Рішення адміністративного суду від 2014-03-31 00:00:00+03

Товариство з обмеженою відповідальністю «Маг Буд» (далі - позивач) звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області (далі - відповідач) про зобов'язання Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області винести податкові повідомлення-рішення на підставі акту перевірки №890/10-07-22-04-12/37340510 від 25 листопада 2013 року, акту перевірки №1200/10-07-22-04-12/37340510 від 27 грудня 2013 року. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що відповідачем було проведено позапланову виїзну та невиїзну перевірки ТОВ «Маг Буд», за результатами яких складено акти, якими встановлено ряд порушень, що призвели до завищення позивачем податкового кредиту та заниження зобов'язань з податку на додану вартість. Разом з тим, в порушення статті 58 Податкового кодексу України відповідачем самостійно не нараховані грошові зобов'язання та не вручено позивачу податкові повідомлення-рішення на суму порушень, вказаних в актах перевірки. У зв'язку із цим позивач вважає дії відповідача щодо не прийняття та не направлення податкового рішення протиправними та просить суд зобов'язати відповідача винести таке рішення. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив суд позов задовольнити. Представник відповідача позов не визнав, свою позицію пояснює тим, що питання з приводу винесення податкового повідомлення-рішення є правом, а не обов'язком контролюючого органу. Згадані позивачем акти перевірок є суб'єктивними висновками посадової особи, яка здійснювала перевірку і слугують лише підставою для прийняття уповноваженою особою податкового повідомлення-рішення, що здійснюється з урахуванням обґрунтованості обставин та фактів висвітлених у таких актах. Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, врахувавши норми закону, які діяли на момент виникнення правовідносин між сторонами, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Товариство з обмеженою відповідальністю «Маг Буд» зареєстроване державним реєстратором Васильківської районної державної адміністрації Київської області 25 листопада 2010 року як юридична особа, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи Серія А01 №244732 (а.с. 47). Відповідно до матеріалів справи, у період з 13 листопада 2013 року по 19 листопада 2013 року посадовими особами Васильківської державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області на підставі підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України та на виконання наказу від 13 листопада 2013 року № 301 проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Маг Буд» з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств по взаємовідносинам з ТОВ «Альтаір Компані» за період з 1 січня 2011 року по 1 вересня 2013 року. Результати перевірки оформлено актом від 25 листопада 2013 року № 890/10-07-22-04-12/37340510 (далі - акт перевірки від 25 листопада 2013 року)(а.с. 11-25). Як вбачається із змісту зазначеного акту, ревізори дійшли висновку про нереальність господарських операцій за договорами укладеними між ТОВ «Маг Буд» та ТОВ «Альтаір Компані», а саме: у ході проведення перевірки не підтверджено факту надання будівельно-монтажних робіт від ТОВ «Альтаір Компані» до позивача. Враховуючи відсутність реально вчиненої господарської операції та як наслідок юридичної дефектності первинних документів, податковий кредит з податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «Альтаір Компані» за липень та серпень 2013 року на загальну суму 286021,00 грн. підлягає коригуванню у бік зменшення. Враховуючи свої висновки про завищення ТОВ «Маг Буд» податкового кредиту, ревізорами робиться подальший висновок про необґрунтованість податкових зобов'язань позивача по взаємовідносинам з ТОВ «БМК Тріада» за липень-серпень 2013 року на загальну суму 333356,00 грн.(а.с. 25). У ході розгляду справи, судом встановлено, що жодних рішень на підставі акту від 25 листопада 2013 року відповідачем не приймалось. Вказана обставина сторонами не заперечувалась. Представник відповідача у судовому засіданні зазначив, що керівник податкового органу, до компетенції якого відноситься право приймати податкове повідомлення-рішення, при аналізі висновків акту перевірки від 25 листопада 2013 року не знайшов достатніх підстав для зменшення позивачу податкового кредиту, у зв'язку з чим податкове повідомлення-рішення прийнято не було. Також, у період з 20 грудня по 23 грудня 2013 року відповідачем, на підставі підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, пунктів 79.1, 79.2 та пункту 82.2 статті 82 Податкового кодексу України та на виконання наказу від 20 грудня 2013 року №391, проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Маг Буд» з питань своєчасності, достовірності нарахування та сплати податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств по взаємовідносинам з ТОВ «Каліон» за період з 1 січня 2011 року по 30 вересня 2013 року. Результати перевірки оформлено актом від 27 грудня 2013 року №1200/10-07-22-04-12/37340510 (далі - акт перевірки від 27 грудня 2013 року) (а.с. 26-41). Висновки акту перевірки від 27 грудня 2013 року свідчать про завищення позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ «Каліон» за період з 1 березня 2013 року по 30 вересня 2013 року на загальну суму 459652,00 грн., завищення від'ємного значення з податку на додану вартість за вересень 2013 року на суму 16637,00 грн. та заниження податку на додану вартість за вересень 2013 року на суму 3126,00 грн. Крім того, перевіряючі дійшли висновку про завищення ТОВ «Маг Буд» податкових зобов'язань з податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «БМК Тріада» на загальну суму 757523,00 грн. (а.