Рішення адміністративного суду від 2014-03-27 00:00:00+02

[PERSON] звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу Державної виконавчої служби Радивилівського районного управління юстиції Рівненської області про визнання протиправною бездіяльності щодо порушення термінів розгляду заяви від 13.12.2013; визнання протиправними дій державного виконавця відділу державної виконавчої служби Радивилівського районного управління юстиції Рівненської області Бречка І.К.; зобов'язання закінчити (припинити) всі виконавчі дії відносно позивача по виконавчих провадженнях №36718493, №36718262, №36718645; зобов'язання скасувати усі заборони (обмеження) та арешт на майно боржника. В обґрунтування позову зазначає, що 13.12.2013 до відділу ДВС Радивилівського районного управління юстиції подано заяву із вимогою про припинення (закінчення) виконавчих дій відносно суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця [PERSON] У встановлений Законом України "Про звернення громадян" строк про результати розгляду заяви позивача не повідомлено. Вказує, що 23.08.2013 відповідно до ст.47 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців" до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців внесено запис про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем [PERSON] У період проведення процедури припинення підприємницької діяльності позивача ФОП [PERSON] не звернулася із вимогою щодо сплати боргових зобов'язань за рішенням суду, в такому випадку відсутні будь-які зобов'язання ФОП [PERSON] перед ФОП [PERSON] Рішенням Радивилівського районного суду від 22.10.2013 було виключено із акту опису і арешту майна від 29.05.2013 металеві контейнери [ADDRESS] Таким чином, державний виконавець всупереч вимогам закону незаконно покладає на [PERSON] обов'язок щодо виконання судового рішення про звільнення торговельних місць [ADDRESS]. Представник позивача в судовому засіданні адміністративний позов підтримав з наведених у ньому підстав, просив задовольнити повністю. Відповідач Відділ Державної виконавчої служби Радивилівського районного управління юстиції Рівненської області позов не визнав, подав письмове заперечення (а.с.65-66). Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що на виконанні у відділі ДВС Радивилівського РУЮ на даний час перебуває зведене виконавче провадження № 39792307 про стягнення з [PERSON] боргу на загальну суму стягнення 6107,25 грн. не враховуючи витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення виконання виконавчих документів. 16.12.2013 за вх. № 953 у відділ державної виконавчої служби Радивилівського РУЮ надійшла заява від [PERSON] про винесення постанови про закінчення виконавчих проваджень ВП №36718493, ВП №36718262, ВП №36718645, скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору, закінчення всіх виконавчих дій та скасування усіх заборон. За результатами розгляду вказаної заяви 25.12.2012 за вих. №3169 [PERSON] було надіслано відповідь, в якій зазначено, що всі постанови, що винесені державним виконавцем є правомірними та підлягають виконанню, жодна з них скасована судом не була. Вказав, що мотивованих підстав для закриття виконавчих проваджень стосовно [PERSON] немає. Пояснив, що арешт накладений на металеві контейнери [ADDRESS], знятий та вказане майно вилучено з акту опису й арешту майна від 29.05.2013. Вказана обставина не є підставою для закінчення виконавчого провадження. Крім того, зазначає, що 13.01.2014 [PERSON] звернулася до ВДВС Радивилівського РУЮ із заявою про зупинення виконавчих дій в частині проведення реалізації арештованого майна (автомобіля ОРЕL VIVARO, 2006 року випуску та ГАЗ 2705, 2000 року випуску), описаного згідно акту опису і арешту майна від 10.01.2014. За результатами розгляду вказаної заяви ВДВС Радивилівського РУЮ 27.01.2014 для [PERSON] надіслано відповідь про те, що згідно ст.ст. 37, 38 Закону України "Про виконавче провадження" звернення до суду про виключення з акту і опису майна не зупиняє виконавче провадження та проведення виконавчих дій згідно з чинного законодавства. З наведених підстав представник відповідача вважає, що дії державного виконавця є правомірними, в задоволенні позову просив відмовити повністю за безпідставністю вимог. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив. Вказав, що всі дії державного виконавця з виконання наказів Господарського суду Рівненської області є правомірними. [PERSON] навмисно розпочинає судові процеси з метою ухилення від виконання судових рішень. У вз'язку з чим, просив відмовити в задоволені позову. Заслухавши пояснення позивача, представників сторін та третьої особи, встановивши фактичні обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх у сукупності, відповідно до вимог закону, суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає з таких підстав. Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Згідно з частиною другою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Законом України "Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21.04.1999 (далі - Закон № 606-XIV) як спеціальним законом, який регулює правовідносини в сфері виконання рішень судів, визначено порядок і умови примусового виконання рішень у разі не виконання їх у добровільному порядку. Статтею 1 Закону № 606-XIV встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Пунктом 1 частин 1 статті 17 Закону № 606-XIV встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті. Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 Закону № 606-XIV державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення. Судом встановлено, що 22.02.2013 до відділу державної виконавчої служби Радивилівського районного управління юстиції надійшли заяви про прийняття на примусове виконання виконавчих документів, а саме: наказу №5019/1241/12 від 29.10.2012, виданого Господарським судом Рівненської області, про зобов'язання боржника - фізичної особи-підприємця [PERSON] усунути перешкоди у користуванні належним фізичній особі-підприємцю [PERSON] майном та звільнити торгівельні місця [ADDRESS] (а.с.68,69); наказу №5019/1241/12 від 08.02.2013, виданого Господарським судом Рівненської області, про стягнення з боржника - фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь фізичної особи-підприємця [PERSON] заборгованості в сумі 1964,00 грн., пені в сумі 110,93 грн. та судового збору в сумі 1073,00 грн. (а.с.95,96); наказу №5019/1241/12 від 08.02.2013, виданого Господарським судом Рівненської області, про стягнення з боржника-фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь фізичної особи-підприємця [PERSON] судового збору в сумі 632,71 грн. (а.с.129,130). Відповідно до статті 25 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові. Оскільки, накази Господарського суду Рівненської області від 29.10.2012 та від 08.02.2013 відповідають вимогам Закону № 606-XIV, то 26.02.2013 головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Радивилівського районного управління юстиції Бречко І.К. винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень №36718645, №36718493 та №36718262 та встановлено строк для добровільного виконання наказу від 29.10.2012 до 14.03.2013, а наказів від 08.02.2013 до 05.03.2013 (а.с.75,97,131). Копії постанов надіслані боржнику - [PERSON] та врученні 01.03.2013 (а.с.76-78,98,132). Відповідно до ч.1 ст.28 Закону № 606-XIV у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зв'язку з невиконання боржником в добровільному порядку наказів Господарського суду Рівненської області від 29.10.2012 та від 08.02.2013, державним виконавцем 15.03.2013 та 06.03.2013 винесено постанови про стягнення з боржника виконавчого збору (а.с.80,101,133). Відповідно до ч.1 ст.33 Закону № 606-XIV у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій. 06.03.2013 державним виконавцем винесено постанови про приєднання виконавчих проваджень №36718493 та №36718262 з виконання наказів Господарського суду Рівненської області №5019/1241/12, виданих 08.02.2013, до зведеного виконавчого провадження №39792307 (а.с.103,135). Відповідно до статті 57 Закону № 606-XIV арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема, винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті, та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Судом встановлено, що 19.03.2013 державним виконавцем винесено постанову ВП №36718493 про арешт майна боржника - [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження, яку надіслано боржнику, та внесено відповідні записи до Державного реєстру обтяжень рухомого майна і до Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень (а.с.104-107). Відповідно до ч.1 ст.40 Закону № 606-XIV у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника державний виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання органами внутрішніх справ. 21.11.2013 державний виконавець виніс постанову ВП №36718493 про оголошення розшуку майна боржника, а саме оголошено розшук транспортних засобів боржника: OPEL VIVARO, 2006 року випуску, державний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER]; ГАЗ 2705, 2000 року випуску, державний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER] (а.с.110). На цій підставі, 30.12.2013 головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Радивилівського районного управління юстиції Бречком І.К. винесено постанови про зупинення виконавчих проваджень ВП №36718493 та №36718262 (а.