Рішення адміністративного суду від 2014-02-27 00:00:00+02

Управління Пенсійного фонду України в Горохівському районі Волинської області (далі - УПФ України в Горохівському районі) звернулося в суд з адміністративним позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Горохівському районі Волинської області (далі - відділення Фонду в Горохівському районі) про стягнення невідшкодованих сум заборгованості по виплаті пенсій по втраті годувальника, не включених до актів щомісячних звірок, у сумі 1897,68 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в порушення вимог Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, Закону України «Про пенсійне забезпечення», Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» відповідач за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року прийняв до заліку не всі виплачені позивачем суми, зокрема, не включив до акту звірки витрати на виплату і доставку пенсій у розмірі 1897,68 грн., оскільки нещасний випадок не пов'язаний з виробництвом, що на думку позивача, не відповідає вимогам законодавства. Позивач вказує на те, що витрати понесені Пенсійним фондом України у зв'язку із виплатою пенсій по інвалідності/втратою годувальника внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» підлягають відшкодуванню Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України на підставі актів щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, тому просить позов задовольнити повністю. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав із підстав, наведених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні та у письмових запереченнях заявлений позов не визнала, посилаючись на те, що в період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року відділення Фонду на правомірних підставах не прийняло до відшкодування та підписало акти щомісячної звірки з розбіжністю 1897,68 грн., тому що не були враховані суми витрат на виплату пенсій, оскільки нещасний випадок не пов'язаний з виробництвом. Відповідачем не включено до актів звірки та відповідно не прийнято до відшкодування витрати, понесені позивачем на виплату пенсій [PERSON], яка отримує пенсію по втраті годувальника [PERSON], та на виплату пенсії по втрату годувальника інваліду дитинства [PERSON] у сумі 1897,68 грн., оскільки не встановлено причинний зв'язок факту смерті із отриманим трудовим каліцтвом, а [PERSON] та [PERSON] мають право на відшкодування шкоди виключно за законодавством про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, просила у задоволенні позову відмовити повністю. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю з врахуванням наступного. Судом встановлено, що позивач з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року проводив щомісяця звірку з відповідачем по особах, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Розбіжності виникли по витратах на виплату і доставку пенсії у зв'язку із втратою годувальника, оскільки нещасний випадок не пов'язаний з виробництвом у розмірі 1897,68 грн. Вказані фактичні обставини підтверджуються копіями актів щомісячних звірок з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року та таблицями розбіжностей до них. Статтею 1 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування встановлено, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом (далі - роботодавець), громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом. Відповідно до статті 4 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування залежно від страхового випадку є такі види загальнообов'язкового державного соціального страхування: пенсійне страхування; страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням; медичне страхування; страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності; страхування на випадок безробіття; інші види страхування, передбачені законами України. Частиною 1 статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Відповідно до ст.ст. 8, 10, 81 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсійне забезпечення громадян здійснюється органами Пенсійного фонду України. Пенсійний фонд, поряд з іншими надходженнями формується за рахунок коштів, що відраховуються підприємствами на заходи соціального страхування. Призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду. Згідно підпункт «д» пункту 1 частини 1 статті 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» передбачено, що у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні пенсію у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Абзацом 2 частини 5 статті 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» передбачено, якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований має право звернутись до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат. Постановою Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003 року № 5-4/4 затверджений Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку зі втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (далі - Порядок). Відповідно до пункту 4 вказаного Порядку відшкодуванню підлягають суми, що виплачуються відповідно до Законів України «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» та інших нормативно-правових актів, а саме: сума основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку зі втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; щомісячна цільова грошова допомога на прожиття, якщо така надавалася пенсіонеру, який одержував вищезазначену пенсію; допомога на поховання сім'ї померлого або особі, яка здійснила поховання особи, яка отримувала вищезазначену пенсію; сума витрат Пенсійного фонду з виплати і доставки вищезазначених пенсій. Однак, відповідно до частини 1 статті 33 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсій згідно з підпунктом «д» пункту 1 частини першої статті 21 цього Закону) мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті. Відповідно до частин 8, 9 статті 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» у разі смерті потерпілого суми страхових виплат особам, які мають на це право, визначаються із середньомісячного заробітку потерпілого за вирахуванням частки, яка припадала на потерпілого та працездатних осіб, що перебували на його утриманні, але не мали права на ці виплати. У разі смерті потерпілого, який одержував страхові виплати і не працював, розмір відшкодування шкоди особам, зазначеним у статті 33 цього Закону, визначається виходячи із суми щомісячних страхових виплат і пенсії, які одержував потерпілий на день його смерті, з відповідним коригуванням щомісячних страхових виплат згідно із статтею 29 цього Закону. Причинний зв'язок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я має підтверджуватися висновками відповідних медичних закладів. Таким чином, пенсія у зв'язку з втратою годувальника повинна відшкодовуватись Фондом лише в тому разі, коли годувальник помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання і це підтверджується висновками відповідних медичних закладів. Як встановлено судом, УПФУ в Горохівському районі здійснювало виплати пенсій по втраті годувальника в період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року у розмірі 1897,68 грн. Однак, доказів того, що годувальник помер внаслідок нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання, суду не було надано. Як вбачається з наданих позивачем документів, така пенсія виплачувалась громадянці [PERSON], покійний чоловік якої - [PERSON], отримував страхові виплати у відділенні Фонду. Постановою відділення Фонду від 15.08.2007 року № 77/13 «Про припинення страхової виплати та соціальних послуг» [PERSON] припинено виплату щомісячної грошової суми відповідно до статті 38 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» та свідоцтва про смерть від 01.08.2007 року. Причинний зв'язок смерті [PERSON] із отриманим трудовим каліцтвом не встановлено. Крім того, пенсія по втраті годувальника також виплачується інваліду дитинства [PERSON], але позивачем не надано доказів, що смерть його годувальника наступила внаслідок страхового випадку. За таких обставин суд вважає безпідставними позовні вимоги УПФ України в Горохівському районі про стягнення з відділення Фонду в Горохівському районі суми витрат на виплату пенсій по втраті годувальника у розмірі 1897,68 грн., а тому в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Результат розгляду: denied