Рішення адміністративного суду від 2014-03-20 00:00:00+02

Товариство з обмеженою відповідальністю "Нерудпром ЛТД" звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної служби геології та надр України про визнання протиправним та скасування наказу Державного комітету природних ресурсів України від 22.11.2013 року №589. Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримав, на їх обґрунтування пояснив, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Нерудпром ЛТД" отримало спеціальний дозвіл на користування надрами від 23.12.2004 року №3577 для видобування піску з Коршівського родовища. За наслідками перевірки додержання позивачем вимог законодавства у сфері видобування корисних копалин, яка проводилась структурним підрозділом відповідача, було виявлено ряд порушень, внаслідок чого позивачеві зупинено дію спеціального дозволу на користування надрами. Попри усунення вказаних в акті перевірки порушень, позивачеві стало відомо про анулювання йому спеціального дозволу на користування надрами від 23.12.2004 року №3577. Вважає таке анулювання неправомірним та безпідставним, а наказ відповідача від 22.11.2013 року №589 - протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Просить позов задовольнити повністю. У судове засідання 20.03.2014 року представник позивача не прибув. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача у судове засідання не прибув з причин, які суд не вважає поважними. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Представником відповідача подано письмові заперечення, в яких обґрунтовує правомірність оспорюваного наказу. Зокрема, представник відповідача вказав, що анулюванню спеціального дозволу на користування надрами від 23.12.2004 року №3577 передувало зупинення його дії. Зазначає, що неповне усунення Товариством з обмеженою відповідальністю "Нерудпром ЛТД" обставин, що стали підставою для зупинення дії дозволу, є підставою для анулювання спеціального дозволу, як передбачено законодавством. Суд вважає за можливе розгляд справи здійснити за відсутності представників сторін, на основі наявних у матеріалах справи доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що Державним комітетом природних ресурсів України видано Товариству з обмеженою відповідальністю "Нерудпром ЛТД" спеціальний дозвіл на користування надрами від 23.12.2004 року №3577 для видобування піску з Північної ділянки Коршівського родовища, яке знаходиться на відстані 8-ми км на південний захід від залізничної станції Здолбунів, Здолбунівський район, Рівненська область, строком дії 10 років (а.с. 4). 29.05.2013 року - 30.05.2013 року Центральним міжрегіональним територіальним відділом Департаменту державного геологічного контролю Державної служби геології та надр України проведено перевірку дотримання Товариством з обмеженою відповідальністю "Нерудпром ЛТД" вимог законодавства у сфері видобування корисних копалин (металічні руди, неметалічні корисні копалини, горючі тверді корисні копалини), результати якої оформлено актом від 30.05.2013 року №06-02/25/2013-50/п(136) (а.с. 21-28). В акті перевірки зафіксовано порушення надрокористувачем вимог законодавства: -невиконання пункту 3 особливих умов спеціального дозволу на користування надрами від 23.12.2004 року №3577, а саме, відсутність щорічного радіаційного контролю за породами в кар'єрі, що є порушенням пункту 5 частини 2 статті 24 Кодексу України про надра; -відсутність геологічного обслуговування гірничих робіт та геологічної документації, що є порушенням статті 53 Кодексу України про надра; -відсутність маркшейдерської документації, а саме, актів на списання запасів корисних копалин з обліку гірничодобувного підприємства, книги списання запасів корисних копалин, що є порушенням статті 53 Кодексу України про надра; -відсутність акту передачі Коршівського родовища піску для промислового освоєння, що є порушенням статті 40 Кодексу України про надра. Наказом Державної служби геології та надр України від 05.08.2013 року №409 "Про анулювання, зупинення та поновлення дії спеціальних дозволів на користування надрами та встановлення термінів для усунення порушень" позивача включено до переліку підприємств, яким зупинено дію спеціальних дозволів на користування надрами. Пунктом 2 наказу, пунктом 4 Додатку 2 до наказу дію спеціального дозволу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нерудпром ЛТД" на користування надрами від 23.12.2004 року №3577 зупинено, надано строк для усунення порушень тривалістю 30 календарних днів з моменту відправлення повідомлення (а.с. 29-30). Листом від 15.08.2013 року №9593/02/14-13 надрокористувача повідомлено про зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами та про строк, наданий для усунення порушень. Вказаний лист надрокористувачем отримано 09.09.2013 року (а.с. 31). Наказом Державної служби геології та надр України від 22.11.2013 року №589 "Про анулювання, зупинення та поновлення дії спеціальних дозволів на користування надрами та встановлення термінів для усунення порушень" позивача включено до переліку підприємств, яким анульовано спеціальні дозволи на користування надрами. Пунктом 3 наказу, пунктом 5 Додатку 3 до наказу спеціальний дозвіл Товариства з обмеженою відповідальністю "Нерудпром ЛТД" на користування надрами від 23.12.2004 року №3577 анульовано (а.