Рішення адміністративного суду від 2014-01-09 00:00:00+02

05 червня 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Сіб-Агро" (далі - ТОВ "Сіб-Агро", позивач) звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Полтавської області Державної податкової служби (нині - Державна податкова інспекція у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області, далі - ДПІ у м. Полтаві, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 23.05.2013 №0000562308, №0000572308, №0000582308, визнання протиправними дій відповідача щодо внесення результатів перевірки, оформленої актом від 08.05.2013 №2663/22.5-18/32257135, до відповідних баз даних органів Державної податкової служби та зобов'язання вилучити з автоматизованої системи "Результати співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України" інформацію про результати даної перевірки, відновивши показники податкової звітності ТОВ "Сіб-Агро" за період з 01.07.2010 по 31.12.2011 по взаємовідносинах із ТОВ "Арсана", ТОВ "Агропромислова компанія "СП УкрСоя", ТОВ "Інтенсивник Плюс", ТОВ "Агро Алекс Груп", ПП "Вербаскум" та ТОВ "Сембі-Сервіс". Мотивуючи свої вимоги позивач стверджує, що висновок перевірки про незаконне формування податкового кредиту та валових витрат на підставі нікчемних правочинів, укладених із ТОВ "Арсана", ТОВ "Агропромислова компанія "СП УкрСоя", ТОВ "Інтенсивник Плюс", ТОВ "Агро Алекс Груп", ПП "Вербаскум" та ТОВ "Сембі-Сервіс", не відповідає дійсності, оскільки реальність господарських операцій з поставки жмиху соєвого, борошна вапнякового, шроту соняшникового, пшениці та кукурудзи від вказаних контрагентів підтверджено всіма необхідними та належним чином оформленими первинними документами бухгалтерського обліку та податкової звітності (договорами, специфікаціями, рахунками-фактурами, видатковими накладними, податковими і товарно-транспортними накладними), які досліджені ревізором під час перевірки, але безпідставно не враховані при складенні висновку. Правочини були укладені з метою здійснення зареєстрованого виду діяльності, для якого підприємство має виробничі приміщення, належну матеріально-технічну базу та персонал для виконання господарської діяльності, пов'язаної із виробництвом комбікорму на потужностях комбікормових заводів, з якими укладено договори на виконання робіт по виготовленню продукції. Позивач стверджує, що акт перевірки базується виключно на підставі службової інформації без перевірки первинних документів (господарської діяльності) контрагентів. Будь-які судові спори між позивачем та підприємствами-постачальниками з приводу укладення та виконання договорів поставки на даний час відсутні. Податковим органом в ході перевірки не встановлено та не наведено доказів того, що відомості, які містяться в податкових накладних та в інших первинних документах, є недостовірними, або що ці документи визнані недійсними в судовому порядку. Факт використання ТОВ "Сіб-Агро" придбаного товару у власній господарській діяльності для виробництва комбікорму підтверджено самим ревізором, про що свідчать відповідні записи в акті перевірки. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. Заперечення відповідача ґрунтуються на аналізі результатів перевірок контрагентів позивача, за наслідками проведення яких податковими органами України встановлено відсутність факту придбання товарів чи послуг, у зв'язку з чим ДПІ у м. Полтаві заперечує саме право позивача на включення до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з ПДВ за такими операціями навіть за наявності формально складених але, як на думку відповідача, недостовірних документів. Виходячи з цього, податковий орган під час перевірки позивача встановив його взаємовідносини з контрагентами, які формально підтверджуються первинними бухгалтерськими документами, проте є недостовірними, при тому, що досліджені фактичні обставини здійснення правочинів дають змогу стверджувати про їх нереальний характер, метою чого є отримання податкової вигоди без мети здійснення реальної господарської діяльності шляхом завищення витрат операційної діяльності та податкового кредиту. У судовому засіданні представник відповідача підтримала заперечення проти позову та просила суд у позові відмовити. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши залучені до матеріалів справи та зібрані судом письмові докази, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступних висновків. З наявних у матеріалах справи письмових доказів суд встановив, що за даними Державного реєстру ТОВ "Сіб-Агро" (місцезнаходження: вул. Маршала Бірюзова, 32-а, м.Полтава, ідентифікаційний код: 32257135) зареєстроване як юридична особа виконавчим комітетом Полтавської міської ради 16.12.2002. Основним зареєстрованим видом економічної діяльності підприємства значиться оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин, виробництво готових кормів для тварин, що утримуються на фермах (а.с. 25-28 т. 1). ТОВ "Сіб-Агро" перебуває на податковому обліку в ДПІ у м. Полтаві, є зареєстрованим платником ПДВ з 14.03.2003 згідно зі свідоцтвом №200003142 (а.с. 29 т. 1). З 19.04.2013 по 25.04.2013 головним державним податковим ревізором-інспектором відділу особливо важливих перевірок управління податкового контролю ДПІ у м. Полтаві на підставі пп. 20.1.4, пп. 78.1.1, п. 82.2 Податкового кодексу України та наказу начальника ДПІ у м. Полтаві від 17.04.2013 №1136 була проведена позапланова виїзна документальна перевірка ТОВ "Сіб-Агро" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2010 по 31.12.2011 по взаємовідносинах із контрагентами постачальниками: ТОВ "Арсана", ТОВ "Агропромислова компанія "СП УкрСоя", ТОВ "Інтенсивник Плюс", ТОВ "Агро Алекс Груп", ПП "Вербаскум" та ТОВ "Сембі-Сервіс". Результати перевірки оформлено актом ДПІ у м. Полтаві від 08.05.2013 №2663/22.5-18/32257135 (а.с. 34-46 т. 1), висновком якого встановлено порушення ТОВ "Сіб-Агро": - пп. 5.2.1 п. 5.2, пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 "Про оподаткування прибутку підприємств" від 28.12.1994, а також п. 138.1, п. 138.2, п. 138.4 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток за період, що перевірявся по взаємовідносинам із ТОВ "Арсана", ТОВ "Агропромислова компанія "СП УкрСоя", ТОВ "Інтенсивник Плюс", ТОВ "Агро Алекс Груп", ПП "Вербаскум" та ТОВ "Сембі-Сервіс" на суму 1 609 975,00 грн., у т.ч. за ІІІ кватрал 2010 року на суму 215 015 грн., за ІV квартал 2010 року на суму 1 193 533,00 грн., за І квартал 2011 року на суму 164 412,00 грн. та за ІІІ квартал 2011 року на суму 37 015,00 грн.; - пп. 7.4.1, пп. 7.4.5 п. 7.4. ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997, а також п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму податкового кредиту в розмірі 1 290 556,00 грн., що призвело до заниження ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету на суму 1 042 868,00 грн., у т.ч. за липень 2010 року на суму 109 096,00 грн., за листопад 2010 року на суму 798 241,00 грн., за січень 2011 року на суму 131 530,00 грн. та за вересень 2011 року на суму 4 001,00 грн.; - пп. 7.4.1, пп. 7.4.5 п. 7.4. ст. 7 від 03.04.1997 Закону України "Про податок на додану вартість", п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено заявлений до відшкодування ПДВ в розмірі 247 688,00 грн., у т.ч. за серпень 2010 року на суму 62 916,00 грн., за жовтень 2010 року на суму 12 128,00 грн., за грудень 2010 року на суму 144 458,00 грн. та за серпень 2011 року на суму 28 186,00 грн. Не погодившись із висновками акту перевірки, позивач в порядку п. 86.7 ст. 86 Податкового кодексу України подав на нього заперечення за №298 від 16.05.2013, які листом ДПІ у м. Полтаві № 6761/10/22.521 від 22.05.2013 залишені без задоволення (а.с. 47-57 т. 1). На підставі висновків акту перевірки від 08.05.2013 №2663/22.5-18/32257135 ДПІ у м.Полтаві відносно ТОВ "Сіб-Агро" були прийняті наступні податкові повідомлення-рішення: - №0000562308 від 23.05.2013, яким платнику визначено податкове зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 1 962 113,50 грн., у т.ч. 1 609 975,00 грн. - за основним платежем та 352 138,50 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с. 58 т. 1); - №0000572308 від 23.05.2013, яким визначено податкове зобов'язання з ПДВ у розмірі 1 337 468,20 грн., у т.ч. 1 042 868,00 грн. - за основним платежем та 294 600,20 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с. 60 т. 1); - №0000582308 від 23.05.2013, яким платнику зменшено розмір вiд'ємного значення суми ПДВ за серпень, жовтень і грудень 2010 року та серпень 2011 року у розмірі 247 688,00 грн. (а.с. 62 т. 1). Не погодившись із висновками перевірки, позивач звернувся до суду з позовом про визнання незаконними та скасування вищезазначених податкових повідомлень-рішень. Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Надаючи оцінку оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, суд виходить з наступного. Як свідчать матеріали справи, позапланова виїзна перевірка ТОВ "Сіб-Агро" була призначена у зв'язку з ненаданням підприємством відповіді на запит ДПІ у м. Полтаві №4366/10/22.518 про надання документів щодо документального підтвердження взаємовідносин із ТОВ "Арсана" за серпень - вересень 2011 року, ТОВ "Агропромислова компанія "СП УкрСоя" за серпень 2010 року, січень 2011 року, ТОВ "Інтенсивник Плюс" за листопад 2010 року, ТОВ "Агро Алекс Груп" за грудень 2010 року, ПП "Вербаскум" за липень 2010 року (а.с. 31-32 т. 1). Відповідно висновок перевірки про порушення позивачем податкової дисципліни ґрунтується лише на аналізі господарських взаємовідносин ТОВ "Сіб-Агро" із вказаними контрагентами, а також із ТОВ "Сембі-Сервіс", з урахуванням висновків актів перевірок цих суб'єктів господарювання. У безпосередньому зв'язку з висновками, зробленими податковими органами України відносно контрагентів позивача, ДПІ у м. Полтаві за наслідками власної перевірки прийшла до власного висновку про те, що ТОВ "Сіб-Агро" у перевірений період перераховувались кошти без мети настання правових наслідків, з метою заниження об'єкту оподаткування, несплати податків, у зв'язку з чим у позивача відсутнє право на формування валових витрат по операціях із ТОВ "Арсана", ТОВ "Агропромислова компанія "СП УкрСоя", ТОВ "Інтенсивник Плюс", ТОВ "Агро Алекс Груп", ПП "Вербаскум" та ТОВ "Сембі-Сервіс" в розумінні ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" та податкового кредиту з ПДВ в розумінні ст. 3 Закону України "Про податок на додану вартість" за недійсними правочинами. Спростовуючи зазначений висновок відповідача, позивач зазначив, що господарські операції із вказаними контрагентами оформлені первинними документами, які містять всі обов'язкові реквізити. На момент фактичного здійснення господарських операцій постачальники були включені до Єдиного державного реєстру та були зареєстрованими платниками ПДВ. За договорами поставки були здійснені реальні фактичні дії, які призвели до змін у структурі активів ТОВ "Сіб-Агро". Перевіряючи фактичну сторону взаємовідносин позивача з його контрагентами, суд встановив наступні обставини справи. Для здійснення зареєстрованого виду господарської діяльності ТОВ "Сіб-Агро" протягом 2010-2011 уклало ряд договорів з поставки сільськогосподарської продукції для її використання при виробництві готових комбікормів з метою їх подальшої реалізації кінцевим споживачам. Так, взаємовідносини між ТОВ "Сіб-Агро" та ТОВ "Агропромислова компанія "СП УкрСоя" здійснювалися на підставі договорів поставки №21 від 06.08.2010, №1 від 03.01.2011 і специфікацій до них №1 від 06.08.2010 та №1 від 03.01.2011 (а.с. 64-101 т. 1). На виконання умов вказаних договорів ТОВ "Агропромислова компанія "СП УкрСоя" поставлено жмих соєвий, що підтверджується накладними №435 від 07.08.2010, №436 від 07.08.2010, №439 від 10.08.2010, №440 від 10.08.2010, №1 від 04.01.2011, №12 від 10.01.2011, №61 від 28.01.2011, №64 від 28.01.2011, №65 від 28.01.2011, №69 від 31.01.2011 та №70 від 31.01.2011. За результатами здійснених господарських операцій постачальником виписані податкові накладні №355 від 07.08.2010 на суму 185 472,00 грн., в т.ч. ПДВ 30 912,00 грн., №358 від 10.08.2010 на суму 192 027,00 грн., в т.ч. ПДВ 32 004,50 грн., №1 від 04.01.2011 на суму 97 911,00 грн., в т.ч. ПДВ 16 318,50 грн., №10 від 10.01.2011 на суму 107 708,80 грн., в т.ч. ПДВ 17 951,47 грн., №48 від 28.01.2011 на суму 384 712,00 грн., в т.ч. ПДВ 64 118,67 грн. та №52 від 31.01.2011 на суму 199 348,00 грн., в т.ч. ПДВ 33 224,67 грн., які включені до реєстру виданих та отриманих податкових накладних. Розрахунок за придбаний товар здійснений у безготівковій формі на підставі рахунків постачальника, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника, що підтверджується копіями платіжних доручень, що підтверджується й актом перевірки. Отримання придбаного товару здійснювалося представником позивача Кумпан К.