Рішення адміністративного суду від 2014-03-12 00:00:00+02

25 лютого 2014 року позивач звернувся з адміністративним позовом до інспектора вздода по ОСП № 1 м. Хмельницький Путія Сергія Миколайовича про визнання протиправною і скасування постанови серії АА2 № 274037 від 11.02.2014 року по справі про адміністративне правопорушення. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що постановою серії АА2 № 274037 від 11.02.2014 року на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на суму 340 гривень, як зазначено в постанові за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУ п АП - здійснення обгону з перетинанням подвійної суцільної лінії, яка розділяє транспортні потоки в протилежних напрямках. Позивач [PERSON] з постановою відповідача не погоджується, вважає, що вона є необґрунтованою і підлягає скасуванню, оскільки він правила обгону не порушував. Просить постанову скасувати. Представник відповідача до суду не з`явився, не повідомляючи про причини неявки, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно у встановленому законом порядку, що, відповідно до ч.4 ст.128 КАС України, є підставою для розгляду справи у відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. (ч. 1 ст. 2 КАС України ). Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Згідно ст. 256 КУ п АП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Із дослідженої в судовому засіданні постанови серії АА2 № 274037 від 11.02.2014 року, складеного відносно позивача [PERSON] про вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУ п АП - здійснення обгону з перетинанням подвійної суцільної лінії, яка розділяє транспортні потоки в протилежних напрямках, вбачається, що вона відповідає вимогам ст. 256 КУ п АП. Крім того, вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що відповідачем по справі при складанні постанови про адміністративне правопорушення серії АА2 № 274037 від 11.02.2014року відносно позивача [PERSON] було в повному обсязі дотримані вимоги ст. 283 КУ п АП, згідно яких постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Згідно ч.1 ст.122 КУ п АП за порушення вимог розмітки проїзної частини доріг тягне накладення штрафу від п'ятнадцяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а тому штрафна санкція накладена відповідачем на позивача в межах санкції передбаченої диспозицією цієї статті. Отже, позивачем дійсно було допущено порушення п. 1.3 ПДР України, що в свою чергу є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУ п АП. Суд вважає, що відповідач при винесенні вищезазначеної постанови діяв на підставі та межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією України та законами України, відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч.3 ст.2 КАС України, а тому постанова про адміністративне правопорушення відносно позивача [PERSON] є законною та обґрунтованою. Згідно з ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно з ч.1 ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. В даному випадку знайшло своє повне підтвердження правомірності винесення постанови про адміністративне правопорушення відповідачем.

Результат розгляду: denied