Рішення адміністративного суду від 2014-01-30 00:00:00+02

06 листопада 2013 року позивач [PERSON] звернулася до суду з адміністративним позовом до відповідача Управління Пенсійного Фонду України в місті Єнакієве Донецької області про стягнення збитків та відшкодування моральної шкоди. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що вона працювала у закладах освіти в період з 12.11.1983 року по 13.10.2009 року. Звернувшись до відповідача за призначенням пенсії за вислугою років, позивач отримала рішення № 3246 від 17.11.2009 року про відмову у зарахуванні до стажу за вислугою років період роботи з 05.11.2007 року по 13.10.2009 року. Постановою Єнакіївського міського суду Донецької області від 27.01.2011 року дії відповідача по відмовленню в зарахуванні пільгового стажу за вислугою років були визнані неправомірними, відповідача зобов'язано зарахувати до стажу за вислугою років період роботи з 05.11.2007 року по 13.10.2009 року на посаді педагога організатора. Вказана постанова набрала чинності 31.03.2011 року. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12.03.2013 року рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційної інстанції залишено без змін. 27.01.2011 року на підставі постанови Єнакіївського міського суду Донецької області від 27.01.2011 року позивачу призначена пенсія у розмірі 1 261,67 грн. Позивач вважає, що внаслідок протиправних дій відповідача недоотримала пенсію у розмірі 17 663,38 грн. за період з 17.11.2009 року по 27.01.2011 року з розрахунку: 14 місяців х 1 261,67 грн., тобто позивач отримала збитки у вигляді упущеної вигоди. Також внаслідок протиправних дій відповідача позивачу завдана моральна шкода, яка вона оцінює у розмірі 10 000,00 грн. За таких обставин позивач просить стягнути з Управління Пенсійного Фонду України в місті Єнакієве Донецької області суму у розмірі 17 663,38 грн. в якості відшкодування спричинених збитків, а також моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн. У судовому засідання позивач підтримала позовні вимоги на підставах, викладених у позові, пояснила, що внаслідок того, що відповідач відмовив у зарахуванні до стажу за вислугою років період роботи з 05.11.2007 року по 13.10.2009 року на посаді педагога організатора вона була вимушена піти працювати, просила суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача із адміністративним позовом не погодилась, пояснила, що позивачем пропущений процесуальний строк звернення до суду, відносини, що виникли між позивачем та державою, не є цивільно-правовим деліктом, а випливають з адміністративно-владних правовідносин та врегульовані спеціальним законом «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і до них не можуть застосовуватися норми Цивільного кодексу України, на які посилається позивач. Крім того, позивач в період з 15.02.2010 року по 31.08.2010 року працювала на посаді вчителя фізичної культури, з 01.09.2010 року по 28.02.2011 року працювала на посаді вчителя фізики. Також позивачем жодними доказами не підтверджено правомірність проведених нею розрахунків збитків, не надано жодних доказів, підтверджуючих в чому саме полягає заподіяння моральної шкоди працівниками Пенсійного фонду, немає підтвердження чи обчислення сум моральної шкоди. За таких обставин просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення осіб, що приймають участь у справі, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивач в період з 15.02.2010 року по 31.08.2010 року працювала на посаді вчителя фізичної культури, з 01.09.2010 року по 28.02.2011 року працювала на посаді вчителя фізики, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 45-49). Управлінням Пенсійного Фонду України в місті Єнакієве Донецької області прийнято рішення № 3246 від 17.11.2009 року про відмову в призначенні пенсії [PERSON] по стажу згідно ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с. 9). Рішенням № 190 Пенсійного Фонду України в Донецькій області залишено скаргу [PERSON] без задоволення (а.с. 10-11). Постановою Єнакіївського міського суду Донецької області від 27.01.2011 року визнано неправомірними дії Управління Пенсійного Фонду України в місті Єнакієве Донецької області про відмову у зарахуванні [PERSON] до стажу за вислугою років періоду роботи з 05 листопада 2007 року по 13 жовтня 2009 року на посаді педагога організатора, рішення № 3246 від 17 листопада 2009 року скасовано, зобов'язано Управління Пенсійного Фонду України в місті Єнакієве Донецької області зарахувати [PERSON] до стажу за вислугою років період роботи з 05.11.2007 року по 13.10.2009 року на посаді педагога організатора (а.с. 12-13). Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 31.03.2011 року постанову Єнакіївського міського суду Донецької області від 27.01.2011 року залишено без змін (а.с. 14-15). Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12.03.2013 року постанову Єнакіївського міського суду Донецької області від 27.01.2011 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 31.03.2011 року залишено без змін (а.с. 16-18). 05.04.2012 року Управлінням Пенсійного Фонду України в місті Єнакієве Донецької області надана відповідь на звернення [PERSON] (а.с. 19). Ухвалою Єнакіївського міського суду Донецької області від 06.03.2012 року адміністративний позов [PERSON] до Управління Пенсійного Фонду України в місті Єнакієве Донецької області про стягнення суми залишено без розгляду (а.с. 50). Ухвалою Єнакіївського міського суду Донецької області від 25.10.2013 року провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до Управління Пенсійного Фонду України в місті Єнакієве Донецької області про стягнення суми закрито (а.с. 20). Як вбачається з адміністративного позову [PERSON] та наданих нею пояснень в судовому засіданні, остання вважає, що Управління Пенсійного фонду України в м. Єнакієве Донецької області завдало позивачу шкоду, яка виразилася у вигляді збитків, оскільки позивач не отримала пенсію за період з 17.11.2009 року по 27.01.2011 року, а це, на її думку, є упущеною вигодою. Відповідно до ч. 2 ст. 21 Кодексу адміністративного судочинства України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства. Частиною 1 ст. 107 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що органи пенсійного фонду за шкоду, заподіяну внаслідок несвоєчасного перерахунку та виплати пенсії, несуть відповідальність згідно із законом. Згідно ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно листа Вищого адміністративного суду України від 13.06.2012 року № 1483/12/13-12, вимоги про нарахування та проведення органами Пенсійного фонду України пенсійних виплат є публічно-правовими, то відповідно до статей 21, 105, 162 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльність відповідача, зобов'язання вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю. Вирішуючи спірні відносини суд має визнати такі дії протиправними і зобов'язати відповідача здійснити нарахування та виплату належних сум відповідно до закону, а не ухвалювати рішення про стягнення конкретних сум. Позивачем не надано суду доказів, які б свідчили про понесені нею збитки у вигляді упущеної вигоди. Суд зазначає, що ні в позові, ні в поясненнях в судовому засіданні позивачем не наведені обставини, які б свідчили про завдання моральної шкоди позивачу діями відповідача, у чому полягає ця шкода, чим підтверджується факт її заподіяння, яких моральних (душевних, психічних) страждань зазнала позивач від дій позивача (з урахуванням роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 9 постанови від 31.03.1995 року № 4 «про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Також у зв'язку з тим, що позивачем вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, не заявлялися при розгляді адміністративної справи за позовом [PERSON] до Управління Пенсійного Фонду України в місті Єнакієве Донецької області про визнання дій неправомірними, скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення збитків та відшкодування моральної шкоди є безпідставними, підстави для задоволення вказаних позовних вимог відсутні. На підставі вищевикладеного,

Результат розгляду: denied