Рішення адміністративного суду від 2014-02-03 00:00:00+02

Управління Пенсійний фонд України в м. Києві є державним органом і є органом Фонду, що здійснює управління фінансами пенсійного забезпечення. Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування , визначає принципи, засади і механізми функціонування і принципи системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, п.3,п.4,п.6. ст.18 закону передбачено, - що страхові внески є цільовим загальнообов'язковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленим цим законом Законом України „ Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058 (далі Закон) визначено терміни сплати страхових внесків. Так згідно п. 6 ст.20 вищевказаного Закону встановлено термін сплати страхувальниками страхових внесків, нарахованих за відповідний базовий період , а саме не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовий період дорівнює одному календарному місяцю. Згідно п.2 ст.106 Закону суми страхових внесків своєчасно не нараховані або не сплачені страхувальником у строки визначені ст.20 Закону вважаються простроченою заборгованістю зі сплати страхових внесків ( недоїмкою) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій . Управлінням Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва рекомендованим листом з повідомленням було направлено відповідачу вимогу про сплату недоїмки від 01.02.2013 р. за № ю 242 на загальну суму 843,20 грн. Таким чином загальна сума заборгованості підприємства перед Управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві складає 843 грн. 20 коп. Згідно п.7ст. 64 вищезазначеного Закону №1058 передбачено право Пенсійного фонду та його територіальних органів стягувати з платників страхових внесків несплачені суми страхових внесків. п.п.8п.3ст.106 вищевказаного закону передбачає що Пенсійний фонд має право звернутися до суду з позовом про стягнення недоїмки. Згідно ст. 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058, спори що виникають із правовідносин даного Закону вирішуються в судовому порядку. Однак 01.01.2011 р. набрав чинності Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 08.07.2010 р № 2464 у зв'язку з чим втратили чинність положення ч.1-9 ст.106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Так абзацом 6 п.7 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що на період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або несплачених у період до 01 січня 2011 р., в тому числі нарахованих внесків, строк сплати, яких на 1 січня 2011 р. не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження, щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків застосуванню фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом. За порушення, вчинені до 01.01.2011 р. органи Пенсійного фонду застосовують фінансові санкції, передбачені законами, що діяли на момент вчинення порушення, в тому числі фінансові санкції, встановлені п.4 ч.9 ст.106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду. Однак, станом на час розгляду справи, відповідач ухиляється від виконання своїх зобов'язань, незважаючи на повідомлення позивача про необхідність сплатити відповідну суму заборгованості. Копія вимоги про сплату заборгованості наявна в матеріалах справи. Таким чином, станом на час розгляду справи, за відповідачем обліковується заборгованість в сумі 843,20 грн., що підтверджується також карткою особового рахунку платника єдиного внеску. Отже, невідшкодування відповідачем сум єдиного внеску призводить до ненадходження коштів до бюджету Пенсійного фонду України, ускладнюється виконання завдань, а саме: забезпечення, збирання та акумулювання коштів, призначених для пенсійного забезпечення, повного і своєчасного фінансування витрат на виплату пенсій та інших соціальних виплат, отже, тим самим порушуються конституційні права громадян на соціальний захист. Враховуючи, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними конкретними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, суд прийшов до висновку, що в позовній заяві наведені обставини, які підтверджуються достатніми доказами, які свідчать про обґрунтованість позовних вимог. Докази, подані позивачем підтверджують обставини, на які позивач посилається на їх обґрунтування. Відповідно до ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення. Оскільки позивач, як суб'єкт владних повноважень, довів правомірність заявлених позовних вимог, а відповідач заперечень щодо наявності такого боргу суду не надав, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача шляхом стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім екстра продукт» заборгованості у розмірі 843,20 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Враховуючи викладене,

Результат розгляду: granted