Рішення адміністративного суду від 2014-02-26 00:00:00+02

Всеукраїнська громадська організація «Комітет конституційно-правового контролю України» з урахуванням уточнення позовних вимог пред'явила позов до Ректора Київського національного торговельно-економічного університету (далі - КНТЕУ) Мазаракі А.А., Виконуючого обов'язки ректора Київського національного університету Притульської Н.В. про визнання протиправними дій Голови приймальної комісії Київського національного торговельно-економічного університету Мазаракі А.А та в.о. обов'язки ректора Київського національного торговельно-економічного університету Притульської Н.В., що полягають у ненаданні інформації на запит позивача. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 жовтня 2013 року в позові відмовлено. Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким позовні вимоги задовольнити. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню з ухваленням нового рішення у справі з таких підстав. Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, п. 4 ч. 1 ст. 4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 05.03.2013 р. Управління контролю державних органів та закладів сфери освіти і науки - структурний підрозділ Всеукраїнської громадської організації «Комітет конституційно-правового контролю України» направило Ректору Київського національного торговельно-економічного університету Мазаракі А.А. запит на інформацію з проханням надати належним чином засвідчені копії: статуту ВНЗ; свідоцтва про реєстрацію ВНЗ; довідки про включення ВНЗ до Державного реєстру ВНЗ України з додатками; ліцензії ВНЗ та додатка до неї; довідки з ЄДРПОУ; правил прийому до ВНЗ у 2013 р.; положення про приймальну комісію ВНЗ; наказу про затвердження складу приймальної комісії ВНЗ; плану роботи та графіку засідань приймальної комісії ВНЗ; дислокації приміщень, які задіяні для підготовки та проведення прийому абітурієнтів до ВНЗ; встановлених квот прийому до ВНЗ різних категорій осіб. За наслідками розгляду звернення, Київським національним торговельно-економічним університетом була надана відповідь від 13.03.2013 р. № 15/14, у якій зазначалось, що «Київській національний торговельно-економічний університет інформує, що ліцензія КНТЕУ, правила прийому до КНТЕУ та Положення про приймальну комісію КНТЕУ оприлюднені на сайті університету (http://knteu.kiev.ua)». Додатково у відповіді було зазначено: «Встановлені квоти прийому до ВНЗ також будуть оприлюднені відповідно до Умов та Правил прийому у 2013 р. після доведення даної інформації Міністерством освіти та науки України». Позивач, вважаючи, що зазначеними діями відповідачів порушено його права та інтереси, звернувся із даним позовом до Окружного адміністративного суду м. Києва. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем надано відповідь на запит у встановлений строк, вказана відповідь не містить в собі відмови розпорядника інформації, а її надання не в повному обсязі обґрунтована останнім, у зв'язку з чим суд прийшов до переконання, що вона надана у спосіб та в межах передбачених нормами чинного законодавства України. Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне. Відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації»: «Запит на інформацію має містити: 1) ім'я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв'язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.» У повній відповідності до вимог ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запит на інформацію відповідачу було надано на бланку Управління контролю державних органів та закладів сфери освіти і науки(надалі - Управління) вказано, що Управління є структурним підрозділом ВГО «Комітет конституційно - правового контролю України», із вказанням його юридичної адреси, телефонів, електронної адреси. Запит підписано начальником Управління та скріплено печаткою Управління. Надання, в якості додатків до запиту, довіреності, правоустановчих чи інших документів запитувачем інформації Законом України «Про доступ до публічної інформації» не передбачено. Крім того, Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про громадські об'єднання: «Громадське об'єднання зі статусом юридичної особи може мати відокремлені підрозділи, які утворюються за рішенням відповідного керівного органу громадського об'єднання згідно зі статутом». Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про громадські об'єднання»: «Відокремлені підрозділи не є юридичними особами». Всеукраїнська громадська організація «Комітет конституційно-правового контролю України» (надалі - Комітет), як юридична особа, делегувала свої повноваження Управлінню контролю державних органів та закладів сфери освіти і науки (надалі - Управління) через Положення про Управління, а також наділила відповідними повноваженнями Начальника Управління - Т.