Рішення адміністративного суду від 2014-03-24 00:00:00+02

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості з адміністративним позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача ( [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], адреса: [ADDRESS], 61091), вартість матеріального забезпечення у сумі 1595,73 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 28 травня 2013 року [PERSON] звернувся за сприянням у працевлаштуванні до Харківського міського центру зайнятості, де був зареєстрований з відкриттям персональної картки [NUMBER]. За його заявою відповідачу було надано статус безробітного та призначена виплата допомоги по безробіттю. З 02.09.2013 відповідачу припинена виплата допомоги по безробіттю у зв'язку із працевлаштуванням в найом на умовах трудового договору. Між тим, Харківським міським центром зайнятості проведена перевірка обґрунтованості виплат матеріального забезпечення [PERSON], якою встановлено, що під час перебування на обліку як безробітний у Харківському міському центрі зайнятості, відповідач отримував дохід за надання послуг ТзОВ "Торговий Дім" Міст Експресс". Враховуючи вказане, Харківським міським центром зайнятості прийнято наказ від 27.12.2013 року № 1435 про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю [PERSON], у сумі 1595 грн. 73 коп. за період з 04.06.2013 по 01.09.2013. Зазначений наказ разом з листом-претензією від 27.12.2013 року № 21785 направлений відповідачу з пропозицією повернути кошти у сумі 1595,73 грн. У добровільному порядку до теперішнього часу заборгованість відповідачем не сплачена. Ухвалою суду від 17 лютого 2014 року відкрито скорочене провадження по справі. Відповідно до ч. 4 ст. 183-2 КАС України, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст.41 КАС України. Копія ухвали про відкриття скороченого провадження від 17 лютого 2014 року була надіслана відповідачу рекомендованим листом зі зворотнім повідомленням за адресою, внесеною до відповідного державного реєстру. Конверт із повідомленням разом із вищезазначеною ухвалою повернулись до суду 21.03.2014 року з відміткою "за закінченням терміну зберігання", тобто ухвала не вручена адресату з незалежних від суду причин. Враховуючи положення ч.11 ст.35 КАС, відповідач є належним чином повідомлений про наслідки неподання заперечень проти позову та необхідних документів або заяви про визнання позову до суду. Оскільки судом зібрані докази, що в своїй сукупності повно та всебічно висвітлюють обставини спірних правовідносин, визначене ч.1 ст.2 КАС України завдання адміністративного судочинства залишається незмінним при розгляді будь-якої адміністративної справи, в тому числі і справи за позовом суб'єкта владних повноважень і дотримання вказаного завдання є обов'язковим в силу приписів ч.2 ст.19 Конституції України, з огляду на що суд, оцінивши повідомлені позивачем обставини, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ч.2 ст.12 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" від 02 березня 2000 року № 1533-ІІІ, із змінами та доповненнями, до функцій робочих органів виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, до яких належить і позивач, віднесено, зокрема, здійснення контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, а також витрат за страхуванням на випадок безробіття, проведення розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення (п.5 ч.2 ст.12 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття"). Функції виконавчої дирекції Фонду покладаються на державну службу зайнятості. Статтею 16 вищевказаного Закону передбачено, що кошти Фонду використовуються на виплату забезпечення та надання соціальних послуг. Харківський обласний центр зайнятості є робочим органом виконавчої дирекції Фонду. Виконавча дирекція Фонду організовує виконання рішень правління Фонду та забезпечує дотримання законодавства України про страхування на випадок безробіття, діє від імені Фонду та підзвітна йому в межах та порядку, передбачених статутом Фонду. Функції робочих органів виконавчої дирекції Фонду покладаються на державну службу зайнятості. Як вбачається з матеріалів справи 28 травня 2013 року [PERSON] звернувся за сприянням у працевлаштуванні до Харківського міського центру зайнятості, де був зареєстрований з відкриттям персональної картки [NUMBER] (а.с. 5). За його заявою відповідачу було надано статус безробітного та призначена виплата допомоги по безробіттю. З 02.09.2013 відповідачу припинена виплата допомоги по безробіттю у зв'язку із працевлаштуванням в найом на умовах трудового договору. На підставі інформації, отриманої від Міндоходів України в електронному вигляді, Харківським міським центром зайнятості, відповідно до Порядку розслідування срахових випадків та обгрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, проведена перевірка обґрунтованості виплат матеріального забезпечення [PERSON], за результатами якої складено відповідний акт № 176-МД від 26.12.2013 року (а.с. 13). Проведеною перевіркою встановлено, що під час перебування на обліку як безробітний у Харківському міському центрі зайнятості, відповідач отримував дохід за надання послуг ТзОВ "Торговий Дім" Міст Експресс" (а.с.14-17). Враховуючи вказане, Харківським міським центром зайнятості прийнято наказ від 27.12.2013 року № 1435 про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю [PERSON], у сумі 1595 грн. 73 коп. за період з 04.06.2013 по 01.09.2013 (а.с. 20). Зазначений наказ разом з листом-претензією від 27.12.2013 року № 21785 направлений відповідачу з пропозицією повернути кошти у сумі 1595,73 грн. (а.с. 18-19). Судовим розглядом встановлено, що відповідач у період з 04.06.2013 по 01.09.2013року отримував нараховане матеріальне забезпечення на випадок безробіття. Згідно ст. 30 "Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" та ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" на застрахованих осіб покладено обов'язок повідомляти страховика (страховиком є Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття) про обставини, що спричиняють зміни розміру матеріального забезпечення із загальнообов'язкового державного соціального страхування та порядку його надання. Сума вартості матеріального забезпечення та соціальних послуг наданих застрахованій особі внаслідок зловживання або невиконання нею своїх обов'язків, стягується з цієї особи у судовому порядку. З матеріалів справи вбачається, що з 02.09.2013 відповідачу припинена виплата допомоги по безробіттю у зв'язку із працевлаштуванням в найом на умовах трудового договору. Згідно п. 6 та п. 7 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 60/62 від 13 лютого 2009 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 200 р. за № 232/16248, у разі встановлення центром зайнятості належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманої матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформляється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим лисом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти. На виконання приписів п. 6 та п. 7 зазначеного Порядку Центром зайнятості винесено наказ від 27.12.2013 року № 1435 про повернення коштів, виплачених як матеріальне забезпечення на випадок безробіття [PERSON], у сумі 1595,73 грн. за період з 04.06.2013 по 01.09.2013. Доказів оскарження вказаного наказу, доказів недостовірності відомостей про наявність працевлаштування на час набуття правового статусу безробітного, відповідач до суду не подав, фактичних даних, які б спростовували наявність у нього такого обов'язку, суду не навів, а суд самостійно при виконанні вимог ст. 11 КАС України в частині офіційного з'ясування всіх обставин по справі не виявив. Оскільки положеннями ст.41 Конституції України запроваджено припис щодо непорушності права власності, то суд вважає, що вирішення питання про примусове відчуження будь-яких активів (майна), що охоплюється вимогою про стягнення, згідно з ст. 124 Конституції України належить до юрисдикції судових органів і підлягає вирішенню безвідносно до інших дій, які були вчинені суб'єктом права з метою відновлення порушеного права і інтересу на отримання належних платежів. Відповідно до частини 3 статті 36 Закону України від 2 березня 2000 року N 1533-III "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Отже, відповідач у спірних правовідносинах допустив порушення ст.36 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", бо як працевлаштована особа згідно з Законом України "Про зайнятість населення" належав до категорії зайнятого населення, однак при набутті статусу безробітного не сповістив про це відповідний орган державної служби зайнятості населення. Враховуючи викладене вище, беручи до уваги той факт, що відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона належними і достатніми доказами повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а відповідач належними доказами не довів факту погашення заборгованості у розмірі 1595,73 грн. або правомірності набуття статусу безробітного та отримання відповідної допомоги, а тому суд вбачає достатньо підстав для задоволення позову. За таких обставин, суд доходить висновку, що вимога позивача про стягнення спірної суми заборгованості підлягає задоволенню, так як доведена матеріалами справи. Відповідно ч.4 ст. 94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа судові витрати з відповідача не стягуються.

Результат розгляду: granted