Рішення адміністративного суду від 2014-01-30 00:00:00+02

Постановою Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 15.10.2013 адміністративний позов Виконавчого комітету Калинівської сільської ради до Керченської об'єднаної державної фінансової інспекції, треті особи [PERSON], [PERSON] про визнання акту нечинним, - задоволено: визнано протиправним та скасовано акт ревізії бюджету, фінансово-господарської діяльності Виконавчого комітету Калинівської сільської ради за період з 01.04.2011 року по 01.03.2013 року № 23-21/47 від 08.05.2013 року в частині виявлення порушення щодо не нарахування орендної плати за землю у розмірі 18165,04 грн. Також судом вирішено питання щодо розподілу судових витрат по справі. Не погодившись з даним рішенням суду відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 15.10.2013 скасувати, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга мотивована не відповідністю судового рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, неправильною оцінкою судом першої інстанції обставин справи, що мають значення для справи. 30.01.2014 у судовому засіданні представник позивача заперечував проти вимог апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін. Відповідач та треті особи, у судове засідання явку представників не забезпечили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належний чином. Згідно з частиною четвертою статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи. Колегія суддів, заслухавши у відкритому судову засіданні пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правову оцінку обставин у справі та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що Керченською об'єднаною державною фінансовою інспекцією проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Виконавчого комітету Калинівської сільської ради за період з 01.04.2011 по 01.03.2013. Актом "Ревізії бюджету, фінансово господарської діяльності Виконавчого комітету Калинівської сільської ради за період з 01.04.2011 по 01.03.2013 " №23-21/47 від 08.05.2013, встановлено ряд порушень та недоліків (арк. с. 7-27). Не погодившись з висновками ревізії, Виконавчий комітет Калинівської сільської ради звернувся до Окружного адміністративного суду АР Крим з адміністративним позовом до Керченської об'єднаної державної фінансової інспекції про визнання нечинним акту ревізії бюджету, фінансово-господарської діяльності виконавчого комітету Калинівської сільської ради за період з 01.04.2011 по 01.03.2013 №23-21/47 від 08.05.2013 в частині виявлених порушень щодо не нарахування орендної плати за землю у розмірі 18165,04 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що за наслідками ревізії відповідач дійшов безпідставних висновків про заподіяння шкоди бюджету Калинівської сільської ради у розмірі 18165,04 грн. у вигляді не нарахування плати за землю громадянам [PERSON] та [PERSON] за користування земельними ділянками. Позиція позивача заснована на тому, що відповідачем при визначенні розміру недоотриманої орендної плати не було враховано те, що у користування названим громадянам були передані земельні ділянки, зайняті житловим фондом. А отже, плата за землю має справлятись у розмірі 3 відсотків суми земельного податку, обчисленого відповідно до статей 274 та 275 Податкового кодексу України. Загальне поняття акта перевірки наведено у пункті 3 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 22 грудня 2010 року № 984 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 12 січня 2011 року за № 34/18772), згідно з яким акт - це службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства. У цьому випадку акт перевірки, в якому відображено узагальнений опис виявлених перевіркою порушень законодавства, що в свою чергу відповідає встановленим правилам складання акта перевірки, не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб'єкта господарювання та, відповідно, не є актом індивідуальної дії у розумінні частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України. За змістом частини першої статті 13 Закону України "Про основні засаді здійснення державного фінансового контролю в Україні" дії або бездіяльність службових осіб державної контрольно-ревізійної служби можуть бути оскаржені в судовому або адміністративному порядку. Диспозиція цієї статті передбачає оскарження дій службової особи, які пов'язані з порушенням порядку проведення перевірки (ревізії), наприклад із порушенням трудового розпорядку такою особою під час проведення ревізії; дій, які полягають у перевищенні повноважень службовою особою щодо обмеження прав у можливості ознайомлення з результатами контрольного заходу, (ревізії); дій щодо проведення ревізії без установлених законом підстав та/або з порушенням чинного законодавства тощо. Дії службової особи щодо включення до акта певних висновків не можуть бути предметом розгляду у суді, оскільки відповідно до пункту 3 Порядку проведення інспектування державною контрольно-ревізійною службою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року № 550 заперечення, зауваження до акта ревізії (за їх наявності) та висновки на них є невід'ємною частиною акта. Це свідчить про те, що дії, пов'язані з включенням до акта висновків, є обов'язковими, тоді як самі висновки такими не є. Обов'язковою ознакою дій суб'єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб'єктів відповідних правовідносин і мають обов'язковий характер. Висновки, викладені у акті, не породжують обов'язкових юридичних наслідків. Водночас судження контролюючого органу про нікчемність окремих угод є висновками тільки контролюючого органу, зазначення яких в акті перевірки не суперечить чинному законодавству. Такі твердження акта можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про законність рішень, дій, в основу яких покладені згадувані висновки акта. Отже, предметом оскарження відповідно до статті 13 Закону України "Про основні засаді здійснення державного фінансового контролю в Україні" є дії чи бездіяльність службових осіб, якщо вони обмежують чи порушують права, свободи чи законні інтереси особи. Таким чином акт ревізії, хоча і фіксує результати ревізії, не є її кінцевим результатом за умови винесення письмової вимоги, яка в силу ст. 15 Закону України "Про основні засаді здійснення державного фінансового контролю в Україні" є обов'язковою для виконання, та як наслідок, породжує відповідні обов'язки для об'єкту контролю та відповідні права для відповідача. Кінцевим результатом ревізії позивача є письмова вимога від 18.05.2013 №23-13/701, отже акт ревізії, який є предметом оскарження у справі юридично позбавлений ознак акту індивідуальної дії в силу наявності письмової вимоги. У судовому засіданні представник позивача пояснив, що письмова вимога від 18.05.2013 №23-13/701 оскаржується ним в Окружному адміністративному суді АР Крим. Отже висновок суду першої інстанції, стосовно наявності підстав для визнання протиправним та скасування акту ревізії бюджету, фінансово-господарської діяльності Виконавчого комітету Калинівської сільської ради за період з 01.04.2011 по 01.03.2013 № 23-21/47 від 08.05.2013 року в частині виявлення порушення щодо не нарахування орендної плати за землю у розмірі 18165,04 грн. не може бути визнаний судовою колегією правильним. Внаслідок чого вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Результат розгляду: denied