Рішення адміністративного суду від 2014-03-24 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області, як до адміністративного суду, із позовом до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області про визнання незаконними та скасування постанови начальника відділу від 20.01.2014 року про відмову у задоволенні скарги, а також постанови старшого державного виконавця відділу Плахотнюк Н.Ю. від 13.12.2013 року про відмову у відкритті виконавчого провадження, зобов'язання до вчинення дій щодо відкриття виконавчого провадження. Позов мотивований тим, що 04.03.2011 року постановою Замостянського районного суду м. Вінниці задоволено адміністративний позов [PERSON] до Управління Пенсійного фонду України у Вінницькому районі і зобов'язано останнє здійснити йому перерахунок пенсії. Дана постанова допущена судом першої інстанції до негайного виконання. Відповідно до ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12.11.2012 року залишено без змін постанову Замостянського районного суду м. Вінниці від 04.03.2011 року. 03.12.2013 року Вінницьким міським судом Вінницької області [PERSON] було видано виконавчий лист по справі № 2-а-652/11, в якому зазначено строк його пред'явлення до виконання протягом трьох років. Даний виконавчий лист позивачем було пред'явлено до примусового виконання. Постановою відповідача від 13.12.2013 року [PERSON] було відмовлено у відкритті провадження у зв'язку із пропуском річного строку на пред'явлення виконавчого документу до виконання. На вказану постанову [PERSON] було подано скаргу на ім'я начальнику відповідного відділу ДВС. Постановою начальника відділу від 20.01.2014 року у задоволенні скарги [PERSON] відмовлено. Копію зазначеної постанови [PERSON] отримав лише 28.01.2014 року, що і стало підставою для звернення до суду із даним адміністративним позовом. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] вимоги свого довірителя підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у адміністративному позові. Представник відповідача за довіреністю старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Плахотнюк Н.Ю. в судовому засіданні вимоги адміністративного позову [PERSON] не визнала з тих підстав, що на її думку, наданий позивачем виконавчий документ може бути пред'явлений до виконання лише протягом року, а тому строки на його пред'явлення пропущені. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд прийшов до переконання про часткове задоволення адміністративного позову з наступних підстав. Відповідно до положень частини 3 статті 18 КАС України, справи щодо оскарження дій або бездіяльності посадових чи службових осіб місцевих органів виконавчої влади розглядаються і вирішуються місцевим загальним судом як адміністративним судом або окружним адміністративним судом за вибором позивача. Згідно положень статті 181 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів. Відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби. Постановою Замостянського районного суду м. Вінниці від 04.03.2011 року по справі № 2-а-652/11 задоволено позов [PERSON] та зобов'язано управління Пенсійного фонду України у Вінницькому районі Вінницької області здійснювати [PERSON] відповідно до вимог ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» нарахування та виплату призначеної пенсії, встановивши її у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком (основна пенсія) та додатково - у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком (додаткова пенсія), починаючи - 07.08.2010 року по день припинення права на таку пенсію. Постанову було допущено судом до негайного виконання. Дана постанова суду першої інстанції набула законної сили згідно ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12.11.2012 року. 03.12.2013 року Вінницьким міським судом Вінницької області видано виконавчий лист по справі № 2-а-652/11. В даному виконавчому листі судом зазначено про те, що судове рішення підлягає до негайного виконання, а строк його пред'явлення до виконання складає три роки. 13.12.2013 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Вінницької міського управління юстиції Плахотнюк Н.Ю. винесено постанову № 41185748 про відмову у відкритті виконавчого провадження у зв'язку із пропуском встановленого статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження» строку пред'явлення виконавчого документу до виконання, оскільки у даному випадку виконавчий лист підлягав до виконання у строк до 04.03.2012 року. Постановою начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області Сускова А.О. від 20.01.2014 року відмовлено у задоволенні скарги [PERSON] на постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 13.12.2013 року. Відповідно до положень п. 1 ч. 1 статті 21 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції Закону від 09.09.2010 року, тобто станом на час ухвалення Замостянським районним судом м. Вінниці постанови від 04.03.2011 року, виконавчі листи та інші судові документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом трьох років. Частиною 2 цієї ж статті визначено, що строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішень і вироків судів у частині майнових стягнень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а у випадках, коли рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення. Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)» № 2677-VІ від 04.11.2010 року, який набув чинності із 09.03.2011 року, Закон України «про виконавче провадження» викладений у новій редакції, у тому числі і положення статті 22 Закону щодо визначення строків пред'явлення виконавчих документів до виконання, згідно якого термін пред'явлення зменшено до одного року, замість трьох. Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону встановлено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі. Однак, у даному випадку судове рішення було ухвалено і допущено до негайного виконання до набуття чинності Законом України «Про виконавче провадження» у новій редакції, а сам виконавчий документ видано після 09.03.2011 року. Частиною 7 статті 9 КАС України встановлено, що у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону, суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Таким чином, на переконання суду та виходячи із принципу аналогії закону, строк пред'явлення до виконання виконавчого документу, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 03.12.2013 року по справі № 2-а-652/11, становить три роки з наступного дня після постановлення у справі судового рішення, у даному випадку постанови суду від 04.03.2011 року. Отже, підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження у державного виконавця відповідного підрозділу державної виконавчої служби станом на 13.12.2013 року не було. З наведених підстав не може залишатись в силі і постанова начальника відділу від 20.01.2014 року про відмову у задоволенні скарги [PERSON] на постанову від 13.12.213 року про відмову у відкритті виконавчого провадження. В той же час, вимога адміністративного позову про зобов'язання відповідача до вчинення відповідних дій з відкриття виконавчого провадження не підлягає до задоволення, оскільки судове рішення, яке набрало законної сили, саме по собі вже є обов'язковим до виконання на всій території України і для всіх посадових осіб, в тому числі і для державного виконавця. Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Частиною 2 ст.71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він не заперечує проти адміністративного позову. Відповідно до частини 1 статті 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до положень статті 94 КАС України, враховуючи ту обставину, що позивач був звільнений від сплати судового збору при подачі до суду даного адміністративного позову. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial