Рішення адміністративного суду від 2014-01-20 00:00:00+02

У липні 2010 року Фізична особа - підприємець [PERSON] (далі - позивач, ФОП [PERSON].) звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Голопристанському районі Херсонської області (далі - відповідач, ДПІ), в якому з урахуванням уточнення позовних вимог просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 20.07.2010 р. № 0008861700/0 про визначення суми податкового зобов'язання за платежем орендна плата за землю у розмірі 228 604,27 грн., за штрафними санкціями у розмірі 114 301,14 грн. Ухвалою суду від 27.07.2010 року відкрито провадження в адміністративній справі. Ухвалою суду від 14.03.2011 року провадження у справі було зупинено до набрання законної сили рішення Господарського суду Херсонської області у справі №16/101-ПД-10 за позовом [PERSON] до Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області про визнання частково незаконними додаткових угод до договорів оренди, відповідно до яких було нараховано суми податкового зобов'язання за оскаржуваним податковим повідомленням - рішенням. В судовому засіданні представник позивача в обґрунтування вказаних позовних вимог вказав, що позиція податкового органу щодо обов'язку підприємця сплачувати орендну плату з дати прийняття рішення Новофедорівської сільської ради № 567 від 11.07.2008 року згідно додаткових угодах від 28.04.2010 р. до договорів оренди землі від 25.04.2005 р. спростована рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 22.10.2013 р., яке набрало законної сили. Отже, на думку представника позивача, оскільки вказаним рішенням визнано незаконним та скасовано абзац другий пункту першого рішення 47 сесії 5 скликання Новофедорівської сільської ради № 887 від 20.11.2009 р. « Про доповнення до рішення сесії № 567 від 11.07.2008 р. « Про встановлення ставок орендної плати за землю», тому є правомірнім декларування ФОП [PERSON] збільшеного розміру орендної плати за землю з моменту державної реєстрації додаткових угод до договору оренди у Голопристанському відділі Херсонської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», тобто з 2010 р., а не з дати прийняття рішення Новофедорівської сільської ради № 567, а саме з 11.07.2008 р., як це стверджує відповідач. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги і просив суд їх задовольнити. В судовому засіданні судом протокольно ухвалено щодо процесуального правонаступництва шляхом заміни відповідача - Державну податкову інспекцію у Голопристанському районі Херсонської області на її правонаступника Цюрупинську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Херсонській області ( далі - ОДПІ) відповідно до ст. 55 КАС України. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти адміністративного позову, вказавши, що правомірність нарахування позивачу податкових зобов'язань з орендної плати за землю за оскаржуваним податковим повідомленням - рішенням підтверджено рішенням господарського суду Херсонської області від 20.08.2013 р., яке вступило в законну силу, та яким підтверджено законність додаткових угод від 25.04.2010 р. до договорів оренди земельної ділянки № 040572100079, № 040572100080 від 25.04.2005 р., якими покладено на позивача обов'язок щодо здійснення перерахунку орендної плати з дати прийняття рішення сільської ради №567 від 11.07.2008 р. В судовому засіданні представник відповідача підтримав заперечення та просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Як встановлено судом і підтверджено матеріалами справи, між [PERSON] (орендар) та Новофедорівською сільською радою Голопристанського району Херсонської області (Орендодавець) було укладено декілька договорів оренди земельної ділянки, зокрема - - договір оренди земельної ділянки від 25.04.2005 року, зареєстрований у Голопристанському відділі Херсонської регіональної філії Державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 25 квітня 2005 р. за №040572100079, щодо оренди земельної ділянки несільськогосподарського призначення загальною площею 5,0384 га, яка знаходиться в с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області від бази відпочинку «Мрія» до бази відпочинку « Прибой ». Відповідно до пункту 9 вказаного договору орендна плата вносить орендарем у формі та розмірі : у грошовій формі у розмірі 14 624,00 грн. на рік., на 10 років - 146 240,00 грн. - договір оренди земельної ділянки від 25.04.2005 року, зареєстрований у Голопристанському відділі Херсонської регіональної філії Державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 25 квітня 2005 р. за №040572100080, щодо оренди земельної ділянки несільськогосподарського призначення загальною площею 0,2409 га, яка знаходиться в с. Залізний Порт між бази відпочинку «Ювілений» до бази відпочинку « Кіровець». Відповідно до пункту 9 вказаного договору орендна плата вносить орендарем у формі та розмірі : у грошовій формі у розмірі 813,60 грн. на рік., на 10 років - 8 136,00 грн. Відповідно до рішення 28 сесії Новофедорівської сільської ради V скликання № 567 від 11 липня 2008 року "Про внесення змін до рішення сесії від 06.05.2008 р. №553 "Про встановлення ставок орендної плати за землю" та рішення сорок сьомою сесією V скликання Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області 20.11.2009 року № 877 "Про доповнення до рішення сесії № 567 від 11.07.2008 р. "Про встановлення ставок орендної плати за землю" сторони - [PERSON] (орендар) та Новофедорівська сільська рада Голопристанського району Херсонської області (Орендодавець) підписали додаткові угоди до вищевказаних договорів оренди землі, зокрема - - Додаткову угоду до договору оренди землі № 040572100080 від 25.04.2005 р., зареєстровану у Голопристанському відділі Херсонської регіональної філії Державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 28 квітня 2010 р. за № 001072100013, якою визначили у пункті 9 договору, що « орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі: у грошовій формі у розмірі за рік 12 557 грн. 64 коп.» та у пункті 11 договору визначили, що « орендна плата вноситься у такі строки: щомісячно у сумі 1 046 грн. 47 коп., не пізніше 10 числа, наступного за звітним місяця. Перерахунок орендної плати проводити з дня прийняття рішення сільської ради № 567 від 11.07.08 р.», - Додаткову угоду до договору оренди землі № 040572100079 від 25.04.2005 р., зареєстровану у Голопристанському відділі Херсонської регіональної філії Державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 28 квітня 2010 р. за № 001072100012, якою визначили у пункті 9 договору, що « орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі: у грошовій формі у розмірі 115 540,60 грн. за рік.» та у пункті 11 договору визначили, що « орендна плата вноситься у такі строки: щомісячно у сумі 9 628,39 грн., не пізніше 10 числа, наступного за звітним місяця. Перерахунок орендної плати проводити з дня прийняття рішення сільської ради № 567 від 11.07.08 р.». Отже, згідно умов вищевказаних договорів оренди землі щорічна загальна сума орендної плати складає 15 437,00 грн., щомісячна загальна сума орендної плати складає 1286,42 грн. Згідно умов вищевказаних додаткових угод до договорів оренди землі щорічна загальна сума орендної плати складає 128 098,32 грн., щомісячна загальна сума орендної плати складає 10 674,86 грн. Як вбачається з матеріалів справи, у травні 2010 року ФОП [PERSON] було подано до податкового органу уточнюючу декларацію орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності за 2010 рік, згідно якої позивачем збільшено податкове зобов'язання орендної плати за земельні ділянки з урахуванням підписаних додаткових угод до договорів оренди землі за 2010 рік з раніше задекларованої щорічної загальної суми орендної плати 28245,84 грн. на суму 120690,65 грн. На підставі п. 1 ст. 11 Закону України від 4 грудня 1990 року № 509-ХІІ "Про державну податкову службу в Україні" зі змінами та доповненнями, відповідно до направлення № 171 від 25.06.10 р. та наказу від 24.06.10 р. № 80 ДПІ у Голопристанському районі проведена невиїзна документальна перевірка платника орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності [PERSON] з питання неподання податкової декларації по орендній платі за землю за 2008, 2009, 2010 роки, за результатами якої складено акт №63/17/[NUMBER] від 30.06.2010 року (далі - акт перевірки). Висновком даного акту є порушення статті 14 Закону України від 07.1992 року №2535-ХІІ «Про плату за землю» (зі змінами та доповненнями), Закону України від 06.10.1998 року №161-ХІУ «Про оренду землі» (зі змінами та доповненнями) щодо не подання платником