Рішення адміністративного суду від 2014-03-13 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 27.02.2013 року №№ 0000362230, 0000372230. В обґрунтування адміністративного позову позивач (далі - Підприємство) зазначив, що висновки в акті перевірки від 17.10.2011 року № 7306/23-3/30445580, на підставі якого прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення, містять відомості щодо виявлених порушень, факт існування яких не підтверджений належними засобами доказування та допустими доказами, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені всупереч законодавству, що регулює спірні правовідносини. Зокрема, перевіряючими встановлено порушення позивачем податкового законодавства на підставі актів перевірок контрагента позивача - ПП «Кліпертон», якими встановлено ознаки нікчемності правочинів, а також кримінальної справи № 051201100099, порушеної Генеральною прокуратурою України відносно засновника контрагента позивача - ПП «Кліпертон». Разом із тим, позивач зазначає, що формування валових витрат здійснювалося за наявності усіх визначальних факторів, що є підставою для зменшення об'єкту оподаткування. Висновки про неправомірність включення до валових витрат коштів, сплачених за взаємовідносинами із контрагентом не підтверджені жодним документом бухгалтерського та податкового обліку, або іншими доказами, які є допустимими у розумінні чинного податкового законодавства та, відповідно, є незаконним. Отже покладені в основу спірних податкових повідомлень-рішень висновки за актом перевірки є необґрунтованими, у зв'язку із чим зазначені податкові повідомлення-рішення неправомірні та підлягають скасуванню. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги із викладених вище підстав підтримала у повному обсязі та просила задовольнити позов. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала у повному обсязі, в задоволенні позову просила відмовити, зазначивши, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені в межах правового поля, при наявності порушень позивачем податкового законодавства, у зв'язку із чим підстави для задоволення позову відсутні. Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення. Судом встановлено, що згідно з пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.78.1.11 п.78.1 ст.78, п.79.1 ст.79 ПК України, ч.5 ст.114 КПК України, на підставі Методичних рекомендацій органів ДПС по руйнуванню схем ухилення від оподаткування та формуванню доказової бази у справах про стягнення коштів, отриманих за нікчемними угодами від 03.02.2009 року № 2012/7/10-1017, відповідно до постанови старшого слідчого СВ ПМ ДПА в Одеській області лейтенанта податкової міліції Вдовиченко Д.М. від 22.07.2011 року, співробітником ДПІ у Приморському районі м. Одеси ДПС України проведена документальна невиїзна перевірка ПП «Постачсервіс» щодо підтвердження відомостей, отриманих від особи, яка мала правові відносини з платником податків ПП «Кліпертон», за результатами якої складений акт від 17.10.2011 року № 7306/23-3/30445580. Перевіркою встановлено, що загальний обсяг операцій ПП «Постачсервіс» з ПП «Кліпертон» склав 184716 гривень, у т.ч. ПДВ - 30786 гривень. При цьому встановлено, що ПП «Кліпертон» здійснювало операції з фінансово-грошовими потоками відповідно до правочинів, які укладені в порушення ч.1 ст.203 ЦК України, їх зміст суперечить, зокрема, інтересам держави і суспільства. Зазначені правочини не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними (п.5 ст.203 ЦК України). На підставі вищевказаного акту перевірки ДПІ у Приморському районі м. Одеси прийняті податкові повідомлення-рішення від 27.02.2013 року № 0000372260, яким ПП «Постачсервіс» збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість в сумі 30786 гривень та застосовано штрафні санкції в сумі 7697 гривень; від 27.02.2013 року № 0000362230, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання по податку на прибуток в сумі 38483 гривень та застосовано штрафну санкцію в сумі 9621 гривень. Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв'язок у їх сукупності, суд вважає зазначені податкові повідомлення-рішення обґрунтованими, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. Як вбачається з акту перевірки від 17.10.2011 року № 7306/23-3/30445580, ПП «Постачсервіс» у періоді з вересня по жовтень 2010 року мало відносини із ПП «Кліпертон» на підставі укладених договорів. В ході перевірки були досліджені копії-фінансово-господарських документів (договори, податкові накладні, акти про виконання робіт, рахунки, протоколи погодження вартості робіт, виписки з банків та ін.), які були надані старшим слідчим СВ ПМ ДПА в Одеській області лейтенантом податкової міліції Вдовиченко Д.М. В ході перевірки встановлено, що між вказаними господарюючими суб'єктами укладені договори від 08.09.2010 року № 10/09-2 та від 28.09.2010 року № 10/09-3, відповідно до яких ПП «Кліпертон» взяло на себе зобов'язання виконати повірку та ревізію судових механізмів на судах «Святой Яков» та «Святой Сергий» (пункти 1.1 договорів). На підставі наданих до перевірки слідчим СВ ПМ ДПА в Одеській області лейтенантом податкової міліції Вдовиченко Д.М. податкових накладних, рахунків, актів виконаних робіт (акти виконаних робіт від 20.09.2010 року № 894, від 01.10.2010 року № 1803, рахунки від 20.09.2010 року № 200911, від 30.09.2010 року № 300912) перевіряючим встановлені обсяги оплачених позивачем на користь ПП «Кліпертон» коштів в розмірі 184716 гривень, у т.