В Снігир., визначивши їх в Положенні про Управління та видавши іменну Довіреність від Комітету на ім'я Начальника Управління Т.В. Снігир. Відповідно до п. 11.1 та п. 11.2 Статуту Всеукраїнської громадської організації «Комітет конституційно-правового контролю України»: «За рішенням Голови Комітету можуть створюватися консультативно-дорадчі органи Комітету (Комісії, Центри, Ради, Управління, Палати та ін.). Консультативно-дорадчі органи діють на підставі положень про них, які затверджуються Головою Комітету». Позивач у своєму запиті на інформацію до Відповідача вказав, що: «Управління контролю державних органів та закладів сфери освіти і науки (надалі по тексту - Управління), структурний підрозділ ВГО «Комітет конституційно-правового контролю України» (надалі по тексту - Комітет)». Відповідно до п. 4.3 Положення про Управління контролю державних органів та закладів сфери освіти і науки Всеукраїнської громадської організації «Комітет конституційно-правового контролю України»: «Управління має право надсилати запити на інформацію та отримувати інформацію від державних органів та закладів сфери освіти і науки, їх посадових та службових осіб». Згідно із п. 6.5 Положення про Управління контролю державних органів та закладів сфери освіти і науки Всеукраїнської громадської організації «Комітет конституційно-правового контролю України»: начальник управління має право підписувати запити на інформацію, тощо. Відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запит на інформацію відповідачу було надано на бланку Управління із вказанням його адреси, телефонів, електронної адреси. Запит підписано начальником Управління та скріплено печаткою Управління. Відповідач проігнорував документи, що підтверджують повноваження начальника Управління Т.В. Снігир та Управління, які були долучені до матеріалів справи: Положення про Управління контролю державних органів та закладів сфери освіти і науки Всеукраїнської громадської організації «Комітет конституційно-правового контролю України»; Наказ про призначення Начальника Управління контролю державних органів та закладів сфери освіти і науки ВГО «Комітет конституційно-правового контролю України» та Довіреність на Ім'я Снігир Т.В. Начальника Управління. Крім того, відповідь, яку Відповідач надіслав вих. № 15/14 від 13.03.2013 р. була адресована: «Начальнику Управління контролю державних органів та закладів сфери освіти і науки Снігир Т.В.», тобто на момент надання відповіді, відповідач не мав сумнівів щодо того, що запит на інформацію подано особою, яка є належним запитувачем інформації в розумінні Закону «Про доступ до публічної інформації». Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що Управління є належним суб'єктом відносин у сфері доступу до публічної інформації і запит на інформацію, який ним був поданий від імені ВГО «Комітет конституційно-правового контролю України», відповідає всім вимогам ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації». Крім того, колегія суддів не погоджується із твердженням відповідача, що позов пред'явлено до неналежної особи, оскільки належним відповідачем по даній справі, на думку відповідача, є Київський національний торговельно-економічний університет з огляду на наступне. Київський національний торговельно-економічний університет є вищим навчальним закладом державної форми власності. Положення ст. 1 Закону України «Про вищу освіту» визначає вищий навчальний заклад державної форми власності як вищий навчальний заклад, заснований державою, що фінансується з державного бюджету і підпорядковується відповідному центральному органу виконавчої влади. Згідно з ч. 2 ст. 21 Закону України «Про вищу освіту» власник делегує свої повноваження керівникові вищого навчального закладу. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про вищу освіту», безпосереднє управління діяльністю вищого навчального закладу здійснює його керівник - ректор (директор, начальник). Ч. 2 ст. 32 Закону України «Про вищу освіту» передбачає перелік управлінських функцій, що виконуються ректором. Незалежно від вищенаведеного, відповідно до п. З ч. 1 ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації»: «розпорядниками інформації є: «особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно з законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків». Отже, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач є розпорядником інформації, у розумінні Закону України «Про доступ до публічної інформації». Крім того, відповідно до Статуту КНТЕУ відповідач надає освітні послуги та того, що відповідачу делеговані права від Міністерства освіти і науки України: по управлінню вищим навчальним закладом через надання Ліцензії та додатків до неї, надання права підписання дипломів про неповну та повну вищу освіту, права прийняття рішення про реорганізацію або ліквідацію вищого навчального закладу, права здійснення прийому абітурієнтів відповідно до Правил прийому до ВНЗ в 2013 році, правом на надання освітніх послуг, здійснення атестації студентів, прийняття заліків, екзаменів, в т.