Рішення адміністративного суду від 2014-03-18 00:00:00+02

Позивач [PERSON] звернулася до суду з адміністративним позовом до Міського відділу ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції в Київській області про бездіяльність державної виконавчої служби та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, мотивуючи тим, що постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.07.2011р. по справі №2а- 27352/2011р. було задоволено її позов до Управління ПФУ в м. Білій Церкві та зобов»язано провести перерахунок та виплату доплат до пенсії відповідно до ст..39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 16.08.2010р. У зазначені постанові передбачено її негайне виконання. Виконавчий лист був наданий до Міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції в Київській області. Але і на цей час постанова суду не виконана, про хід виконавчого провадження їй стало відомо лише після звернення з заявою до відповідача. А з повідомлення державного виконавця, яке отримано нею лише 30.01.2014р. дізналася про те, що постанови про відкриття та закінчення виконавчого провадження були направлені на її адресу, хоч таких повідомлень нею не отримано. Повністю не погоджуючись з закінченням виконавчого провадження з підстав п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі - фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. З відповіді Управління ПФУ у м. Біла Церква дізналася, що перераховано суму доплати до пенсії, виплата якої не проведена через відсутність фінансування. А тому, просила суд визнати дії державної виконавчої служби протиправними, постанову про закінчення виконавчого провадження скасувати. В судове засідання позивачка не з»явилася, хоч про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, хоч про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав письмові заперечення проти позову, згідно з якими позов не визнав повністю. Згідно з запереченнями відповідача, виконавче провадження по виконанню постанови Білоцерківського міськрайонного суду від 04.07.2011р. по справі №2а- 27352/2011р. було відкрито 20.10.2011р., в ході примусового виконання рішення боржника було зобов»язано вчинити дії передбачені рішенням суду. Рішення суду було виконане повністю, здійснено перерахунок пенсії позивача та призначено виплату нарахованих сум. А тому, постановою державного виконавця від 25.11.2011р. виконавче провадження було закінчено з підстав п.8 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», а копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження, виконавчі документи з відміткою про виконання направлено до Білоцерківського міськрайонного суду. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.07.2011року по справі №2а- 27352/2011р. Управління ПФУ у м. Білій Церкві було зобов»язано здійснити перерахунок та виплату [PERSON] доплати до пенсії за проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю в розмірі мінімальної заробітної плати відповідно до ч.2 ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 16.08.2010р. з врахуванням виплачених сум. Постанова підлягає негайному виконанню. Також, 04.07.2011р. був виданий виконавчий лист №2а-27352/2011р. В запереченнях на позов відповідач послався на те, що постановою державного виконавця Міського відділу ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області від 20.10.2011р. відкрито виконавче провадження з примусового виконання постанови суду в ході якого боржника було зобов»язано вчинити дії , передбачені постановою суду, яка підлягала до негайного виконання. Боржником - Управлінням ПФУ у м. Біла Церква було здійснено перерахунок пенсії стягувачу відповідно до виконавчого листа суду та призначено суму до виплати, що підтверджено розпорядженням Управління ПФУ у м. Біла Церква № 129675 . З врахуванням цих обставин, Міський відділ ДВС Білоцерківського МРУ юстиції виніс постанову про закінчення виконавчого провадження від 25.11.2011р. на підставі п.8 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження». Але, суд вважає, що постанова про закінчення виконавчого провадження від 25.11. 2011року винесена передчасно, без перевірки всіх обставин, які передбачені нормою ст..49 вищезазначеного Закону. Так, згідно з п 8). Ст.. 49 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено закінчення виконавчого провадження у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Відповідно до відповіді Управління ПФУ у м. Біла Церква від 21.01.2014р. № 10925/Л-01 на звернення позивача щодо виконання постанови Білоцерківського міськрайонного суду від 04.07.2011р. №2а- 27352/11 повідомляється, що позивачу проведено перерахунок доплати до пенсії було проведено, нараховано доплату в сумі 10408,24грн., виплату якої не проведено через відсутність фінансування. Тобто, в даному випадку постанова суду виконана частково, а саме проведений перерахунок доплати до пенсії, без її фактичної виплати. Таким чином, з врахуванням лише часткового виконання боржником постанови суду, якою передбачено здійснення перерахунку доплати до пенсії позивача та його виплату, а тому, суд вважає, що в даному випадку постанова державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження не відповідає вимогам п.8 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки фактичного виконання і в повному обсязі постанови суду не досягнуто. Також, суд враховує, що підтверджень щодо своєчасного отримання позивачем копії ухвали суду про закінчення виконавчого провадження до суду відповідачем не надано. З врахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що постанова про закінчення виконавчого провадження винесене передчасно, ця постанова винесена лише на підставі розпорядження боржника про нарахування сум, без її виплати, а тому дана постанова є протиправною та підлягає скасуванню. В частині позовних вимог про бездіяльність державної виконавчої служби щодо не виконання постанови суду також підлягає до задоволення. Так, відповідно до ч.1 ст. 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Згідно з ч.2 цієї статті позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів. Суд, вважає, що оскільки про порушення своїх прав позивач дізнався лише з відповіді на своє звернення до державної виконавчої служби, тобто 17.02.2014р. , а позовна заява подана до суду 18.02.2014р., а тому відсутні підстави вважати, що позивачем пропущено строки звернення до суду з адміністративним позовом. Згідно з ч.3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб"єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють , чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. А з врахуванням вимог ст..19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, підстави вважати, що постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження з виконання постанови Білоцерківського міськрайонного суду від 04.07.2011р. по справі 2а- 27352/11, відповідає цим вимогам - відсутні. Суд вважає, що відповідач належних та допустимих доказів, як це передбачено ст.. 71 КАС України, на підтвердження своїх заперечень суду не надав.

Результат розгляду: granted