Рішення адміністративного суду від 2014-02-10 00:00:00+02

24 січня 2014 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов управління Пенсійного фонду України в Перевальському районі Луганської області до фізичної особи - підприємця [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 1017,16 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 12.06.2007 року суб'єкт підприємницької діяльності [PERSON] зареєстрований ВК Перевальської районної ради Луганської області як суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа. В управлінні Пенсійного фонду України в Перевальському районі відповідач зареєстрований як платник страхових внесків. Відповідно до ст.14 Закону № 1058 , п.1 ст.1 Закону №400 є страхувальником та платником страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Відповідно до п.6 ч.2 ст.17, п.6 ст.20 ЗУ №1058 страхувальники зобов'язані нараховувати, обчислювати та сплачувати у встановлені строки та у повному обсязі страхові внески до ПФУ не пізніше ніж через 20 календарних днів з дня закінчення базового звітного періоду. Базовим періодом для фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності є квартал. В порушення п.1 ст.19; п.2 тп п.6 ст.20 Закону №1058, п.п. «б» п.п. 4.2.2. п.4.2 ст.4 Закону від 21.12.2000 №2181 « Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» ФОП [PERSON] не в повному обсязі сплатив страхові внески. Станом на 21.01.2014 розмір недоїмки становить 1017.16 грн. Відповідно до ч.3 ст.106 Закону №1058 управлінням ПФУ в Перевальському районі відповідачеві була направлена вимога про сплату боргу №Ф8С від 10.08.2011 року на суму 1017,16 грн., що підтверджується копією повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідач суму боргу, що зазначена у вимозі, не оскаржив у встановленому законом порядку та у 10-денний термін у повному обсязі не сплатив. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо стягнення грошових сум, які ґрунтуються на рішеннях суб'єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження. Ухвалою суду від 27 січня 2014 року відкрито справу у скороченому провадженні. 30 січня 2014 року відповідачем особисто отримано копію ухвали. У встановлений судом строк відповідачем не подано ні заперечень проти позову, ані заяви про визнання позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наявних у матеріалах справи доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.69-72 КАС України, суд прийшов до наступного. Як зазначено в п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа адміністративного суду публічно-правовий спір у якому хоча б однією із сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства. Пенсійний фонд України та його органи, у розумінні пункту 7 частини першої статті 3 КАС України, є суб'єктами владних повноважень, а спори за участю цих органів є публічно -правовими ,оскільки виникають за участю суб'єкта владних повноважень, що реалізує у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції, та відповідають визначенню "адміністративної справи ". Відповідач - [PERSON], і.к. [NUMBER],зареєстрований як фізична особа - підприємець Перевальською районною державною адміністрацією Луганської області 12.06.2007 року, запис № 2 373 000 0000 001776.( а.с.5). Перебуває на обліку як платник внесків в УПФУ в Перевальському районі Луганської області. ( а.с.6). Згідно поданого 16.03.2011 року відповідачем до позивача звіту за 2010 рік ( а.с.12) нараховано страхових внесків - 2044,80 грн. З 01.01.2011 набрав чинності Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування ". Пунктом 7 прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування " встановлено, що суми внесків, нарахованих на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, строк сплати яких не настав на 1 січня 2011 року, та суми нарахованого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування до 1 січня 2004 року, строк сплати яких не настав на 1 січня 2011 року, не сплачені станом на 1 січня 2011 року, підлягають сплаті в порядку, що діяв до 1 січня 2011 року. Стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється. На період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом. Оскільки суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування нараховані відповідачем за 2010 рік, граничний строк сплати вказаних внесків до 01.04.2011, суд приходить до висновку, що до правовідносин, які виникли між позивачем та відповідачем, слід застосовувати порядок, що діяв до 01.01.2011. Відповідно до п.1 ч.1 ст.14 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування " [PERSON] є платником страхових внесків (страхувальником) на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Згідно п.6 ч.2 ст.17 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування " відповідач повинен нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески. Крім того, п.п.4 п.8 розділу 15 "Прикінцеві положення " Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування " (в редакції Закону України від 08.07.2010 № 2461) встановлено, що фізичні особи -суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок), на період дії законодавчих актів з питань особливого способу оподаткування сплачують страхові внески в порядку, визначеному цим Законом. Сума страхового внеску встановлюється зазначеними особами самостійно. При цьому сума страхового внеску з урахуванням частини фіксованого або єдиного податку, що перерахована до Пенсійного фонду України, повинна становити не менше мінімального розміру страхового внеску, та не більше розміру страхового внеску, обчисленого від максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, оподатковуваного доходу (прибутку), загального оподатковуваного доходу, з якої сплачуються страхові внески. Відповідно до ч.12 ст.20 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування " страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. У разі наявності в платника страхових внесків одночасно із зобов'язаннями із сплати страхових внесків зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами зобов'язання із сплати страхових внесків виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань щодо виплати заробітної плати (доходу). Частиною 6 статті 20 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування " передбачено, що страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Відповідно до ст.106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування "суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій. Територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Протягом десяти робочих днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобов'язаний сплатити суми недоїмки та суми фінансових санкцій. Страхувальник у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки, зазначеної у вимозі про сплату недоїмки, узгоджує її з органами Пенсійного фонду в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду, а в разі неузгодження вимоги із органами Пенсійного фонду має право на оскарження вимоги в судовому порядку. У разі якщо страхувальник, який одержав вимогу територіального органу Пенсійного фонду про сплату недоїмки і протягом десяти робочих днів після її отримання не сплатив зазначену у вимозі суму недоїмки разом з застосованою до нього фінансовою санкцією, включеної до вимоги, або не узгодив вимогу з відповідним органом Пенсійного фонду, або не оскаржив вимогу в судовому порядку, а також у разі якщо страхувальник узгодив вимогу, але не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги, відповідний орган Пенсійного фонду звертається в установленому законом порядку і подає вимогу про сплату недоїмки до відповідного підрозділу державної виконавчої служби. У зазначених випадках орган Пенсійного фонду також має право звернутися до суду чи господарського суду з позовом про стягнення недоїмки. Строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується. Згідно картки особового рахунку фізичної особи - підприємця ( а.с.11) нараховано до сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за 2010 рік ( з 01.01.2010 по 31.12.2010) - 2044,80 грн., зараховано - 1027,64 грн., недоїмка - 1017,16 грн. Відповідно до вимог ч.3 ст.106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування " позивачем рекомендованою кореспонденцією відповідачу була надіслана вимога про сплату боргу від 10.08.2011 № Ф 8 С на суму 1017,16 грн. (а.с.8), яка отримана ним особисто 18.08.2011 ( а.с.9). Протягом десяти робочих днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки відповідач суму недоїмки не сплатив, вимоги про сплату недоїмки з управлінням Пенсійного фонду України в Перевальському районі Луганської області не узгодив та у судовому порядку її не оскаржив. Враховуючи те, що відповідач у добровільному порядку заборгованість із сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в повному обсязі не сплатив, позовні вимоги позивача визнаються судом обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Питання по судових витратах не вирішується, оскільки позивач звільнений від їх сплати у встановленому порядку, а ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено їх стягнення у даних випадках. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted