Рішення адміністративного суду від 2014-04-07 00:00:00+03

Згідно позову, позивачка [PERSON] [INFO] народила дитину [PERSON], у зв'язку з чим перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Будьоннівської районної у м. Донецьку ради як отримувач допомоги догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Позивачка вважає, що розмір призначеної їй допомоги не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки є меншим за прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років. Позивачка просить: - визнати неправомірними дії відповідача щодо нарахування та виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку; - зобов'язати відповідача здійснити нарахування позивачці допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років на поточний рік за період з 14.08.2013 року по 14.02.2014 року і стягнути з Державного бюджету України на її користь нараховану відповідачем допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років з урахуванням фактично виплачених сум; - стягнути з Державного бюджету України на користь позивачки судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 73,08 грн. Позивачка [PERSON], належним чином та завчасно сповіщена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася. Надала суду письмову заяву, за якою підтримала в повному обсязі заявлені позовні вимоги та доводи позовної заяви, на яких вони ґрунтуються. Просить справу розглянути у її відсутність. Відповідач Управління праці та соціального захисту населення Будьоннівської районної у м. Донецьку ради і третя особа Управління Державної казначейської служби України у Будьоннівському та Пролетарському районах м. Донецька Донецької області, належним чином та завчасно сповіщені про час та місце розгляду справи, в судове засідання представників не направили, про причини неявки суд не повідомили. За ухвалою суду на підставі ч. 4 ст. 122 КАС України справу розглянуто за відсутності сторін і третьої особи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. На підставі досліджених доказів судом встановлені наступні фактичні обставини. Позивачка [PERSON] має на утриманні дитину - [PERSON], [INFO], перебуває на обліку в Управління праці та соціального захисту населення Будьоннівської районної у м. Донецьку ради з 11.10.2013 року та отримує допомогу в розмірі 130 грн. на місяць як особа, застрахована у системі соціального загальнообов'язкового державного соціального страхування. Відповідачем призначена допомога по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», розмір якої визначено відповідно до «Порядку призначення і виплати допомоги державної допомоги сім'ям з дітьми», затвердженому постановою КМУ №1751 від 27.12.2001 року. Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить з наступного. Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» встановлено гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім'ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім'ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення. Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» було внесено зміни до Закону № 2240-III та виключено статті 40-44. Проте, з огляду на рішення Конституційного суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008, стаття 43 Закону № 2240-III на час виникнення спірних правовідносин передбачала, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму. До ст. 15 Закону № 2811-ХII також вносились зміни, а дія статті зупинялась іншими Законами. Так, Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» ст. 15 Закону № 2811-ХII викладено в наступній редакції: «Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень». Проте, відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» Розділ I цього Закону набирає чинності з 01.01.2008 рік і діє по 31.12.2008 року. Отже, з 01.01.2009 року ст. 15 Закону № 2811-ХII відновила попередню редакцію, відповідно до якої допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Проте, ст. 46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» встановлено, що у 2009 році допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» призначається і здійснюється в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України. Аналогічним чином врегульовано спірні правовідносини у 2010 році ст. 45 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік». В зв'язку з тим, що у передбачений законом спосіб положення Законів України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» та «Про Державний бюджет України на 2010 рік» не визнано неконституційними та не скасовано, у 2009-2010 роках допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку призначалась та виплачувалась у відповідності до п. 22 Постанови КМУ №1751 від 27.12.2001 року «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми». В подальшому, ані Законом України «Про Державний бюджет на 2011 рік», ані Законом України «Про Державний бюджет на 2012 рік», ані Законом України «Про Державний бюджет на 2013 рік», ані іншими законами не встановлювався інший розмір допомоги, ніж в Законах № 2811-ХІІ та № 2240-ІІІ, а дії вищевказаних Законів про бюджет діяли, відповідно, лише у 2009 та 2010 роках, отже спірні правовідносини з 01.01.2011 року регулюються Законами № 2811-ХII та № 2240-III, а положення Постанови КМУ №1751 від 27.12.2001 року в тій частині, в якій вони суперечить названим законам, застосовуватися не можуть. Отже, з 01.01.2011 року у відповідача виник обов'язок здійснювати виплату державної допомоги в розмірах, передбачених Законами № 2811-ХII та 2240-III. Відповідно до ст. 244-2 КАС України, рішення Верховного суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 25.12.2012 року в справі №21-410а12. Як зазначено вище, в даному випадку виник спір щодо виплати допомоги особі, яка застрахована у системі соціального загальнообов'язкового державного соціального страхування, тому на виплату допомоги такій особі у зазначеному періоді поширюються норми спеціального Закону (яким є Закон № 2240-III), відповідно до статті 43 якого допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом. На підставі вкладеного, доводи позивачки про порушення її прав відповідачем в частині нарахування та виплати державної допомоги у належному розмірі, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, і порушене право позивачки підлягає судовому захисту, однак лише з 11.10.2013 року (з часу призначення допомоги). Достатнім та необхідним для відновлення порушеного права позивачки буде визнання дій відповідача неправомірними та зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату державної допомоги. Суд не приймає доводи позивачки щодо стягнення конкретної суми допомоги з відповідача за рахунок коштів Державного бюджету України, в зв'язку з тим, що суд не може підміняти орган, який визначає розмір та нараховує державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, оскільки такі повноваження відносяться до компетенції відповідача. Згідно вимог ч. 1 ст. 94 КАС України на користь позивачки з Державного бюджету України слід присудити понесені нею та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору.

Результат розгляду: partial