Рішення адміністративного суду від 2014-02-12 00:00:00+02

15.06.2011 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Первомайську Луганської області про стягнення моральної та матеріальної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що що знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Первомайську Луганської області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах з 23.09.2009 року. Він має стаж на підземних роботах відповідно до розрахунку УПФУ в м. Первомайську 20 років 4 міс., працював шахтарем: на шахті ім. Менжинського виробничого об'єднання «Первомайськвугілля» з 04.12.1984 року по 18.08.1982 року в якості учня кріпильника, та з 19.08.1982 року по 29.08.1984 р. в якості горно робочого по ремонту гірничих виробіток з повним робочим днем під землею; на шахті ім.. XXII з'їзду КПРС Стахановського виробничого об'єднання по видобутку вугілля «Стахановвугілля» в період з 09.07.1985 р. по 13.02.1987 р. в якості горно робочого з повним робочим днем під землею; на шахті ім. Менжинського виробничого об'єднання «Первомайськвугілля» з 18.02.1987 р. по 01.04.1987 р. та з 07.07.1987 р. по 11.07.1988 р. в якості гірничого майстра з повним робочим днем під землею, а з 12.07.1988 р. по 30.04.1995 рік в якості начальника видобувної дільниці з повним робочим днем під землею. 30.04.1995 року був звільнений з шахти в зв'язку з переводом на інвалідність. Потім з 01.10.1995 року був прийнятий на роботу в АОЗТ «АСТР» . При призначенні йому пенсії при обчисленні розміру середньомісячного заробітку був врахований заробіток тільки за 60 місяців (до 01.07.2000 року) без урахування періоду роботи з 01.07.2000 р. по 23.09.2009 р., так як з 30.04.1995 року він знаходився на інвалідності, яка настала під час праці на шахті. Розмір його пенсії склав на час призначення приблизно 3700 грн. Але в серпні 2010 року отримав пенсію в розмірі 2144,97 грн. Про зменшення розміру пенсії дізнався 11.08.2010 року, коли його жінка зняла його пенсію з банкомату, про що є підтвердження у вигляді чеку банкомату Райфайзен банк Аваль про видачу готівки від 11.08.2010 року, та сповістила його по телефону. На думку позивача відповідач повинен був повідомити йому про розмір його пенсії та про причини зменшення розміру Пенсії. Але про зменшення розміру пенсії УПФ України в м. Первомайську Луганської області його ніяким чином не попередило. Через несподіване незрозуміле зменшення пенсії, в нього одразу стався малий ішемічний інфаркт головного мозку 11.08.2010 року, після цієї психотравми на фоні підвищеного тиску до 220/120 в нього оніміло обличчя, язик, ліва рука, нога. Виписка із історії хвороби № 1557/833 підтверджує його діагноз та перебіг хвороби. Він знаходився на стаціонарному лікуванні в період з 12.08.2010 року по 30.08.2010 року в неврологічному відділі вузлової лікарні ст. Попасна. 21.08.2010 року, він проходив дослідження головного мозку, де були виявлені ознаки осередкових змін лобних та тім'яних частин головного мозку (лакунарні інфаркти), зовнішньої гідроцефалії, початкові проявлення ретенціонної кісти лівої гайморової пазухи. А продовжував він хворіти та був звільнений від роботи до 11 листопаду 2010 року. 01.12.2010 року малий ішемічний інсульт повторився, і він перебував на стаціонарному лікуванні з 01.12.2010 року по 30.12.2010 року. Відповідно до епікризу № 2593/1266 йому було рекомендовано нагляд невролога, огляд 2 рази на рік, та лікування через 6 місяців, та постійний прийом ліків. Внаслідок протиправної поведінки відповідач заподіяв йому моральну шкоду, яку він оцінює в 150000 грн. Крім того, він витратив на лікування 5758,10 грн. Позивач просив суд визнати дії Управління Пенсійного фонду України в м. Первомайську Луганської області щодо зменшення розміру пенсії та неповідомлення щодо зменшення пенсії - незаконними, стягнути з Управління Пенсійного фонду України в м. йську Луганської області на його користь моральну шкоду у розмірі 150,000 гривень, стягнути з Управління Пенсійного фонду України в м. Первомайську Луганської області на його користь майнову шкоду у розмірі 5758,10 грн. гривень. Постановою Первомайського міського суду Луганської області від 02 грудня 2013 року у справі № 2а-5/2012/1220 позов задоволено частково. Визнано незаконними дії Управління Пенсійного фонду України у м. Первомайську Луганської області, який не повідомив [PERSON] про наступне зменшення розміру пенсії, незаконними. Стягнуто з Управління Пенсійного фонду України в місті Первомайську Луганської області на користь [PERSON] на відшкодування матеріальної шкоди 5553,52 грн. на відшкодування моральної шкоди 1000 грн. В іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення. Не погодившись з постановою суду першої інстанції, представника позивача та відповідач подали апеляційні скарги. Представник позивача просив скасувати постанови суду в частині стягнення моральної шкоди та постановити рішення про задоволення моральної шкоди в повному обсязі. Відповідач просив скасувати постанову суду першої інстанції і постановити нове рішення про відмову у задоволені позовних вимог. Представник позивача у судовому засіданні просив подану ним апеляційну скаргу задовольнити, а апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення. Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановила наступне. Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Судом першої інстанції встановлено, що [PERSON] отримує пенсію за віком та перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у м. Первомайську Луганської області. На час призначення з 23.09.2009 року розмір його пенсії складав, 3748 грн.86 грн. В липні 2010 року розмір пенсії був переглянутий та склав з 01.08.2010 року 2144,97 грн. Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2012 року за апеляцією УПФУ в м. Первомайську постанова Первомайського міського суду скасована, [PERSON] в задоволенні позовних вимог у перерахунку та виплаті пенсії з 01.08.2010 р. у розмірі 80 відсотків від середньої заробітної плати шахтаря і доплати за понаднормативний стаж відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», відмовлено. Таким чином, судовим рішенням встановлено, що перерахунок пенсії в бік зменшення відповідачем був проведений правомірно, помилка була допущена при призначенні пенсії в розмірі 3748 грн.86 грн. в вересні 2009 року. Суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про відмову у визнанні дій відповідача неправомірними в частині зменшення пенсії, і відповідно для відшкодування викликаної цією подією моральної шкоди. У дані частині рішення сторонами не оскаржено. Своє рішення про задоволення позову суд першої інстанції мотивував тим, що відповідач неправомірно, не повідомив позивача жодним чином про наступне зменшення розміру пенсії, при цьому суд послався на статтю 64 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Та як наслідок неправомірної бездіяльності відповідача стягнув з останнього на користь позивача, завдану останньому, матеріальну та моральну шкоду З зазначеним висновком суду колегія суддів не погоджується з огляду на таке. Пунктом 12 статті 64 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право попереджати пенсіонера в письмовій формі за місяць до закінчення строку, на який призначена пенсія, про дату та підстави припинення її виплати. Тобто, законодавством не передбачено попереджати пенсіонера за місяць про зменшення розміру пенсії. Помилку було допущено з 23.09.2009 року при переведенні [PERSON] з пенсії по інвалідності на пенсію за віком. Пенсію було призначено у збільшеному розмірі, так як не вірно був нарахований середньомісячний заробіток для обчислення пенсії. Протягом 10 місяців позивач отримував пенсію у збільшеному розмірі. При виявленні помилки, управлінням ПФУ в м. Первомайську було прийнято рішення, щодо зменшення розміру пенсії, тому ці дії не можна вважати протиправними відносно [PERSON] так як розмір пенсії було приведено до норм діючого законодавства. Вищезазначеною постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від13 квітня 2012 року дії УПФУ в м. Первомайську, щодо приведення розміру пенсії до норм діючого законодавства, визнанні правомірними. Згідно із частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Між тим, позивачем не надано до суду жодного належного доказі в підтвердження позовних вимог. З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції зроблений помилковий висновок про можливість часткового задоволення позовних вимог при викладених обставинах. Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що відповідач як суб'єкт владних повноважень діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, і не порушив права та законні інтереси позивача, а тому в задоволені позову слід відмовити. Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що через порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Результат розгляду: partial