Рішення адміністративного суду від 2014-02-06 00:00:00+02

27.01.14 [PERSON] (далі - [PERSON]) звернувся до суду з адміністративним позовом до управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області, відділу державної виконавчої служби Новгород-Сіверського районного управління юстиції про визнання незаконними дій відділу державної виконавчої служби Новгород-Сіверського районного управління юстиції в частині не повідомлення [PERSON] про результати визначення вартості чи оцінки майна приватного підприємства "Новгород-Сіверська бавовняно-ткацька фабрика"; зобов'язання відділу державної виконавчої служби Новгород-Сіверського районного управління юстиції вжити заходи щодо повідомлення сторони виконавчого провадження про результати визначення вартості чи оцінки майна приватного підприємства "Новгород-Сіверська бавовняно-ткацька фабрика"; визнання незаконними дій управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області щодо передачі арештованого майна приватного підприємства "Новгород-Сіверська бавовняно-ткацька фабрика" на реалізацію філії 25 ПП «Нива-В.Ш.» без проведення конкурсу (тендеру) між двома і більше спеціалізованими організаціями та зобов'язати відділ державної виконавчої служби Новгород-Сіверського районного управління юстиції вжити заходи по розірванню договору з надання послуг з реалізації арештованого майна, укладений між організатором аукціону - філія 25 ПП «Нива-В.Ш.» та відділом державної виконавчої служби Новгород-Сіверського районного управління юстиції. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відділом державної виконавчої служби Новгород-Сіверського районного управління юстиції не було повідомлено його, як стягувача у виконавчому провадженні №41669774 про результати визначення вартості майна боржника - приватного підприємства "Новгород-Сіверська бавовняно-ткацька фабрика", а дізнався він лише з відомостей розміщених на офіційному веб-сайті Інформ"юст "Система реалізації конфіскованого та арештованого майна", Також наголошує, що відповідачем не було проведено конкурсу (тендеру) між двома і більше спеціалізованими організаціями при передачі арештованого майна приватного підприємства "Новгород-Сіверська бавовняно-ткацька фабрика" на реалізацію, що є порушенням Закону України «Про виконавче провадження». Позивач в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених в позовній заяві та просив його задовольнити в повному обсязі. Представники відповідачів проти позову заперечували, просили відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю та пояснили, що позивачу направлялось повідомлення про результати визначення вартості майна приватного підприємства "Новгород-Сіверська бавовняно-ткацька фабрика", за адресою, яку позивач вказав у заяві про примусове виконання судового наказу, а саме [ADDRESS], але лист повернувся з відміткою, що позивач не проживає за вказаною адресою. Конкурс між спеціалізованими організаціями на реалізацію арештованого майна проводився у відповідності з вимогами закону, але у зв'язку з тим, що в переліку спеціалізованих організацій, з якими органи державної виконавчої служби можуть укладати договори про реалізацію арештованого майна залишилась одна спеціалізована організація та з урахуванням наданих пропозицій, комісія одноголосно вирішила майно приватного підприємства "Новгород-Сіверська бавовняно-ткацька фабрика" передати на реалізацію ПП «Нива-В.Ш.», а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби Новгород-Сіверського районного управління юстиції перебуває зведене виконавче провадження про стягнення боргів з приватного підприємства "Новгород-Сіверська бавовняно-ткацька фабрика". 22 серпня 2013 року Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області був виданий судовий наказ по справі №739/1446/13-ц за заявою [PERSON] до приватного підприємства "Новгород-Сіверська бавовняно-ткацька фабрика" про стягнення нарахованої , але не виплаченої заробітної плати в сумі 53721, 00 грн. (а.с.56-57). 17 вересня 2012 року позивач подав заяву до відділу державної виконавчої служби Новгород-Сіверського районного управління юстиції про примусове виконання судового наказу №739/1446/13-ц від 22 серпня 2013 року про стягнення з приватного підприємства "Новгород-Сіверська бавовняно-ткацька фабрика" нарахованої та не виплаченої заробітної плати в сумі 53721,00 грн. на його користь (а.с.58). На підставі судового наказу та заяви [PERSON] державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Новгород-Сіверського районного управління юстиції була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №39871867 від 24 вересня 2013 року (а.с.59). Оскільки, на виконанні у відділі державної виконавчої служби Новгород-Сіверського районного управління юстиції перебуває більше одного виконавчого провадження, де боржником по виконавчому документу є ПП "Новгород-Сіверська бавовняно-ткацька фабрика", тому 03 жовтня 2013 року заступником начальника відділу державної виконавчої служби Новгород-Сіверського районного управління юстиції була винесена постанова про приєднання виконавчого провадження №39871867 до зведеного виконавчого провадження №37647220 (а.с.60). 24.09.2013 року було проведено опис всього виявленого на момент опису майна ПП "Новгород-Сіверська бавовняно-ткацька фабрика", про що було складено акт опису і арешту майна (а.с.93). 09 жовтня 2013 року заступником начальника відділу державної виконавчої служби Новгород-Сіверського районного управління юстиції була винесена постанова про призначення Бут Тетяну Олексіївну експертом, суб"єктом оціночної діяльності - суб"єктом господарювання у виконавчому провадженні з примусового виконання зведеного виконавчого провадження №153/01, виданого 18.04.2013 про стягнення з ПП «Новгород-Сіверська бавовняно- ткацька фабрика» на користь стягувачів боргу (а.с.82). Вказана постанова була направлена [PERSON] до відома, за адресою:[ADDRESS] (а.с.83-85). 20 грудня 2013 року відділом державної виконавчої служби Новгород-Сіверського районного управління юстиції учасникам виконавчого провадження була направлена інформація про результати визначення вартості майна боржника ПП "Новгород-Сіверська бавовняно-ткацька фабрика". [PERSON] вказана постанова направлялась за адресою: [ADDRESS], відповідний лист повернувся з відміткою «адресат не проживає» (а.с. 61-63). 23 червня 2012 року між Державною виконавчою службою України та спеціалізованою організацією приватне підприємство "Нива -В.Ш." був укладений договір про реалізацію арештованого майна, на яке звернено стягнення державними виконавцями при примусовому виконанні рішень (а.с.101-108). 28 листопада 2013 року Державна виконавча служба України повідомила начальників управлінь державної виконавчої служби Головних управлінь юстиції в областях про виключення приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» та товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецторг» з переліку спеціалізованих організацій, з якими органи державної виконавчої служби можуть укладати договори про реалізацію арештованого майна (а.с.113-114). 14 січня 2014 року відбулось засідання конкурсної комісії управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Чернігівській області з визначення спеціалізованої організації по передачі на реалізацію арештованого державними виконавцями майна. Оскільки, в переліку спеціалізованих організацій, з якими органи державної виконавчої служби можуть укладати договори про реалізацію арештованого майна залишилась одна спеціалізована організація та з урахуванням поданих пропозицій, комісія одноголосно вирішила, арештоване майно приватного підприємства "Новгород-Сіверська бавовняно-ткацька фабрика" передати на реалізацію ПП "Нива -В.Ш." (а.с.115-122). На підставі вказаного рішення 20.01.14 між відділом державної виконавчої служби Новгород-Сіверського районного управління юстиції та філією 25 ПП "Нива -В.Ш." були укладені договори №№2514031 та №2514032/к про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого рухомого і нерухомого майна (а.с.109-112). Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України від 21.04.1999 року №606-XIV „Про виконавче провадження" (далі - Закон №606-XIV). Відповідно до статті 1 Закону №606-XIV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до статті 3 Закону №606-XIV примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів. Законом №606-XIV примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Відповідно до Закону України від 24.03.1998 року №202/98-ВР "Про державну виконавчу службу" (далі - Закон №202/98-ВР) примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділів державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських управлінь юстиції, районних, міських (міст обласного значення), районних в містах відділів державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції. Відповідно до частини 1, 2 статті 25 Закону №606-XIV державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Частинами 1, 2 статті 11 Закону №606-XIV передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Частиною 1 статті 33 Закону №606-XIV встановлено, у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій. Згідно частини 1 статті 57 Закону №606-XIV арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до частини 1 статті 58 Закону №606-XIV для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні". Згідно частини 3 статті 58 Закону №606-XIV державний виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки, вони мають право подати державному виконавцю заперечення в десятиденний строк з дня надходження повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна рекомендованим листом за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим державним виконавцем. Як вбачається з судового наказу (а.с.56), постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с.59), постанови про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження від 03.10.2013 (а.с.60) адреса місця проживання [PERSON] як стягувача зазначена: [ADDRESS]. Відділ державної виконавчої служби Новгород-Сіверського районного управління юстиції повідомлення про визначення вартості майна боржника приватного підприємства "Новгород-Сіверська бавовняно-ткацька фабрика" направляв позивачу за адресою: [ADDRESS]. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача щодо того, що адреса проживання позивача, а саме: [ADDRESS] вказана в заяві позивача до відділу державної виконавчої служби Новгород-Сіверського районного управління юстиції про примусове виконання судового наказу, оскільки зі змісту цієї заяви не вбачається, що це є адреса саме місця проживання позивача. Крім того, суд зауважує, що згідно частини 3 статті 58 Закону №606-XIV сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна рекомендованим листом за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим державним виконавцем. Доказів достовірного встановлення місця проживання позивача саме за адресою: [ADDRESS] відділ державної виконавчої служби Новгород-Сіверського районного управління юстиції суду не надав. За таких обставин, суд вважає, що відділ державної виконавчої служби Новгород-Сіверського районного управління юстиції порушив вимоги частини 3 статті 58 Закону №606-XIV щодо повідомлення позивача про визначення вартості майна - боржника приватного підприємства "Новгород-Сіверська бавовняно-ткацька фабрика", тому позов в частині визнання незаконними дії відділу державної виконавчої служби Новгород-Сіверського районного управління юстиції щодо не повідомлення [PERSON] про результати визначення вартості майна - боржника приватного підприємства "Новгород-Сіверська бавовняно-ткацька фабрика" підлягає задоволенню за обґрунтованістю. Адміністративний позов в частині визнання незаконними дій управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області щодо передачі арештованого майна приватного підприємства "Новгород-Сіверська бавовняно-ткацька фабрика" на реалізацію філії 25 ПП «Нива-В.Ш.» без проведення конкурсу (тендеру) між двома і більше спеціалізованими організаціями не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частин 1, 2 та 4 статті 62 Закону №606-XIV реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. Рухоме майно, вартість якого не перевищує сто п'ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, товари побутового вжитку, а також інше рухоме майно (у разі якщо стягувач не заперечує проти цього) реалізуються на комісійних умовах. Нерухоме майно, транспортні засоби, повітряні, морські та річкові судна реалізуються виключно на прилюдних торгах (аукціонах). Порядок реалізації майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 Закону №606-XIV, крім цінних паперів, визначається Міністерством фінансів України за погодженням з Національним банком України. Порядок реалізації цінних паперів визначається Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку за погодженням з Міністерством юстиції України, а іншого майна - Міністерством юстиції України. Згідно пункту 5.11 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 15 грудня 1999 року №74/5 , зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 року за №865/4158 (далі-Інструкція №74/5) прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації, що мають право здійснювати операції з нерухомістю і визначені на тендерній (конкурсній) основі і з якими укладено відповідний договір державною виконавчою службою. Згідно пункту 5.12. Інструкції №74/5 реалізація арештованого майна, за винятком майна, вилученого за законом з обігу та зазначеного в пункті 5.1.2 цієї Інструкції, здійснюється спеціалізованими організаціями, які залучаються на тендерній (конкурсній) основі, на підставі договорів між Державною виконавчою службою та спеціалізованими організаціями шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах. Продаж майна боржника, за винятком нерухомого майна, здійснюють спеціалізовані організації. Такими спеціалізованими організаціями є суб'єкти господарювання, визначені на тендерній (конкурсній) основі, які здійснюють реалізацію майна шляхом проведення аукціонів. Продаж нерухомого майна здійснюється шляхом проведення торгів спеціалізованими організаціями, які мають право здійснювати операції з нерухомістю в порядку, передбаченому законодавством України, і визначеними на тендерній (конкурсній) основі. Міністерство юстиції України із спеціалізованими організаціями, зазначеними в пунктах 5.12.2, 5.12.3, укладає генеральні договори про реалізацію арештованого майна, на яке звернено стягнення державними виконавцями при примусовому виконанні рішень. Передача арештованого майна на реалізацію спеціалізованим організаціям здійснюється на конкурсній основі після його вилучення у боржника та проведення його оцінки. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з моменту отримання звіту про оцінку майна доводить її до відома сторін виконавчого провадження. Боржник вважається таким, що ознайомлений з результатами проведеної оцінки арештованого майна, якщо йому надіслано повідомлення про таку оцінку рекомендованою кореспонденцією за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або іншим фактичним місцем проживання чи перебування боржника, встановленим державним виконавцем, або письмовою заявою сторін виконавчого провадження, або шляхом надання йому копії звіту про оцінку майна під розпис. Відділ державної виконавчої служби регіонального управління юстиції після отримання документів щодо передачі майна на реалізацію у термін до п'яти днів перевіряє ці документи на відповідність вимогам чинного законодавства та у разі виявлення порушень надає доручення щодо їх усунення у строк до п'яти робочих днів та забезпечує контроль за виконанням цього доручення. У разі встановлення відповідності документів вимогам чинного законодавства чи після приведення їх у відповідність із вимогами чинного законодавства відділ державної виконавчої служби регіонального управління юстиції у строк до п'яти робочих днів повідомляє спеціалізовані торговельні організації, з якими укладено договори відповідно до пункту 5.12.4 цієї Інструкції, про наявність арештованого майна, його місцезнаходження (місце зберігання), оцінку, за якою воно виставляється на продаж, при необхідності (за попереднім погодженням з державним виконавцем) установлює дату огляду арештованого майна, а також повідомляє дату проведення конкурсу з передачі на реалізацію цього майна. Рішення про визначення переможця приймається простою більшістю голосів у присутності не менш як двох третин членів конкурсної комісії. У разі рівного розподілу голосів вирішальним є голос голови комісії. Між спеціалізованою торговельною організацією та органом державної виконавчої служби укладається договір про надання послуг з реалізації арештованого майна. Договір підписується начальником органу державної виконавчої служби, державним виконавцем якого вилучено майно, та уповноваженим представником спеціалізованої торговельної організації, яка визначена переможцем конкурсу з передачі цього майна на реалізацію. Проаналізувавши вищевикладені вимоги законодавства, суд дійшов висновку, що чинне законодавство не забороняє проведення конкурсу з визначення спеціалізованої організації з передачі на реалізацію арештованого державними виконавцями майна за участі у такому конкурсі тільки однієї спеціалізованої організації. Як вбачається з матеріалів справи, конкурс з визначення спеціалізованої організації по передачі на реалізацію арештованого державними виконавцями майна проводився управлінням державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області (а.с.115-122). За таких обставин, суд вважає, що управлінням державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області при проведенні конкурсу з визначення спеціалізованої організації з передачі арештованого майна на реалізацію дотримано вимоги Інструкції №74/5. Адміністративний позов в частині зобов'язання відділу державної виконавчої служби Новгород-Сіверського районного управління юстиції вжити заходи щодо повідомлення сторони виконавчого провадження про результати визначення вартості чи оцінки майна приватного підприємства "Новгород-Сіверська бавовняно-ткацька фабрика" та зобов'язати відділ державної виконавчої служби Новгород-Сіверського районного управління юстиції вжити заходи по розірванню договору з надання послуг з реалізації арештованого майна, укладений між організатором аукціону - філія 25 ПП «Нива-В.Ш.» та відділом державної виконавчої служби Новгород-Сіверського районного управління юстиції не підлягає задоволенню, так як суд не може собою підміняти орган державної влади щодо реалізації ним власних повноважень наданих законодавством. За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо повідомлення сторін виконавчого провадження про результати визначення вартості майна боржника та щодо розірвання договорів з надання послуг по реалізації арештованого майна є дискреційними повноваженнями та виключною компетенцією органів державної виконавчої служби. Як випливає зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Така позиція суду щодо неможливості суду підміняти собою органи владних повноважень, повністю узгоджується із позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові Пленуму №13 від 24.10.2008, згідно з яким, суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень та з позицією Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави, і суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Таким чином, вищевказані позовні вимоги розцінюються Чернігівським окружним адміністративним судом саме втручанням в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства. При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 3 статті 2, частини 1 статті 11 та частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідач як суб'єкт владних повноважень частково не довів правомірність своїх дій. Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову [PERSON].

Результат розгляду: partial