Рішення адміністративного суду від 2014-01-28 00:00:00+02

[PERSON] звернулася до суду з адміністративним позовом до заступника начальника відділу державної виконавчої служби Надвірнянського районного управління юстиції про визнання неправомірними дій посадових осіб відділу ДВС Надвірнянського районного управління юстиції та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження. Постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 04.10.2013р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено. Приймаючи постанову у справі, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі своєчасно здійснило перерахунок пенсії, однак не здійснило виплату через обставини, які не залежать від нього. Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивач - [PERSON] подала апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю. В обгрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що постанови або ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов»язковими до виконання. У разі неможливості виконання судового рішення, державний виконавець має право звернутись до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання судового рішення. Заслухавши суддю - доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено те, що виконавчий лист №2а-4566, виданий 10.05.2012 року Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області. У ньому вказано про зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі нарахувати та виплатити на користь [PERSON] за період з 18.01.2011 року до 18.06.2011 року державну пенсію в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров'ю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з врахуванням виплачених сум. 22.05.2012 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 30.08.2012року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.11 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження». Виконавче провадження закінчено на підставі листа управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі № 3106/06 від 01.08.2012 року, в якому зазначено, що за рішенням суду здійснено нарахування доплати пенсії. Сума доплати склала 32737,32 грн. Однак, дана сума була невиплачена, оскільки 19.06.2011 року набрав чинності Закон України від 14.06.2011 року №3491-VІ «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2011 рік», яким передбачено, що положення статті Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та в розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи із наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік. Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для відмови у задоволенні позову, враховуючи наступне. Згідно з п.11 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому ч.3 ст.75 цього Закону. Відповідно до ч.3 ст.75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає штраф відповідно до ст.89 цього Закону та виносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав. Статтею 89 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов»язує боржника виконати певні дії, які можуть бути виконані лише боржником, державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону. Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що повернення виконавчого документу до суду і закінчення виконавчого провадження є можливим тільки після накладення штрафу та застосування інших заходів. Відтак, закінчивши виконавче провадження 30 серпня 2012 року відповідач не дотримав вимог, передбачених Законом України «Про виконавче провадження». Згідно із ст.255 КАС України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов»язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін. Згідно з ч.2 ст.14 КАС України, постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов»язковими до виконання на всій території України. Згідно з ч.3 ст.14 КАС України, невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Колегія суддів зазначає, що рішенням суду на користь позивача зобов»язано нарахувати та виплатити основну та додаткову пенсію за період з 18.01.2011 року по 18.06.2011 року, а тому безпідставним є покликання відповідача на необхідність застосування Закону України від 14.06.2011 року №3491-VІ «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2011 рік», який набрав чинності 19.06.2011 р. Одночасно, неправомірним є посилання відповідача на Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», який набрав чинності з 01.01.2013 року, так як виконавче провадження за рішенням суду закінчено 30.08.2012 року. Оцінивши зібрані докази у сукупності, судова колегія приходить до переконання в тому, що доводи апеляційної інстанції є підставними і обґрунтованими та спростовують рішення суду першої інстанції, яке прийнято з порушенням норм матеріального права, а тому його слід скасувати та прийняти нове рішення, яким позов слід задовольнити.

Результат розгляду: granted