Рішення адміністративного суду від 2014-02-06 00:00:00+02

17 грудня 2013 року [PERSON] звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Реєстраційної служби Новосанжарського районного управління юстиції про скасування включення до Єдиного державного реєстру [PERSON] як фізичної особи-підприємця та зобов'язання вилучити з ЄДР відомості про [PERSON] В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що державним реєстратором незаконно здійснено державну реєстрацію позивача в якості фізичної особи-підприємця. В судове засідання позивач не з'явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином, в письмових запереченнях просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись не те, що включення відомостей про [PERSON] до ЄДР здійснено на підставі отриманої інформації про невключених суб'єктів. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців [PERSON] зареєстрована як фізична особа-підприємець 01.01.2001 року. Розпорядженням голови Новосанжарської районної державної адміністрації від 15.12.2003 року №880 державну реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності [PERSON] скасовано на підставі поданих документів. Згідно листа Новосанжарського районного управління юстиції від 31.10.2013 року № 01-115/632 31.05.2013 року на підставі відомостей інвентаризації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців державним реєстратором Новосанжарської РДА Кулєшовою З.М. включено [PERSON] до ЄДР з відміткою про те, що свідоцтво про її державну реєстрацію вважається недійсним, номер реєстраційної дії 25741750000007928. Листом від 06.12.2013 року № М-1780/2/02/16197 реєстраційна служба головного управління юстиції у Полтавській області повідомила [PERSON] про те, що тимчасова міжвідомча комісія не має можливості прийняти рішення про виключення з ЄДР відомостей щодо [PERSON], як помилково внесених, оскільки відомості щодо неї містяться в Реєcтрі страхувальників. Позивач не погодився із вказаними діями відповідача та оскаржив їх до суду. Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Згідно з пунктами 3, 8 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 01.07.2010 року № 2390-VI "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" щодо спрощення механізму державної реєстрації припинення суб'єктів господарювання" (із змінами, внесеними згідно із Законом України від 19.05.2011 р. N 3384-VI) усі юридичні особи та фізичні особи - підприємці, створені та зареєстровані до 1 липня 2004 року, зобов'язані у встановлений пунктом 2 цього розділу строк подати державному реєстратору реєстраційну картку для включення відомостей про них до Єдиного державного реєстру. Державний реєстратор при надходженні від юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців реєстраційної картки зобов'язаний, відповідно до вимог статті 19 цього Закону, провести включення відомостей про діючі юридичні особи та фізичних осіб - підприємців і видати їм виписку з Єдиного державного реєстру. Після закінчення передбаченого для включення відомостей до Єдиного державного реєстру строку, встановленого пунктом 2 цього розділу, уповноважені органи у місячний строк проводять остаточне звірення даних відомчих реєстрів (баз даних реєстрів, журналів реєстрації, обліку тощо), за результатами якого готують аналітичну інформацію для передачі її тимчасовим міжвідомчим спеціальним комісіям, утвореним з метою проведення в Автономній Республіці Крим та відповідних областях інвентаризації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 1 липня 2004 року, відомості про яких до строку, встановленого пунктом 2 цього розділу, не включені до Єдиного державного реєстру. За результатами проведеної тимчасовими міжвідомчими спеціальними комісіями роботи відомості про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 1 липня 2004 року, включаються до Єдиного державного реєстру з відміткою про те, що свідоцтва про їх державну реєстрацію, оформлені з використанням бланків старого зразка та видані до 1 липня 2004 року, вважаються недійсними. Відповідно до пунктів 3.1, 3.2 Положення про тимчасові міжвідомчі спеціальні комісії з питань проведення інвентаризації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", затвердженого Наказом Мінюсту від 12.04.2012, № 575/5, (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) завданням комісії є проведення інвентаризації невключених суб'єктів. Комісія відповідно до покладеного на неї завдання: приймає від органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, які в межах своїх повноважень ведуть облік юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та/або проводять реєстрацію юридичних осіб будь-яких організаційно-правових форм та фізичних осіб - підприємців (далі - уповноважені органи), аналітичну інформацію про невключених суб'єктів; розглядає, аналізує прийняту від уповноважених органів аналітичну інформацію; складає узагальнену інформацію про невключених суб'єктів; передає узагальнену інформацію про невключених суб'єктів виконавчим комітетам міських рад міст обласного значення, районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій за місцезнаходженням юридичних осіб та за місцем проживання фізичних осіб - підприємців для подальшого