с.115, 136). 10.01.2014 головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Радивилівського районного управління юстиції Бречком І.К. накладено арешт на транспортні засоби OPEL VIVARO, 2006 року випуску, державний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER]; ГАЗ 2705, 2000 року випуску, державний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER], про що складено відповідний акт (а.с.117-118). Відповідно до ч.5 ст.39 Закону № 606-XIV після усунення обставин, які стали підставою для зупинення виконавчого провадження, державний виконавець протягом трьох днів з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов'язаний своєю постановою поновити виконавче провадження за власною ініціативою або за заявою стягувача. Копії постанови надсилаються сторонам у триденний строк. 10.01.2014 державним виконавцем винесено постанови про поновлення виконавчих проваджень ВП №36718493 та №36718262 (а.с.119,138), які надіслані боржнику (а.с.120,139). Відповідно до ч.3 ст.11 Закону № 606-XIV державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону та накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку. У відповідності до статті 89 Закону № 606-XIV у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону. Матеріалами справи стверджено, що 15.03.2013 державним виконавцем при виході на місце виконання наказу від 29.10.2012 встановлено, що торгівельні місця [ADDRESS] не звільнені і там проводиться торгівля харчовими продуктами, про що складено відповідний акт державного виконавця (а.с.79). На цій підставі, 15.03.2013 головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Радивилівського районного управління юстиції Бречком І.К. винесено постанову ВП №36718645 про накладення на боржника - [PERSON] штрафу в розмірі 170,00 грн. (а.с.82). Вказана постанова надіслана [PERSON] та роз'яснено наслідки повторного невиконання рішення суду (а.с.85). 22.03.2013 державним виконавцем при виході на місце виконання наказу від 29.10.2012 встановлено, що торгівельні місця [ADDRESS] не звільнені і проводиться торгівля харчовими продуктами, про що складено відповідний акт державного виконавця (а.с.84). Відповідно до ч.3 ст.75 Закону № 606-XIV у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав. З матеріалів справи встановлено, що 27.03.2013 державним виконавцем було внесено подання Прокурору Радивилівського району про притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.382 Кримінального кодексу України (а.с.86, 87). У зв'язку з викладеним, 27.06.2013 головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Радивилівського районного управління юстиції Бречком І.К. винесено постанову про закінчення виконавчого №36718645 з виконання наказу Господарського суду Рівненської області від 29.10.2012 №2019/1241/12 про зобов'язання боржника - фізичної особи-підприємця [PERSON] усунути перешкоди у користуванні належним фізичній особі-підприємцю [PERSON] майном та звільнити торгівельні місця [ADDRESS] (а.с.88). Щодо покликань позивача на протиправність дій державного виконавця під час арешту контейнерів [ADDRESS], які належали іншій особі, суд зазначає наступне. Частинами 6 та 7 статті 11 Закону № 606-XIV визначено, що боржник зобов'язаний письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб. Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій. Судом встановлено, що актом від 29.05.2013 державним виконавцем накладено арешт на майно боржника - [PERSON] Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 22.10.2013 у справі № 568/808/13-ц визнано право власності на контейнери [ADDRESS] за [PERSON]; виключено із акту опису й арешту майна від 29.05.2013, складеного державним виконавцем державної виконавчої служби Радивилівського районного управління юстиції Бречко І.К., металеві контейнери [ADDRESS], та звільнено їх з-під арешту (а.с.8). Дослідженням матеріалів виконавчих проваджень №36718493, №36718262, №36718645 встановлено, що станом на 29.05.2013 боржник не повідомляв державного виконавця про належність арештованого майна іншій особі, а зокрема, відсутні докази поінформованості державного виконавця про укладення договору купівлі-продажу від 21.01.2013 про продаж [PERSON] металевих контейнерів [ADDRESS], для [PERSON] Не надані позивачем відповідні докази і в судовому засіданні. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що при виконанні виконавчих проваджень ВП №36718645, ВП №36718493 та №36718262 головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Радивилівського районного управління юстиції Бречко І.К. діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом, добросовісно та розсудливо, а тому позовні вимог в частині визнання дій державного виконавця неправомірними до задоволення не підлягають. Що стосується позовної вимог про визнання протиправними дій відділу державної виконавчої служби Радивилівського районного управління юстиції щодо порушення термінів розгляду заяви від 13.12.2013, то суд зазначає наступне. З матеріалів справи встановлено, що 16.12.2012 за вх.№953 до відділу державної виконавчої служби Радивилівського районного управління юстиції надійшла заява [PERSON] від 13.12.2013 про винесення постанов про закінчення виконавчих проваджень №36718493, №36718262 та №36718645; скасування постанов про стягнення з боржника виконавчого збору від 06.03.2013 та від 15.03.2013; скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; скасування постанов про накладення штрафу від 15.03.2013 та від 26.03.2013; припинення всіх виконавчих дій відносно СПД-ФО [PERSON]; скасування усіх заборон (обмежень) стосовно [PERSON] (а.с.112-113). Відповідно до ч.1 ст.31 Закону № 606-XIV копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Статтею 20 Закону України "Про звернення громадян" N 393/96-ВР від 02.10.1996, звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів. На обгрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну. Відповідно до ст.19 цього Закону органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані, зокрема, письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення. Судом встановлено, що за результатами розгляду заяви вхідний № 953 від 16.12.2013 відділом державної виконавчої служби Радивилівського районного управління юстиції для [PERSON] надано відповідь від 25.12.2013 №3169 (а.с.114), яку адресату надіслано простою кореспонденцією. Наданий позивачем в судовому засіданні поштовий конверт з відбитком поштового штемпеля від 18.01.2014 (а.с.177), не може слугувати належним доказом надіслання відповідачем відповіді №3169 від 25.12.2013, оскільки відсутній опис поштового вкладення. Окрім того, в січні 2014 року відповідачем на адресу позивача надсилалися інші поштові відправлення, що стверджується матеріалами виконавчих проваджень (а.с.120, 139). За таких обставин, суд вважає, що розгляд державним виконавцем заяви [PERSON] від 13.12.2013 проведено з дотриманням порядку та у строк, визначений законом, та письмово проінформовано заявника про результати розгляду звернення. Докази, надані позивачем в обгрунтування позовних вимог в обумовленій частині, не спростовують правомірності дій державного виконавця та не підтверджують порушення ним порядку розгляду звернень громадян. Суд критично оцінює твердження позивача про відсутність будь-яких зобов'язань перед ФОП [PERSON] у зв'язку з припиненням підприємницької діяльності ФОП [PERSON] При цьому суд враховує наступне. Статтею 51 Цивільного кодексу України передбачено, що до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин. Відповідно до п.3 ч.1 ст.49 № 606-XIV виконавче провадження підлягає закінченню у разі ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва. З матеріалів справи встановлено, що 23.08.2013 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис за №26010060004000753 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця [PERSON] (а.с.7). Частиною 3 ст. 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" передбачено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця. Відповідно до статті 52 Цивільного кодексу України фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Таким чином, однією із особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у випадку припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04.12.2013 у справі № 6-125цс13 та є обов'язковою для застосування судом відповідно до приписів статті 244-2 КАС України. За встановлених обставин суд вважає необгрунтованими доводи позивача про неправомірність бездіяльності державного виконавця щодо незакінчення виконавчих проваджень у зв'язку з припиненням підприємницької діяльності ФОП [PERSON] та відсутніми підстави для зобов'язання державного виконавця закінчити відповідні виконавчі провадження та припинити всі виконавчі дії, оскільки припинення підприємницької діяльності ФОП [PERSON] не звільняє її від обов'язку виконання відповідних зобов'язань як фізичною особою. Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Оцінюючи зібрані у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що в спірних правовідносинах суб'єкт владних повноважень діяв обґрунтовано та розсудливо, з дотриманням приписів закону. Доводи позивача не спростовують правомірності дій державного виконавця та не дають суду підстав для задоволення позовних вимог. Підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.94 КАС України відсутні.

Результат розгляду: denied