Рішення адміністративного суду від 2014-02-19 00:00:00+02

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Державної інспекції сільського господарства в АР Крим, третя особа - Садівниче товариство «Садовод», про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Позовні вимоги мотивовані тим, що постановою Державної інспекції сільського господарства в АР Крим №000660 від 04.09.2013 року вона була визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.53-1 КУпАП, та притягнута до адміністративної відповідальності у виді штрафу в сумі 170 грн. З постановою не згодна, вважає її незаконною і такою, що підлягає скасуванню. Так, в акті перевірки додержання вимог земельного законодавства, на підставі якого складений протокол від 02.09.2013 року, помилково вказано, що вона, нібито, самовільно користується земельною ділянкою площею 0,0216 га [ADDRESS] без правовстановлюючих документів. Проте це не відповідає дійсності, так як при здійсненні перевірки нею були надані всі правовстановлюючі документи на земельну ділянку, якою вона користується з 2008 року. Земельну ділянку вона придбала на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу у [PERSON], який в свою чергу отримав дану земельну ділянку у приватну власність на підставі рішення Молодіжнінської селищної ради від 31.07.2002 року в [ADDRESS] загальною площею 0,1200 га. В 2003 році земельні ділянки за адресою: [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], загальною площею 0,4800 га були огороджені загальним бетонним парканом їх власниками. На вказаній території власник ЛЕП узгодив з володільцями охоронну зону навколо електроопори без права будівництва і посадки дерев в районі електроопори, узгодив встановлення бетонного паркану із зоною вільного доступу до опори №36 з встановленням двох воріт. За договором купівлі-продажу вона придбала земельну ділянку площею 0,0950 га. Частина земельної ділянки площею 0,0250 га, що межує з охороною зоною ЛЕП-35 КВ, після оформлення договору купівлі-продажу була передана їй у користування. Власник ЛЕП та власник землі Молодіжнінська селищна рада до неї претензій не пред'являли. 30.12.2002 року між Молодіжнінською селищною радою та [PERSON] укладений договір про сервітут, сторони додержуються цих умов договору. Позивачка, посилаючись на те, що є власником спірної земельної ділянки на підставі державного акту на право власності Серія ЯД №620271 від 21.01.2008 року та членом СТ «Садовод», просить визнати постанову про накладення на неї адміністративного стягнення №000660 від 04.09.2013 року незаконною та скасувати її. У судовому засіданні позивачка підтримала заявлені вимоги. Представник Державної інспекції сільського господарства в АР Крим заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що оскаржувана постанова ухвалена з додержанням вимог закону. Пояснила, що на підставі наказу начальника Державної інспекції сільського господарства в АР Крим від 16.08.2013 року №175/0 та направлення на проведення перевірки від 16.08.2013 року було проведено позапланову перевірку дотримання вимог земельного законодавства при використанні [PERSON] земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS]. Підставою для проведення перевірки явилось звернення голови СТ «Садовод» Кушнірьова В.А. від 08.08.2013 року №173, в якому повідомлено про порушення позивачкою вимог земельного законодавства ( самовільне зайняття земельної ділянки) та прав членів садівничого товариства на користування земельною ділянкою. За результатами перевірки складено акт, в якому зафіксовано, що [PERSON] використовує земельну ділянку орієнтованою площею 0,0216 га шляхом встановлення бетонного паркану без правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Самовільно зайнята земельна ділянка межує із земельною ділянкою, що знаходиться у [PERSON] у приватній власності. Таким чином, площа земельної ділянки, яка фактично використовується позивачкою, становить 0,117 га, в той час як відповідно до державного акту на право власності на землю Серія ЯД №620271 від 21.01.2008 року у неї наявне право власності на земельну ділянку лише площею 0,0950 га. Також вважала безпідставними посилання позивачки на наявність договору сервітуту, так як цим договором регулюються правовідносини щодо доступу на територію земельної ділянки уповноважених осіб Молодіжнінської селищної ради для ремонту та будівництва газопроводу, а не ЛЕП. Голова СТ «Садовод» Кушнірьов В.А. та представник третьої особи за довіреністю просили у задоволенні позову відмовити, мотивуючи свої доводи тим, що [PERSON] дійсно обмежила доступ до земельної ділянки, що знаходиться у користуванні садівничого товариства, шляхом встановлення паркану. Суд, заслухавши пояснення осіб, які з'явились до суду, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯД №620271 від 21.01.2008 року та договору купівлі-продажу земельної ділянки від 27.12.2008 року, укладеного з [PERSON], посвідченим приватним нотаріусом Сімферопольського міського нотаріального округу АР Крим [PERSON], [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0950 га, розташованої по [ADDRESS] ( а.