включення їх державними реєстраторами до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (далі - Єдиний державний реєстр); передає узагальнену інформацію про невключених суб'єктів Державній реєстраційний службі України; виконує інші повноваження, що випливають з покладених на неї завдань. Судом встановлено, що на виконання покладеного завдання Тимчасова міжвідомча спеціальна комісія з питань проведення інвентаризації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців у Полтавській області отримала від Пенсійного фонду України аналітичну інформацію про юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців з Державного реєстру страхувальників Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, зареєстрованих до 01 липня 2004 року, відомості про яких на дату завершення процесу включення до ЄДР відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, не включені до зазначеного реєстру, про що складено акт приймання-передавання від 09.07.2012 року. Згідно інформації наданої ПФУ станом на 12.07.2012 року [PERSON] перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду, дата реєстрації 27.03.2002 року. Відповідно до протоколу від 15.11.2012 року № 6 на засіданні тимчасової міжвідомчої спеціальної комісії з питань проведення інвентаризації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців у Полтавській області прийнято рішення, зокрема, про включення невключених юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, зареєстрованих до 01 липня 2004 року, відомості про яких на дату завершення процесу включення до ЄДР відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, не включені до нього, які знаходяться на території Новосанжарського району та передати відомості державному реєстратору. На підставі отриманих від тимчасової міжвідомчої спеціальної комісії з питань проведення інвентаризації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців у Полтавській області відомостей державним реєстратором Новосанжарської РДА включено [PERSON] до ЄДР з відміткою про те, що свідоцтво про її державну реєстрацію вважається недійсним, номер реєстраційної дії 25741750000007928. Таким чином, відомості про [PERSON] як фізичну особу-підприємця включено до ЄДР на підставі отриманої інформації про те, що вона перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду. Згідно листа Управління Пенсійного фонду України в Новосанжарському районі [PERSON] взята на облік як платник страхових внесків 13.03.2002 року та станом на 05.02.2014 року з обліку не знята, заборгованості зі сплати страхових внесків не має. Однак, як встановлено судом вище, державна реєстрація [PERSON] як фізичної особи-підприємця скасована 15.12.2003 року, проте у зв'язку із неотриманням Управлінням Пенсійного фонду України в Новосанжарському районі зазначеного розпорядження [PERSON] з обліку не знята. Таким чином, на момент включення державним реєстратором до ЄДР відомостей про [PERSON] як фізичну особу-підприємця остання не була діючим підприємцем. Оскільки, відповідно до пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" щодо спрощення механізму державної реєстрації припинення суб'єктів господарювання" до ЄДР включаються відомості про діючих фізичних осіб - підприємців, суд дійшов до висновку, що відповідач неправомірно включив до ЄДР відомості щодо [PERSON] З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про визнання протиправним та скасування запису від 31.05.2013 року №25741750000007928 про включення до ЄДР відомостей про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця [PERSON] Стосовно позовних вимог про зобов'язання відповідача вилучити з ЄДР недостовірних відомостей щодо відповідача, суд дійшов до висновку про відмову у їх задоволенні, оскільки належним способом захисту порушеного права в даному випадку є визнання протиправним та скасування запису від 31.05.2013 року №25741750000007928 про включення до ЄДР вищевказаних відомостей. Крім того, у суду немає підстав вважати, що відповідач буде відмовлятись від виконання судового рішення, після набрання ним законної сили, про скасування запису від 31.05.2013 року № 25741750000007928 про включення до ЄДР відомостей. Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача завданої моральної шкоди, яку позивач оцінює у 15000 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до положень статей 32, 56 Конституції України фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів. Згідно із частинами 1, 2 статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. У відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995, № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 р. N 5) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Таким чином, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Позивачем не доведено суду заподіяння відповідачем йому моральної шкоди, не надано жодного підтвердження для обґрунтування своїх доводів, тому суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, оскільки обставин, що підтверджують спричинення позивачу моральної шкоди, судом не встановлено. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Відповідно до частини 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Результат розгляду: partial