В. за довіреностями № 2025 від 07.08.2010, № 5 від 04.01.2011 та № 64 від 27.01.2011, що підтверджується журналом реєстрації доручень за 2010 та 2011 роки. Факт перевезення підтверджується товарно-транспортними накладними, перелік яких наведений в акті перевірки (арк. 6), які свідчать, що постачання придбаного позивачем жмиху соєвого здійснювалось на склади ТОВ "Лохвицький комбікормовий завод" та ТОВ "Куйбишевський комбікормовий завод", як то передбачено специфікаціями до договорів поставки. Придбаний товар у подальшому був використаний для виготовлення комбікорму відповідно до договорів, укладених позивачем із ТОВ "Лохвицький комбікормовий завод" №02/01/2011-ЛКЗ від 30.12.2010, №31/12-ЛКЗ від 31.12.2009 та з ТОВ "Куйбишевський комбікормовий завод" № 31/12/-ККЗ від 31.12.2009 та № 02/01/2011-ККЗ від 31.12.2010 на виконання робіт по виготовленню продукції. Взаємовідносини між ТОВ "Сіб-Агро" та ТОВ "Арсана" здійснювалися на підставі договору поставки № 6/28-03-11 від 28.03.2011, за умовами якого здійснено постачання борошна вапнякового для виробництва комбікормів, що підтверджується видатковими накладними № РН-0000434 від 29.08.2011 та № РН-0000538 від 23.09.2011 (а.с. 108-120 т. 1). За результатами здійснених господарських операцій постачальником виписані податкові накладні № 72 від 23.08.2011 на суму 47 540,35 грн., в т.ч. ПДВ 7 923,39 грн. та №71 від 22.09.2011 на суму 24 006,58 грн., в т.ч. ПДВ 4001,10 грн. Розрахунок за придбаний товар здійснений у безготівковій формі на підставі рахунків-фактур, виписаних постачальником, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок останнього, що підтверджується копіями платіжних доручень, заборгованість відсутня. Фактичність поставки сільгосппродукції за операціями з ТОВ "Арсана" підтверджується залізничними накладними № 03/09.11 та № 27/09.11. При цьому слід зауважити, що наведені на арк. 6 акту перевірки товарно-транспортні накладні № 00001 від 03.01.2011 та № 000012 від 09.01.2011 стосуються транспортування жмиху соєвого, придбаного позивачем у ТОВ "Агропромислова компанія "СП УкрСоя". Взаємовідносини між ТОВ "Сіб-Агро" та ТОВ "Інтенсивник Плюс" відбувалися на умовах договору поставки № 04/10/10 від 04.10.2010 та додаткової угоди до нього №1 від 19.01.2011, на підставі яких позивачу поставлено шрот соняшниковий високобілковий (а.с. 121-165 т. 1). Фактична поставка підтверджується накладними №316 від 01.11.2010, №318 від 02.11.2010, №319 від 03.11.2010, №320 від 04.11.2010, №322 від 14.11.2010, №323 від 16.11.2010, №324 від 17.11.2010, №325 від 18.11.2010, №326 від 18.11.2010 та №328 від 27.11.2010. За результатами здійснених господарських операцій постачальником виписані податкові накладні №325 від 01.11.2010 на суму 505 965,00 грн., в т.ч. ПДВ 84 327,50 грн., №327 від 02.11.2010 на суму 297 273,00 грн., в т.ч. ПДВ 49 545,50 грн., №328 від 03.11.2010 на суму 742 236,90 грн., в т.ч. ПДВ 123 706,15 грн., №330 від 04.11.2010 на суму 142 371,90 грн., в т.ч. ПДВ 23 728,65 грн., №331 від 14.11.2010 на суму 492 348,00 грн., в т.ч. ПДВ 82 058,00 грн., №332 від 16.11.2010 на суму 272 155,50 грн., в т.ч. ПДВ 45 359,25 грн., №333 від 17.11.2010 на суму 129 960,90 грн., в т.ч. ПДВ 21 660,15 грн., №335 від 18.11.2010 на суму 595 550,70 грн., в т.ч. ПДВ 99 258,45 грн., №338 від 18.11.2010 на суму 113 979,60 грн., в т.ч. ПДВ 18 996,60 грн. та №339 від 27.11.2010 на суму 1 497 603,00 грн., в т.ч. ПДВ 249 600,50 грн., які включені до реєстру виданих та отриманих податкових накладних. Розрахунок за придбаний товар здійснений у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника, що підтверджується копіями платіжних доручень, заборгованість відсутня. Отримання придбаного товару здійснене представником позивача Кумпан К.В. відповідно довіреностей, що підтверджується журналом реєстрації доручень за 2010 рік. Придбаний товар у подальшому був використаний для виготовлення комбікорму на підставі зазначених вище договорів, укладених позивачем із ТОВ "Куйбишевський комбікормовий завод" та ТОВ "Лохвицький комбікормовий завод" на виконання робіт по виготовленню продукції. При цьому слід зазначити, що наведені ревізором на арк. 7 акту перевірки товарно-транспортні накладні №00001 від 03.01.2011 та №000012 від 09.01.2011 стосуються транспортування жмиху соєвого, придбаного позивачем у ТОВ "Агропромислова компанія "СП УкрСоя", а на підставі рахунків-фактур № СФ-000220 від 22.08.2011, № СФ-000268 від 22.09.2011 здійснювалася сплата за поставлене ТОВ "Арсана" борошно вапнякове. Взаємовідносини між ТОВ "Сіб-Агро" та ТОВ "Сембі-Сервіс" відбувалися на підставі договорів поставки № 30/10-10сБС від 30.10.2010 та № 133ПТк від 18.08.2011 (а.с. 166-184 т. 1). На виконання умов зазначених договорів ТОВ "Сембі-Сервіс" здійснило поставку сої та кукурудзи, що підтверджується накладними №13010 від 30.10.2010, №8 від 18.08.2011 та №9 від 23.08.2011. За результатами господарської операції постачальником були виписані податкові накладні №13010 від 30.10.2010 на суму 72 771,30 грн., в т.