с.8, 12). Позивачка є членом СТ «Садовод» ( а.с.13). 08.08.2013 року голова СТ «Садовод» Кушнірьов В.А. звернувся на адресу начальника Державної інспекції сільського господарства в АР Крим з проханням провести перевірку по факту самовільного зайняття земельної ділянки [PERSON] шляхом встановлення капітального огородження в охоронній зоні ЛЕП та прийняти відповідні заходи реагування. За результатом перевірки спеціалістами відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства Державної інспекції сільського господарства в АР Крим складений акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 02.09.2013 року, яким зафіксовано, що [PERSON] використовує земельну ділянку орієнтованою площею 0,0216 га шляхом встановлення бетонного паркану, на якій знаходиться ЛЕП, без правовстановлюючих документів. 02.09.2013 року [PERSON] вручено припис про усунення порушень земельного законодавства, звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки. В цей же день відносно [PERSON] складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.53-1 КУпАП та п. «б» ч.1 ст.211 Земельного кодексу України за порушення вимог ст..125 Земельного кодексу України ( а.с.61-64). Постановою від 04.09.2013 року №000660 [PERSON] притягнута до адміністративної відповідальності за ст.53-1 КУпАП за порушення вимог земельного законодавства, а саме самовільне зайняття земельної ділянки орієнтованою площею 0,0216 га шляхом встановлення бетонного паркану, на якій знаходиться ЛЕП. Стаття 53-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки. У відповідності з п. «б» ч.1 ст. 211 ЗК України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельних ділянок. Згідно зі ст.16 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав ( 125 ЗК України). Відповідно до ст..126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: а) цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; б) свідоцтвом про право на спадщину. Право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою. Згідно зі ст.126 ЗК України в редакції, що діє на момент розглдяу справи, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків ( 152 ЗК України). Відповідно до ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність, надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. З матеріалів справи вбачається, що спірна земельна ділянка площею 0,0216 га відноситься до земель, що передані у користування Садівничого товариства «Садовод» на підставі Державного акту на право постійного користування землею ІІ-КМ №004895 від 13.06.1995 року для коллективного садівництва. Під час перевірки Державною інспекцією сільського господарства в АР Крим позивачкою правовстановлюючих документів, які підтверджують її право власності або користування спірною земельною ділянкою, не надано. Доводи [PERSON] про те, що земельна ділянка, на якій знаходиться ЛЕП, була передана їй у користування на підставі рішення правління СТ «Садовод», суд не приймає до уваги, оскільки у судовому засіданні представники СТ «Садовод» заперечували проти наявності такого рішення. Крім того, зазначили, що всі питання про передачу земельних ділянок у користування членів садівничого товариства вирішуються виключно на загальних зборах. Також суд вважає безпідставними посилання [PERSON] на те, що на момент придбання нею у власність земельної ділянки, яка межує зі спірною, паркан вже був встановлений, виходячи з того, що на момент перевірки та розгляду справи саме у користуванні позивачки знаходиться самовільно зайнята земельна ділянка площею 0,0216 га. Договір сервітуту, наданий позивачкою, що був укладений між попереднім власником [PERSON] та Молодіжнінською селищною радою, стосується обмеження права власності у зв'язку з проходженням по земельній ділянці газопроводу. За таких обставин, суд вважає, що цей документ не стосується предмету доказування по даній справі. Враховуючи, що порушення земельного законодавства не усунені позивачкою ні в термін, визначений приписом Державної інспекції сільського господарства в АР Крим від 02.09.2013 року, ні до теперішнього часу, суд вважає, що оскаржувана постанова винесена з додержанням вимог закону. Згідно зі статтями 69, 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову. На виконання зазначеного положення відповідачем було надано достатньо доказів того, що позивачкою було скоєно правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ст.153-1 КУпАП, у зв'язку із чим правових підстав для визнання оскаржуваної постанови протиправною та її скасування не вбачається.

Результат розгляду: denied