Рішення адміністративного суду від 2014-03-14 00:00:00+02

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась Державна податкова інспекція у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (далі - позивач, ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві) до товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «Лідер» (далі - відповідач, ТОВ «ВК «Лідер») про стягнення податкового боргу в загальній сумі 85 051,78 грн. Згідно зі статтею 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України дана адміністративна справа за предметом позову розглянута у порядку скороченого провадження. Позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, що відповідачем в установлені законодавством строки не сплачені самостійно узгоджені суми грошового зобов'язання з податку на прибуток та податку на додану вартість. Відповідач у встановлений судом строк письмових заперечень проти позову чи пояснень, доказів щодо заявлених позовних вимог на підтвердження або спростування обставин, зазначених у позові не надав, як і не надав заяви про визнання позову. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. ТОВ «ВК «Лідер» (код ЄДРПОУ 32773397) зареєстровано Подільською районною в м. Києві державною адміністрацією 17.02.2003 року № 05546 та взято на облік платників податків у ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві з 23.12.2003 року за № 6983. Як встановлено судом, ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «ВК «Лідер» з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з ТОВ «Респект-2000» (код ЄДРПОУ 34779041) за період з 01.07.2011 року по 30.09.2011 року, за результатами якої складено акт від 06.11.2012 року, відповідно до висновків якого зафіксовано порушення відповідачем п.п. 138.1.1 п. 138.1, п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України - занижено податок на прибуток за ІІІ квартал 2011 року у розмірі 42167,00 грн., та п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п.п. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, п.п. 201.1, 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України - занижено податок на додану вартість у загальному розмірі 36666,00 грн. На підставі висновків, викладених в акті перевірки позивачем винесено податкові повідомлення-рішення від 23.11.2012 року: № 0005492220, яким збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 36666,00 грн. за основним платежем та у розмірі 9166,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями; № 0005502220, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 42167,00 грн. за основним платежем. Не погоджуючись із прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, відповідач оскаржив їх до суду. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.06.2013 року в адміністративній справі № 826/5080/13-а у задоволенні позову відмовлено. Відповідно до відмітки суду на наявній у матеріалах справи копії вказаної постанови, судове рішення набрало законної сили 15.07.2013 року. З метою погашення податкової заборгованості позивачем була виставлена ТОВ «ВК «Лідер» податкова вимога форми «Ю» від 15.11.2013 р. № 33-22, проте податковий борг відповідачем сплачений не був, що обумовило позивача із зверненням до суду з відповідним позовом. Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Згідно п.п. 14.1.175 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання. Відповідно до п.п.20.1.34 п.20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право, зокрема, звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини. Статтею 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Статтею 95 Податкового кодексу України визначено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини. У відповідності до п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження. Судом встановлено, що відповідно до прийнятих податкових повідомлень-рішень від 23.11.2012 року: № 0005492220 та № 0005502220 податковим органом нараховано грошові зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств та податку на додану вартість на загальну суму 87 999,50 грн. Разом з тим, як зазначив позивач за відповідачем рахувалась переплата в розмірі 2947,72 грн. Таким чином, на момент розгляду даної справи за відповідачем обліковується сума узгоджених податкових зобов'язань в розмірі 85 051,78 грн. Відповідно до частини першої ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. На час розгляду справи та винесення рішення по суті заявлених позовних вимог доказів про сплату зазначеної суми відповідачем не надано. Виходячи з вищенаведених приписів законодавства, поданих позивачем документів і матеріалів, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та враховуючи те, що те, що відповідач у встановлений судом строк своїм правом на подання письмових заперечень проти позову не скористався, не спростував твердження позивача, доказів погашення зазначеної заборгованості на день винесення рішення не надано, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Оскільки спір вирішено на користь сторони, звільненої від сплати судового збору, а також за відсутності витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Результат розгляду: granted