Рішення адміністративного суду від 2014-02-25 00:00:00+02

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2014 року відкрито провадження в адміністративній справі № 812/895/14 за адміністративним позовом відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Луганську до Ленінського відділу державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції, в якому позивач просить: - скасувати постанову Ленінського відділу державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції від 24 січня 2014 року ВП № 41769509 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа); - зобов'язати Ленінський відділ державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції винести постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа від 07 травня 2013 року № 812/2541/13-а про стягнення з Державного закладу «Луганська обласна санітарно-епідеміологічна станція» на користь відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Луганську заборгованості по капіталізованим вимогам в сумі 1035931,79 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що державний виконавець, відмовляючи у відкритті виконавчого провадження, у постанові від 24 січня 2014 року ВП № 41769509 посилається на частину 2 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», у якій зазначено, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. Зазначена стаття 3 Закону відсилає до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року № 845. Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року № 845, встановлює, у яких випадках органи казначейства приймають документи до розгляду та приймає рішення про стягнення коштів. В свою чергу, державним виконавцем в постанові про відмову у відкритті виконавчого провадження від 24 січня 2014 року ВП № 41769509 не зазначено конкретного пункту Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року № 845, або іншого нормативного акта, згідно якого виконавчий лист про стягнення заборгованості з Державного закладу «Луганська обласна санітарно-епідеміологічна станція» повинен спрямовуватись на виконання для здійснення безспірного списання коштів до органів Державного казначейства України. Тобто, за твердженням позивача, є всі законні підстави для направлення виконавчого листа від 07 травня 2013 року № 812/2541/13-а про стягнення з Державного закладу «Луганська обласна санітарно-епідеміологічна станція» на користь відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Луганську заборгованості по капіталізованим вимогам в сумі 1035931,79 грн. для примусового виконання до Ленінського відділу державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції, а тому постанова від 24 січня 2014 року ВП № 41769509 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) є такою, що не відповідає нормам законодавства, та підлягає скасуванню. У судовому засіданні представник позивача адміністративний позов підтримав, просив його задовольнити повністю, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Ленінський відділ державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції адміністративний позов не визнав, про що подав заперечення від 25 лютого 2014 року 1725/08-50, в яких у задоволенні позовних вимог просить відмовити (арк. справи 28-30). Заперечуючи проти позову, відповідач вказав, що відповідно до вимог статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчим документом звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, у тому числі на кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів. Згідно довідки Державної податкової адміністрації України за боржником у виконавчому провадженні - Державним закладом «Луганська обласна санітарно-епідеміологічна станція», зареєстровано 26 розрахункових рахунків, відкритих у Головному управлінні Державної казначейської служби України у Луганській області, та розрахунковий рахунок у публічному акціонерному товаристві «Укркомунбанк». Згідно довідки публічного акціонерного товариства «Укркомунбанк» розрахунковий рахунок Державного закладу «Луганська обласна санітарно-епідеміологічна станція» було закрито у 2001 році. Відповідно до частини 2 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року № 845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 року № 45), передбачає, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій). Пунктом 6 даного Порядку встановлено, що у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб: заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних про перерахування коштів у готівковій формі через банки або підприємства поштового зв'язку, якщо зазначений рахунок відсутній; оригінал виконавчого документа; судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності); оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету. До заяви можуть додаватися інші документи, які містять відомості, що сприятимуть виконанню рішення про стягнення коштів (довідки та листи органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, або органів місцевого самоврядування, рішення органів досудового розслідування та прокуратури тощо). У зв'язку з викладеним, державним виконавцем 24 січня 2014 року прийнято рішення про відмову у відкритті виконавчого провадження на підставі пункту 8 частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повернуто стягувачу та роз'яснено право на пред'явлення виконавчого документа до органу казначейської служби. У судовому засіданні представник відповідача проти адміністративного позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, надав пояснення, аналогічні викладеним у письмових запереченнях від 25 лютого 2014 року 1725/08-50. Ухвалою від 17 лютого 2014 року про відкриття провадження в адміністративній справі до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача судом залучено Державний заклад «Луганська обласна санітарно-епідеміологічна станція» Міністерства охорони здоров'я України. У судове засідання представник третьої особи не прибув, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином (арк. справи 22, 24). Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають повному задоволенню, з таких підстав. Згідно із частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Частиною 1 статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби (частина 3 статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України). Як вбачається з матеріалів справи та встановлено під час судового розгляду, постановою Луганського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2013 року у справі № 812/2541/13-а з Державного закладу «Луганська обласна санітарно-епідеміологічна станція» на користь відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Луганську стягнуто заборгованість по капіталізованим вимогам в сумі 1035931,79 грн. (арк. справи 5-7). 