Рішення адміністративного суду від 2014-04-02 00:00:00+03

Фізична особа-підприємець [PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Укртрансінспекції у Чернігівській області про визнання постанови відповідача № 040396 від 12.02.2014 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 1700 грн. протиправною та її скасування. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на відсутність фактичних обставин скоєння правопорушення, порушення процедури проведення перевірки та розгляду справи про правопорушення, зокрема, неповідомлення позивача про дату та час такого розгляду. Зазначає, що згідно товарно-транспортної накладної, акту здачі-приймання робіт та свідоцтв про реєстрацію сідлового тягача та напівпричепу-самоскиду загальна маса транспортного засобу та вантажу складала 34,44 т, що спростовує, на думку позивача, твердження відповідача про перевищення вагових параметрів. Крім того, звертає увагу суду, що згідно Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, подальший рух транспортного засобу у разі встановлення факту перевищення вагових параметрів забороняється, проте водієм було продовжено рух без відповідної затримки. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав повністю, надав суду заперечення, в яких вказав, що посадові особи відповідача під час проведення рейдової перевірки транспортного засобу позивача діяли у межах та у спосіб, передбачених чинним законодавством України. Стверджує, що постанова від 12.02.2014 № 040396 є правомірною, оскільки прийнята на підставі акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, під час якої встановлено, що позивач перевозив вантаж з перевищенням вагових обмежень. Оформленого дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових обмежень, або документу про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів у водія на час перевірки не було. Про розгляд справи позивач був повідомлений в установленому законом порядку, доказів на спростування викладених в акті порушень позивачем надано не було. Вислухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.01.2014, на підставі направлення на перевірку від 09.01.2014 № 015330, інспекторами Управління Укртрансінспекції у Київській області, проведено рейдову перевірку дотримання позивачем вимог законодавства про автомобільний транспорт (а.с. 47). За результатами перевірки транспортного засобу марки Мерседес Бенц 1840, номерний знак [NUMBER], який належить ФОП [PERSON], був складений акт № 003374 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом від 11.01.2014 (а.с. 32), яким зафіксовано порушення вимог статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: надання послуг із перевезення вантажу (макуха соєва ТТН № 535487 від 11.01.2014, відправник ТОВ «Софітранс» с. Новоселівка, одержувач ТОВ «Комплекс Агромарс» м. Бориспіль) на договірних умовах із перевищенням осьових навантажень та повної маси без оформлення дозволу, який дає право на рух автодорогами України. Водія з вказаним актом було ознайомлено, від дачі пояснень та підпису відмовився (а.с. 32). Так, 11.01.2014 в ході зазначеної перевірки проведено зважування даного транспортного засобу та встановлено його масу 46,05 т, про що складено довідку результатів здійснення габаритно-вагового контролю на автомобільній дорозі М-01, Київ-Чернігів км 58+100 (а.с. 33). За результатами зважування Київським обласним дорожнім управлінням складено Акт № 149 про перевищення транспортним засобом встановлених обмежень загальної маси та (або) осьових навантажень від 11.01.2014, згідно якого повна допустима маса становити 38 т, тоді як фактична вага автомобіля становить 46,05 т (а.с. 34). Водія з вказаним актом було ознайомлено, від підпису відмовився. До вищевказаного акту було зроблено розрахунок № 149 від 11.01.2014 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, згідно якого нараховано до сплати 393,60 євро за перевищення нормативних параметрів. (а.с. 35). Листом Управління Укртрансінспекції у Чернігівській області від 03.02.2014 № 333/5/59-14 позивач 05.02.2014 був повідомлений про розгляд 12.02.2014 справи стосовно порушення ним законодавства про автомобільний транспорт, що підтверджується копією повідомлення про вручення поштового відправлення, що наявне в матеріалах справи (а.с. 36). Начальником Управління Укртрансінспекції у Чернігівській області 12.02.2014 на підставі зазначеного акту перевірки прийнято постанову № 040396 (а.с. 37) про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу в сумі 1700 грн. за порушення законодавства про автомобільний транспорт. Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України "Про автомобільний транспорт" (далі - Закон). Частиною першою статті 5 Закону визначено, що основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг. Статтею 6 Закону передбачено, що реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті. Відповідно до пункту 3 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі - Порядок № 1567), органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансінспекція, її територіальні органи - управління в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські, районні управління. Пунктом 4 Порядку № 1567 визначено, що державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Згідно пункту 15 Порядку № 1567, під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом. Пункт 21 Порядку № 1567 передбачає, що у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3. З огляду на зазначене, дії посадових осіб відповідача щодо проведення рейдової перевірки, в тому числі по складанню акту, є способом реалізації наданих суб'єкту владних повноважень компетенції та вчинені у відповідності до вимог Порядку № 1567. Відповідно до статті 34 Закону, автомобільний перевізник повинен, зокрема, виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів. Згідно статті 48 Закону, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків. Абзацом 2 частини другої статті 49 Закону визначено, що водій транспортного засобу зобов'язаний мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень. За порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (абзац 3 частини першої статті 60 Закону). У відповідності до вимог пункту 22.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу. Пунктом 22.5. Правил дорожнього руху встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 38 т (на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - до 40 т; для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м. Постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 затверджено Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами (далі - Правила № 30). Пунктом 3 Правил № 30 передбачено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху. В силу пункту 4 Правил № 30, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Дозвіл оформлюється підрозділами Державтоінспекції на підставі погоджувальних документів з власниками вулично-дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства, служб міського електротранспорту, електромереж, електрифікації, електрозв'язку, в яких визначаються умови і режим проїзду зазначених транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд. Крім того, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні» від 25.02.2009 № 207, у водія при перевезенні вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень, необхідним є - дозвіл на рух автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, виданий Державтоінспекцією. При цьому, Постановою Кабінету Міністрів України «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» від 27.06.2007 № 879 затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок № 879). Відповідно до пункту 2 Порядку № 879, дозвіл на рух - єдиний уніфікований документ, що видається уповноваженим органом відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01. 2001 № 30 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами», після внесення в установлених порядку і розмірі плати за проїзд таких транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, в якому визначаються умови експлуатації транспортних засобів протягом певного часу за встановленим маршрутом і який дає право на проїзд за таких умов. Габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансінспекцією, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху (пункт 3 Порядку № 879). Відповідно до пункту 6 Порядку № 879, габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів. Пунктом 12 Порядку № 879 передбачено, що вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. В силу пунктів 16, 18, 20 Порядку № 879, габаритно-ваговий контроль на стаціонарних пунктах включає документальний, попередній та/або точний контроль, на пересувних - документальний, точний контроль. За результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати. За результатами точного та/або документального габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансінспекції або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних. Як вбачається з матеріалів справи, 27.08.2009 Державним комітетом України з питань технічного регулювання та споживчої політики видане свідоцтво № 34-1179, згідно якого за результатами державної метрологічної атестації ваги автомобільні підкладні моделі AS у складі: вимірювальний прилад, вантажоприймальні платформи № 07-411 та № 07-442 визнані такими, що відповідають ГОСТ 29329-92 «Весы для статического взвешивания. Общие технические требования» по звичайному класу точності та придатні до застосування у якості робочого засобу вимірювальної техніки. В свідоцтві зазначено, що міжповірочний інтервал - 1 рік (а.с .64-65). Згідно даних свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки від 02.08.2013 № 34-00/5550, державним повірником Глущенко Д.О. здійснено повірку ваг автомобільних підкладних моделі AS у складі: вимірювальний прилад, вантажоприймальні платформи № 07-411 та № 07-442, за результатами якої засіб вимірювальної техніки визнано придатним до застосування. Свідоцтво чинне до 02.08.2014 (а.с. 66). За таких обставин, суд вважає, що факт порушення під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом підтверджується матеріалами справи, а саме актом № 149 про перевищення транспортним засобом встановлених обмежень загальної маси та (або) осьових навантажень від 11.01.2014. При цьому, позивачем не було надано суду дозвіл, який дає право на рух дорогами України з перевищенням вагових обмежень. Відповідно до пунктів 26-27 Порядку № 1567, справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб'єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб'єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. У разі неявки уповноваженої особи суб'єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів. Як вже було встановлено судом, позивача було повідомлено про розгляд справи в установленому порядку, проте на запрошення органу державного контролю на автомобільному транспорті не з'явився, документів на спростування фактів, викладених в акті перевірки, не надав. Таким чином, враховуючи підтвердження факту перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів за відсутності дозволу на перевезення вантажів з перевищенням вагових обмежень, що є порушення законодавства про автомобільний транспорт, суд доходить висновку, що відповідачем правомірно було винесено постанову від 12.02.2014 № 040396, якою до позивача застосовано фінансові санкції в сумі 1700,00 грн. Посилання позивача на ту обставину, що згідно Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, подальший рух транспортного засобу у разі встановлення факту перевищення вагових параметрів забороняється, проте водієм було продовжено рух без відповідної затримки, суд не приймає до уваги, оскільки дії посадових осіб щодо зупинки транспортного засобу та його не затримання не знаходяться в причинному зв'язку з результатами габаритно-вагового контролю та не можуть бути підставою для визнання протиправною оскаржуваної постанови. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Згідно з частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень чинного законодавства України приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця [PERSON] до Управління Укртрансінспекції у Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанови, необхідно відмовити повністю, оскільки відповідач діяв в межах наданих йому законом повноважень та довів суду правомірність прийнятого рішення. У відповідності до вимог підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру складає 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати. Під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги (частина третя статті 4 Закону України "Про судовий збір"). Матеріали справи підтверджують, що позивач сплатив судовий збір у розмірі 182,70 грн., тобто 10 відсотків розміру ставки судового збору за подання адміністративного позову майнового характеру. Таким чином, решта суми судового збору у розмірі 90 відсотків розміру ставки судового збору за подання адміністративного позову майнового характеру (1827,00 грн. - 182,70 грн. = 1644,30 грн.) має бути стягнута на користь Державного бюджету України з позивача, в зв'язку з відмовою позивачу у задоволенні позову повністю.

Результат розгляду: granted