Рішення адміністративного суду від 2014-03-04 00:00:00+02

[PERSON] звернувся у суд із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив зобов'язати відповідача провести перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії з 01.04.2012 року відповідно до вимог наказів Міністра оборони України №377 від 28.07.2008 року та №355 від 25.06.2011 року. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 05 листопада 2013 року адміністративний позов залишено без задоволення. Не погоджуючись із рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду - скасуванню в частині з таких підстав. Суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність відмови територіального органу Пенсійного фонду України у перерахунку пенсії позивачу у зв'язку із відсутністю постанови Кабінету Міністрів України, якою були би змінені складові грошового забезпечення, з яких обчислюється розмір пенсії військовослужбовців. Проте, з таким висновком суду не можна погодитися у повній мірі. Колегією суддів установлено, що [PERSON] є військовослужбовцем, який звільнений у відставку у званні підполковника 14.09.1985 року. До звільнення позивач займав посаду старшого викладача військової кафедри Української сільськогосподарської академії. На даний час позивач є пенсіонером, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Як убачається із розрахунку пенсії по пенсійній справі позивача, на даний час йому пенсія виплачується із сум грошового забезпечення, до складу якого входить посадовий оклад у розмірі 1200 грн. та премія 120 грн. (10% посадового окладу). Наказом Міністра оборони України «Про затвердження схем розмірів посадових окладів військовослужбовців військових навчальних закладів (військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів України) і наукових установ Збройних Сил України» від 28.07.2008 року № 377, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 18.08.2008 року за №761/15452 (далі - Наказ №377) затверджено нову схему розмірів посадових окладів за основними типовими посадами керівного та наукового складу офіцерів військових навчальних закладів (військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів України) і наукових установ Збройних Сил України. Розміри посадових окладів за цим наказом були збільшені порівняно з попередньо встановленими. Наказом Міністра оборони України від 25.06.2011 року №355 «Про внесення змін до наказу Міністра оборони України від 28.01.2011 року №50 «Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2011 рік» збільшено розмір премії військовослужбовців Збройних Сил України з 01.06.2011 року до 90% посадового окладу. Згідно довідки Київського міського військового комісаріату від 23.05.2012 року №89061 посадовий оклад старшого викладача військової кафедри становить 1460 грн. (згідно наказу Міноборони України від 28.07.2008 року №377), а премія військовослужбовців встановлена в розмірі 90% посадового окладу (згідно наказу Міноборони України від 26.03.2012 року №165). Як убачається із матеріалів справи, позивач звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про перерахунок його пенсії з урахуванням збільшеного розміру посадового окладу та премії для нині працюючих категорій військовослужбовців. Листом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 22.03.2013 року №6641/12/Ш-757 позивачу було відмовлено у перерахунку пенсії на тій підставі, що такий може бути здійснений лише у випадку прийняття відповідної постанови Кабінетом Міністрів України, а не на основі наказів міністра. Вважаючи таку відмову та дії відповідача протиправними, позивач звернувся у суд. Обговорюючи правомірність дії відповідача, колегія суддів зазначає наступне. Питання перерахунку раніше призначених пенсій військовослужбовцям врегульоване статтею 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-XII. Відповідно до частини 3 статті 63 зазначеного Закону в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій. Відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 1294 від 07.11.2007 року (набрала чинності 01.01.2008 року) виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони. У запереченнях проти позову відповідач посилається на те, що починаючи з 01.01.2008 року Кабінетом Міністрів України не приймалось нормативних актів, які би визначали нові розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відтак відсутні підстави для перерахунку позивачу пенсії. Із такими доводами погодився і суд першої інстанції. Проте, колегія суддів частково не погоджується із висновками місцевого суду з огляду на наступне. Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та внесенням змін до постанови Кабінету Міністрів України № 393 перерахунок раніше призначених пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення військовослужбовців або у зв'язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення. Підпунктом 1 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 07.11.2007 року № 1294 (далі - Постанова №1294) керівникам державних органів надано право у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, установлювати посадові оклади військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, посади яких не передбачені цією постановою та здійснювати преміювання військовослужбовців відповідно до їх особистого вкладу в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення Зважаючи на Наказ №377, зміст частини 3 статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та делеговані Постановою №1294 повноваження, колегія суддів дійшла висновку, що зазначений наказ Міністра оборони України про встановлення нових розмірів окладів військовослужбовцям військових навчальних закладів є підставою для проведення перерахунку пенсій останнім у зв'язку з тим, що змінює розмір однієї із складових їх грошового забезпечення. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 15.01.2013 року у справі №21-201а12, від 16.01.2013 року у справі №21-416а12, від 16.04.2013 року у справі №21-111а13, яка є обов'язковою для врахування адміністративними судами в силу приписів частини 2 статті 161 та частини 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України. Таким чином, колегією суддів установлено, що внаслідок такого збільшення розміру грошового забезпечення, з огляду на приписи ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у відповідача виник обов'язок здійснити [PERSON] відповідний перерахунок пенсії. Відтак, відмова у перерахунку пенсії позивача у звязку із вищеописаною зміною посадового окладу військовослужбовців є протиправною та суперечить вимогам законодавства. Однак, колегія суддів зауважує, що позивачем заявлена вимога про перерахунок пенсії з 01.04.2012 року. При цьому, як убачається з матеріалів справи, адміністративний позов передано позивачем до поштового відділення 10.09.2013 року, що являється датою звернення до суду за захистом. Таким чином, тривалий період до дня звернення до суду позивач отримував пенсію у розмірі, який, на його думку, був менше від встановленого законом. Відповідно до частини 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, чинного на час звернення позивача з адміністративним позовом до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи, встановлений шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Колегія суддів вважає, що позивачу мало бути відомо про порушення його прав неправомірною виплатою пенсії в меншому розмірі, ніж передбачено законом, в момент її отримання. За частиною 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Згідно з пунктом 9 частини 1 статті 155 цього Кодексу суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними. Зазначені норми зобов'язують суд у випадку виявлення пропущення встановленого законом строку звернення до адміністративного суду постановити ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, за умови відсутності підстав для визнання причин пропуску цього строку поважними. Будь-яких поважних причин пропуску строку звернення до адміністративного суду позивачем не наведено. За таких обставин колегія суддів доходить висновку про необхідність залишення без розгляду позовних вимог за період з 01.04.2012 року по 09.03.2013 року у зв'язку з пропуском позивачем строку звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів. Разом з тим, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні вимог позивача щодо здійснення перерахунку і виплати йому пенсії у зв'язку з підвищенням преміювання працюючих військовослужбовців до 90% посадового окладу, виходячи з наступного. Розмір премії військовослужбовців було збільшено (з 10%) наказами Міністра оборони України від 05.11.2010 року №576 «Про внесення змін до наказу Міністра оборони України від 22.07.2010 року №380», №50 від 28.01.2011 року «Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2011 рік», №355 від 25.06.2011 року «Про внесення змін до наказу Міністра оборони від 28.01.2011 року №50», №165 від 26.03.2012 року «Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2012 рік» та №145 від 26.02.2013 року «Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2013 рік» на 55% від посадового окладу - з 01.11.2010 року, а починаючи з 01.06.2011 року - на 90% від посадового окладу. Колегія суддів зауважує, що приведені накази прийнято на реалізацію повноважень, наданих Міністру оборони України постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» пунктом 5. Згадані накази приймалися щорічно Міністром оборони України на виконання Законів України про державний бюджет України на відповідний рік. З огляду на що, колегія суддів зазначає, що підзаконні нормативні акти, які приймаються у зв'язку із формуванням та використанням фінансових ресурсів для забезпечення завдань і функцій, які здійснюються органами державної влади протягом бюджетного періоду повинні відповідати Закону про державний бюджет України на цей же рік, тобто їх дія обмежується в часі положеннями наступного бюджету України, тобто вони є тимчасовими. Враховуючи зазначене, а також те, що приписами Закону №2262-ХІІ передбачено проводити перерахунок пенсії у зв'язку зі зміною грошового забезпечення остаточно, судова колегія приходить до висновку, що збільшення премій відповідно до вищезазначених наказів Міністра оборони України не є таким збільшенням грошового забезпечення. Наведена позиція суду апеляційної інстанції узгоджується із висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 22.10.2013 року (справа № 21-346а13), від 18.06.2013 року (справа № 21-165а13), від 15.10.2013 року (справа № 21-315а13). Зважаючи на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для перерахунку пенсії позивача на підставі ч. 3 ст. 63 Закону №2262-ХІІ у зв'язку зі збільшення розміру премії військовослужбовців з 10 до 90 відсотків тимчасовими наказами Міністра оборони України, тому позовні вимоги в цій частині слід залишити без задоволення. Таким чином, доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, у зв'язку із чим постанова суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню, а позовна заява - частковому задоволенню та частковому залишенню без розгляду. Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. п. 4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. А позовна заява залишається без розгляду у зв'язку із пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду без поважних причин, згідно з ч. 1 ст. 203 та п. 9 ч. 1 ст. 155 Кодексу.

Результат розгляду: partial