Рішення адміністративного суду від 2014-01-27 00:00:00+02

13 січня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом до начальника Південної державної інспекції з ядерної та радіаційної безпеки Кобилінського Сергія Володимировича, в якому просив: - визнати дії начальника Південної державної інспекції з ядерної та радіаційної безпеки Кобилінського Сергія Володимировича протиправними у частині надання відповіді не по суті його запиту шляхом переадресації його запиту до не розпорядника інформації у цілях та визначенні Закону України «Про доступ до публічної інформації»; - зобов'язати начальника Південної державної інспекції з ядерної та радіаційної безпеки Кобилінського Сергія Володимировича у терміни передбачені законом надіслати його запит до публічної інформації розпоряднику інформації. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що 13.08.2013 року він надіслав на адресу Держатомрегулювання України запит на публічну інформацію з проханням, серед іншого, надати йому у сканованому вигляді та на паперовому носії копію ліцензій на використання ДІВ Одеської обласної клінічної лікарні. Листом від 15.08.2013 року № 09-15/5686- 15із Держатомрегування України, як розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, повідомив позивача про надіслання його запиту на публічну інформацію до Південної державної інспекції з ядерної та радіаційної безпеки. В свою чергу, начальник Південної державної інспекції з ядерної та радіаційної безпеки, посилаючись на ч.3 ст.22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», листом від 02.09.2013 року переадресував запит до КУ «Одеська обласна клінічна лікарня». Однак, позивач вважає, що КУ «Одеська обласна клінічна лікарня» не є розпорядником інформації у цілях Закону України «Про доступ до публічної інформації». Тобто відповідач в порушення вимог ч.3 ст.22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» переадресував запит до особи, яка не є розпорядником інформації, чим побавив позивача права оскаржувати дії осіб, якщо б ці особи не побажали надати йому відповіді на запит, що було їм переадресовано. Крім того позивач вважає, що діями відповідача його було позбавлено гарантованого ст.34 Конституції України права на збір інформації, було порушено основні принципи інформаційних відносин, а саме гарантованість права на інформацію; відкритість, доступність інформації, свобода обміну інформацією; достовірність і повнота інформації, які викладені у ст.2 Закону України «Про інформацію», та права на інформацію, коли кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів, як про те йдеться у ст.5 Закону України «Про інформацію». Позивач до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, надав заяву, згідно якої просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, зазначивши, що [PERSON] звернувся з листом від 13.08.13 року до Держатомрегулювання України з запитом щодо надання у сканованому вигляді та на паперовому носії копії ліцензій на використання джерел іонізуючого випромінювання Одеської обласної клінічної лікарні. На виконання листа Держатомрегулювання від 15.08.13 року № 09-15/5686-15із та на запит на інформацію від 13.08.13 року [PERSON], запитувачу було надано у строки та порядку, що передбачені вимогами ст.20, 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», інформацію щодо наявності у Комінальної установи «Одеська обласна клінічна лікарня» ліцензії на право провадження діяльності з використання джерел іонізуючого випромінювання Серії ОВ № 040170 від 07.09.2011р. з терміном дії до 07.09.2014р. У зв'язку з тим, що оригінал ліцензії друкується у одному екземплярі та знаходиться у Ліцензіата, тобто володарем вищевказаної ліцензії та розпорядником інформації є Одеська обласна клінічна лікарня, запит [PERSON] в частині надання у сканованому вигляді та на паперовому носії копії ліцензій на використання ДІВ Одеської обласної клінічної лікарні, листом Південної держінспекції від 02.09.13 року за №33-10/732 направлено розпоряднику інформації відповідно до частини третьої ст.22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», яким є КУ «Одеська обласна клінічна лікарня». Відповідно до чинного законодавства орган, що прийняв рішення про видачу ліцензії, видає цьому заявнику оригінал ліцензії. Відповідач також зазначив, що законодавством не передбачено наявність другого екземпляру оригінала ліцензії, з якого могла б бути знята та належним чином завірена копія ліцензії. Таким чином, після видачі суб'єкту діяльності оригінала ліцензії, ця ліцензія переходить у володіння ліцензіата. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи та надані докази, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, проаналізувавши положення чинного законодавства, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Південна державна інспекція з ядерної та радіаційної безпеки є міжрегіональним територіальним органом Державної інспекції ядерного регулювання України і входить до сфери її управління. Згідно п.п.5.4 та 5.5 Положення про Південну державну інспекцію з ядерної та радіаційної безпеки, Південна держінспекція з метою організації своєї діяльності - організовує розгляд звернень громадян з питань, що належать до їх компетенції, виявляє та усуває причини, що призводять до подання громадянами скарг; забезпечує доступ до публічної інформації, що перебуває у їх володінні. Судом встановлено, що 13.08.2013 року [PERSON] надіслав на адресу Держатомрегулювання України запит на публічну інформацію з проханням надати йому у сканованому вигляді та на паперовому носії копію ліцензій на використання джерел іонізуючого випроміювання (далі за текстом -ДІВ) Одеської обласної клінічної лікарні, а також копію довідки з ЄДРПОУ, отриманої Південною державною інспекцією з ядерної та радіаційної безпеки. Листом від 15.08.2013 року за № 09-15/5686-15із Держатомрегулювання України повідомило позивача, що у зв'язку з тим, що запитуваною інформацією про копію ліцензії на використання ДІВ Одеської обласної клінічної лікарні та копією довідки з ЄДРПОУ, отриманої Південною державною інспекцією з ядерної та радіаційної безпеки володіє Південна державна інспекція з ядерної та радіаційної безпеки, тому запит позивача листом від 15.08.2013 року № 09-15/5685-15із направлено до належного розпорядника, яким є Південна державна інспекція з ядерної та радіаційної безпеки. Як вбачається з матеріалів справи, 02.09.2013 року Південною державною інспекцією з ядерної та радіаційної безпеки на запит позивача від 13.08.2013 року йому було надано довідку з ЄДРПОУ, отриману Південною державною інспекцією з ядерної та радіаційної безпеки, а також надано інформацію, що Південною держінспекцією було переоформлено ліцензію «Одеська обласна клінічна лікарня» на право провадження діяльності з використання джерел іонізуючого випромінювання Серії ОВ № 040170 від 07.09.2011 року терміном дії до 07.09.2014 року. У зв'язку з тим, що володарем вищевказаної ліцензії є Одеська обласна клінічна лікарня, запит позивача на інформацію в частині надання копії ліцензії на використання ДІВ Одеської обласної клінічної лікарні листом від 02.08.2013 року за №33-10/732 направлено до належного розпорядника (володаря) інформації, яким є Одеська обласна клінічна лікарня. Одночасно [PERSON] було повідомлено листом від 02.09.2013 року № 33-08/733 про надіслання запиту в частині надання копії ліцензії особі, яка нею володіє. Згідно ст.1 Закону України «Про доступ до публічної інформації», публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про доступ до публічної інформації», доступ до інформації забезпечується шляхом: - надання інформації за запитами на інформацію. Стеттею 12 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень; розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону; структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації. Пунктом 6 ч.1 ст.14 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації. Згідно п.3 ч.1 ст.13 Закону України «Про доступ до публічної інформації», передбачено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків. Частиною 3 ст.22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» встановлено, що розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов'язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником. Відповідно до статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Статтею 49 Конституції України визначено, що кожен має право на охорону здоров'я, медичну допомогу та медичне страхування. Охорона здоров'я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм. Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування. У державних і комунальних закладах охорони здоров'я медична допомога надається безоплатно; існуюча мережа таких закладів не може бути скорочена. Держава сприяє розвиткові лікувальних закладів усіх форм власності. Відповідно до статті 7 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я», Держава згідно з Конституцією України гарантує всім громадянам реалізацію їх прав у сфері охорони здоров'я шляхом: а) створення розгалуженої мережі закладів охорони здоров'я; б) організації і проведення системи державних і громадських заходів щодо охорони та зміцнення здоров'я; в) надання всім громадянам гарантованого рівня медичної допомоги у обсязі, що встановлюється Кабінетом Міністрів України; г) здійснення державного і можливості громадського контролю та нагляду в сфері охорони здоров'я; д) організації державної системи збирання, обробки і аналізу соціальної, екологічної та спеціальної медичної статистичної інформації; е) встановлення відповідальності за порушення прав і законних інтересів громадян у сфері охорони здоров'я. Статтею 8 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я» визначено, що держава визнає право кожного громадянина України на охорону здоров'я і забезпечує його захист. Кожен громадянин має право на безоплатне отримання у державних та комунальних закладах охорони здоров'я медичної допомоги.У разі порушення законних прав і інтересів громадян у сфері охорони здоров'я відповідні державні, громадські або інші органи, підприємства, установи та організації, їх посадові особи і громадяни зобов'язані вжити заходів щодо поновлення порушених прав, захисту законних інтересів та відшкодування заподіяної шкоди. Відповідно до ст.14 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я», охорона здоров'я - один з пріоритетних напрямів державної діяльності. Держава формує політику охорони здоров'я в Україні та забезпечує її реалізацію. Згідно ст.18 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я», фінансування охорони здоров'я здійснюється за рахунок Державного бюджету України та місцевих бюджетів, фондів медичного страхування, благодійних фондів та будь-яких інших джерел, не заборонених законодавством. За таких обставин, суд вважає, що КУ «Одеська обласна клінічна лікарня» у розумінні п.3 ч.1 ст.13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» є розпорядником інформації для цілей цього закону, як комунальна установа, що надає медичні послуги, гарантовані Державою, а тому відповідачем правомірно 02.08.13 року за №33-10/732 направлено запит позивача в частині надання копії ліцензії на використання ДІВ Одеської обласної клінічної лікарні до Одеської обласної клінічної лікарні, оскільки останньою було отримано ліцензію на право провадження діяльності з використання джерел іонізуючого випромінювання Серії ОВ № 040170 терміном дії до 07.09.2014 року. Відповідно до вимог чинного законодавства, видача ліцензій на здійснення діяльності у сфері використання ядерної енергії є результатом надання заявнику адміністративної послуги, тому після здійснення КУ «Одеська обласна клінічна лікарня», яка фінансується з державного або місцевого бюджетів, встановленої законодавством оплати за надання адміністративної послуги, орган, що прийняв рішення про видачу ліцензії, видає цьому заявнику оригінал ліцензії. Діючим законодавством України не передбачено наявність другого екземпляру оригінала ліцензії, з якого могла б бути знята та належним чином завірена копія ліцензії. Таким чином, оскільки оригінал ліцензії на право провадження діяльності з використання джерел іонізуючого випромінювання Серії ОВ № 040170 знаходиться у КУ «Одеська обласна клінічна лікарня», тому дана установа є належним розпорядником інформації. Тому суд вважає, що відповідачем не було допущено порушень ч.3 ст.22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», на які посилається позивач. Таким чином, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] належить відмовити повністю. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied