Рішення адміністративного суду від 2014-02-21 00:00:00+02

Ужгородська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Закарпатській області звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до приватного підприємства "Бет" , яким просить стягнути з відповідача податковий борг в розмірі 35 006,65 грн. за рахунок коштів, що належать платнику податків на праві власності, в тому числі тих, які знаходяться на рахунках у банках. Сторони в судове засідання не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, а відтак у відповідності до ч. 1 ст. 41 КАС України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснюється. Відповідач письмове заперечення проти позову з належними доказами не подав, в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч.4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач, згідно копії Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (а.с.7-8), зареєстрований як юридична особа з 22.12.2003 р. та взятий на облік в органах державної податкової служби 13.01.2004 року, що підтверджується довідкою про взяття на облік платника податків (а.с.9). Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. В порушення даної норми станом на 18.12.2013 року за відповідачем рахується податковий борг на загальну суму 35 006,65 грн., що підтверджується копією облікової картки платника податку (а.с.10-11). Дана заборгованість виникла на підставі наступного. Статтею 54 ПК України передбачено, що платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою. Відповідно до п. 287.1 ст. 287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. Базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. В силу п. 286.2 ст. 286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач подав до інспекції податкову декларацію № 1300005114 від 18.02.2013 з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) на 2013р., де задекларував загальну суму податку 84016,00 грн. (помісячно - по 7001,33 грн.). Відповідно до п.57.1 ст.57 ПК України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до пункту 287.3 статті 287 ПК України, податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця. В порушення законодавства відповідач не сплатив самостійно задекларовані ним суми орендної плати по податковій декларації № 1300005114 від 18.02.2013 з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) на 2013р., за червень - жовтень 2013р. у розмірі 35 006,65 грн. Згідно п.56.11 ст.56 ПК України, не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податку. Відповідно до ст.. 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. На підставі ст.. 59 ПК України позивачем було виставлено податкову вимогу від 29.08.2013 року № 655-11, яка була направлена відповідачу рекомендованим листом. На час розгляду даної адміністративної справи відповідач заборгованість не сплатив. Відповідно до п.п.20.1.34. п.20.1 ст.20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини; Згідно положень п.95.1. ст.. 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Відповідно до п.95.3. ст..95 ПК України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини. За наведених обставин, позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами і підлягають до задоволення повністю.

Результат розгляду: granted