Рішення адміністративного суду від 2014-01-15 00:00:00+02

У липні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив суд скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 19 червня 2013 року у відношенні до нього про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 323 гривень за ч.1 ст.122 КУпАП. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що оскаржувана постанова винесена з порушенням матеріальних та процесуальних норм КУпАП. В судове засідання позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини не явки суд не повідомив. Перевіривши викладені в позові доводи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Вислухавши позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що постановою серії АА2 № 173629 від 19 червня 2013 року по справі про адміністративне правопорушення, винесеною інспектором ДПС РДПС ДАІ ДМУ м. Дніпропетровська Ікол Сергієм Петровичем накладено на позивача адміністративне стягнення за ч.1 ст.122 КУпАП в розмірі 323 гривень за порушення п.18.1 ПДР. Відповідно до ст. 251 КУпАП України доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його скоєнні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. За ч.1 ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз'яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. КУпАП визначено форму й передбачено основні вимоги щодо змісту як протоколу про адміністративне правопорушення, так і рішення, що постановляється в конкретній адміністративній справі. Разом з тим, ні протокол ні постанова не містять жодних посилань на докази, якими підтверджується факт скоєння позивачем правопорушення при зазначених в них обставинах. Згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 вказаної статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, проте відповідач доказів скоєння правопорушення позивачем суду не надав. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, вимоги позивача щодо скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованими. Вимога позивача про закриття провадження по справі за відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення задоволенню не підлягає, оскільки компетенція суду при розгляді адміністративної справи не поширюється на розгляд самої справи про адміністративне правопорушення по суті, що передбачено ст. 17 КАС України.

Результат розгляду: partial