Рішення адміністративного суду від 2014-01-13 00:00:00+02

Позивач [PERSON] звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовом до Відділу Державної автомобільної інспекції УМВС України в Ярмоленському районі Хмельницької області про визнання незаконною та скасування постанови. Посилався на те, що 07 листопада 2013 року він, керуючи транспортним засобом марки «Рено», на автомобільній дорозі Н-03 на ділянці 212 км., здійснив обгін транспортного засобу - трактора, який рухався разом із ним в попутному напрямку. Із вказаної причини його було зупинено інспектором ВДАІ та складено протокол про адміністративне правопорушення. В подальшому, постановою інспектора ВДАІ Ярмоленецького РВ [PERSON] від 07 листопада 2013 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., за порушення пункту 14.6 Правил дорожнього руху України. З постановою у справі про адміністративне правопорушення він не погоджується, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки причиною обгону трактора була його повільна швидкість, оскільки він рухався зі швидкістю не більше 30 км/год., внаслідок чого створював перешкоду нормального руху із дозволеною законом швидкістю. Крім того, інспектором ВДАІ не було вручено копію протоколу про адміністративне правопорушення, у зв’язку із чим він змушений був сфотографувати його камерою власного мобільного телефону. У зв’язку з наведеним, просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії АА2 № 514264 від 07 листопада 2013 року. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та підтвердив викладені у ньому обставини. Просив задовольнити його в повному обсязі. Справа слухалась у відсутність відповідача, який в судове засідання не з’явився, хоча належним чином повідомлявся судом про місце та час розгляду справи. Причини неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши пояснення позивача та дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що постановою серії АА2 №514264 від 07 листопада 2013 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 2 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.(а.с.4). З постанови вбачається, що [PERSON] 07 листопада 2013 року о 16 год. 20 хв., керуючи автомобілем марки «Рено», державний номерний знак [NUMBER], на автомобільній дорозі Н-03 на ділянці 212 км., здійснив обгін транспортного засобу на ділянці дороги з обмеженою оглядовістю, перетинаючи при цьому суцільну лінію дорожньої розмітки « 1.1.». При цьому, оскаржувана постанова була винесена на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії АВ2 №382779, у якому позивач зазначив, що з протоколом не згідний (а.с.5). Так, згідно вимог розділу 34 Правил дорожнього руху України, забороняється перетинати лінії 1.1 і 1.3. Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об’їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об’їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год. З тексту позовної заяви та з пояснень позивача [PERSON] в судовому засіданні, вбачається, що останній здійснив обгін транспортного засобу (трактора), оскільки він рухався з повільною швидкістю руху, а саме не більше 30 км/год., внаслідок чого створював йому перешкоду нормального руху із дозволеною законом швидкістю. Згідно ст.251 КпАП України доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адмінправопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху. Частиною 2 ст.71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Таким чином, Кодексом адміністративного судочинства встановлена презумпція вини суб’єкта владних повноважень, що означає його обов’язок довести правомірність свого рішення, дій чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Оскільки представник відповідача в судове засідання не з’явився та не надав доказів на спростування позовних вимог [PERSON], суд виходить із доказів, які були надані позивачем. Постановою Пленуму Верховного Суду України №11 від 11.06.2004 року «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст.276 Кодексу України про адміністративні правопорушення» передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя має своєчасно, всебічно, повно й об’єктивно з’ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом. Враховуючи зазначені вище докази та норми чинного законодавства, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі.

Результат розгляду: granted