с. 33-34). Підставою для анулювання спеціального дозволу вказано підпункт 9 пункту 23 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 року №615. Листом від 29.11.2013 року №15453/03/14-13 надрокористувача повідомлено про анулювання спеціального дозволу на користування надрами. Поштове відправлення із даним листом надрокристувачем не отримано, 08.01.2014 року повернуто на адресу відправника за закінченням терміну зберігання (а.с. 35). Суд не погоджується із висновками відповідача, які стали підставою для анулювання позивачеві спеціального дозволу, вважає їх такими, що суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Кодексу України про надра, надра є виключною власністю Українського народу і надаються тільки у користування. Згідно з ч. 1 ст. 13 Кодексу України про надра, користувачами надр можуть бути підприємства, установи, організації, громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи. Абзацом 3 статті 14 Кодексу України про надра передбачено, що надра надаються у користування, зокрема, для видобування корисних копалин. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Кодексу України про надра, надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Згідно з ч. 7 ст. 16 Кодексу України про надра (в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин), спеціальні дозволи (ліцензії) на користування надрами надаються спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з геологічного вивчення та забезпечення раціонального використання надр за погодженням з Міністерством охорони навколишнього природного середовища України, як правило, на конкурсних засадах в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Станом на дату отримання позивачем спеціального дозволу на користування надрами таким органом виступав Державний комітет природних ресурсів України, який діяв на підставі Положення, затвердженого Указом Президента України від 10.02.2004 року №177/2004 (чинного на час виникнення спірних правовідносин). На даний час відповідні повноваження передано Державній службі геології та надр України, яка діє на підставі Положення, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 року №391/2011. Відповідно до ч. 1 ст. 25 Кодексу України про надра, права користувачів надр охороняються законом і можуть бути обмежені лише у випадках, передбачених законодавством України. Питання надання спеціальних дозволів на користування надрами у межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, а також процедура продовження строку дії, переоформлення, видачі дубліката, зупинення дії чи анулювання дозволу та внесення до нього змін врегульовані Порядком надання спеціальних дозволів на користування надрами, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 року №615. Згідно з пп. 1, 5 п. 22 вказаного Порядку, дія дозволу може бути зупинена органом з питань надання дозволу безпосередньо або за поданням органів державного гірничого та санітарно-епідеміологічного нагляду, державного геологічного і екологічного контролю, органів місцевого самоврядування, органів державної податкової служби у разі: порушення надрокористувачем умов користування надрами, передбачених дозволом або угодою про умови користування ділянкою надр; порушення надрокористувачем вимог законодавства у сфері надрокористування та охорони навколишнього природного середовища. Абзацом 14 пункту 22 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 року №615, встановлено, що дія дозволу поновлюється органом з питань надання дозволу після усунення надрокористувачем причин, що призвели до зупинення його дії, і сплати сум фінансових санкцій, застосованих у зв'язку із зупиненням дії дозволу. Як вбачається з матеріалів справи, після отримання наказу Державної служби геології та надр України від 05.08.2013 року №409 позивачем вживалися заходи щодо усунення причин, які стали підставою для зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами від 23.12.2004 року №3577. Зокрема, Товариством з обмеженою відповідальністю "Нерудпром ЛТД" було направлено на адресу відповідача звіт про геолого-екологічні роботи по радіаційно-гігієнічній оцінці порід ділянок планового видобутку на 2013-14 роки в кар'єрі Коршівського родовища піску в Здолбунівському районі Рівненської області, затверджену Волинською геологічною експедицією Державного підприємства "Українська геологічна компанія", виконану з дотриманням особливих умов спеціального дозволу на користування надрами (а.с. 64-98). Крім того, представником позивача у судове засідання було надано акти на списання запасів корисних копалин з обліку підприємства за 2010 - 2013 роки та докази ведення на підприємстві: книги підрахунку об'ємів погашених запасів корисних копалин інвентаризаційний №МТ-001; книги обліку стану і руху запасів корисних копалин інвентаризаційний №МТ-002; книги обліку залишків розкритих запасів інвентаризаційний №МТ-003; книги обліку руху розкривних порід інвентаризаційний №МТ-004; інвентаризаційної книги маркшейдерсько-геологічної служби інвентаризаційний №МТ-00; журналу маркшейдерських вказівок інвентаризаційний №МТ-005 (а.