орендної плати до податкового органу нову звітну податкову декларацію або уточнюючу декларацію по орендній платі за додатковими угодами за 2008 р. (період з 11.07.2008 р. по 31.12.2008 р.), за 2009 рік, за 2010 рік (період з 01.01.2010 р. по 28.04.2010 р.) з урахуванням щорічної індексації нормативної грошової оцінки, у зв'язку з чим підприємець занизив суму податкового зобов'язання по орендній платі землю за період з 11.07.2008 р. по 28.04.10 р. у загальній сумі 228604,27 грн. У відповідності до підпункту 17.1.2. пункту 17.1 статті 17 Закону України №2181-ІІІ, нараховані штрафні санкції у загальній сумі 114302,14 грн. згідно розрахунків у додатках №1, 2 до акту перевірки. На підставі вказаного висновку податковим органом було прийнято податкове повідомлення - рішення від 20.07.2010 р. № 0008861700/0 про визначення суми податкового зобов'язання за платежем орендна плата за землю у розмірі 228604,27 грн., за штрафними санкціями у розмірі 114301,14 грн. В судовому засіданні представниками сторін не заперечувалось щодо відсутності спору при використанні відповідачем сум орендної плати, визначених у договорах оренди землі з урахуванням додаткових угод до них, проте судом встановлено, що спірність позиції сторін полягає у визначені строку виникнення у позивача обов'язку сплачувати розмір орендної плати згідно підписаних додаткових угод до договорів оренди землі. З'ясувавши правові позиції сторін щодо предмету спору, суд застосовую до спірних правовідносин законодавство, діюче на момент виникнення правовідносин. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України від 6 жовтня 1998 року №161-XIV "Про оренду землі" (зі змінами та доповненнями, далі - Закон України №161 - XIV), іншими законами України та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди. Суб'єктами права власності на землю відповідно до пункту «б» статті 80 Земельного кодексу України (далі - ЗК України ) є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності. Відповідно до частин першої та другої статті 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності. До повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу (пункт «в» статті 12 ЗК України ). Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (стаття 13 Закону України № 161 - XIV). Відповідно до статті 14 Закону № 161 - XIV договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону (ст. 125, 126 Земельного кодексу). Згідно зі статтею 2 Закону України «Про плату за землю» використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. За земельні ділянки, надані в оренду, справляється орендна плата. Відповідно до частини першої статті 21 цього Закону орендна плата - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Підставою нарахування земельного податку відповідно до статті 13 Закону України «Про плату за землю» є дані державного земельного кадастру, а орендної плати за земельну ділянку, яка перебуває у державній або комунальній власності, - договір оренди такої земельної ділянки. Приписами статті 21 Закону України «Про оренду землі» та статті 8 Закону України «Про плату за землю» законодавець передбачив внесення змін до розміру орендної плати за земельні ділянки, які перебувають у державній або комунальній власності. Статтею 30 Закону України «Про плату за землю» встановлено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. Згідно зі ст. 15 Закону України від 06.10.1998 № 161-XIV "Про оренду землі", істотною умовою договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру. При цьому, відповідно до ст. 21 цього Закону орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Закону України "Про плату за землю"). Таким чином, згідно із законодавством України, чинним на момент виникнення спірних відносин, питання щодо встановлення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності вирішується за згодою сторін договору оренди земельної ділянки із закріпленням розміру орендної плати в такому договорі оренди. Згідно зі ст. 30 Закону України "Про оренду землі", зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, рішенням Господарського суду Херсонської області від 20.08.2013 р., що набрало законної сили, визнано законними додаткову угоду до договору оренди землі № 040572100080 від 25.04.2005 р., зареєстровану у Голопристанському