ч. ПДВ 12 128,55 грн., №8 від 18.08.2011 на суму 60 911,90 грн., в т.ч. ПДВ 10 151,98 грн. та №9 від 23.08.2011 на суму 60 666,90 грн., в т.ч. ПДВ 10 111,15 грн., які включені до реєстру виданих та отриманих податкових накладних. Розрахунок за придбаний товар був здійснений у безготівковій формі на підставі рахунків постачальника, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника, що підтверджується копіями платіжних доручень. Отримання придбаного товару здійснене представником позивача Носатченко С.О. відповідно до довіреностей №2363 від 30.10.2010 та №663 від 18.08.2011, що підтверджується журналом реєстрації доручень за 2010 та 2011 роки. Факт перевезення придбаної сої та кукурудзи підтверджується товарно-транспортними накладними від 30.10.2010, 17.08.2011 та 23.08.2011, які свідчать, що постачання придбаної позивачем сої та кукурудзи здійснювалось на склад ТОВ "Лохвицький комбікормовий завод". Придбаний товар у подальшому був використаний для виготовлення комбікорму на потужностях ТОВ "Лохвицький комбікормовий завод" за договором на виконання робіт по виготовленню продукції. Взаємовідносини позивача з ТОВ "Агро Алекс Груп" у грудні 2010 року відбувались на підставі договорів поставки № 22/11/10НС від 22.11.2010 та № 20/12/10НС від 20.12.2010 (а.с. 185-233 т. 1). Так, на виконання умов вказаних договорів ТОВ "Агро Алекс Груп" здійснило поставку пшениці, фактична поставка якої підтверджується накладними №РН-0202 від 10.12.2010, №РН-0205 від 15.12.2010, №РН-0208 від 16.12.2010, №0209 від 17.12.2010, №РН-0211 від 20.12.2010, №РН-0217 від 23.12.2010 та №РН-0219 від 25.12.2010. За результатами здійснених господарських операцій постачальником були виписані податкові накладні № 266 від 01.12.2010 на суму 90 739,40 грн., в т.ч. ПДВ 15 123,23 грн., №269 від 01.12.2010 на суму 136 069,60 грн., в т.ч. ПДВ 22 678,27 грн. та №272 від 02.12.2010 на суму 257 160,80 грн., в т.ч. ПДВ 42 860,13 грн., які включені до реєстру виданих та отриманих податкових накладних. Розрахунок за придбаний товар здійснений у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника, що підтверджується копіями платіжних доручень, заборгованість відсутня. Отримання придбаного товару здійснювалося представником ТОВ "Сіб-Агро" Носатченко С.О. відповідно до довіреностей № 2515 від 03.12.2010, №2557 від 15.12.2010 та №2590 від 25.12.2010, що підтверджується журналом реєстрації доручень за 2010 рік. Придбаний товар у подальшому був використаний для виготовлення комбікорму на потужностях ТОВ "Куйбишевський комбікормовий завод" за договором на виконання робіт по виготовленню продукції, про який зазначалося вище. Наведені ревізором на арк. 8 акту перевірки товарно-транспортні накладні № 00001 від 03.01.2011 та № 000012 від 09.01.2011 стосуються транспортування придбаного позивачем жмиху соєвого у ТОВ "Агропромислова компанія "СП УкрСоя". Копії товарно-транспортних накладних щодо транспортування поставленої ТОВ "Агро Алекс Груп" виписувалися 10.12.2010, 14.12.2010, 15.12.2010, 16.12.2010, 17.12.2010, 20.12.2010, 23.12.2010. Всі вищенаведені обставини були встановлені ревізором в ході документальної перевірки на підставі наданих позивачем документів первинного бухгалтерського обліку. Будь-яких застережень щодо повноти надання цих документів, правильності їх оформлення, наявності всіх необхідних реквізитів та відповідності вимогам чинного законодавства акт перевірки не містить. Відповідно до протоколу виїмки від 14.12.2010 УПМ ДПА у Полтавській області у приміщенні ТОВ "Сіб-Агро" була проведена виїмка документів по взаємовідносинам останнього з ПП "Вербаскум" за період з 01.01.2008 по 03.12.2010. У зв'язку з цим суд з метою витребування письмових свідчень про господарські операції позивача з ПП "Вербаскум" зупиняв провадження у даній справі до виконання суб'єктом владних повноважень вимог суду щодо надання вказаних документів. З наданих згодом суду документів первинного бухгалтерського обліку встановлено, що на виконання договору поставки №13/07-10пСИ від 13.07.2010 ПП "Вербаскум" здійснило поставку позивачу пшениці відповідно до накладних №76 від 13.07.2010, №77 від 14.07.2010, №78 від 15.07.2010, №79 від 16.07.2010, №81 від 19.07.2010, №82 від 21.07.2010 та №83 від 23.07.2010 (а.с. 143-242 т. 11). За результатами здійснених господарських операцій постачальником виписані податкові накладні №75 від 13.07.2010 на суму 61 872,69 грн., в т.ч. ПДВ 10 312,11 грн., №76 від 14.07.2010 на суму 89 033,55 грн., в т.