Рішення адміністративного суду від 2014-03-05 00:00:00+02

09.10.2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Добрівської сільської ради Сімферопольського району АР Крим, за участю третьої особи - Садівничого товариства «Строитель» про скасування рішення. Ухвалою Сімферопольського районного суду Автономної Республіки Крим від 11.12.2013 року в якості другого відповідача по справі залучено Виконавчий комітет Добрівської сільської ради Сімферопольського району Автономної Республіки Крим. Вимоги мотивовано тим, що 06.02.1998 року Виконавчим комітетом Добрівської сільської ради Сімферопольського району АР Крим було прийнято рішення № 7-б «Про передачу у приватну власність безкоштовно земельну ділянку [PERSON] для ведення садівництва із землекористування СОТ «Строитель» Добрівської сільської ради». Оформити право власності на зазначену вище земельну ділянку позивач не має можливості, оскільки спадкодавець [PERSON] за життя не оформив право власності на нього - не отримав державний акт на право власності, у зв'язку з чим позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивач, його представник в судове засідання не з'явилися, відповідно до заяви представника позивача, просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - Добрівської сільської ради в судове засідання не з'явився, відповідно до наданої до суду заяви просить справу розглядати у його відсутності. Представник відповідача - Виконавчого комітету Добрівської сільської ради в судове засідання не з'явився, відповідно до наданої до суду заяви просить справу розглядати у його відсутності. Представник відповідача - СТ «Строитель» в судове засідання не з'явився, відповідно до наданої заяви просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. При вирішенні справи суд виходить з наступного: Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси (частина перша статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України). Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Отже, згідно з вищенаведеними нормами права, позивач має право звернутися до адміністративного суду з позовом лише у разі, якщо він вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб'єкта владних повноважень) порушено його права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. При цьому, обставину дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів позивача має довести належними та допустимими доказами саме позивач. Судом встановлено,що відповідно до рішення Виконавчого комітету Добрівської сільської ради Сімферопольського району Автономної Республіки Крим № 7-б від 06.02.1998 року [PERSON] передано безплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,043 га для ведення садівництва із землекористування СОТ «Строитель» Добрівської сільської ради Сімферопольського району АР Крим (а.с.7). Відповідно до листа Міськрайонного управління Держземагенства у м. Сімферополі та Сімферопольському районі АР Крим № 075/10-01-25 від 03.03.2014 року станом на 01.01.2013 року державний акт на земельну ділянку [NUMBER] в СТ «Строитель» в с. Мраморне на території Добрівської сільської ради для ведення садівництва не видавався і державну реєстрацію не проходив. Згідно із частиною першою статті 22 ЗК України 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Документи, що посвідчують право на земельну ділянку, визначені статтею 23 ЗК України 1990 року. Проте дію цієї статті зупинено відносно власників земельних ділянок, визначених Декретом Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок». Пунктом 3 вказаного Декрету встановлено, що право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, а саме: ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю. Отже, пунктом 3 названого Декрету визначено порядок посвідчення права приватної власності громадян на земельні ділянки та документи, що посвідчують право на земельну ділянку. Таким документом може бути відповідний запис у земельно-кадастрових документах. Відповідачами та третьою особою не надано даних, які свідчать про наявність запису про право власності [PERSON] у земельно-кадастрових документах. [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 9). Виходячи з наведеного, суд дійшов до висновку, що право власності на земельну ділянку у [PERSON] не виникло, тому не входить до складу спадщини. [PERSON] є користувачем земельної ділянки [NUMBER] площею 0,043 га в СТ «Строитель» на території Добрівської сільської ради Сімферопольського району АР Крим та має право на отримання її у власність. Рішенням 24 сесії 6 скликання від 27 березня 2013 року Добрівської сільської ради Сімферопольського району Автономної Республіки Крим позивачу було відмовлено у скасуванні рішення Виконавчого комітету Добрівської сільської ради № 7-б від 27.10.1999 р. (а.с. 8). Зазначені обставини свідчать про те, що на час вирішення справи рішення Виконавчого комітету Добрівської сільської ради Сімферопольського району Автономної Республіки Крим № 7-б від 06.02.1998 року перешкоджає позивачу отримати земельну ділянку у власність у встановленому законом порядку. Заслуговують на увагу й доводи позивача щодо відсутності у відповідача - виконавчого комітету Добрівської сільської ради Сімферопольського району Автономної Республіки Крим повноважень на прийняття рішення. Так, статтею 40 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» в редакції, яка діяла на час прийняття рішення № 4/76 від 10.12.1997 року, передбачено, що, крім власних та делегованих повноважень, передбачених цим Законом, виконавчі органи сільських, селищних, міських рад, здійснюють й інші надані їм законом повноваження. Статтею 3 Земельного кодексу України, в редакції, яка діяла як на час прийняття оскаржуваного було встановлено, що власність на землю в Україні має такі форми: державну, колективну, приватну. Усі форми власності є рівноправними. Розпоряджаються землею Ради народних депутатів, які в межах своєї компетенції передають землі у власність або надають у користування та вилучають їх. Повноваження щодо передачі, надання та вилучення земельних ділянок місцеві Ради народних депутатів можуть передавати відповідно органам державної виконавчої влади або виконавчим органам місцевого самоврядування. Судом встановлено, що рішення 1-ої сесії 23-го скликання від 22.04.1998 року «Про делегування повноважень сільської ради виконавчому комітету сільської ради» було прийнято після прийняття 06.02.1998 року виконавчим комітетом рішення про передачу у приватну власність безоплатно земельної ділянки, тобто за відсутності у виконавчого комітету відповідних повноважень. З таких обставин рішення суб'єкту владних повноважень підлягає скасуванню, а позовні вимоги - задоволенню.

Результат розгляду: granted