Рішення адміністративного суду від 2014-01-15 00:00:00+02

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд визнати не законними та протиправними дії державного виконавця ВДВС Чугуївського МРУЮ Харківської області Папян Д.А. щодо відмови у відкритті виконавчого провадження виконавчого листа Харківського окружного адміністративного суду №820/4120/13-а від 15.07.2013 р. про стягнення з фізичної особи - приватного підприємця [PERSON] на користь Управління Пенсійного фонду України в Чугуївському районі Харківської області заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 4572 грн. 42 коп.; скасувати постанову старшого державного виконавця ВДВС Чугуївського МРУЮ Папян Д.А. від 10.12.2013 ВП № 41111076 «Про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа)»; зобов'язати ВДВС Чугуївського МРУЮ Харківської області прийняти до примусового виконання виконавчий лист Харківського окружного адміністративного суду №820/4120/13-а від 15.07.2013 р. про стягнення з фізичної особи - приватного підприємця [PERSON] на користь Управління Пенсійного фонду України в Чугуївському районі Харківської області заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 4572 грн. 42 коп. та прийняти нову постанову про відкриття виконавчого провадження. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що не погоджується з оскаржуваною постановою, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки у спірних правовідносинах не існує визначених законом підстав для прийняття органом державної виконавчої служби рішення про відмову у відкритті виконавчого провадження з підстав переходу стягнення єдиного внеску до компетенції органів доходів і зборів та його територіальних органів згідно з чинним законодавством. Позивач вважає, що державний виконавець не наділений повноваженнями самостійно визначати стягувача за виконавчим листом, що можна здійснити лише у судовому порядку. Посилаючись на викладені обставини, позивач просив суд ухвалити рішення про задоволення позовних вимог. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду клопотання про розгляд даної справи без його участі та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав до суду клопотання про розгляд даної справи без його участі. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними в ній матеріалами в порядку письмового провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 10.12.2013 р. державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області Папян Д.А. була винесена постанова ВП № 41111076 про відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №820/4120/13-а виданий 29.11.2013 року Харківським окружним адміністративним судом про стягнення з ФОП [PERSON] на користь Управління Пенсійного фонду України в Чугуївському районі Харківської області заборгованості у розмірі 4572,42 грн. Вказану постанову позивачу було направлено на його адресу листом від 11.12.2013 року за вих. №39699 та отримано позивачем 24.12.2013 року, що підтверджується вхідним штампом позивача на супровідному листі. Відповідно до ч. 1 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Відповідно до ч. 1 ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Згідно з ч. 2 ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів. До суду з даним позовом позивач звернувся 10.01.2014 року. Таким чином, суд вважає, що позивач звернувся до суду з даним позовом в межах строку, передбаченого ч. 2 ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що вона була прийнята з посиланням на п.8 ч.1 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження", а підставою для її прийняття стало те, що з 01.10.2013 року стягнення єдиного внеску входить до компетенції органів доходів і зборів та його територіальних органів у зв'язку з набранням чинності з 11.08.2013 року Закону України від 04.07.2013 року №406-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України в зв'язку з проведенням адміністративної реформи", а тому, на думку відповідача, виконавчий документ пред'явлено до виконання неналежним стягувачем. Отже, фактичною підставою для винесення оскаржуваної постанови стали обставини переходу з 01.10.2013 року до компетенції органів доходів і зборів та його територіальних органів стягнення єдиного внеску. Суд зазначає, що пунктом 8 ч. 2. ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою зокрема, такі виконавчі документи, як рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу. Відповідно до ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові за наявності) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника за наявності (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника за наявності (для фізичних осіб - платників податків), а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; 4) резолютивна частина рішення; 5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; 6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання. Виконавчий документ повинен бути підписаний уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплений печаткою. Скріплення виконавчого документа гербовою печаткою є обов'язковим у разі, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, за законом зобов'язаний мати печатку із зображенням Державного Герба України. Законом можуть бути встановлені також інші додаткові вимоги до виконавчих документів. Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та пред'явлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення. Дослідивши зміст виконавчого листа №820/4120/13-а, виданого 29.11.2013 року Харківським окружним адміністративним судом про стягнення з ФОП [PERSON] на користь Управління Пенсійного фонду України в Чугуївському районі Харківської області заборгованості у розмірі 4572,42 грн., суд зазначає, що він відповідає вимогам ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" та строк пред'явлення якого до виконання не закінчився. Пунктом 8 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження, державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження. В оскаржуваній постанові державним виконавцем не зазначено, що це за обставини, що виключають здійснення виконавчого провадження і яким саме законом вони передбачені. Посилання на те, що з 01.10.2013 року стягнення єдиного внеску входить до компетенції органів доходів і зборів та його територіальних органів у зв'язку з набранням чинності з 11.08.2013 року Закону України від 04.07.2013 року №406-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України в зв'язку з проведенням адміністративної реформи", суд вважає необґрунтованим, оскільки законом така підстава для відмови у відкритті виконавчого провадження не передбачена. Крім того, ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" не передбачено право державного виконавця вирішувати сторін виконавчого провадження, тоді як ст. 264 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено право державного виконавця подавати до суду подання про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником. Відмовляючи у відкритті виконавчого провадження державний виконавець фактично позбавив права позивача або іншої заінтересованої особи звернутися до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження. Виходячи з приписів ст. 19 ч. 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. З огляду на зазначене, суд зазначає, що у державного виконавця були відсутні правові підстави для відмови в прийнятті до провадження виконавчого документа та відмови в відкритті виконавчого провадження, а тому суд вважає обґрунтованими вимоги позивача в частині скасування постанови від 10.12.2013 ВП № 41111076 про відмову у відкритті виконавчого провадження. Щодо позовних вимог про визнання не законними та протиправними дії державного виконавця ВДВС Чугуївського МРУЮ Харківської області Папян Д.А. щодо відмови у відкритті виконавчого провадження виконавчого листа Харківського окружного адміністративного суду №820/4120/13-а від 15.07.2013 р. про стягнення з фізичної особи - приватного підприємця [PERSON] на користь Управління Пенсійного фонду України в Чугуївському районі Харківської області заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 4572 грн. 42 коп., суд зазначає наступне. Частиною 2 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що про відмову у відкритті виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову протягом трьох робочих днів, а за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - не пізніше наступного робочого дня з дня надходження виконавчого документа і не пізніше наступного дня надсилає її заявникові разом з виконавчим документом. Отже, рішення про відмову у відкритті виконавчого провадження оформлюється державним виконавцем у формі постанови, що і було зроблено відповідачем шляхом винесення оскаржуваної постанови. Здійснення будь-яких дій державним виконавцем щодо відмови у відкритті виконавчого провадження положеннями Закону України "Про виконавче провадження" не передбачено. Таким чином, позовні вимоги про визнання не законними та протиправними дії державного виконавця ВДВС Чугуївського МРУЮ Харківської області Папян Д.А. щодо відмови у відкритті виконавчого провадження виконавчого листа Харківського окружного адміністративного суду №820/4120/13-а від 15.07.2013 р. про стягнення з фізичної особи - приватного підприємця [PERSON] на користь Управління Пенсійного фонду України в Чугуївському районі Харківської області заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 4572 грн. 42 коп., не підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача прийняти до примусового виконання виконавчий лист Харківського окружного адміністративного суду №820/4120/13-а від 15.07.2013 р. про стягнення з фізичної особи - приватного підприємця [PERSON] на користь Управління Пенсійного фонду України в Чугуївському районі Харківської області заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 4572 грн. 42 коп. та прийняти нову постанову про відкриття виконавчого провадження, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. При цьому, суд не підміняє суб'єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб'єкта. Питання про відкриття виконавчого провадження віднесено виключно до компетенції державного виконавця та не входить до компетенції суду, а тому вказані позовні вимоги є такими, що не відповідають нормам матеріального та процесуального права. Водночас, частиною 2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Таким чином, враховуючи висновок суду про обґрунтованість позовних вимог про скасування оскаржуваної постанови, з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог та зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву про примусове виконання виконавчого листа №820/4120/13-а, виданого 29.11.2013 року Харківським окружним адміністративним судом, про стягнення з Фізичної особи - підприємця [PERSON] на користь Управління Пенсійного фонду України в Чугуївському районі Харківської області заборгованості у розмірі 4572,42 грн. За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Результат розгляду: partial