20 січня 2014 року позивач звернувся до Ленінського відділу державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції з заявою від 16 січня 2014 року за № 205/06 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Луганським окружним адміністративним судом 07 травня 2013 року у справі № 812/2541/13-а про стягнення з Державного закладу «Луганська обласна санітарно-епідеміологічна станція» на користь відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Луганську заборгованості по капіталізованим вимогам в сумі 1035931,79 грн. (арк. справи 8, 14, 31). Постановою Ленінського відділу державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції від 24 січня 2014 року ВП № 41769509 на підставі пункту 8 частини 1 статті 26 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Луганським окружним адміністративним судом 07 травня 2013 року у справі № 812/2541/13-а про стягнення з Державного закладу «Луганська обласна санітарно-епідеміологічна станція» на користь відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Луганську заборгованості по капіталізованим вимогам в сумі 1035931,79 грн., оскільки відповідно до пункту 2 статті 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами Державного казначейства України в порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року № 845, у порядку черговості надходження таких документів (арк. справи 16, 37). Постанову Ленінського відділу державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції від 24 січня 2014 року ВП № 41769509 отримано відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Луганську 03 лютого 2014 року, про що свідчить штамп реєстрації вхідної кореспонденції на супровідному листі Ленінського відділу державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції від 25 січня 2014 року № 686 (08-50) про надсилання зазначеної постанови (арк. справи 15). Суд вважає постанову Ленінського відділу державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції від 24 січня 2014 року ВП № 41769509 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) законною та обґрунтованою, з огляду на таке. Згідно із частиною 2 статті 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. Відповідно до частини 2 статті 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» і пункту 9 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України Кабінет Міністрів України постановою від 03 серпня 2011 року № 845 затвердив Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, який визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення. У пункті 2 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року № 845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 року № 45), передбачено, що: безспірне списання - операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами (далі - органи Казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів; боржники - визначені в рішенні про стягнення коштів розпорядники (бюджетні установи) та одержувачі бюджетних коштів, а також підприємства, установи та організації, рахунки яких відкриті в органах Казначейства; виконавчі документи - оформлені в установленому порядку виконавчі листи судів та накази господарських судів, видані на виконання рішень про стягнення коштів, а також інші документи, визначені Законом України «Про виконавче провадження»; стягувачі - фізичні та юридичні особи, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів. Інші терміни вживаються у значенні, наведеному в Бюджетному кодексі України, Податковому кодексі України, Законах України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та «Про виконавче провадження». Пунктом 12 частини 1 статті 2 Бюджетного кодексу України визначено, що бюджетні установи - органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету. Бюджетні установи є неприбутковими. У відповідності із пунктом 3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року № 845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 року № 45), рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій). Питання безспірного списання коштів з рахунків боржника врегульовані у пунктах 24-34 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року № 845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 року № 45). Відповідно до пункту 24 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року № 845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 року № 45), стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник, документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку. Пунктом 6 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року № 845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 року № 45), регламентовано, що у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб: заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних про перерахування коштів у готівковій формі через банки або підприємства поштового зв'язку, якщо зазначений рахунок відсутній; оригінал виконавчого документа; судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності); оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету. До заяви можуть додаватися інші документи, які містять відомості, що сприятимуть виконанню рішення про стягнення коштів (довідки та листи органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, або органів місцевого самоврядування, рішення органів досудового розслідування та прокуратури тощо). Виконавчі документи пред'являються до виконання протягом одного року з дня, що настає за днем набрання рішенням про стягнення коштів законної сили, якщо інше не передбачено законом. Із відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, розміщених на офіційному веб-сайті державного підприємства «Інформаційно-ресурсний центр», який є технічним адміністратором єдиних та державних реєстрів, розпорядниками яких є Державна реєстраційна служба України та Державна служба України з питань регуляторної політики та підприємництва, судом встановлено, що Державний заклад «Луганська обласна санітарно-епідеміологічна станція» Міністерства охорони здоров'я України є державною організацією (установою, закладом), утвореною Міністерством охорони здоров'я України (арк. справи 18-19, 38). Із відповіді Державної податкової служби України від 12 липня 2013 року за № 1001157751 та листа публічного акціонерного товариства «Український комунальний банк» від 11 листопада 2013 року за № 7814 вбачається, що боржник - Державний заклад «Луганська обласна санітарно-епідеміологічна станція» Міністерства охорони здоров'я України, має розрахункові рахунки виключно у Головному управлінні Державної казначейської служби України у Луганській області (арк. справи 33, 34). Таким чином, боржник - Державний заклад «Луганська обласна санітарно-епідеміологічна станція» Міністерства охорони здоров'я України, є бюджетною установою та рішення про стягнення з нього коштів повинно виконуватись органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, - Головним управлінням Державної казначейської служби України у Луганській області, в порядку, визначеному Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року № 845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 року № 45). Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 26 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження. Частиною 2 статті 26 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» передбачено, що про відмову у відкритті виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову протягом трьох робочих днів, а за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - не пізніше наступного робочого дня з дня надходження виконавчого документа і не пізніше наступного дня надсилає її заявникові разом з виконавчим документом. З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку, що державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції правомірно винесено постанову від 24 січня 2014 року ВП № 41769509 на підставі пункту 8 частини 1 статті 26 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» про відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Луганським окружним адміністративним судом 07 травня 2013 року у справі № 812/2541/13-а про стягнення з Державного закладу «Луганська обласна санітарно-епідеміологічна станція» на користь відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Луганську заборгованості по капіталізованим вимогам в сумі 1035931,79 грн., що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач відповідно до пункту 18 частини 1 статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений. На підставі частини 3 статті 160 КАС України у судовому засіданні 25 лютого 2014 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Складення постанови у повному обсязі відкладено до 03 березня 2014 року, про що згідно вимог частини 2 статті 167 КАС України повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частин постанови у судовому засіданні.

Результат розгляду: denied