відділі Херсонської регіональної філії Державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 28 квітня 2010 р. за № 001072100013, та додаткову угоду до договору оренди землі №040572100079 від 25.04.2005 р., зареєстровану у Голопристанському відділі Херсонської регіональної філії Державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 28 квітня 2010 р. за № 001072100012, якими зокрема у пункті 11 договору сторони за договором оренди землі визначили, що перерахунок орендної плати проводити з дня прийняття рішення сільської ради № 567 від 11.07.08 р. Зазначеним судовим рішенням встановлено, що 11 липня 2008 року сесією Новофедорівської сільської ради було прийнято Рішення №567 "Про внесення змін до рішення сесії від 06.05.2008 р. №553 "Про встановлення ставок орендної плати за землю". Пізніше 20.11.2009 року сорок сьомою сесією V скликання Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області було прийнято рішення №877 "Про доповнення до рішення сесії №567 від 11.07.2008 р. "Про встановлення ставок орендної плати за землю". За вказаними рішенням змінені ставки орендної плати за землю по фізичним та юридичним особам у залежності від виду діяльності. На підставі рішення Новофедорівської сільської ради № 567 від 11.07.08р. сторони внесли зміни у договір № 040572100080 від 25.04.05р., зокрема, у п.9 та п.11 договору, визначивши, що орендна плата становить 12557 грн. 64 коп., та вноситься щомісячно у сумі 1046 грн. 47 коп. не пізніше 10 числа, наступного за звітним місяцем. Перерахунок орендної плати проводити з дня прийняття рішення сільської ради №567 від 11.07.08 р., а також внесли зміни у договір № 040572100079 від 25.04.05р., зокрема, у п.9 та п.11 договору, визначивши, що орендна плата становить 115540 грн. 60 коп., та вноситься щомісячно у сумі 9628 грн. 39 коп. не пізніше 10 числа, наступного за звітним місяцем. Перерахунок орендної плати проводити з дня прийняття рішення сільської ради №567 від 11.07.08 р. Господарський суд Херсонської області з посиланням на ст.203 Цивільного кодексу України, ст. 21 Закону України "Про оренду землі", в редакції, що діяла на момент укладення додаткових угод договору, Закон України "Про плату за землю", ч. 7 ст.180 Господарського кодексу України, ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України прийшов до висновку про законність додаткових угод до договорів оренди землі в частині суперечності умов додаткових угод про сплату орендної плати у новому розмірі за минулий період нормам діючого законодавства, оскільки у розумінні норм Цивільного кодексу України умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ст.255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін. Отже, факт законності додаткової угоди до договору оренди землі №040572100080 від 25.04.2005 р. та додаткової угоди до договору оренди землі №040572100079 від 25.04.2005 р., встановлено Господарським судом Херсонської області і не підлягає доказуванню у ході розгляду даної справи. Суд вважає безпідставними посилання позивача на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 22.10.2013 р., яке набрало законної сили, щодо визнання незаконним та скасування абзацу другого пункту першого рішення 47 сесії 5 скликання Новофедорівської сільської ради №887 від 20.11.2009 р. «Про доповнення до рішення сесії №567 від 11.07.2008 р. «Про встановлення ставок орендної плати за землю», як підстава для визнання незаконним у пунктів 11 договорів оренди землі, в редакції додаткових угод, умови щодо проведення перерахунку орендної плати з дня прийняття рішення сільської ради №567 від 11.07.08 р., оскільки, на думку суду, судове рішення є підставою для приведення умов договорів оренди землі у відповідність з ним. Крім цього, суд відмічає, що лише наявність судового рішення, яке набрало законної сили, не може підмінити визначений законодавством порядок внесення змін до договорів. Проте, в ході розгляду справи позивачем не надано суду доказів щодо підписання будь-яких договірних документів внаслідок прийняття вказаного судового рішення. Додатково суд відмічає, що Господарський суд Херсонської області у своєму рішенні зазначив, що у випадку скасування рішення Новофедорівської сільської ради №567 від 11.07.08 р. позивач має право звернутись з заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами. Проте, в ході розгляду справи позивач не надав суду доказів перегляду рішення Господарського суду Херсонської області від 20.08.2013 р. за наслідками прийняття Голопристанським районним судом Херсонської області рішення від 22.10.2013 р., яке набрало законної сили. З огляду на викладене та враховуючи цивільно-правовий характер договорів оренди земельних ділянок, суд вважає, що визначення відповідачем податкових зобов'язань з орендної плати за землю, виходячи з умов договорів оренди землі, відповідає вимогам законодавства, і тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Щодо застосування до позивача штрафних санкцій у сумі 114301,14 грн. відповідно до пп. 17.1.1 п.17.1, ст. 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000 р. № 2181-ІІІ (далі Закон України № 2181-ІІІ), то суд вважає, що у цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України "Про плату за землю" платники земельного податку, а також орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності (крім громадян) самостійно обчислюють суму земельного податку та орендної плати щороку за станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою центральним податковим органом, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. Згідно вимог пп. "а" пп. 4.2.2 п. 4.2 ст. 4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000 р. № 2181-ІІІ (далі Закон України № 2181-ІІІ) контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника податків у разі якщо: платник податків не подає у встановлені строки податкову декларацію. Відповідно до пп. 17.1.1 п.17.1 Закону України №2181-ІІІ платник податків, що не подає податкову декларацію у строки, визначені законодавством, сплачує штраф у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожне таке неподання або її затримку. Відповідно до п.п. 17.1.2 п.17.1 ст. 17 цього Закону у разі коли контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання платника податків за підставами, викладеними у підпункті "а" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, додатково до штрафу, встановленого підпунктом 17.1.1 цього пункту, платник податків сплачує штраф у розмірі десяти відсотків суми податкового зобов'язання за кожний повний або неповний місяць затримки податкової декларації, але не більше п'ятдесяти відсотків від суми нарахованого податкового зобов'язання та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що штраф, який платник податків зобов'язаний сплатити у розмірі десять відсотків суми податкового зобов'язання, але не більше п'ятдесяти відсотків від суми нарахованого податкового зобов'язання та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, є додатковою відповідальністю платника податків внаслідок неподання або її затримку платником податків податкової декларації у строки, визначені законодавством. Проте, з акту перевірки вбачається, що ревізором - інспектором вказано про не подання позивачем до податкового органу нової звітної податкової декларації або уточнюючої декларації по орендній платі за додатковими угодами за 2008 р. (період з 11.07.2008 р. по 31.12.2008 р.), за 2009 рік, за 2010 рік (період з 01.01.2010 р. по 28.04.2010 р.), при цьому, зазначає про подання підприємцем уточнюючої податкової декларації орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності за №5141, згідно якої перерахунок податкового зобов'язання проведено з 28.04.2010 р., тобто з моменту реєстрації додаткової угоди у Голопристанському відділі Херсонської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру». Отже, суд вважає, що відповідач безпідставно визначив позивачу штрафні санкції в розмірі 114 302,14 грн. за період з липня 2008 р. по квітень 2010 року, оскільки, з аналізу положень підпункту 17.1.2 пункту 17.1 статті 17 Закону України №2181-III вбачається, що нарахування штрафних санкцій відповідно до вказаної правової норми здійснюється на суму нарахованого податкового зобов'язання внаслідок не подання податкової декларації, а не внаслідок подання уточнюючої декларації, проте з заниженими податковими зобов'язаннями. З огляду на викладене та приймаючи до уваги ч. 1 ст. 71 КАС України, якою передбачено обов'язок кожної сторони по справі довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Результат розгляду: partial