Рішення адміністративного суду від 2014-01-23 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до Управління Пенсійного фонду України в м. Добропіллі та Добропільському районі донецької області про визнання протиправними дії та скасування рішення від 19.11.2013р. про застосування фінансової санкції. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з грудня 1999 року він зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Добропіллі та Добропільському районі, згідно Свідоцтва платника єдиного податку від 30.05.2012 р. [NUMBER] обрав спрощену систему оподаткування з 01 січня 2012 року. 24 листопада 2013 року отримав копію рішення від 19.11.2013 року № 278/17 про застосування фінансових санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку у розмірі 1020,00 грн. та розрахунок фінансової санкції за 2004 - 2009 роки. З вказаним рішенням не згоден, вважає що воно є незаконним оскільки з часу реєстрації підприємницької діяльності регулярно надавав Управлінню Пенсійного фонду України в м. Добропіллі та Добропільському районі у письмовому вигляді визначені за формою відомості. Також позивач зазначив, що частини 1-9 статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виключені на підставі Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Конституційний суд України у своєму рішенні від 09.02.1999 року № 1-рп/99 посилався на статтю 5 Конституції України в якій зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Будь-яких заяв чи клопотань суду не надавав. Судом встановлено, що відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 655979 [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець 17 грудня 1999 року за № 2 260 175 0000 019611 та обрав спрощену систему оподаткування, що підтверджується Свідоцтвом [NUMBER] від 30.05.2012 року. Як зазначив позивач у своєму позові, рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Добропіллі та Добропільському районі № 278/17 від 19.11.2013 року про застосування фінансових санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку за 2004 - 2009 роки у розмірі 1020,00 грн. та розрахунок фінансових санкцій отримав 24 листопада 2013 року. Але, з часу реєстрації фізичної особи-підприємця позивач надавав до Управління Пенсійного фонду України в м. Добропіллі та Добропільському районі у письмовому вигляді визначені за формою відомості, що використовуються в системі персоніфікованого обліку. Згідно Акту № 575 від 22.10.2013 року про встановлення факту неподання, несвоєчасного подання, подання не за встановленою формою звітності, що використовується в системі персоніфікованого обліку до органів Пенсійного фонду України у строки, визначені законодавством, встановлено, що фізичною особою-підприємцем [PERSON] звіти за 2004-2009 роки до Управління Пенсійного фонду України в м. Добропіллі та Добропільському районі Донецької області не надано (термін надання звітності за 2004р. - до 01.04.2005 року, за 2005р. - до 01.04.2006 року, за 2006р. - до 01.04.2007 року, за 2007р. - до 01.04.2008 року, за 2008р. - до 01.04.2009 року, за 2009р. - до 01.04.2010 року). Таким чином має порушення фізичною особою-підприємцем [PERSON] п.6 ст.21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. № 1058-IV та п.1.3 Порядку формування та подання органам Пенсійного фонду України відомостей про застраховану особу, що використовуються в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, затвердженого Постановою Управління Пенсійного фонду України від 10.06.2004р. №7-6. Згідно п.4 ч.11 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої цим Законом, територіальним органом Пенсійного фонду накладається штраф у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до п.5 ч.9 ст.106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виконавчі органи Пенсійного фонду застосовують до страхувальників фінансові санкції за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою або подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку та іншої звітності, передбаченої законодавством, до територіальних органів Пенсійного фонду накладається штраф у розмірі 10 відсотків суми страхових внесків, які були сплачені або підлягали сплаті за відповідний звітний період, за кожний повний або неповний місяць затримки подання відомостей, звітності, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а в разі повторного протягом року такого порушення - у розмірі 20 відсотків зазначених сум та не менше 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Згідно з ч.1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Конституційний суд України у рішенні від 09.02.99р. № 1-рп у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення ч.1 ст.58 Конституції України зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч.1 ст.58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Відповідно до абз.6 п.7 розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування» на період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом. Таким чином, за порушення вчинені до 01.01.2011 року, органи Пенсійного фонду України застосовують фінансові санкції, передбачені законами, що діяли на момент вчинення порушення. Відповідач в своїх запереченнях посилається на те, що 22.10.2013 року головним спеціалістом відділу персоніфікованого обліку, інформаційних систем та мереж Управління Пенсійного фонду України в м. Добропіллі та Добропільському районі Донецької області складений акт у відношенні ФО-П [PERSON] про встановлення факту неподання звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за 2004-2009 роки. Згідно розрахунку фінансової санкції за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленю формою звітності до органів Пенсійного фонду України за 2004-2009 роки, [PERSON] нараховано фінансову санкцію окремо за кожний рік 170,00 грн. а разом за весь період - 1020,00 грн. Суд зазначає, що позивачем не було доведено того факту, що ним надавались, у визначений законом термін за встановленою формою звітність за спірний період. Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ Згідно з ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги фізичної особи-підприємця [PERSON] до Управління Пенсійного фонду України в м. Добропіллі та Добропільському районі Донецької області про визнання протиправними дії та скасування рішення від 19.11.2013р. про застосування фінансової санкції не підлягають задоволенню.

Результат розгляду: denied