с. 99-108). Представник позивача у судовому засіданні пояснив, що на вимогу відповідача вказана геологічна та маркшейдерська документація не направлялась, внаслідок її великої кількості та значного обсягу. Щодо акту передачі родовища для промислового освоєння зазначив, що останній на підприємстві відсутній, у зв'язку із тим, що Коршівське родовище розробляється вже довгий час, на момент початку його розробки оформлення вказаного акту не вимагалось. Розглянувши надані Товариством з обмеженою відповідальністю "Нерудпром ЛТД" документи, Центральний міжрегіональний відділ Департаменту державного геологічного контролю Державної служби геології та надр України прийшов до висновку про неповне усунення надрокористувачем недоліків, зазначених в акті перевірки від 30.05.2013 року №06-02/25/2013-50/п(136), а саме: -відсутність геологічного обслуговування гірничих робіт та геологічної документації, що є порушенням статті 53 Кодексу України про надра; -відсутність маркшейдерської документації, а саме, актів на списання запасів корисних копалин з обліку гірничодобувного підприємства, книги списання запасів корисних копалин, що є порушенням статті 53 Кодексу України про надра; -відсутність акту передачі Коршівського родовища піску для промислового освоєння, що є порушенням статті 40 Кодексу України про надра, та необхідність направлення вказаних документів для подальшого розгляду та вирішення питання про анулювання спеціального дозволу на користування надрами (а.с. 32). Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 26 Кодексу України про надра, право користування надрами припиняється у разі: 1)якщо відпала потреба у користуванні надрами; 2)закінчення встановленого строку користування надрами; 3)припинення діяльності користувачів надр, яким їх було надано у користування; 4)користування надрами з застосуванням методів і способів, що негативно впливають на стан надр, призводять до забруднення навколишнього природного середовища або шкідливих наслідків для здоров'я населення; 5)використання надр не для тієї мети, для якої їх було надано, порушення інших вимог, передбачених спеціальним дозволом на користування ділянкою надр; 6)якщо користувач без поважних причин протягом двох років, а для нафтогазоперспективних площ та родовищ нафти та газу - 180 календарних днів не приступив до користування надрами; 7)вилучення у встановленому законодавством порядку наданої у користування ділянки надр. Право користування надрами припиняється органом, який надав надра у користування, а у випадках, передбачених пунктами 4,5,6 цієї статті, у разі незгоди користувачів, - у судовому порядку. При цьому питання про припинення права користування земельною ділянкою вирішується у встановленому земельним законодавством порядку. Аналіз наведеної норми дає підстави вважати, що право користування надрами припиняється органом, який надав відповідний дозвіл, самостійно або у судовому порядку. У разі відсутності спору відповідач має право у випадках, передбачених пунктами 1, 2, 3, 7 частини першої статті 26 Кодексу України про надра, самостійно припиняти право користування надрами, а у випадках, передбачених пунктами 4, 5, 6 цієї статті, у разі незгоди користувачів, це право припиняється у судовому порядку. Таким чином, об'єднуючою ознакою цих випадків є неналежне використання права, зокрема, використання надр не для тієї мети, для якої їх було надано, порушення строків виконання певних робіт тощо. Згідно з ч. 3 ст. 26 Кодексу України про надра, законодавством України можуть бути передбачені й інші випадки припинення права користування надрами. Підпунктом 9 пункту 23 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 року №615 визначено, що невжиття надрокористувачем заходів для усунення причин зупинення дії дозволу в установлений строк є підставою для припинення органом з питань надання дозволу безпосередньо або за поданням органів державного гірничого та санітарно-епідеміологічного нагляду, державного геологічного і екологічного контролю, органів місцевого самоврядування, органів державної податкової служби, права користування надрами. Разом з тим, у постанові Верховного Суду України від 10.12.2013 року у справі №21-450а13 зазначено, що підзаконний нормативний акт, який встановлює додаткові підстави для припинення користування надрами, не може змінювати правило, відповідно до якого у разі незгоди користувачів з припиненням права на користування надрами за неналежне користування ними припинення такого права здійснюється у судовому порядку. Частиною 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України. Тому, суд приходить до висновку, що в разі виявлення факту неналежного користування надрами, Державна служба геології та надр України не наділена повноваженнями анульовувати спеціальні дозволи інакше, ніж у судовому порядку, незалежно від того чи передувало такому анулюванню зупинення дії цього дозволу. За таких обставин, оспорюваний наказ в частині, що стосується позивача, є неправомірним та підлягає скасуванню. Судом встановлено, що оспорюваний наказ стосується багатьох підприємств-надрокористувачів, тому підстави для його повного скасування в межах розгляду та вирішення даної адміністративної справи відсутні. З огляду на наведене, адміністративний позов підлягає до задоволення частково. Як встановлено частинами 1-3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати підлягають присудженню на користь позивача із Державного бюджету України пропорційно до частини задоволених вимог.

Результат розгляду: partial