Рішення адміністративного суду від 2014-01-20 00:00:00+02

06.03.2009р. до Черкаського окружного адміністративного суду звернулася державна податкова інспекція у м. Черкаси з адміністративним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Сінніс, ЛТД» про стягнення штрафних (фінансових) санкцій. Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 28.04.2010р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08.09.2010р., позов задоволено повністю; стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Сінніс, ЛТД» за рахунок активів на користь державного бюджету штрафні (фінансові) санкції в сумі 31620 грн. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.11.2013р. у справі №2а-1776/09/2370 (к/с №К/9991/3311/11) касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Сінніс, ЛТД» задоволено; постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 28.04.2010р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 08.09.2010р. скасовано; справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. 17 грудня 2013 року до Черкаського окружного адміністративного суду з Вищого адміністративного суду України надійшла на новий розгляд адміністративна справа за позовом державної податкової інспекції у м. Черкаси до товариства з обмеженою відповідальністю «Сінніс, ЛТД» про стягнення штрафних (фінансових) санкцій. В позовній заяві державна податкова інспекція у м. Черкасах з урахуванням уточнення позовних вимог просить стягнути з банківських рахунків товариства з обмеженою відповідальністю «Сінніс, ЛТД» кошти у розмірі 31620 грн. в рахунок погашення заборгованості зі штрафних (фінансових) санкцій за порушення вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Ухвалою суду від 16.01.2014р. здійснено заміну первинного позивача на правонаступника державну податкову інспекцію у м. Черкасах Головного управління Міндоходів у Черкаській області. Позивач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи в судове засідання не з'явився, на адресу суду направив заяву, в якій просить суд провести засідання без участі представника інспекції, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача проти заявленого адміністративного позову заперечує, мотивуючи це тим, що ухвалою господарського суду Черкаської області від 18.01.2013р. у справі №925/68/13-г порушено справу про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю «Сініс, ЛТД». Ухвалою господарського суду Черкаської області від 05.02.2013р. визнано вимоги ініціюючого кредитора (ДПІ в м.Черкасах) в сумі 673775,27 грн. Представник відповідача зазначає, що усі майнові вимоги кредитора-позивача до боржника-відповідача вже вирішені господарським судом в рамках розгляду справи про банкрутство. Заслухавши пояснення та доводи представника відповідача, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю «Сінніс, ЛТД» зареєстровано як юридична особа виконавчим комітетом Черкаської міської ради, ідентифікаційний код 22810515, та перебуває на обліку як платник податків в державній податковій інспекції у м. Черкасах. Заборгованість відповідача зі сплати штрафних (фінансових) санкцій виникла на підставі: - рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій №0001942303 від 11.09.2008р., яким до ТОВ «Сінніс, ЛТД» застосовано штрафні санкції у розмірі 14280,00 грн. (рішення отримано директором відповідача 20.10.2008р.). Вказане рішення винесено на підставі акта державної податкової інспекції в м. Суми №6975/18/19/33535961/514 від 22.08.2008р., в якому встановлено, що 42 гральні автомати, що використовуються СФ ТОВ «Сінніс, ЛТД» в сфері надання послуг грального бізнесу, не оснащені фіскальною пам'яттю і не працюють в режимі реєстраторів розрахункових операцій, чим порушено ст.ст. 1, 2, п.п.1, 2, 3 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»; - рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій №0001992303 від 19.09.2008р., яким до ТОВ «Сінніс, ЛТД» застосовано штрафні санкції у розмірі 13260, 00 грн. (рішення отримано директором відповідача 14.10.2008р.). Вказане рішення винесено на підставі акта Державної податкової адміністрації у м. Севастополі №004393 від 02.09.2008р., в якому встановлено, що 38 гральних автоматів та стіл з кільцем рулетки не переведені в фіскальний режим роботи, не зареєстровані та не опломбовані, чим порушено п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»; - рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій №0002152303 від 22.09.2008р., яким до ТОВ «Сінніс, ЛТД» застосовано штрафні санкції у розмірі 4080,00 грн. (рішення отримано директором відповідача 14.10.2008р.). Вказане рішення винесено на підставі акту Державної податкової адміністрації у Кіровоградській області №002285 від 03.09.2008р., в якому встановлено, що 11 гральних автоматів не переведені в фіскальний режим роботи, та нещоденне друкування фіскального звітного чека, незберігання його в Книзі ОРО, чим порушено п.1, 2, 9 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Судом встановлено, що постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 26.12.2008р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.04.2011р. в адміністративній справі №2а-993/08/2370 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Сінніс, ЛТД» до державної податкової інспекції у м. Черкаси про визнання протиправним рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій №0001942303 від 11.09.2008р., №0002152303 від 22.09.2008р., №0001992303 від 19.09.2008р., у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю. Таким чином, на час вирішення спору про стягнення штрафних (фінансових) санкцій наявне рішення суду, яке набрало законної сили, яким підтверджено правомірність їх застосування. Як вище зазначалося, в позовній заяві позивач з урахуванням уточнення позовних вимог просить на підставі п.п.20.1.34. п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України стягнути з банківських рахунків відповідача штрафні (фінансові) санкції за порушення вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» в розмірі 31620,00 грн. Вирішуючи спір, з огляду на аргументацію відповідача суд враховує, що пунктом 1.1 ст. 1 Податкового Кодексу України встановлено, що цей Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, а також в інших сферах, у тому числі, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Зі змісту пункту 1.3 статті 1 Податкового кодексу України вбачається, що цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов'язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Відповідно до пункту 87.10 ст. 87 Податкового кодексу України з моменту винесення судом ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство платника податків порядок погашення грошових зобов'язань, які включені до конкурсних кредиторських вимог контролюючих органів до такого боржника, визначається згідно із Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» без застосування норм цього Кодексу. Таким чином, приписи Податкового кодексу України не регулюють питання погашення зобов'язань або стягнення податкового боргу, які виникли до порушення провадження про банкрутство боржника та визнані господарським судом конкурсними вимогами. За таких обставин погашення грошових зобов'язань відповідача повинно здійснюватися не за процедурою, яка передбачена Податковим кодексом України, а згідно з положеннями Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Статтею 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14.05.1992р. №2343-XII (далі по тексту - Закон №2343) (в редакції Закону України від 22.12.2011р. №4212-VI, що діє з 19.01.2013р.) визначено, зокрема, що кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя). Відповідно до частини 1 ст. 23 Закону №2343 (в редакції Закону України від 22.12.2011р. №4212-VI, що діє з 19.01.2013р.) конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Згідно частини 4 ст. 23 Закону №2343 особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі. Судом встановлено, що ухвалою господарського суду Черкаської області від 18.01.2013р. у справі №925/68/13-г за заявою Державної податкової інспекції у м. Черкасах до товариства з обмеженою відповідальністю «Сінніс, ЛТД» про визнання банкрутом, введено процедуру розпорядження майном, порушено справу про банкрутство ТОВ «Сінніс, ЛТД», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, накладено арешт на все майно боржника та кошти на його рахунках. Ухвалою господарського суду Черкаської області від 05.02.2013р. у справі №925/68/13-г визнано вимоги ініціюючого кредитора (ДПІ в м.Черкасах) в сумі 673775,27 грн. Відповідно до ухвали господарського суду Черкаської області від 21.05.2013р. у справі №925/68/13-г визначено конкурсними кредиторами ДПІ у м. Черкасах, УПФУ в м. Черкасах, Черкаський міський центр зайнятості; включено до реєстру вимог кредиторів, зокрема, у третю чергу вимоги ДПІ у м. Черкасах у сумі 472075,27 грн. податкова заборгованість, у четверту чергу - вимоги ДПІ у м. Черкасах у сумі 201700,00 грн. (штрафні санкції); затверджено реєстр вимог кредиторів. Під час судового розгляду справи встановлено, що сума стягнення в даній адміністративній справі - штрафні (фінансові) санкції за порушення вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» в розмірі 31620 грн. - входить до складу суми конкурсних вимог зі сплати штрафних санкцій (201700,00 грн.), які визнано ухвалою господарського суду Черкаської області від 05.02.2013р. Згідно ч. 1 ст. 19 Закону №2343 мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію. Зі змісту частини 3 ст. 19 Закону №2343 вбачається, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій. Частина 5 ст. 19 Закону №2343 визначає, що дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів; на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю та життю громадян; на виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов'язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення. Таким чином, дія мораторію поширюється на задоволення вимог конкурсних кредиторів. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову та стягнення з банківських рахунків відповідача штрафних (фінансових) санкцій за порушення вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» в розмірі 31620 грн. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied