Рішення адміністративного суду від 2014-01-17 00:00:00+02

Між [PERSON] та [PERSON] в ході цивільного спору про визначення порядку користування домоволодінням та розподілу земельної ділянки було укладено мирову угоду від 15.02.2013, яка затверджена та визнана ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 15.02.2013 у справі №2-284/11. На підставі зазначеної ухвали Подільського районного суду у місті Києві, позивач звернувся до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві для здійснення державної реєстрації права власності на виділену в натурі частку домоволодіння та земельної ділянки. Реєстраційною службою Головного управління юстиції у місті Києві [PERSON] було видано свідоцтво від 11.10.2013 про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,0396 га та свідоцтво від 17.10.2013 про державну реєстрацію права спільної із [PERSON] власності на земельну ділянку, площею 0,0005 га. При першому зверненні позивача до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві щодо здійснення державної реєстрації права власності на виділену в натурі частку домоволодіння, рішенням від 17.04.2013 №1708362 розгляд його заяви було зупинено внаслідок відсутності у повному обсязі документів, необхідних для проведення державної реєстрації права власності. Внаслідок несвоєчасного подання документів, яких не вистачало для прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, позивачу було відмовлено в державній реєстрації прав та їх обтяжень. Звернувшись повторно, з новим пакетом документів, [PERSON] отримав відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 28.11.2013 №8450034 по причині невідповідності заявлених прав документам, що їх посвідчують. За посиланням відповідача, позивач звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності на частину домоволодіння, проте в резолютивній частині ухвали Подільського районного суду міста Києва від 15.02.2013 у справі №2-284/11 судом визначено виділення такої частини в окреме користування. Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне. Відповідно до пункту 27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 №703, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є, зокрема: - свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат, - ухвала суду про затвердження (визнання) мирової угоди. Частиною другою статті 358 Цивільного кодексу України визначено, що співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно до частини першої статті 364 Цивільного кодексу України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно із приписами статті 367 Цивільного кодексу України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.06.2004 домоволодіння по вулиці Карелівській, 6, перебуває у спільній власності [PERSON] та [PERSON]. За посиланням позивача, ним було використано надане законодавством право на виділення належної йому частини в частковій спільній власності в окрему приватну власність, що підтверджується ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 15.02.2013 у справі №2-284/11. Разом з тим, ознайомившись зі змістом ухвали Подільського районного суду міста Києва від 15.02.2013 у справі №2-284/11 про визнання мирової угоди, суд встановив, що умови, на підставі яких визнано районним судом мирову угоду, не містять посилання на виділення належної [PERSON] частини домоволодіння в частковій спільній власності в окрему приватну власність. Так, згідно із умовами мирової угоди, визнаної районним судом, [PERSON] виділено в окреме користування в існуючій площі забудови приміщення в будинку під літерою «А» за адресою: [ADDRESS], гараж В. Разом з тим, право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. З документів, доданих до заяви [PERSON] про державну реєстрацію права власності від 15.11.2013, за наслідками розгляду якої і винесено оскаржуване рішення, не вбачається наявність документів, які б підтверджували право позивача на виділення належної йому частини в частковій спільній власності житлового будинку по вулиці Карелівській, 6, в окрему приватну власність. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. За таким обставин, судом не встановлено протиправності дій відповідача із прийняття рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 28.11.2013 №8450034, а відтак позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Враховуючи викладене,

Результат розгляду: denied