Рішення адміністративного суду від 2014-02-10 00:00:00+02

Позивач, фізична особа-підприємець [PERSON] м. Маріуполь, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Жовтневої об'єднаної державної податкової інспекції м. Маріуполя Головного управління Міндоходів у Донецькій області про визнання недійсним податкового повідомлення - рішення № 0000251720 від 01.10.2013 року про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 138749,56 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до акту перевірки позивача було переведено на загальну систему оподаткування з 01.10.2012 р. Але позивач зазначає те, що ним у жовтні 2012 р. одержано доход в розмірі 76072,99 грн. (без урахування ПДВ), у листопаді 2012 р. - 110162,42 грн. (без урахування ПДВ), у грудні 2012 р. - 112803,10 грн. (без урахування ПДВ), всього за вказаний період 299038,51 грн. У січні 2013 р. позивачем одержано дохід у розмірі 39240,83 грн. (без урахування ПДВ). З урахуванням доходу одержаного у січні 2013 р. сукупно позивач вважає що він перевищив 300000 грн. (без урахування ПДВ), а тому тільки після цього зобов'язав зареєструватися як платник податку в органі державної податкової служби за своїм місцезнаходженням з дотриманням вимог, передбачених ст. 183 Податкового кодексу України. В зв'язку з чим позивач вважає, що відповідач не мав права на збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість та застосовувати штрафні фінансові санкції податковим повідомленням - рішенням № 0000251720 від 01.10.2013 року. 23.01.2014 р. позивач через канцелярію суду надав заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої просив суд частково визнати недійсним податкове повідомлення - рішення № 0000251720 від 01.10.2013 року про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 107694,77 грн. Позивач та його представник у судове зсідання призначене на 10.02.2014 р. не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Відповідач явку свого представника у судове засідання призначене на 10.02.2014 р. не забезпечив про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 18.12.2013 р. через канцелярію суду було надано клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача а також надані заперечення на позовну заяву. Відповідно до заперечень відповідач посилається на те, що перевіркою встановлено, що на підставі пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 Податкового кодексу України у разі порушення вимог п. 291.4 ст. 291 та пп. 293.8 ст. 293 Податкового Кодексу України, а саме перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку першої - третьої групи та нездійснення такими платниками переходу на застосування іншої ставки, суб'єкт підприємницької діяльності ФОП [PERSON] повинен був перейти на сплату інших податків і зборів, визначених Кодексом, з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення, тобто з 01.10.2012 р. ФОП [PERSON] перебуває на загальній системі оподаткування. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, про відмову у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне. [PERSON] зареєстрований як фізична особа - підприємець, перебуває на спрощеній системі оподаткування (єдиний податок - 2 група) та перебуває на обліку в Жовтневій об'єднаній державній податковій інспекції м. Маріуполя Головного управління Міндоходів у Донецькій області. Жовтневою об'єднаною державною податковою інспекцією м. Маріуполя Головного управління Міндоходів у Донецькій області проведено документальну позапланову виїзну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 1 квітня 2010 року по 31 березня 2013 року, за наслідком якої складено акт № 501/17-3/[NUMBER] від 3 вересня 2013 року. Актом перевірки встановлено що ФОП [PERSON] занизив обсяги виручки у 1-3 кв. 2012 р. у книзі обліку доходів та у деклараціях платника єдиного податку в порушення п. 296.1 ст. 296 Податкового кодексу України. Занизив валовий дохід за 4 кв. 2012 р. в порушення п. 177. 10 ст. 177 Податкового кодексу України, абз. 5 п. 6 ст. 128 Господарського кодексу України в частині ведення податкового обліку не за формою, встановленою Наказом ДПС України. Та встановлено порушення п. 180.1 ст. 180, п. 181.1 ст. 181, п. 183.1, п. 183.2, п. 183.10 ст. 183, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187 ст. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України, а саме заниження податкових зобов'язань по податку з доходів фізичних осіб всього у сумі 110999,64 грн., у тому числі за жовтень - листопад 2012 р. - 44696,50 грн., за грудень 2012 р. - 27072,74 грн., за січень 2013 р. - 9417,80 грн., за лютий 2013 р. - 12281,40 грн., за березень 2013 р. - 17531,20 грн. 01.10.2013 р. на підставі акту перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення - рішення № 0000251720 яким збільшено суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 138749,56 грн., а саме основний платіж - 110999,64 грн. та штрафні (фінансові) санкції - 27749,92 грн. Позивач не погоджуючись з вищезазначеним податковим повідомленням - рішенням та просить його частково скасувати в сумі 107694,77 грн. Актом перевірки встановлено, що відповідно до довідки про результати проведення зустрічної звірки ТОВ "ТД Золотий урожай" за 2012 рік № 46/22-01/36888079 від 22 липня 2013 року, складеної Державною податковою інспекцією у Ворошиловському районі м. Донецька, наданих пояснень ФОП [PERSON] щодо реалізації придбаного товару в повному обсязі, останнім у 2012 року придбано в ТОВ "ТД Золотий урожай" хлібобулочні вироби на суму 1678927,98 грн. та реалізовано зазначений товар у 2012 році в повному обсязі, тобто отримано доход в сумі 1678927,98 грн. В порушення вимог пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України ФОП [PERSON] у 3 кварталі 2012 року отриманий дохід в сумі 1275065,89 грн., що перевищує встановлений цієї статтею граничний обсяг доходу в розмірі 1000000 грн. В порушення вимог підпункту 293.8.2 