Рішення адміністративного суду від 2014-02-14 00:00:00+02

ДПІ у Малиновському районі м.Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області звернулася до суду з адміністративним позовом до ФОП [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги представник позивача обґрунтував тим, що за даними облікової картки платника податків ФОП [PERSON] є боржником перед бюджетом, де податковий борг становить - 2578 грн. 17 коп. Представник позивача посилаючись на ст. 16 ПК України, вважає, що їх позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсягу. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав до суду клопотання слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позові, просив задовольнити у повному обсягу. Відповідач у судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Справа розглядалася на підставі наявних у матеріалах справи доказів у порядку ст.128 КАС України. У судовому засіданні встановлено слідуючи обставини та відповідні ним правовідносини - ФОП [PERSON] знаходиться на податковому обліку в ДПІ у Малиновському районі м.Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області. Відповідно до заяви від 01.01.2012 року відповідач обрав спрощену систему оподаткування. Станом на 20.12.2013 року згідно облікових карток податкова заборгованість відповідача перед бюджетом по єдиному податку з ФОП становить - 2578 грн.17 коп. У зв'язку з несплатою заборгованості відносно відповідача було винесено податкову вимогу № 14049-17 від 07.10.2013 року на суму - 2578 грн.17 коп. Як вбачається з матеріалів справи загальна сума боргу який не сплачений добровільно відповідачем на час розгляду справи по суті склав - 2578 грн.17 коп. За даними обставинами суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню у повному обсягу, оскільки відповідно до п.п. 1, 2 ст. 203 Податкового кодексу України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. При цьому платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації. У відповідності до п.1 ст. 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не було добровільно сплачено заборгованість. Так п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України передбачено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання. Згідно ст. 20.1.28 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом, стягувати суми простроченої заборгованості суб'єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом; Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Згідно ч.1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Разом з тим відповідач не скористався своїм правом у наданні до суду доказів та доведенні їх переконливості. При цьому, суд прийшов до висновку, що позивачем було доведено перед судом правомірність заявлених позовних вимог у повному обсягу.

Результат розгляду: partial