ч. ПДВ 14 838,92 грн., №77 від 15.07.2010 на суму 90 583,35 грн., в т.ч. ПДВ 15 097,22 грн., №78 від 16.07.2010 на суму 153 488,01 грн., в т.ч. ПДВ 25 581,33 грн., №80 від 19.07.2010 на суму 31 219,83 грн., в т.ч. ПДВ 5 203,31 грн., №81 від 21.07.2010 на суму 118 997,58 грн., в т.ч. ПДВ 19 832,93 грн. та №82 від 23.07.2010 на суму 109 378,98 грн., в т.ч. ПДВ 18 229,83 грн., які включені до реєстру виданих та отриманих податкових накладних. Розрахунок за придбаний товар був здійснений у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника, що підтверджується копіями платіжних доручень, заборгованість відсутня. Придбаний товар у подальшому був використаний для виготовлення комбікорму. Аналізуючи зміст вищенаведених договірних відносин позивача з його контрагентами, слід зазначити, що спільною умовою для всіх договорів поставок є умова, за якою постачальник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених договором поставити та передати у власність ТОВ "Сіб-Агро", а покупець зобов'язується в порядку визначеному договором, прийняти та оплатити товар на умовах СРТ - склади комбікормових заводів. Перехід права власності на товар від постачальника до покупця здійснюється у відповідності з базисом поставки в момент фактичної передачі товару. Господарська операція з перевезення товару відбувалася за участю постачальника та перевізника, в якій позивач не брав участі. Під час перевірки відповідачем досліджені документальні підтвердження транспортування товару - товарно-транспортні накладні. Будь-які зауваження щодо правильності їх оформлення, наявності всіх реквізитів в акті перевірки відсутні. Натомість висновок перевірки зводиться лише до аналізу господарських взаємовідносин позивача із його контрагентами - ТОВ "Арсана", ТОВ "Агропромислова компанія "СП УкрСоя", ТОВ "Інтенсивник Плюс", ТОВ "Агро Алекс Груп", ПП "Вербаскум" та ТОВ "Сембі-Сервіс" згідно з отриманими матеріалами зустрічних звірок від інших податкових органів, якими господарська діяльність перелічених контрагентів визнана безтоварною, реальність здійснення операцій не підтверджено. Звідси, на думку відповідача, у ТОВ "Сіб-Агро" відсутнє право на формування витрат операційної діяльності та податкового кредиту по ПДВ, підтвердженням чому взято: - акт ДПІ у Печерському районі м. Києва №224/22-8/37044525 від 21.01.2013 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Арсана" щодо підтвердження господарських відносин з ТОВ "Прайм Ресурс" за період з 01.08.2011 по 30.04.2012 (а.с. 118-120 т. 2); - акт ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва №896/22-225/32184015 від 12.11.2012 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Агропромислова компанія "СП УкрСоя" щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків контрагентами-постачальниками та контрагентами-покупцями за період з 01.06.2008 по 30.11.2011 (а.с. 121-123 т. 2); - акт ДПІ у м. Сімферополі № 840/15-02/37101331 від 21.09.2012 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Сембі-Сервіс" з питань правомірності проведених господарських відносин з контрагентами-покупцями та постачальниками з метою встановлення факту реальності проведених взаємовідносин, повноти їх відображення в податковому обліку з урахуванням їх виду, обсягу, якості та розрахунків при здійсненні фінансово-господарської діяльності за період з 01.08.2010 по 31.12.2011 (а.с. 124-127 т. 2); - акт Бердянської ОДПІ Запорізької області №024/23-208/36963412 від 13.03.2012 документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Агро Алекс Груп" з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ФОП [PERSON] за період з 01.10.2010 по 31.12.2010; - акт ДПІ у Ленінському районі м. Дніпропетровська №54/221/36494813 від 11.01.2013 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Інтенсивник Плюс" щодо документального підтвердження господарських відносин з платниками податків за листопад-грудень 2010 року та січень 2011 року; - акт ДПІ у м. Полтаві № 10241/15-2/36792774 від 23.11.10 щодо документальної невиїзної перевірки ПП "Вербаскум" з питань своєчасності подання декларації з податку на додану вартість за липень 2010 року. Надаючи правову оцінку діям податкового органу на предмет їх відповідності приписам ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України та висновкам перевірки, на підставі якої винесені спірні податкові повідомлення-рішення, суд виходить з наступного. Порядок формування валових витрат підприємства та податкового кредиту з ПДВ у даному випадку визначається як нормами Закону України від 28.12.1994 №334/94-ВР "Про оподаткування прибутку підприємств" та Закону України від 03.04.1997 №168/97-ВР "Про податок на додану вартість", які були чинними на момент фактичного здійснення господарських операцій за договорами, укладеними позивачем у 2010 році, так і за відповідними нормами Податкового кодексу України за договорами, укладеними позивачем у 2011 році. Так, відповідно до приписів статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності. До складу валових витрат включаються, зокрема, суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті (пп. 5.2.1 ст. 5 даного Закону). При цьому не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку (пп. 5.3.9 ст. 5). Наведеним вище нормам Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" кореспондують відповідні приписи ст.ст. 138, 139 чинного Податкового кодексу України. Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит визначено як суму, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу. Згідно з пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8 1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: - придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; - придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду. Відповідно до пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 5 цього ж Закону не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту). Наведеним положенням Закону України "Про податок на додану вартість" кореспондують відповідні положення ст. 198 нині чинного Податкового кодексу України. Крім зазначеного акт перевірки містить посилання на порушення позивачем п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, згідно з якою для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. Виходячи з вищевикладеного, слід зробити висновок, що як валові витрати, так і податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування ПДВ має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображатимуть реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Тому контролюючий орган при визначенні платнику податків грошового зобов'язання мав би дослідити факт здійснення господарських операцій (їх реальність/товарність), на підставі яких сформовано дані податкового обліку. Однак позаплановою документальною виїзною перевіркою виявлено безпідставне віднесення до складу валових витрат та податкового кредиту сум ПДВ лише за угодами з контрагентами, у господарській діяльності яких виявлені певні недоліки в ході інших перевірок, спираючись на висновки яких відповідач стверджує про нікчемність правочинів, укладених із ТОВ "Сіб-Агро". Суд не погоджується із зазначеними доводами контролюючого органу з урахуванням наступного. Пунктом 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України встановлено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. На підтвердження факту здійснення господарських операцій позивач надав суду бухгалтерські та податкові документи, які досліджувалися і під час проведення перевірки, і в суді. Будь-яких недоліків при їх оформленні податковою перевіркою виявлено не було, як не знайдено таких і судом. До того ж позивач надав суду докази подальшого використання придбаної сільгосппродукції у своїй господарській діяльності шляхом переробки її комбікорм, який потім був реалізований кінцевому споживачу (ВАТ "Племптахорадгосп Броварський", ВАТ "Волноваський КХП"). Крім того період діяльності позивача з 01.10.2009 по 31.03.2011, який охоплює період взаємовідносин з ПП "Вербаскум", вже перевірявся відповідачем, про що складено акт планової виїзної перевірки № 5818/23-4/32257135 від 12.07.2011 і будь-яких порушень податкового законодавства по відносинах зі згаданим товариством не встановлено (а.с. 30-90 т. 2). Посилання податкового органу на обставини, встановлені в ході перевірок ТОВ "Арсана", ТОВ "Агропромислова компанія "СП УкрСоя", ТОВ "Інтенсивник Плюс", ТОВ "Агро Алекс Груп", ПП "Вербаскум" та ТОВ "Сембі-Сервіс" згідно з отриманими матеріалами зустрічних звірок від інших податкових органів, якими господарська діяльність перелічених контрагентів визнана безтоварною, реальність здійснення операцій не підтверджено, суд визнає такими, що не ґрунтуються на нормах права, оскільки чинним законодавством України господарюючий суб'єкт не обтяжений обов'язком щоразу здійснювати перевірку своїх контрагентів на предмет дотримання ними вимог податкового законодавства. Навіть якщо