Рішення адміністративного суду від 2014-02-25 00:00:00+02

Позивачка звернулася до Чугуївського міського суду з позовом про визнання дій відповідача щодо невиплати надбавки 30% мінімальної пенсії за віком - незаконними та зобов'язання перерахунку та виплати соціальної допомоги особі, яка має статус «Дитини війни», за 2007, 2008, 2009 роки, з 01.01.2010 року по 28.04.2010 року та з 01.12.2010 року, без зазначення кінцевої дати. Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.04.2013 року ухвала від 12.10.2011 року скасована частково і пропущений строк звернення до суду позивачу поновлений з 11.04.2011 року. Ухвалою суду від 10.02.2014 року у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом [PERSON] до Управління Пенсійного фонду України в Чугуївському районі Харківської області в частині визнання дій відповідача щодо невиплати надбавки 30% мінімальної пенсії за віком - протиправними та зобов'язання перерахунку та виплати недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги особі, яка має статус «Дитини війни» за період з 11 квітня 2011 року по 03 червня 2011 року - відмовлено, ухвала позивачем не оскаржена. Позовні вимоги підтверджуються: паспортом позивача, пенсійним посвідченням, довідкою УПФ України в Чугуївському районі про те, що позивач дійсно перебуває на обліку в УПФУ у Чугуївському районі Харківської області. Оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, приходжу до висновку про наявність достатніх підстав для прийняття законного і обґрунтованого судового рішення. Враховуючи статус позивача, він відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», має право на отримання державної соціальної підтримки, а саме підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Згідно ст.7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року за №10-рп/2008 року, згідно якого визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п.п.41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», та приписів ч.2 ст.152 Конституції України, суд дійшов висновку, що з 22.05.2008 року мав діяти у відповідності з приписами діючої норми ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», нараховувати та здійснювати позивачу доплату до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 за №10-рп2008 року у цій справі має преюдиціальне значення для судів при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Законом України «Державний бюджет на 2010 рік» дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей» не зупинено. Таким чином, відповідач у 2010 році повинен був діяти у відповідності з приписами діючої норми ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. Законом України від 14.06.2011 року № 3491-VІ «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» було встановлено, що у 2011 році норми і положення ст..6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік. Згідно ст..53 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» постанови Кабінету Міністрів України набирають законної сили з дня їх офіційного опублікування. 23 липня 2011 року офіційно опублікована постанова Кабінету Міністрів України за №745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», пунктом 6 якої установлено, що дітям війни до пенсії, або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у розмірі 49,8 грн. Виходячи із системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені у позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими та підлягають задоволенню частково. Що стосується вимог позивача стосовно виплати підвищення до пенсії як дитині війни в наступні роки, то вони не підлягають задоволенню, так як суд поновлює порушені права позивача, які визначені законодавством на час вирішення справи, та вони є передчасними, а суд позбавлений можливості приймати рішення на майбутнє. Суд не бере до уваги заперечення відповідача про відсутність бюджетного фінансування передбачених Законом України «Про соціальний захист дітей війни» доплат до пенсії, так як це не може бути причиною невиконання покладених на Управління Пенсійного фонду України зобов'язань, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яка базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань. Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial