Рішення адміністративного суду від 2014-01-16 00:00:00+02

позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що відповідачем без законних на те підстав не прийнято рішення про затвердження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення його земельної ділянки, а тому позивач порушує питання про визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобов'язання розглянути це питання у встановлений законодавством спосіб. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити з викладених у ньому підстав. Представник відповідача надіслав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є власником земельної ділянки на підставі державного акту серії ЯД №778853 від 20 серпня 2007 року для ведення особистого селянського господарства площею 0,0673 га по [ADDRESS]. З метою зміни цільового призначення на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд 26 квітня 2012 року позивачем отриманий, розроблений та затверджений у встановленому законом порядку (ст. 186-1 ЗК України) проект землеустрою, який 17 жовтня 2012 року переданий на затвердження сесії Лебедівської сільської ради Вишгородського району Київської області. Згідно протоколу засідання земельної комісії № 01 від 20 лютого 2013 року питання про затвердження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки винесено на розгляд сесії. Як вбачається з протоколу чергової двадцятої сесії Лебедівської сільської ради шостого скликання від 29 листопада 2012 року проект рішення про затвердження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки позивача не прийнято. Повторно на розгляд сесії це питання не виносилося. Згідно зі статтями 8 і 19 Конституції України та ст. 9 КАС України, суд при розгляді цієї справи, виходить з принципів верховенства права й законності, відповідно до яких органи державної влади, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Згідно ст. 20 ЗК України зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Зміна цільового призначення земельних ділянок приватної власності здійснюється за ініціативою власників земельних ділянок. Зміна цільового призначення земельних ділянок приватної власності провадиться щодо земельних ділянок, розташованих у межах населеного пункту, - сільською, селищною, міською радою. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності, цільове призначення якої змінюється, розробляється на замовлення власника земельної ділянки без надання дозволу Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування на його розроблення. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється в порядку, встановленому законом. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу. Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у місячний строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, погодженого в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та зміну її цільового призначення. Відмова Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у зміні цільового призначення земельної ділянки або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. Згідно вимог ч. 6 ст. 186-1 ЗК України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. Відповідно до ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Разом з тим, суд зауважує, що відповідно до п. 34, ч. 1, ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» до виключної компетенції сільських рад віднесено питання регулювання земельних відносин. Згідно ст. 59 цього Закону рішення ради приймаються на її пленарних засіданнях. Таким чином, за змістом вказаних вимог Закону орган місцевого самоврядування зобов'язаний прийняти обґрунтоване рішення стосовно винесеного на його розгляд питання. Рішення стосовно затвердження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки позивача у спосіб передбачений ст. 20 ЗК України відповідачем не прийнято, що на вимогах Закону не ґрунтується й призвело до порушення прав позивача, які підлягають захистові. Таким чином, суд доходить висновку, що порушені права позивача підлягають захистові, а позов в цій частині задоволенню. Що стосується визнання протиправною бездіяльності відповідача, то така вимога задоволенню не підлягає, оскільки питання про затвердження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки фактично виносилося на розгляд сесії по якому проводилося голосування. На підставі викладеного та

Результат розгляду: partial