Рішення адміністративного суду від 2014-02-27 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просив визнати недійсним і скасувати запис про державну реєстрацію нової редакції статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Рецикл», вчинений державним реєстратором виконкому Миколаївської міської ради 11 січня 2007 року за № 152210500010012106. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після зміни складу учасників Товариства, загальними зборами було вирішено визначити розміри вкладів учасників. Згідно протоколу № 20 внеском третьої особи [PERSON] визначено нежитлове приміщення вартістю 66 500 грн., що дорівнює 50% статутного фонду Товариства, проте [PERSON] свій внесок до статутного фонду не вніс, що, на думку позивача, є підставою для скасування запису про державну реєстрацію нової редакції Статуту ТОВ «НВФ «Рецикл». Також зазначив, що в новій редакції статуту Товариства відсутні і інші відомості, обов'язковість яких прямо передбачена законодавством, отже державна реєстрація нової редакції Статуту Товариства підлягає скасуванню. Заявою від 17.10.2011 року позивач просив суд поновити йому строк звернення до адміністративного суду, обґрунтовуючи своє клопотання тим, що за вирішенням спору він звертався в порядку господарського судочинства і лише після набрання чинності судових рішень, якими встановлено, що зазначений спір підлягає розгляду в порядку КАС України, він отримав можливість подати позов до адміністративного суду. Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.11.2012 року скасовано ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 17.10.2011 року, якою залишено без розгляду позов [PERSON] у зв'язку з пропуском строку звернення до суду без поважних причин (а.с.138 т.1). Суд апеляційної інстанції у вказаній ухвалі зазначив, що початком перебігу строку звернення до адміністративного суду є дата винесення рішення Вищим господарським судом України, тобто 14.04.2011 року, отже позивачем не пропущено строк звернення до адміністративного суду. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 13 травня 2013 року у задоволенні позову відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON], посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нову постанову про задоволення позову в повному обсязі. Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «НВФ «Рецикл» було створено 05.05.1995 року. Державна реєстрація Товариства була проведена відповідно до діючого на той час законодавства виконкомом Миколаївської міської ради. Рішенням загальних зборів Товариства від 18 грудня 2006 року № 20 були внесені зміни до Статуту ТОВ «НВФ «Рецикл», а саме: визначено, що розміри вкладів учасників становлять по 50%. Вкладом [PERSON] є обладнання вартістю 66 500 грн., вкладом [PERSON] - нежитлове приміщення картонажного цеху вартістю 66 500 грн. 11 січня 2007 року Державним реєстратором в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вчинено запис про державну реєстрацію нової редакції Статуту ТОВ «НВФ «Рецикл». Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що не внесення одним із засновників Товариства визначеної загальними зборами частки до статутного фонду є суто корпоративним спором, зазначена обставина не є підставою для скасування державної реєстрації змін до статутних документів. Також, з посиланням на положення ст.38 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», суд зазначив, що не може бути самостійним предметом позову вимога про визнання недійсним і скасування запису про державну реєстрацію змін до установчих документів. Такий запис може бути скасований лише за наявності судового рішення про скасування чи визнання недійсним рішення учасників про внесення змін до установчих документів, яке, в свою чергу, може бути прийнято виключно в порядку господарського судочинства. Проте колегія судів не може погодитись з висновками суду першої інстанції, при цьому зазначає наступне. Відповідно до ст.29 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» (в редакції, яка діяла на момент проведення державної реєстрації змін) для проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридична особа повинна подати (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) такі документи: заповнену реєстраційну картку на проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи; примірник оригіналу або нотаріально посвідчену копію рішення про внесення змін до установчих документів; оригінали установчих документів юридичної особи з відміткою про їх державну реєстрацію або документ, що підтверджує внесення плати за публікацію у спеціалізованому друкованому засобі масової інформації повідомлення про втрату оригіналів установчих документів; два примірники змін до установчих документів юридичної особи у вигляді окремих додатків або два примірники установчих документів у новій редакції; документ, що підтверджує внесення реєстраційного збору за проведення державної реєстрації змін до установчих документів. Частиною 11 зазначеної статті передбачено, що державний реєстратор має право залишити без розгляду документи, які подані для проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи, якщо, зокрема, документи не відповідають вимогам, які встановлені частинами першою, другою, четвертою, п'ятою та сьомою статті 8, частиною п'ятою статті 10 та частиною двадцятою статті 22 цього Закону; документи подані не у повному обсязі. Проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи здійснюється за процедурами, передбаченими частинами першою - п'ятою статті 25 та частинами другою - третьою статті 27 цього Закону для проведення державної реєстрації юридичної особи. В свою чергу, згідно ч.1 ст. 25 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», державний реєстратор за відсутності підстав для залишення документів, які подані для проведення державної реєстрації юридичної особи, без розгляду зобов'язаний перевірити ці документи на відсутність підстав для відмови у проведенні державної реєстрації юридичної особи, які передбачені частиною першою статті 27 цього Закону. Відповідно до ч.4 ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» у разі державної реєстрації юридичної особи, для якої законом встановлено вимоги щодо формування статутного фонду (статутного або складеного капіталу), крім документів, які передбачені частиною першою цієї статті, додатково подається документ, що підтверджує внесення засновником (засновниками) вкладу (вкладів) до статутного фонду (статутного або складеного капіталу) юридичної особи в розмірі, який встановлено законом. Згідно ч.3 ст.8 Закону установчі документи (установчий акт, статут або засновницький договір, положення) юридичної особи повинні містити відомості, передбачені законом. Відповідальність за відповідність установчих документів законодавству несуть засновники (учасники) юридичної особи. Як встановлено колегією суддів та вбачається з матеріалів справи, Статут ТОВ «НВФ «Рецикл» у новій редакції не містить відомостей про місцезнаходження Товариства, про порядок розподілу прибутків, про розмір і порядок формування резервного фонду, про порядок прийняття рішень органами управління Товариства тощо. Крім цього колегією суддів встановлено, що на момент подання документів про реєстрацію змін до установчих документів ТОВ «НВФ «Рецикл» заявником не надано документу, що підтверджує внесення засновниками вкладів до статутного фонду юридичної особи. Зазначені обставини, на думку колегії суддів, перешкоджали державному реєстратору здійснити державну реєстрацію змін до установчих документів ТОВ «НВФ «Рецикл» і останній повинен був залишити їх без розгляду. З матеріалів справи також вбачається, що в ході розгляду судом першої інстанції даної справи по суті третя особа [PERSON] наголошував на тому, що документи, на підставі яких державним реєстратором проведено реєстрацію змін до установчих документів Товариства, є підробленими, адже він особисто, як один з засновників, цих документів не підписував. Зазначені доводи третьої особи свідчать про те, що під час вивчення пакету документів, наданих для проведення вищезазначеної реєстраційної дії, державний реєстратор не впевнився достеменно в справжності підпису всіх засновників Товариства. З огляду на встановлені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи без дотримання порядку та процедури такої реєстрації не може вважатися законним. В даному випадку положення ст.31 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», на які послався суд першої інстанції, не поширюються на правовідносини сторін, оскільки позивач звернувся за захистом права, порушення якого сталося не в результаті корпоративних відносин, а внаслідок не дотримання процедури проведення такої реєстрації. Оскільки суд першої інстанції на зазначені обставини уваги не звернув, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про необґрунтованість позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне скасувати постанову суду першої інстанції з ухваленням нової постанови про задоволення позову.

Результат розгляду: granted