ч. ПДВ 30786 гривень. Зважаючи на неправомірність висновків податкового органу щодо безтоварності вищевказаних господарських операцій, позивач посилається на складені між сторонами акти виконаних робіт, виписані ПП «Кліпертон» податкові накладні, зважаючи на те, що ці документи беззаперечно підтверджують реальність операцій. Крім того, судом встановлено, що матеріали вищевказаної перевірки передано до правоохоронного органу для приєднання до матеріалів кримінальної справи, за результатами розгляду якої Київським районним судом м. Одеси винесено постанову від 06.06.2012 року, яким керівника ПП «Кліпертон» [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ст.ст.27. ч. 5, 205 ч. 2 Кримінального кодексу України на підставі ст.1 п.«г», ст.6 Закону України «Про амністію» та ст.6 п.4 КПК України. Під час розгляду кримінальної справи по обвинуваченню [PERSON] судом встановлено, що остання за допомогою невстановлених осіб здійснила дії щодо реєстрації ПП «Кліпертон» без наміру займатись господарською діяльністю. Участі в діяльності підприємства не приймала, документи фінансово-господарської діяльності не підписувала, розрахунковим рахунком не керувала та не розпоряджалась, кошти з рахунків не знімала. Невстановлені особи, використовуючи реквізити ПП «Кліпертон», від імені його номінального директора та засновника ([PERSON]) провадили незаконну діяльність, яка полягала у створенні підприємствам-контрагентам умов для умисного ухилення від оплати податків шляхом здійснення безтоварних операцій, в результаті чого державі заподіяна шкода в особливо великих розмірах. Крім того, судом встановлено, що на підставі наказу керівника податкової інспекції від 06.03.2013 року № 701, направлення на перевірку від 06.03.2013 року №000861/635, №000862/636 співробітниками податкової служби в період з 19.03.2013 року по 01.04.2013 року була проведена позапланова виїзна документальна перевірка ПП «Постачсервіс» з питань взаємовідносин позивача з ПП «ОСК КОМПАНІ», ПП «ОТП ГРУП», ПП «ЮНІКОМ ПЛЮС», ПП «КЛІПЕРТОН» за період з вересень-жовтень 2010 року, за результатами якої складений акт № 2169/22-5/30445980 від 03.04.2013 року. В ході вказаної перевірки встановлено безпідставне формування ПП «Постачсервіс» податкового кредиту з ПДВ за період, що перевірявся, в загальній сумі 38498,00 гривень, що є порушеннями пп.7.2.1, пп.7.2.3 п.7.2, пп.7.4.1, пп.7.4.5 п.7.4, пп.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість». На підставі вищевказаного акту перевірки ДПІ у Приморському районі м. Одеси прийнято податкове повідомлення-рішення від 12.04.2013 року № 0001052250, яким позивачу донараховано зобов'язання з ПДВ в сумі 38498 гривень та застосовано штрафні санкції на суму 8629,50 гривень. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 27.09.2013 року по справі № 815/5040/13-а, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 04.02.2014 року, вищезазначене податкове повідомлення-рішення скасоване. Вирішуючи спір, суди обох інстанцій виходили із того, що висновки за актом перевірки № 2169/22-5/30445980 від 03.04.2013 року засновані на даних перевірок контрагентів ПП «Постачсервіс», в яких зазначено про відсутність необхідних умов для досягнення результатів економічної діяльності, управлінського та технічного персоналу, основних фондів, складських приміщень, транспортних засобів та спеціального обладнання тощо. При цьому судами враховано, що на підтвердження господарських операцій позивача із ПП «ОСК КОМПАНІ», ПП «ОТП ГРУП», ПП «ЮНІКОМ ПЛЮС», Підприємством як до перевірки, так і до суду, надано договори, податкові накладні, відомості про вартість виконаних робіт, платіжні доручення та акти прийняття виконаних робіт, звідні відомості по рахункам позивача щодо оприбуткування результатів наданих послуг та проведення їх оплати. Однак первинні документи по господарським операціям з ПП «Кліпертон» були вилучені оперуповноваженим ОПМ ДПІ в Приморському районі м. Одеси лейтенантом податкової міліції Сапегою В.І. 06 вересня 2011 року, отже не досліджувались в ході перевірки, тому висновки перевіряючих не ґрунтуються на фактичних обставинах, а засновані на припущеннях. Вищевказані обставини у сукупності були покладені в основу скасування в судовому порядку податкового повідомлення-рішення від 12.04.2013 року № 0001052250. При цьому представник позивача у цьому спорі посилається на вказані судові рішення в аспекті преюдиційної сили, зважаючи, що податковим органом повторно проведено перевірку з питань, щодо яких наявні судові висновки. Поряд із тим, суд констатує, що для спростування преюдиційних обставин, передбачених частиною першою статті 72 КАС України, учасник адміністративного процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку за правилами статті 86 КАС України. При цьому суди також повинні враховувати вимоги частин четвертої та п'ятої статті 11 КАС України щодо необхідності офіційного з'ясування всіх обставин справи і у відповідних випадках витребувати ті докази, яких, на думку суду, не вистачає для належного встановлення обставин у справі, що розглядається. Якщо суд дійде висновку про те, що обставини у справі, що розглядається, є інакшими, ніж установлені під час розгляду іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи, то справу належить вирішити відповідно до тих обставин, які встановлені безпосередньо судом, який розглядає справу. В даному випадку, під час перевірки, оформленою актом від 17.10.2011 року № 7306/23-3/30445580, висновки перевіряючих