Рішення адміністративного суду від 2014-02-17 00:00:00+02

Державна екологічна інспекція Північно - Західного регіону Чорного моря (далі - позивач) звернулася з адміністративним позовом до Пансіонату «Прибой» ПАТ «Херсонбуд» (далі - відповідач), в якому просить зупинити господарську діяльність відповідача до отримання відповідного дозволу. Відповідно до змісту адміністративного позову позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі наказу та Направлення Держекоінспекцією 09.08.2013 року проведена планова перевірка дотримання вимог природоохоронного законодавства Пансіонат «Прибой» ПАТ «Херсонбуд». За результатами даної перевірки позивачем складено Акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними речовинами №38. В ході проведення даної перевірки були встановлені порушення вимог ст. ст. 32, 33 Закону України «Про відходи», яке полягає у здійсненні господарської діяльності без одержання дозволу на розміщення відходів та ліміту на утворення та розміщення відходів на 2013р. Просить позов задовольнити в повному обсязі. 04.09.2013 року позивачем подано уточнення позовних вимог, відповідно до яких просить зупинити господарську діяльність Пансіонат «Прибой» ПАТ «Херсонбуд» у частині утворення та розміщення відходів та ліміту на утворення та розміщення відходів у 2013 році. Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження без його участі за наявними в матеріалах справи доказами. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження. Розглянувши адміністративний позов та дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне. В період з 29 липня 2013 року по 09 серпня 2013 року державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Чорного моря, на підставі наказу від 11.07.2013р. № 412, направлення на перевірку від 16.07.2013р. №100493, в присутності директора Пансіонат «Прибой» ПАТ «Херсонбуд» Бондаренко А.В., проведено планову перевірку на відповідність дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами. За наслідками вказаної перевірки Державною екологічною інспекцією Північно-Західного регіону Чорного моря складено акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами, у висновках якого, зазначено, що Пансіонат «Прибой» ПАТ «Херсонбуд» в порушення приписів ст.ст. 32, 33 Закону України "Про відходи" здійснює господарську діяльність без одержання дозволу на розміщення відходів та ліміту на утворення та розміщення відходів на 2013р. 09 серпня 2013року державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Чорного моря відносно директора Пансіонат «Прибой» ПАТ «Херсонбуд» складено протокол №103394 про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що під час проведення планової перевірки, встановлено здійснення господарської діяльності без одержання дозволу на розміщення відходів та ліміту на утворення та розміщення відходів на 2013р., у зв'язку з чим порушено вимоги ст. 32, 33 Закону України "Про відходи". Відповідно до ч.5 ст.4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 5 квітня 2007року №877-V (зі змінами та доповненнями) повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг допускається за постановою адміністративного суду, ухваленою за результатами розгляду позову органу державного нагляду (контролю) щодо застосування заходів реагування. Спірні правовідносини врегульовані Законом України "Про відходи", Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища", Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.1998р. №1218. Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правові, організаційні та економічні засади діяльності, пов'язаної із запобіганням або зменшенням обсягів утворення відходів, їх збиранням, перевезенням, зберіганням, обробленням, утилізацією та видаленням, знешкодженням та захороненням, а також з відверненням негативного впливу відходів на навколишнє природне середовище та здоров'я людини на території України визначено Законом України "Про відходи" від 5 березня 1998року №187/98-ВР (зі змінами та доповненнями), відповідно до ст.1 якого відходи - це будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворилися у процесі виробництва чи споживання, а також товари (продукція), що повністю або частково втратили свої споживчі властивості і не мають подальшого використання за місцем їх утворення чи виявлення і від яких їх власник позбувається, має намір або повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення. Частиною 4 статті 33 Закону України "Про відходи" передбачено, що зберігання та видалення відходів здійснюються в місцях, визначених органами місцевого самоврядування з врахуванням вимог земельного та природоохоронного законодавства, за наявності спеціальних дозволів, у яких визначені види та кількість відходів, загальні технічні вимоги, заходи безпеки, відомості щодо утворення, призначення, методів оброблення відповідно до встановлених лімітів та умови їх зберігання. Відповідно до частини 2 статті 55 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" розміщення відходів дозволяється лише за наявності спеціального дозволу на визначених місцевими радами територіях у межах установлених лімітів з додержанням санітарних і екологічних норм способом, що забезпечує можливість їх подальшого використання як вторинної сировини і безпеку для навколишнього природного середовища та здоров'я людей. Згідно зі ст.1 Закону України "Про відходи" зберігання відходів - це тимчасове розміщення відходів у спеціально відведених місцях чи об'єктах (до їх утилізації чи видалення); розміщення відходів - зберігання та захоронення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи об'єктах; спеціально відведені місця чи об'єкти - місця чи об'єкти (місця розміщення відходів, сховища, полігони, комплекси, споруди, ділянки надр тощо), на використання яких отримано дозвіл уповноважених органів на видалення чи здійснення інших операцій з відходами; видалення відходів - здійснення операцій з відходами, що не призводять до їх утилізації; операції поводження з відходами - збирання, перевезення, зберігання, сортування, оброблення (перероблення), утилізація, видалення, знешкодження і захоронення відходів. Відповідно до п.10 Порядку розроблення, затвердження і перегляду лімітів на утворення та розміщення відходів на території України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.1998р. №1218 (зі змінами та доповненнями) місцеві державні адміністрації за погодженням з органами Мінекоресурсів на місцях до 1 лютого поточного року визначають перелік власників відходів, яким необхідно одержати ліміти на утворення та розміщення відходів на наступний рік (крім власників, які звільняються від одержання таких лімітів). Пунктом 11 Порядку розроблення, затвердження і перегляду лімітів на утворення та розміщення відходів передбачено, що органи Мінекоресурсів на місцях до 1 березня поточного року надсилають на адреси власників відходів повідомлення про необхідність подання на погодження проектів лімітів на утворення та розміщення відходів на наступний рік. Наведених норм достатньо щоб зробити висновок, що отримання дозволу на розміщення відходів та затвердження лімітів на утворення і розміщення відходів, не є обов'язковим для всіх без виключення суб'єктів господарювання, оскільки, їм передує обов'язок суб'єктів владних повноважень - як місцевих державних адміністрацій, так і органів Мінекоресурсів, вчиняти певні дії, а саме, визначити перелік суб'єктів, які мають отримати ліміти, визначити спеціальні місця для розміщення відходів, та надіслати відповідні повідомлення таким суб'єктам тощо. При цьому, будь-яких доказів на підтвердження того, що відповідачем отримувалось відповідне письмове повідомлення від органу Мінекоресурсів щодо необхідності подання та погодження проектів лімітів на утворення та розміщення відходів на 2013рік, позивачем суду не надано, як і не надано належних доказів на підтвердження включення відповідача до переліку власників відходів, яким необхідно одержати ліміти на утворення та розміщення відходів. З твердженням позивача, про порушення Пансіонат «Прибой» ПАТ «Херсонбуд» законодавства внаслідок не отримання дозволу на розміщення відходів та затвердження лімітів на утворення і розміщення відходів, не можливо погодитись, оскільки, такі дії стали можливими лише внаслідок бездіяльності відповідних державних органів та є похідними від цієї бездіяльності. Згідно з пунктом 4 Порядку обмеження, тимчасової заборони (зупинення) чи припинення діяльності підприємств, установ, організацій і об'єктів у разі порушення ними законодавства про охорону навколишнього природного середовища, затвердженого Постановою Верховної Ради України №2751 від 29.10.1992року, діяльність підприємств обмежується або тимчасово забороняється (зупиняється) у разі перевищення ними лімітів використання природних ресурсів, порушення екологічних нормативів, екологічних стандартів, а також вимог екологічної безпеки, зокрема: використання природних ресурсів, викидів і скидів забруднюючих речовин у навколишнє природне середовище, складування, захоронення, зберігання або розміщення виробничих, побутових та інших відходів без відповідних дозволів. Крім того, посилання позивача на те, що відповідальну особу (директора) Пансіонат «Прибой» ПАТ «Херсонбуд» Постановою Голопристанського районного суду Херсонської області № 654/3572/13 від 10.09.2013 року визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення (допущення провадження господарської діяльності без дозволу на розміщення відходів та лімітів на утворення та розміщення відходів) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд вважає необґрунтованим, оскільки не оскарження особою постанови про притягнення до адміністративної відповідальності не може бути безумовною підставою для зупинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, без з'ясування того, чи пов'язана господарська діяльність відповідача взагалі з утворенням відходів та відповідно обов'язком отримання дозволу та лімітів на обсяги їх утворення та розміщення. З урахуванням викладеного, суд зазначає, що доводи позивача про зупинення господарської діяльності відповідача до отримання дозволу та лімітів на обсяги утворення та розміщення відходів, є необґрунтованим та не підтвердженим належними доказами щодо фактів несанкціонованого утворення, зберігання та розміщення виробничих відходів Пансіонат «Прибой» ПАТ «Херсонбуд», пов'язаних з його господарською діяльністю. За змістом частин 4, 5 ст. 11 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень, з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів. Положення ст. 9 КАС України передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Частиною 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Суд звертає увагу на ті обставини, що позивачем не надано суду безспірних доказів того, що відповідачем отримувалось відповідне письмове повідомлення від органу Мінекоресурсів щодо необхідності подання та погодження проектів лімітів на утворення та розміщення відходів на 2013рік. Позивач належними доказами не підтвердив правомірність своїх вимог, натомість наявні в матеріалах справи докази не дають суду підстав для висновку про протиправність дій відповідача. Враховуючи вищевикладене та оцінюючи наявні у матеріалах справи докази в сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Згідно положень ч.4 ст. 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Результат розгляду: denied