Рішення адміністративного суду від 2014-01-31 00:00:00+02

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 18 листопада 2013 року позов задоволено частково. Визнано дії інспектора СОМ ДТП та дізнання ВДАІ Дарницького РУ ГУ МВС України у м. Києві Гудима Сергія Олександровича при складанні протоколу від 08 вересня 2013 року протиправними. У решті позовних вимог відмовлено. У грудні 2013 року [PERSON] подав заяву про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про судові витрати. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 168 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадку, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Оскільки позовні вимоги було задоволено частково, суд приходить до висновку про задоволення заяви щодо стягнення з Державного бюджету України на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 34 грн. 41 коп. Щодо стягнення витрат на правову допомогу у цій частині заява задоволенню не підлягає у зв'язку з наступним. Згідно зі ст. 87 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу. Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надаються правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом. Частиною 3 ст. 90 КАС України передбачено, що гранічний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Таким нормативно-правовим актом є Закон України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 грудня 2011 року № 4191- VI. Відповідно до вищевказаного закону розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. У разі якщо сторона у цивільній чи адміністративній справі звільнена від оплати витрат на правову допомогу, компенсація таких витрат виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень, у розмірі, що не перевищує 2,5 відсотка встановленої законом мінімальної заробітної плати в місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Проте, позивачем не надано та не доведено факту відповідності заявленої до стягнення суми законодавчо встановленому граничному розміру витрат на правову допомогу. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] про ухвалення додаткової постанови частково та стягнення з Державного бюджету України на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 34 грн. 41 коп. На підставі викладеного та

Результат розгляду: partial