Рішення адміністративного суду від 2014-02-07 00:00:00+02

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача УДАІ УМВСУ в Тернопільській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення ВО1 № 196755 від 03.01.2014 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у сумі 255 грн. за ч.1 ст. 122 КУпАП, за порушення правил зупинки і стоянки, посилаючись на те, що в його діях відсутній склад інкримінованого правопорушення, оскільки те, що він виконав зупинку на зупинці для маршрутних транспортних засобів не спричинило значної шкоди суспільним інтересам, і ці його дії були зумовлені тим, що він здійснював доставку товару до магазинку, що знаходиться на зупинці. Вважає, що оскаржувана постанова винесена із порушенням вимог процесуального законодавства, не відображає дійсних обставин справи та не містить доказів його вини, інспектор ДАІ вийшов за межі своїх службових повноважень, а тому його неправомірно притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення. У судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов підтримав із мотивів, викладених у позовній заяві та просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ВО1 № 196755 від 03.01.2014 року як незаконну. Представник відповідача УДАІ УМВСУ в Тернопільській області відносно позову заперечив та суду пояснив, що позивач 03.01.2014 року, керуючи транспортним засобом по вул. Микулинецька у м. Тернополі, здійснив зупинку на посадковому майданчику для зупинки маршрутних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 15.9 е ПДР України. Факт порушення вимог ПДР України зафіксовано у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому позивач у своїх поясненнях не заперечив факт вчинення інкримінованого правопорушення. Будь-яких доказів в обґрунтування своїх вимог позивачем не надано, а посилання на те, що він здійснював доставку товару у магазин, що розташований на зупинці, не може бути прийняте до уваги, оскільки вага товару знаходилась в межах 3 кг, що давало можливість доставити його в магазин, виконавши зупинку на найближчому дозволеному місці, а чинними ПРД України не передбачено винятків із п.15.9. За таких обставин, постанова про накладення адміністративного стягнення на [PERSON] винесена у відповідності до вимог закону, підстави для її скасування відсутні, просить у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив такі факти: Постановою в справі про адміністративне правопорушення ВО1 № 196755 від 03.01.2014 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 255 гривень. Як слідує зі змісту постанови, [PERSON] 03.01.2014 року о 13 год. 15 хв., керуючи транспортним засобом марки ГАЗ номерний знак [NUMBER] у м. Тернополі по вул. Микулинецька порушив правила зупинки та здійснив зупинку на посадковому майданчику для зупинки маршрутних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 15.9 е ПДР України. Вказана постанова винесена на підставі протоколу про адміністративне правопорушення АА2 № 134785 від 03.01.2014 року. Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом та інше. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи-ст.280 КУпАП. Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху. У відповідності до п. 15.1 ПДР України, затверджених постановою КМУ України № 1306 від 10.10.2001 р. зі змінами внесеними Постановою КМУ №876 від 01.10.2008 р. зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинна здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі. Забороняється зупинка транспортних засобів ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає-ближче 30 м від дорожнього знаку такої зупинки з обох боків-п.15.9 е ПДР України. Позивач [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що 03.01.2014 року виконав зупинку на посадковому майданчику для зупинки маршрутних транспортних засобів по вул. Микулинецькій у м. Тернополі, щоб доставити товар на замовлення до місця призначення по [ADDRESS]. Статтею 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Обставини вчинення даного правопорушення повністю викладені в протоколі про адміністративне правопорушення АА2 № 134785 від 03.01.2014 року, в якому позивач визнав факт порушення правил дорожнього руху, а тому вони є об"єктивними і вказують на вчинення адміністративного правопорушення. Таким чином, дослідженими по справі доказами по справі повністю спростовуються твердження позивача, викладені ним в позовній заяві та у своїх поясненнях в судовому засіданні. Позивачем не представлено і судом не здобуто інших доказів в обґрунтування його вимог та заперечень. За таких обставин, аналізуючи зібрані у судовому засіданні докази у їх сукупності, приймаючи до уваги те, що Правилами дорожнього руху України не передбачено винятків із п.15.9 е, яким прямо заборонено зупинку транспортних засобів на відстані ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів з обох боків, суд приходить до переконання, що відповідачем представлено достатньо доказів, які вказують на наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та вважає, що у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити, оскільки постанова в справі про адміністративне правопорушення ВО1 № 196755 від 03.01.2014 року винесена у відповідності до вимог чинного законодавства, підстави для її скасування відсутні.

Результат розгляду: denied