ч. державних, здійснення оцінювання знань студентів та виставлення оцінок за курсові та дипломні роботи, права затвердження списку осіб, які зараховані до ВНЗ, право формування та затвердження складу приймальної комісії ВНЗ та складу державної екзаменаційної комісії ВНЗ, а також здійснення інших прав, передбачених законодавством України. Крім того, відповідач у своїх запереченнях вказує, що заявник має відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк, до запиту на інформацію документи про відшкодування фактичних витрат не подано. Відповідно до ч. 3 ст. 21 Закону України «Про доступ до публічної інформації»: «Розмір фактичних витрат визначається відповідним розпорядником на копіювання та друк в межах граничних норм, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо розпорядник не встановив розміру плати за копіювання або друк, інформація надається безкоштовно». Тобто, для того, щоб позивач зміг оплатити вартість фактичних витрат на копіювання та друк запитаних ним документів, відповідач повинен встановити ці фактичні витрати, надіславши позивачу відповідний платіжний документ, із вказанням у ньому банківських реквізитів рахунку. Колегія суддів зазначає, що відповідачем не було визначено розмір фактичних витрат на копіювання та друк запитаної позивачем інформації, та не було надіслано відповідного платіжного документу (рахунку-фактури), відповідно до якого позивач міг би сплати всі витрати на копіювання та друк. Крім того, відповідач у своїх запереченнях вказує, що: «КНТЕУ забезпечив доступ до публічної інформації шляхом розміщення документів КНТЕУ на офіційному сайті КНТЕУ http://www.knteu.kiev.ua.» Дане твердження колегія суддів вважає юридично необґрунтованим та безпідставним з огляду на наступне. Згідно із ч. 2 ст. 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» зобов'язаний не лише оприлюднювати інформацію, але й надавати її за запитами на інформацію. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації»: «Доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію». Відповідно до постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України від 30.09.2013 № 11 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 13 січня 2011 року № 2939-УІ «Про доступ до публічної інформації»: «7. Повідомлення запитувача інформації про можливість ознайомитися із запитуваною інформацією на сайті розпорядника публічної інформації суперечить частині другій статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», відповідно до якої відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, вважається протиправною відмовою в наданні інформації, оскільки офіційний сайт є загальнодоступним джерелом». Крім того, вказано, що Закон України «Про доступ до публічної інформації» встановлює, що доступ до інформації забезпечується двома шляхами: шляхом систематичного та оперативного оприлюднення інформації і надання інформації за запитами на інформацію.» Тому виконання розпорядником обов'язку щодо оприлюднення публічної інформації не звільняє від обов'язку надати публічну інформацію на запит на інформацію. Водночас суд вважає необґрунтованими посилання позивача на той факт, що відповідачем порушено норми ч. 1 ст. 20 Закону № 2939-VI, згідно якої розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту, оскільки з наданих позивачем документів неможливо встановити реальний строк отримання відповідачем запиту на інформацію від 05.03.2013 р. Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. У зв'язку з вищевикладеним, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції при ухваленні постанови було порушено норми матеріального та процесуального права, а висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню є помилковим. Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, тому вбачаються підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нової постанови про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Результат розгляду: partial