зроблені на підставі первинної документації, яка на відміну від перевірки, оформленої актом № 2169/22-5/30445980 від 03.04.2013 року, була надана слідчим податкової міліції, та досліджена з урахуванням пояснень [PERSON] (директором ПП «Кліпертон»), наданих під час досудового слідства у кримінальній справі № 051201100099. При цьому оскаржувані в цьому спорі податкові повідомлення-рішення від 27.02.2013 року №№ 0000372230, 0000362230 винесені податковим органом після набрання постановою Київського районного суду м. Одеси від 06.06.2012 року законної сили, згідно якої встановлені факти фіктивного підприємництва за участю керівника і засновника ПП «Кліпертон» та, зокрема, недійсності первинних документів, підписаних від імені [PERSON], на які позивач посилається, як на підтвердження реальності господарських операцій. Суд констатує, що з урахуванням викладених обставин, доводи сторони позивача про фактичне виконання з боку ПП «Кліпертон» взятих на себе зобов'язань, яке підтверджується з боку позивача лише розрахунковими документами, актами виконаних робіт, податковими накладними, підписаними [PERSON], - є неспроможними та суперечать фактичним обставинам, отже є неналежними доказами. При цьому належність доказу означає встановлення інформації (фактичних даних), які визначають предмет доказування. Зміст фактичних даних повинен відповідати їх формі, а саме документально підтверджувати певні обставини, на які посилається сторона, тобто мати ознаку допустимості, що виключає суперечливість поєднання змісту та форми доказу. Останній критерій є обов'язковою ознакою для правової придатності доказу та його достовірності, що, в свою чергу, визначає якісну оцінку вже наявного доказу як належного та допустимого, тобто дозволяє перевірити його правдоподібність та відповідність реальній дійсності у співвідношенні з іншими засобами доказування. Відповідно до ч.2 ст.161 КАС України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу Вирішуючи спір, суд враховує висновок Верховного Суду України у постанові від 05.03.2012 року (доступ - http://reyestr.court.gov.ua/Review/24068085) про те, що виписані податкові накладні, акти виконаних робіт та інші первинні документи, які створені від імені осіб, які заперечують свою участь у створенні та діяльності підприємства, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, не можна вважати належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту та віднесення до валових витрат є безпідставним. Таким чином, позивачем сформовано податковий кредит і оприбутковано та віднесено до валових витрат отримані послуги без наявності належним чином оформлених первинних документів, що в свою чергу підтверджує правомірність дій Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси при винесенні оскаржуваних позивачем податкових повідомлень-рішень. Вирішуючи спір, суд зважає, що в силу вимог ч.2 ст.49 КАС України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки, що з огляду на запроваджений ст.8 Конституції України принцип верховенства права та в кореспонденції з приписами ч.1 ст.71 КАС України означає абсолютний і безумовний обов'язок кожної особи, яка бере участь в адміністративній справі довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Оцінка поданих особами, які беруть участь в адміністративній справі та самостійно зібраних судом в порядку ст.11 КАС України доказів в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, здійснюється судом за правилами ч.2 ст.71 КАС України в порядку, що встановлений ст.86 цього кодексу. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість викладених в акті перевірки від 17.10.2011 року № 7306/23-3/30445580 висновків про те, що наявні у позивача первинні документи, які не відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», у своїй сукупності не підтверджують здійснення господарських операцій між позивачем і його контрагентом, а тому формування валових витрат та податкового кредиту за рахунок актів виконаних робіт і податкових накладних, отриманих від ПП «Кліпертон», є неправомірним. При цьому в судовому засіданні представник відповідача довів суду належними та допустимими в спірних правовідносинах доказами, з посиланням на відповідні положення законодавства, необґрунтованість позовних вимог позивача. При таких обставинах суд вважає, що позивач не довів необґрунтованості висновків акту перевірки та протиправності прийнятих на його підставі податкових повідомлень-рішень. При цьому суд не приймає до уваги доводи представника позивача про повторне притягнення оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями Підприємства до відповідальності з огляду на податкове повідомлення-рішення від 12.04.2013 року № 0001052250, оскільки останнє скасоване в судовому порядку, отже повторність притягнення позивача до відповідальності відсутня. На підставі встановлених в судовому засіданні фактів, суд приходить до висновку про те, що при винесенні спірних податкових повідомлень-рішень відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, пропорційно, своєчасно та з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення. Таким чином, на підставі ст.10 КАС України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст.11 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними доказів, з'ясувавши обставини у справі; перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, у зв'язку із чим в задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Результат розгляду: denied