то право на пільгове забезпечення мають робітники всіх найменувань цих професій, в тому числі головні, старші та їх помічники (а.с.65). Станом на момент звернення до пенсійного органу, позивач досяг необхідних 50 років та має відповідний пільговий стаж для призначення пенсії. Вказані обставини підтверджено копією трудової книжки (а.с.7-8) та довідкою №69 від 18.10.2012 року, якою підтверджено особливий характер роботи позивача (а.с.10). Оскільки позивачем підтверджено необхідний стаж роботи належними документами та вказана професія передбачена у пільговому списку професій - пенсійний орган зобов'язаний врахувати даний стаж для пільгового обчислення пенсії. Судова колегія критично відноситься до посилань відповідача на нову довідку від підприємства, видану на вимогу пенсійного органу 26.03.2013 року, у якій період роботи позивачем помічником майстра не зазначено, оскільки вказана довідка видана на підставі вимог пенсійного органу та виключення вказаного періоду роботи із довідки відбулось не через встановлення факту не працювання позивачем у вказаний період на посаді помічника майстра, а через посилання пенсійного органу, що вказаний період не є пільговим, а тому не вказується у довідці (а.с.11). Разом з тим судова колегія звертає увагу на наступне. У своєму позові позивачем поставлено питання про призначення пенсії за віком з 07.12.2012 року, тобто з моменту коли у заявника виникло право на призначення пенсії, та заявлено вимогу про стягнення з відповідача судових витрат та судового збору по справі. У резолютивній частині постанови суду судом першої інстанції зазначено про повне задоволення позову, проте вказані вимоги не знайшли свого відображення у резолютивній частині судового рішення (а.с.80). Враховуючи, що судом скасовано рішення пенсійного органу про відмову в зарахуванні стажу та про відмову в призначення пенсії, інших підстав, крім не зарахування періоду роботи на посаді помічника майстра, для відмови в призначенні пенсії не зазначено, а тому це є підставою для зобов'язання відповідача вчинити вказані дії. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача судового збору та витрат по справі, то вказані вимоги підлягають задоволенню частково, оскільки відповідно до ч.1 ст.94 КАС України - у разі задоволення позову на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету. Враховуючи, що позивачем сплачено по справі судовий збір, у розмірі 114,7 грн.(а.с.2), то вказані витрати підлягають відшкодуванню. Вимога про відшкодування витрат, у розмірі 210 грн., - задоволенню не підлягає, оскільки документально не підтверджена та необґрунтована позивачем із зазначенням її складових. Враховуючи вищевикладене судова колегія вважає, що суд першої інстанції при вирішенні справи допустив порушення норм матеріального та процесуального права, а тому судове рішення підлягає скасуванню.

Результат розгляду: partial