пункту 293.8 статті 293 Податкового кодексу України в наступному звітному податковому періоді в 4 кварталі 2012 року, а саме з 01.10.2012 р. позивач не перейшов на застосування ставки єдиного податку, визначеного для платників 3 групи та не відмовився від застосування спрощеної системи оподаткування. Перевіркою встановлено, що позивачем в період з 11.10.2012 р. по 31.03.2013 р. отримано 554998,21 грн. оподатковуваних оборотів від продажу товару, а саме жовтень 2012 р - 91287,59 грн., листопад 2012 р. - 132194,90 грн., грудень 2012 р. - 135363,72 грн., за січень 2013 р. - 47089 грн., за лютий 2013 р. - 61407 грн., за березень 2013 р. - 87656 грн. У перевіряємому періоді фізична особа - підприємець [PERSON] добровільно не реєструвався платником ПДВ. Суд зазначає наступне згідно пункту 291.2 статті 291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності є особливим механізмом справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності. Юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою. Пунктом 291.4 статті 291 податкового кодексу України передбачено групи платників єдиного податку в залежності від обсягу отриманих доходів та використання праці найманих осіб. За змістом викладеного в акті перевірки, позивач з 1 січня 2012 року перебуває на спрощеній системі оподаткування, віднесений до 2 групи платників єдиного податку. Як вбачається матеріалів справи та пояснень наданих представником позивача у судовому засіданні, позивач не подавав заяви до податкового органу щодо переходу на іншу систему оподаткування. За змістом частини 2 пункту 291.4 статті 294 Податкового кодексу України до другої групи відносяться фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1000000 гривень. Згідно абзацу 2 пункту 293.8 статті 293 Податкового кодексу України платники єдиного податку другої групи, які перевищили у податковому (звітному) періоді обсяг доходу, визначений для таких платників у пункті 291.4 статті 291 цього Кодексу, в наступному податковому (звітному) кварталі за заявою переходять на застосування ставки єдиного податку, визначеної для платників єдиного податку третьої або п'ятої групи, або відмовляються від застосування спрощеної системи оподаткування. Заява подається не пізніше 20 числа місяця, наступного за календарним кварталом, у якому допущено перевищення обсягу доходу. Пунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України передбачено, що платники єдиного податку зобов'язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, зокрема, у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку першої - третьої груп та нездійснення такими платниками переходу на застосування іншої ставки - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення. Як вбачається з акту перевірки, позивач в третьому кварталі 2012 року отримав доходів в сумі 1275065,89 грн., перевищив граничну суму доходу, встановлену для платників єдиного податку 2 групи, втім будь-яких заяв про застосування ставки податку, визначеної для платників 3 та 5 групи чи відмову від застосування спрощеної системи оподаткування не надав. З огляду на таке, позивач мав з 1 жовтня 2012 року оподатковувати отримані ним доходи від здійснення господарської діяльності в порядку та на умовах загальної системи оподаткування та звітувати до податкової у встановленому порядку. Відповідно до п. 180. 1 ст. 180 Податкового кодексу України платником податку на додану вартість є будь-яка особа, що провадить або планує провадити господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу або будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку. Відповідно до ст. 183 Податкового кодексу України будь-яка особа, що підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку, подає до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву. У разі обов'язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до контролюючого органу не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу. Пунктом 181.1 статті 181 ПК України визначено, що у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку. Згідно п. 183.10 ст. 183 ПК України будь-яка особа, яка підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до контролюючого органу реєстраційну заяву, несе відповідальність за не нарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування. Суд не приймає посилання позивача на те, що він повинен був подати заяву про реєстрацію платника податку не пізніше 10 лютого 2013 р., скільки позивачем сукупно перевищено 300000 грн. (без урахування податку на додану вартість) в січні 2013 р. а саме 39240,83 грн. за період жовтень 2012 р. - січень 2013 р. Суд зазначає, що пункт 181.1 ст. 181 ПК України визначає вимоги реєстрації осіб платників податків, зокрема тих які не є платниками єдиного податку, у разі якщо загальна сума від здійснення ними операцій протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість). Відповідно акту перевірки позивач є платником єдиного податку з 01.04.2010 р. по 31.03.2013 р. тому позивача як платник єдиного податку зобов'язаний перейти на сплату інших податків і зборів, визначених Податковим кодексом з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення як це передбачено ст. 298 ПК України, а саме с жовтня 2012 року. З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що відповідачем правомірно донараховано позивачу податок на додану вартість в розмірі 110999,64 грн. за період з жовтня 2012 р. по березень 2013 р., в зв'язку з чим також є правомірним застосовані до позивача штрафні (фінансові) санкції в розмірі 27749,92 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Суд зазначає, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення прийнято у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України та з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття цього рішення, в зв'язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Результат розгляду: denied