Рішення адміністративного суду від 2014-02-17 00:00:00+02

Відповідно до податкового повідомлення-рішення МГУ-ЦО від 22 травня 2012 року №0000133910 згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пунктом 54.3 статті 54, статтею 56, підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, пунктом 79.2 статті 79, пунктом 82.2 статті 82 Податкового кодексу України, за порушення пункту 198.1, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України ДП "Мережа-Трейд" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 841 668,00 грн., у тому числі основний платіж - 841 667,00 грн., штрафні (фінансові) санкції - 1,00 грн. Зазначене податкове повідомлення-рішення прийнято на підставі акта перевірки від 17 лютого 2012 року №143/42-40/31170331 "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ДП "Мережа-Трейд", (код ЄДРПОУ 31170331) з питання правильності обчислення та своєчасності сплати до державного бюджету податку на додану вартість при проведенні взаєморозрахунків з ТОВ "Сан-Кор Трейд" (код ЄДРПОУ 32896290) за період з 01.04.2011 по 31.05.2011 р." (далі по тексту - Акт перевірки). У висновку Акта перевірки встановлено порушення позивачем пункту 198.1, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 841 667,00 грн., у тому числі: за квітень 2011 року у сумі 505 000,00 грн., за травень 2011 року у сумі 336 667,00 грн. Зазначені порушення в Акті перевірки обґрунтовані тим, що за даними податкової перевірки контрагента позивача встановлено порушення норм податкового законодавства по ланцюгу постачання. Вказана інформація, на думку відповідача, свідчить, що господарські операції ДП "Мережа-Трейд" з ТОВ "Сан-Кор Трейд" суперечать моральним засадам суспільства, порушують публічний порядок та здійснені без мети настання реальних наслідків, що свідчить про неправомірне формування позивачем податкового кредиту по взаємовідносинам з вказаним підприємством. Позивач не погоджується висновками Акта перевірки та прийнятим на його підставі податковим повідомленням-рішенням, мотивуючи позовні вимоги тим, що контрагент-постачальник на момент здійснення господарських операцій був зареєстрований як юридична особа та платник податку на додану вартість; господарські операції підтверджені належним чином оформленими первинними документами та податковими накладними, а придбаний товар використано у межах господарської діяльності підприємства. Доводи відповідача, викладені в письмовому запереченні проти позову, повністю співпадають з висновками Акта перевірки. Окружний адміністративний суд міста Києва не погоджується з позовними вимогами ДП "Траверс Маркет" та вважає їх необґрунтованими, виходячи з наступних мотивів. Як зазначив Вищий адміністративний суд України в листі від 02 червня 2011 року №742/11/13-11, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції та установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку. Таким чином, в межах даного спору слід встановити факт здійснення (реальність) господарських операцій між ДП "Траверс Маркет" та ТОВ "Сан-Кор Трейд", обставини використання придбаного товару у власній господарській діяльності позивача та встановити спеціальну податкову правосуб'єктність учасників господарської операції (чи були платниками податку на додану вартість). Матеріали справи підтверджують, що між ДП "Мережа-Трейд" (покупець) та ТОВ "Сан-Кор Трейд" (продавець) укладено договори купівлі-продажу від 28 січня 2011 року №541 та від 28 січня 2011 року №596, відповідно до умов яких продавець продав та зобов'язується поставити, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити горіх грецький без шкаралупи (ядро горіха) урожаю 2010 року, всього у кількості 100,00 тонн. Виконання договору підтверджується актами приймання-передачі товару та видатковими накладними, датованими квітнем - травнем 2011 року, відповідно до яких ТОВ "Сан-Кор Трейд" поставило позивачу горіх грецький без шкаралупи (ядро горіха) урожаю 2010 року загальною кількістю 100 тонн на суму 4 208 333,33 грн. ТОВ "Сан-Кор Трейд" виписало ДП "Мережа-Трейд" податкові накладні, датовані квітнем - травнем 2011 року, на загальну суму 4 208 333,33 грн., у тому числі податок на додану вартість 701 388,88 грн. Оплата за виконані роботи здійснювалась в порядку безготівкового розрахунку, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями, які долучено до матеріалів справи. Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу. Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу. Пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку. З аналізу зазначених норм вбачається, що визначальним фактором для формування податкового кредиту платником податку на додану вартість є відповідність податкової накладної порядку її заповнення та подальше використання придбаних товарів (основних фондів) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Як вбачається з обставин справи, позивач у податкових деклараціях з податку на додану вартість за спірний період в складі податкового кредиту відобразив суми податку на додану вартість на підставі податкових накладних, виписаних ТОВ "Сан-Кор Трейд", у зв'язку з придбанням товару. Суд звертає увагу, що навіть наявність у покупця належно оформлених документів, необхідних для віднесення певних сум до податкового кредиту, зокрема виданих продавцями податкових накладних, не є безумовною підставою для формування податкового кредиту, у разі недоведення реальності здійснених господарських операцій та факту використання придбаних товарів/послуг в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Вирішуючи питання про реальність виконання та отримання позивачем наданих послуг і виконаних робіт та їх придбання з метою використання у власній господарській діяльності, суд звертає увагу на наступне. Відповідно до визначення частини першої статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Підпункт 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначає господарську діяльність як діяльність особи, що пов'язану з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямовану на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами. Позивач пояснив, що придбаний у ТОВ "Сан-Кор Трейд" товар у подальшому експортовано за межі митної території України. На підтвердження реальності здійснених господарських операцій та факту використання придбаних товарів в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності позивач надав суду копії наступних документів: договору комісії від 28 січня 2011 року №К-2801/6, укладеного між позивачем (комітент) та ТОВ "Риад" (комісіонер), актів прийому-передачі товару на комісію та вантажно-митних декларацій. Разом з тим, надані позивачем документи, на думку суду, не дають суду можливості встановити реальність здійснених операцій та факт використання в господарській діяльності позивача придбаних товарів, а лише фіксують господарські операцій з підприємством-контрагентом. Так, суд звертає увагу, що матеріали справи не містять копій договорів із замовниками товару, відповідних розрахункових та первинних документів чи будь-яких інших доказів, на підтвердження замовлення у позивача товару, придбаного в межах спірних господарських операцій. При цьому, суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що товар експортувався за межі митної території України на підставі контрактів від 28 січня 2011 року №R-2801 та №R-2801, укладених між ТОВ "Риад" (комісіонер) та "WEYMAR INDUSTRIES LLP", оскільки зазначені контракти в матеріалах справи відсутні, а тому суд не має можливості встановити, яке відношення позивач має до вказаних контрактів, яке відношення "WEYMAR INDUSTRIES LLP" має до реалізованого товару та факт того, що цей товар придбано саме в межах спірних господарських операцій. В матеріалах справи також відсутні докази наявності у підприємства-контрагента адміністративно-господарських можливостей виконати зобов'язання за договорами купівлі-продажу (наявності персоналу, складських приміщень, транспортних засобів на підтвердження можливості перевезення придбаного товару тощо). Враховуючи те, що позивачем не надано документів на підтвердження використання в межах своєї господарської діяльності придбаних у ТОВ "Сан-Кор Трейд" товарів, суд прийшов до висновку, що позивачем не доведено, а судом не встановлено, що здійснені ним господарські операції з ТОВ "Сан-Кор Трейд" носять реальний характер, а придбані товари використані в межах господарської діяльності або придбавались з такою метою. З огляду на зазначене, висновки Акта перевірки про порушення позивачем норм Податкового кодексу України та заниження податку на додану вартість є обґрунтованими та не спростовуються матеріалами справи, а тому, збільшення ДП "Мережа-Трейд" суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість відповідно до податкового повідомлення-рішення від 22 травня 2012 року №0000133910 є правомірним. Таким чином, позовні вимоги ДП "Траверс Маркет" про скасування податкового повідомлення-рішення нормативно та документально не підтверджуються. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, МГУ-ЦО доведено правомірність та обґрунтованість прийняття спірних податкових повідомлень-рішень з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ДП "Траверс Маркет" задоволенню не підлягає. Враховуючи викладене,

Результат розгляду: denied