Рішення адміністративного суду від 2014-02-06 00:00:00+02

16.01.2014 року позивач [PERSON] звернувся в порядку адміністративного судочинства до суду з позовною заявою до інспектора з дізнання ВДАІ Миколаївського РВ ГУМВСУ в Львівській області Томенка Андрія Івановича про скасування постанови від 06.01.2014 року про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 850 грн. за правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1, ст.. 126 ч.1 КпАП України. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що він не допускав порушення п. п. 2.4а та 12.4 Правил дорожнього руху під час руху автомобілем марки «Мерседес Бенц Спрінтер» номерний знак [NUMBER] на а/д Київ - Чоп 586 км + 700 м.. в с. Розвадів, Миколаївського району , Львівської області не перевищував дозволену швидкість, а навпаки був безпідставно зупинений працівниками ДАІ , які заявили про нібито вчинення ним порушення правил дорожнього руху. На його вимогу надати докази такого порушення, отримав в край грубій, хамській та цинічній формі відмову. Стверджує, що ніякого порушення Правил дорожнього руху він не вчиняв, а постанова відповідача взагалі не підтверджена жодним доказом, тому просив скасувати дану постанову, а справу закрити. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги та просили такі задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча судом належним чином повідомлявся про місце та час розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. Згідно п. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причину неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 18 ч. 1 п. 1 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. Постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п. 3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 року). В судовому засіданні встановлено, що відносно позивача посадовою особою відповідачем - інспектором з дізнання ВДАІ Миколаївського РВ ГУМВСУ в Львівській області Томенком А.І. на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений КпАП України складений 06.01.2014 року протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч. 1, ст.. 126 ч.1 КпАП України. Згідно зазначеного протоколу даною посадовою особою на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений КпАП України винесена постанова, якою до позивача застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 850 грн. Зазначена постанова судом перевірялася на предмет дотримання суб'єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо. Виносячи постанову про накладення адмінстягнення, з якою позивач не був ознайомлений, оскільки відсутній його підпис, суб'єкт владних повноважень мав би, використовуючи свої повноваження, зібрати докази, які б підтверджували порушення Правил дорожнього руху та спростовували пояснення позивача, але таких доказів постанова не містить. Виходячи із норм викладених в ст. 71 КАС України встановлено, що за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Суб'єкт владних повноважень - відповідач у справі зобов'язаний подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі, незалежно від того, на чию користь вони можуть бути використані - на користь відповідача чи навіть позивача. Не погоджуючись із порушенням, [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою з вимогою скасування постанови про застосування до нього адмінстягнення. Так як відповідач не надав суду заперечень проти позову, не навів переконливих доказів про відповідність протоколу та постанови про накладення адмінстягнення на [PERSON] обставинам справи, суд вважає, що є підстави для скасування постанови про накладення адмінстягнення на [PERSON] так як його пояснення ніким не спростовані і тому суд вважає їх за правдиві. Таким чином, фактично, в діях позивача відсутній склад адміністаривного правопорушення, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Результат розгляду: granted