контрагент не виконав свого обов'язку зі сплати податку, або не знаходиться за місцем державної реєстрації, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме відносно цієї особи. Чинне податкове законодавство не ставить право на формування податкового кредиту в залежність від правильності податкового обліку інших осіб і фактичної сплати контрагентом податку до бюджету. Питання формування податкового кредиту та валових доходів поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не залежить від стану розрахунків з бюджетом третіх осіб. Вищенаведені висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду України, відображеної у постановах від 01.06.2010 у справі №21-573во10, від 31.01.2011 у справі №21-47а10, де суд зазначив, що коли контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначена позиція також узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі "Булвес" АД проти Болгарії" (заява №3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 в пункті 71 зазначив, що платник податку не повинен нести відповідальності за наслідки невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також пеню. Такі вимоги стали б надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності. Якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (рішення Європейського Суду від 09.01.2007 у справі "Інтерсплав проти України"). Згідно зі ст. 17 Закону України №3477-IV від 23.02.2006 "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. При цьому, ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Доводи податкового органу з приводу недійсності угод, укладених позивачем зі своїми контрагентами, зроблені відповідачем з перевищенням компетенції органів державної податкової служби, оскільки ні Податковий кодекс України, ні Закон України "Про державну податкову службу в Україні" не надають податковим органам повноважень на встановлення фактів порушення платниками податків норм цивільного або господарського законодавства. За загальним визначенням компетенцією є сукупність повноважень, прав та обов'язків державного органу, установи або посадової особи, які вони зобов'язані використовувати для виконання своїх функціональних завдань. Порядок дій органів державної податкової служби під час реалізації владної управлінської функції контролю за правильністю та повнотою справляння податкових зобов'язань, у тому числі щодо спірних зобов'язань визначається Законом України "Про державну податкову службу в Україні" та Податковим кодексом України. Зазначені нормативно-правові акти не містили і не містять норм, які б наділяли відповідача повноваженнями на визнання правочинів нікчемними або такими, що не відповідають вимогам законодавства. Тому суд, проаналізувавши фактичні обставини та матеріали справи, оцінивши докази, надані сторонами, не знаходить у діях платника податків (позивача) порушень тих норм законів, на які посилається контролюючий орган, та приходить до висновку, що твердження ДПІ у м. Полтаві про наявність таких порушень ґрунтуються на припущеннях та належним чином не доведені. Відтак висновки акту перевірки, на підставі яких були винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення, ґрунтуються на безпідставних та непідтверджених даних податкового органу. Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Враховуючи вищевикладене та зважаючи на сукупність наданих позивачем первинних документів, які підтверджують правомірність формування об'єкту оподаткування, суд не знаходить порушень правил зайняття господарською діяльністю в діях ТОВ "Сіб-Агро" та приходить до висновку про незаконність винесених ДПІ у м. Полтаві податкових повідомлень-рішень. Разом з цим суд вважає безпідставною вимогу позивача про визнання протиправними дій відповідача, що полягають у внесенні результатів перевірки до відповідних баз даних органів ДПС України, які використовуються для отримання податкової інформації, оскільки така вимога є похідною від вимоги про визнання протиправними податкових повідомлень-рішень. Тому належним і достатнім способом захисту порушеного права позивача є власне вирішення судом питання щодо правомірності оскаржених актів індивідуальної дії. І лише після набрання законної сили судовим рішенням у відповідача виникає обов'язок вчинити певний ряд дій на коригування податкових даних платника податків, який звернувся до суду з позовом. Отже позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ч. 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial