Рішення адміністративного суду від 2014-01-14 00:00:00+02

25 грудня 2013 року до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Прокурора Сокальського району Львівської області до Опільської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення № 182 позачергової сесії Опільської сільської ради шостого скликання від 05 грудня 2013 р. "Про суспільно-політичну ситуацію в Україні". Позовні вимоги мотивовані тим, що у результаті перевірки у порядку нагляду в Опільській сільській раді з питань додержання вимог Конституції України та Закону України "Про місцеве самоврядування" встановлено прийняття рішення 6-го скликання від 05.12.2013 р. "Про суспільно-політичну ситуацію в Україні" при відсутності встановленої законодавством компетенції сільської ради засуджувати дії органів центральної влади України, визнавати їх злочинними. Крім того, сільська рада вийшла за межі наданих їй повноважень, ухвалюючи п. 2 рішення. Вважає, що рішення не відповідає Конституції України та Закону України "Про місцеве самоврядування". З цих підстав просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, просив розглядати справу без його участі, заперечень по суті позовних вимог не надав. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, Суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Прокурором Сокальського району Львівської області 20.12.2013 р. було винесено постанову № 134-109-13 про проведення перевірки у порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів у Опільській сільській раді з питань додержання вимог Конституції України, Закону України "Про місцеве самоврядування" при прийнятті нею рішення 05.12.2013 р. При проведенні перевірки встановлено, що 05.12.2013 року Опільською сільською радою на ХХІІІ позачергової сесії шостого скликання прийнято Рішення № 182 "Про суспільно-політичну ситуацію в Україні" відповідно до якого, сільська рада вирішила: « 1. Засудити дії органів центральної влади України щодо злочинного розгону Євромайдану в м. Києві 30 листопада 2013 р. та побиття учасників протестних акцій 1 грудня 2013 р. 2. Підтримати ініціативу лідерів трьох опозиційних сил щодо створення Штабу національного спротиву, Резолюцію Народного віча в м. Києві 01 грудня 2013 року та Резолюцію віче-протесту громади Сокальщини 01 грудня 2013 року. 3. Створити Штаб національного спротиву в Опільській сільській раді в складі 5 чоловік: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. 4. Підтримати проведення Загальнонаціонального страйку та рекомендувати підприємствам, установам, організаціям, трудовим колективам самостійно визначатися з формою його проведення. 5. Контроль за виконанням рішення покласти на постійну комісію з питань регламенту та депутатської етики». Вирішуючи спір, Суд виходить з наступного. Відповідно до ст.121 Конституції України на прокуратуру покладено обов'язок представляти інтереси держави у суді, у випадках передбачених законом. Конституційний Суд України у Рішенні від 08.04.1999 (справа № 1-1/99) зазначив, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо. Прокурор самостійно визначає підстави для представництва в судах, форму його здійснення і може здійснювати представництво на будь-якій стадії судочинства в порядку, передбаченому процесуальним законом. Згідно ст. 36-1 Закону України "Про прокуратуру" підставою представництва у суді інтересів держави є: наявність порушень або загрози порушень інтересів держави. У вказаній нормі Закону також передбачено, що однією із форм представництва прокурором є звернення до суду з позовами (заявами, поданнями). Відповідно до ч.2 ст.60 КАС України, прокурор здійснює в суді представництво інтересів громадянина або держави в порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами, і може здійснювати представництво на будь-якій стадії адміністративного процесу. У зв'язку з відсутністю органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, прокурор, відповідно до ст. 60 КАС України, у даному випадку набуває статусу позивача. В силу положень ст.23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор може звернутися до суду і в тому випадку, якщо подання про усунення виявлених порушень не вносилося. З урахуванням наведеного, Суд дійшов висновку про подання прокурором позову у порядку, спосіб та з підстав, передбачених чинним законодавством. Україна відповідно до ст. 1 Конституції України є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава. У ч. 1 ст. 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції та Законів України. Статтею 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що правовий статус місцевого самоврядування в Україні визначається Конституцією України, цим та іншими Законами, які не повинні суперечити положенням цього ж Закону. Органи місцевого самоврядування при вирішенні питань місцевого значення, віднесених до їхньої компетенції, є суб'єктами владних повноважень, які виконують владні управлінські функції, зокрема, нормотворчу, координаційну, дозвільну, реєстраційну, розпорядчу. Конституція України визначає, що предметом віддання місцевого самоврядування є не будь-які питання суспільного життя, а питання місцевого значення. Перелік таких питань визначено у Конституції України та ст. 43 вищевказаного Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". Конституційне призначення місцевого самоврядування полягає в праві територіальних громад як самостійно, так і через органи місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах законів. У п. 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 26.03.2002 р. у справі за конституційним поданням Міністерства внутрішніх справ України щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 28 Закону України "Про статус депутатів місцевих Рад народних депутатів" (справа про охорону трудових прав депутатів місцевих рад) (Реєстраційний № 6-рп/2002) Конституційний Суд України звернув увагу на політико-правову природу органів місцевого самоврядування, зазначивши, що такі є представницькими органами, через які здійснюється право територіальної громади самостійно вирішувати не будь-які питання суспільного життя, а питання саме місцевого значення, тобто такі, які пов'язані передусім з життєдіяльністю територіальних громад і перелік яких визначено у Конституції України і законах України. Отже органи місцевого самоврядування здійснюючи владу і самостійно вирішуючи питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції, та приймаючи рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду. Конституція України та Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» не відносять до повноважень органів місцевого самоврядування вирішення питань щодо оцінки дій та рішень інших осіб на предмет їх відповідності кримінальному закону, оцінки діяльності та рішень центральних органів влади України. Законодавство не надає органам місцевого самоврядування повноважень на створення штабу національного спротиву, або інших подібних органів, які не передбачені законом. Таким чином, Судом встановлено, що відповідні положення Опільською сільською радою дотримані не були, а отже рішення № 182 від 05 грудня 2013 р. "Про суспільно-політичну ситуацію в Україні" прийняте з перевищенням повноважень є протиправним з моменту його прийняття. Відповідно до п. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Враховуючи встановлені фактичні обставини справи та правові норми, суд вважає, що позовні вимоги прокурора Сокальського району Львівської області є законними, обґрунтованим, відтак такі підлягають задоволенню повністю. Відповідно до ст. 161 КАС України під час прийняття постанови суд вирішує чи є підстави для скасування заходів забезпечення адміністративного позову. Враховуючи те, що суд у даній справі забезпечував позов шляхом зупинення дії рішення № 182 позачергової сесії Опільської сільської ради шостого скликання від 05 грудня 2013 р. "Про суспільно-політичну ситуацію в Україні" до набрання рішенням суду у даній справі законної сили, такі заходи забезпечення слід залишити в силі. Судові витрати відповідно до положень ст. 94 КАС України з сторін не стягуються.

Результат розгляду: granted