с. 41). Враховуючи висновки акту перевірки від 27 грудня 2013 року відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 8 січня 2014 року №0003282203, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення з податку на додану вартість за версень 2013 року у розмірі 16637,00 грн. (а.с. 43) та податкове повідомлення-рішення №0003292203, відповідно до якого ТОВ «Маг Буд» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 4889,00 грн. Щодо решти порушень виявлених у ході перевірки, зокрема завищення податкового кредиту по взаємовідносинам з ТОВ «Каліон» на суму 459652,00 грн., відповідач податкових повідомлень-рішень не приймав. Представник позивача стверджує, що дії податкового органу з приводу неприйняття податкового повідомлення-рішення відповідно до акту від 25 листопада 2013 року та прийняття рішення щодо частини встановлених порушень за актом від 27 грудня 2013 року порушують його права та законні інтереси, оскільки ставлять ТОВ «Маг Буд» у правову невизначеність. Окрім цього, звертав увагу суду, що висновки актів перевірки позивача відповідачем внесено до системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту, що негативно впливає на контрагентів позивача та створює позивачу перешкоди при відображені показників податкової звітності у наступних періодах. Оскільки ТОВ «Маг Буд» не погоджується з висновками актів перевірок, позивач звернувся до суду із позовом про зобов'язання відповідача прийняти податкові повідомлення-рішення з урахуванням сум виявлених порушень. Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного. Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно. Стаття 19 Конституції України зобов'язує орган влади діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України. Тому, вирішуючи справу стосовно позовних вимог позивача щодо зобов'язання вчинити певні дії, суд повинен перевірити, чи наділений відповідач необхідними повноваженнями, а також яким законом повинен керуватись відповідач при наявності обов'язку здійснити відповідні дії, та який порядок проведення таких дій. Законодавчим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства є Податковий кодекс України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI. Згідно підпункту 41.1.1 пункту 41.1. статті 41 Податкового кодексу України органи державної податкової служби є контролюючими органами щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, крім зазначених у підпункті 41.1.2 цього пункту, а також стосовно законодавства, контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби. Відповідно до пункту 61.1 Податкового кодексу України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Згідно підпункту 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 Податкового кодексу України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин. Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Приписами підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України встановлено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Відповідно до підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка проводиться якщо за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються можливі порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту. Документальна невиїзна перевірка, згідно пункту 79.1. статті 79 Податкового кодексу України, здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом. Пунктом 86.1 статті 86 Податкового кодексу України встановлено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. Згідно частини 1 статті 58 Податкового кодексу України у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення. Підпунктом 54.3.2 статті 54 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань. Відповідно до пункту 86.8 статті 86 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення приймається керівником податкового органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до органу державної податкової служби за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків. Із змісту приписів Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства затвердженого наказом ДПА України від 22 грудня 2010 року № 984 (далі - Порядок) акт - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. Аналіз вказаних положень Податкового кодексу України та Порядку свідчить про те, що акт перевірки - це лише компетентна обґрунтована думка (позиція) ревізора щодо результатів перевірки, яка викладена ним для використання уповноваженою службовою особою при прийнятті конкретного управлінського рішення. Сам по собі акт перевірки не є юридичним фактом, та не встановлює преюдиції недійсності правочинів, безтоварності господарських операцій, тощо. Уповноважена службова особа при прийнятті управлінського рішення на підставі акту перевірки може як погодитися з думкою (позицією) ревізора, так і відхилити її. Запис ревізором у Акті відомостей про збільшення або зменшення податкових зобов'язань платника податків само по собі не породжує ніяких правових наслідків, отже автоматично не зобов'язує керівника податкового органу приймати податкове повідомлення-рішення. Такі висновки суду узгоджуються з позицією Вищого адміністративного суду України у рішенні К/9991/76184/12 від 4 лютого 2014 року, відповідно до якого викладені в акті податкової перевірки твердження ревізорів не є обов'язковими ані для платника податків, ані для керівника контролюючого органу. Останній оцінює викладені в акті перевірки доводи і в разі наявності податкових порушень приймає податкове повідомлення-рішення, яке і визначає грошові зобов'язання платникові податків. З огляду на приписи пункту 86.8 статті 86 Податкового кодексу України, суд зазначає, що лише керівник податкового органу може дати оцінку, чи свідчать дані перевірок платника податків про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань. Оцінка результатів перевірки є правом керівника податкового органу, його дискреційними повноваженнями. Під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. У даному випадку керівник податкового органу має право з власної компетенції не погодитись з висновками ревізора і не вбачати у платника податків заниження або завищення суми його податкових зобов'язань. Висновки акту перевірки не носять обов'язкового характеру для керівника податкового органу та не мають наперед встановленої сили. Отже, зобов'язуючи відповідача прийняти податкове повідомлення-рішення на основі висновків актів перевірки від 25 листопада 2013 року та 27 грудня 2013 року суд фактично втручається у повноваження податкового органу, підміняє його і зобов'язаний у такому випадку самостійно визначити суму грошового зобов'язання позивача, дати оцінку правовідносинам ТОВ «Маг Буд» з його контрагентами, що по-перше, є компетенцією відповідача, по-друге - виходить за межі розгляду даної адміністративної справи. Крім того, варто зазначити, що у разі незгоди суду із висновками зазначеними в акті перевірки, неприпустимим є зобов'язання відповідача прийняти заздалегідь протиправне податкове повідомлення-рішення. Суд звертає увагу позивача, що звернення до суду із позовом обумовлено необхідністю судового захисту порушених чи оспорюваних права та інтересів позивача, а не можливість їх порушення у майбутньому. Неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб'єктивних прав та обов'язків, тобто припинення можливості чи неможливість реалізації її законного права та/або виникнення додаткового обов'язку. А тому, дії (бездіяльність) суб'єкта владних повноважень є такими що порушують права і свободи особи в тому разі, якщо вони вчинені з перевищенням визначених законом повноважень, є юридично значимими, тобто мають безпосередній вплив та стан суб'єктивних прав та обов'язків особи. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в постанові Вищого адміністративного суду України від 13 березня 2013 року у справі № К/9991/8341/11. Всупереч цьому, позивачем не доведено факт порушення його прав, свобод або інтересів, оскільки невинесення рішення відповідачем не порушує прав позивача як платника податків, позаяк рішенням визначається обов'язок щодо сплати грошових зобов'язань, а відсутність такого рішення не породжує для позивача будь-яких змін у правах відносно його виконання чи оскарження. Суд критично ставиться до оцінки позивачем висновків акту перевірки та його тверджень про використання відповідачем актів перевірки з метою зменшення податкового кредиту та збільшення податкових зобов'язань щодо контрагентів ТОВ «Маг Буд». Ані у позовній заяві, ані у судовому засіданні позивач не навів фактів використання відповідачем зазначеного акту перевірки, а також не зазначив способу здійснення такого використання. У даному випадку суд не вбачає можливості встановити, чи будуть допущені порушення прав (свобод, інтересів) позивача у разі використання акту перевірки відповідачем, та чи буде цей акт взагалі використаний податковим органом. Рішення суду не може ґрунтуватись на подібних припущеннях та не може бути умовним, у тому числі таким, що стосується можливих порушень, які будуть (або не будуть) вчинені суб'єктом владних повноважень у майбутньому. Крім того, представник відповідача заперечував проти тверджень позивача з приводу використання актів перевірок від 25 листопада 2013 року та 27 грудня 2013 року як підставу для зменшення або збільшення податкових зобов'язань. Посилання представника позивача на внесення відповідачем до власних інформаційних баз даних відомостей, що встановлені актами перевірок, як на підставу для зобов'язання контролюючий орган винести податкові повідомлення-рішення суд до уваги не бере з огляду на наступне. Згідно з вимогами статті 74 Податкового Кодексу України, податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах органів державної податкової служби або безпосередньо посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом державної податкової служби. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та завдань. Отже, діяльність податкового органу щодо збирання, обробки та опрацювання інформації та її відображення у власних інформаційних базах є способом реалізації наданої суб'єктам владних повноважень компетенції. Самі по собі такі дії не тягнуть за собою будь-яких правових наслідків для. Проте, така діяльність відповідача не є підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення. Таким чином, суд дійшов висновку, що оскільки службові особи податкового органу мають право складати під час податкових перевірок акти перевірок, а власна думка ревізор-інспекторів не спричиняє юридичних наслідків, не є обов'язковою для керівника податкового органу, - невинесення відповідачем податкового повідомлення-рішення за актами перевірок від 25 листопада 2013 року та 27 грудня 2013 року не порушує прав позивача як платника податків. Отже суд не вбачає підстав для зобов'язання відповідача приймати податкові повідомлення-рішення. Згідно частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Частиною 2 статті 71 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем у даній адміністративній справі було доведено правомірність не вчинення дій щодо прийняття та направлення податкових повідомлень-рішень. Водночас позивачем не спростовано тверджень відповідача та не надано належних доказів на підтвердження порушень контролюючим органом прав та інтересів ТОВ «Маг Буд». Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи із меж позовних вимог, суд дійшов висновку, що адміністративний позов ТОВ «Маг Буд» задоволенню не підлягає.

Результат розгляду: denied