Рішення адміністративного суду від 2014-02-05 00:00:00+02

У грудні 2013 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, у якому просила стягнути з Лугинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позову зазначала, що 27 листопада 2013 року була звільнена з посади заступника начальника - начальника Олевського відділення Лугинської МДПІ, проте розрахунок з нею в день звільнення не був проведений. Заборгованість виплачувалась частинами декілька разів, остаточний розрахунок був проведений лише 16 грудня 2013 року. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала. Представник відповідача проти позову заперечувала, посилалась на відсутність вини відповідача в затримці розрахунку, а саме, на відсутність достатніх коштів на рахунку, зволікання казначейської служби, затримку з надходженням наказу про звільнення з Міністерства доходів і зборів України. Разом з тим, визнала, що Міністерством доходів і зборів Лугинська ОДПІ була визначена як особа, уповноважена здійснити розрахунок з [PERSON] Вислухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову. Судом встановлено, що на підставі наказу Міністерства доходів і зборів України від 27 листопада 2013 року [PERSON] була звільнена з роботи з 27 листопада 2013 року. В цей день [PERSON] була на роботі і ознайомилась із наказом про звільнення, проте розрахунок з нею в цей день не був проведений, у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 14832,56 коп. Як вбачається із пояснень сторін та приєднаної до справи письмової інформації Приватбанку про рух коштів на банківському рахунку [PERSON], відповідач сплачував заборгованість частинами - 28 листопада -1127,70 грн., 2 грудня - 6,90 грн., 5 грудня -13537,96 грн., 16 грудня - 160 грн. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як визнала представник відповідача, Лугинська ОДПІ була уповноваженим органом для проведення розрахунку з [PERSON] і допустила затримку розрахунку, тому повинна понести встановлену статтею 117 КЗпП України відповідальність. Відповідно до пункту 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року N 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Доводів представника відповідача про затримку з передачею самого наказу про звільнення з Міністерства доходів і зборів України до Лугинської ОДПІ суд до уваги не приймає, оскільки затримка, якщо вона і була насправді, сталася не з вини третіх осіб, а через незадовільну організацію діловодства у самого роботодавця. Отже, відповідач повинен сплатити позивачці середній заробіток за всі дні (весь період) затримки розрахунку. Враховуючи те, що розрахунок проводився в декілька прийомів і сума затриманого розрахунку щоразу зменшувалась, сума заробітку за кожен з чотирьох періодів затримки повинна визначатись пропорційно залишку несплаченої заборгованості. Виходячи з розміру середньоденного заробітку позивачки, визначеного на підставі відомостей про оплату її праці за правилами постанови КМ України №100 від 8 лютого 1995 року - 246,78 грн., загального розміру заборгованості на день звільнення, розміру сум, виплачених позивачці з 28 листопада по 16 грудня, та їх співвідношення до загального розміру заборгованості (100%, 92,4%, 92,3%, 1%), на користь позивачки підлягає стягненню за час затримки розрахунку 3256,01 грн. На підставі викладеного і

Результат розгляду: granted