Рішення адміністративного суду від 2014-03-25 00:00:00+02

У червні 2013 року позивач - [PERSON] звернувся до суду з позовом до ВРЕВ з обслуговування м. Хуст та Хустського району, в якому, із урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить зобов'язати відповідача провести реєстрацію транспортного засобу марки «Мерседес-Бенц», 2000 року випуску, номер кузову [NUMBER] за власником [PERSON]. Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 18 липня 2013 року замінено неналежного відповідача у справі ВРЕВ з обслуговування м. Хуст та Хустського району на належного - центр надання адміністративних послуг з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Хуст та Хустського району (на правах відділення). Постановою Хустського районного суду Закарпатської області від 22 липня 2013 року позов задоволено. Зобов'язано центр надання адміністративних послуг з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Хуст та Хустського району (на правах відділення) провести державну реєстрацію транспортного засобу Мерседес-Бенц, кузов [NUMBER] на ім'я [PERSON], паспорт серії [NUMBER], виданий Хустським МРВ УМВС України в Закарпатській області 16.02.2007 року. Постанова суду першої інстанції, із посиланням на Постанову Кабінету Міністрів України № 1388 від 07 вересня 1998 року «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», мотивована тим, що документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою: довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери». Такий самий перелік документів встановлений ч. 4 п. 3.1. Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них затвердженої Наказом МВС України № 379 від 11.08.2010 р. Жодна норма закону не передбачає вимоги подання оригіналу реєстраційних документів в разі ввезення транспортного засобу в Україну. Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її незаконною, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, центр надання адміністративних послуг з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Хуст та Хустського району оскаржилв її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Хустського районного суду Закарпатської області від 22 липня 2013 року та відмовити в задоволенні позовних вимог. Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції порушено предметну підсудність розгляду даної справи, так як справа підсудна Закарпатському окружному адміністративному суду. Апелянт вказує на те, що первинну реєстрацію в Україні вказаного автомобіля марки «Мерседес-Бенц» номер кузову [NUMBER], ТзОВ «Тирба», не проведено, хоча пунктом 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів передбачено - власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов'язати зареєструвати (перереєструвати) транспорті засоби протягом десяти днів після придбання (одержання) або митного оформлення. В подальшому 14.05.2013 року позивачем придбано незареєстрований автомобіль згідно довідки-рахунку. Однак дану обставину судом першої інстанції взагалі не взято до уваги. Також, апелянт вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку щодо здійснення реєстрації транспортного засобу на підставі поданої копії реєстрацій реєстраційного документа країни першої реєстрації транспортного засобу (технічний паспорт СD) завірену митним органом, вказуючи на те, що подання оригіналу реєстраційного документу є не обов'язковим. Особи, які беруть участь у справі в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило а тому, суд апеляційної інстанції, у відповідності до п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав: Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи. Як слідує з матеріалів справи [PERSON] звернувся до суду з позовом до ВРЕВ з обслуговування м. Хуст та Хустського району про зобов'язання відповідача провести реєстрацію транспортного засобу марки «Мерседес-Бенц», 2000 року випуску, номер кузову [NUMBER] за власником [PERSON]. Суд апеляційної інстанції вважає, що наведений спір розглянутий та вирішений неповноважним судом, що підтверджується наступним. За правилом встановленим ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. Згідно ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення. Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Відповідно до ч. 2 ст. 18 КАС України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська або Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ з приводу їхніх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам. Управління ДАІ УМВС України в Закарпатській області є державним органом виконавчої влади, а, відтак, розгляд позовних заяв фізичних осіб до його відділення - центру надання адміністративних послуг з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Хуст та Хустського району відноситься до компетенції Закарпатського окружного адміністративного суду. Суд апеляційної інстанції вважає, що виходячи із суб'єктного складу сторін та предмету спору позовну заяву [PERSON] до центру надання адміністративних послуг з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Хуст та Хустського району про визнання незаконною відмову у проведенні реєстрації транспортного засобу та зобов'язання провести реєстрацію транспортного засобу вирішувати в порядку адміністративного судочинства окружним адміністративним судом. Відповідно до ч. 4 ст. 202 КАС України (в редакції, діючій на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції) підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу. Оскільки справа розглянута неповноважним складом суду (тобто, із порушенням правил предметної підсудності), тому оскаржуване рішення місцевого загального суду як адміністративного суду підлягає скасуванню із прийняттям нового рішення по суті заявлених позовних вимог. Вирішуючи даний спір, апеляційний суд зазначає наступне. Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 14 травня 2013 року позивач [PERSON] придбав транспортний засіб марки «Мерседес-Бенц», 2000 року випуску, номер кузову [NUMBER], згідно довідки-рахунку серії ААВ № 083441 від 14.05.2013 року. 18 травня 2013 року при зверненні до відповідача із заявою про реєстрацію даного транспортного засобу начальником Хустського ВРЕР було відмовлено у реєстрації транспортного засобу марки «Мерседес-Бенц» номер кузову [NUMBER] на підставі п. 28 «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» затвердженого Постановою КМУ від 7 вересня 1998 р. № 1388, а саме повідомлено, що позивачу необхідно подати для реєстрації вищезазначеного транспортного засобу реєстраційні документи держави першої реєстрації відповідного транспортного засобу. Відповідно до статті 34 Закону України «Про дорожній рух» Державна реєстрація та облік транспортних засобів здійснюється органами Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України, порядок яких встановлюється Кабінетом Міністрів України. Процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку, зокрема, автомобілів, оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків регулюється Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388 (далі - Порядок). Згідно п.п. 2, 7, 8 вищезазначеного Порядку, передбачено порядок набуття права власності на транспортний засіб з обов'язковою реєстрацією власником придбаного транспортного засобу на підставі документів, що підтверджують право власності. Пунктом 7 Порядку встановлено, що власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини). Відповідно до п. 8 Порядку державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Не допускаються до державної реєстрації транспортні засоби з правим розташуванням керма (за винятком транспортних засобів, які були зареєстровані в підрозділах Державтоінспекції до набрання чинності Законом України «Про дорожній рух»). Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою: довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договори та угоди, укладені на товарних біржах на зареєстрованих у Департаменті Державтоінспекції бланках, інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача; митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане митним органом посвідчення про реєстрацію в підрозділах Державтоінспекції транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договір фінансового лізингу. У разі митного оформлення транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, які ввозяться на митну територію України, за електронною митною декларацією така декларація, засвідчена електронним цифровим підписом відповідальної посадової особи митного органу, передається за допомогою засобів інформаційно-телекомунікаційних систем органам МВС. Відповідно до п.29 Порядку у разі коли транспортні засоби перебували в експлуатації за межами України і були зареєстровані у відповідних органах іншої держави, обов'язковим є подання до підрозділів Державтоінспекції реєстраційних або прирівняних до них документів такої держави. Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що наявна в матеріалах справи копія реєстраційного документу (технічного паспорту CD 219176) не засвідчена підписом та не скріплена печаткою. Міститься лише відмітки про взяття транспортного засобу на митний контроль. Суд апеляційної інстанції зазначає, що виходячи з вимог встановлених Порядком реєстрація транспортного засобу на підставі копії може бути лише у випадку, коли особа здійснює державну реєстрацію на підставі рішення суду, копія якого засвідчена у встановленому порядку. Тобто, у всіх інших випадках подається оригінал документу, в тому числі й реєстраційний або прирівняний до них документ іншої держави. Виходячи із вимог ст. 71 КАС України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] до центру надання адміністративних послуг з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Хуст та Хустського району про визнання незаконною відмову у проведенні реєстрації транспортного засобу та зобов'язання провести реєстрацію транспортного засобу задоволенню не підлягають. Отже, оскаржувана постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст. 202 КАС України є підставою для скасування та прийняття нової постанови.

Результат розгляду: denied