Рішення адміністративного суду від 2014-02-04 00:00:00+02

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця [PERSON] до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області з вимогами: - визнати противоправними рішення про вжиття обмежувальних заходів від 13 грудня 2013 року № 431, № 430; - скасувати постанову про накладення штрафних санкцій від 13 грудня 2013 року № 188. В обґрунтування позову позивач посилається на безпідставність винесення відповідачем рішень про вжиття обмежувальних заходів від 13 грудня 2013 року № 431, № 430, та постанови про накладення штрафних санкцій від 13 грудня 2013 року № 188, оскільки прийняті вони на підставі хибних висновків Інспекції, що викладені в акті перевірки характеристик продукції від 02.12.2013р. № 100303 та за відсутністю порушень з боку позивача законодавства про захист прав споживачів. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав викладених в адміністративному позові. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову та просив суд відмовити у його задоволенні, в обґрунтування своєї позиції зазначив, що при проведенні перевірки та винесенні оскаржуваних рішень та постанови відповідач діяв у межах чинного законодавства, а тому підстави для задоволення позову відсутні. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача, дослідивши подані до суду докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи, суд зазначає наступне. Нормативно-правовими актами, які регулюють відносини у сфері державного ринкового нагляду, встановлюють правові та організаційні засади здійснення державного ринкового нагляду і контролю нехарчової продукції та встановлюють правові та організаційні засади введення в обіг в Україні нехарчової продукції і забезпечення її безпечності, а також технічних регламентів є Закони України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» від 02 грудня 2012 року № 2735 та «Про загальну безпечність нехарчової продукції» від 02.12.2012 № 2736. Так, судом встановлено, що в межах наданих повноважень, на підставі наказу № 85-од від 20.09.2013 року та направлення № 316/16/298 від 28.11.2013 року, Держспоживінспекцією у Дніпропетровській області в період з 02 по 03 грудня 2013 року проведено планову виїзду перевірку характеристик продукції у суб'єкта господарювання відділ ФОП [PERSON], що розташований в торгівельному магазині (ЦУМ) за адресою: [ADDRESS]. Про проведення планової перевірки ФОП [PERSON] було повідомлено 18.11.2013 року, що підтверджується відповідною розпискою. За результатами проведеної перевірки встановлено порушення ФОП [PERSON] Технічного регламенту мийних засобів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2008 року № 717, а саме на засобі для чищення коврів та засобі для прання виробів з шерсті і тонких тканин під торгівельними марками «Золушка» були відсутні Національні знаки відповідності, що наносяться на зовнішню поверхню паковання чи етикетку мийного засобу, що пройшов оцінку відповідності згідно з Технічним регламентом. На засобі - рідина для прання кольорових тканин «astro sofin» неналежно нанесено Національний знак відповідності, (паковання перевіряючим для огляду надано не було). Вищезазначені порушення зафіксовано в акті перевірки характеристик продукції № 100303 від 02.13.2013 року. Порушення також зафіксовано представниками Держспоживінспекції у Дніпропетровській області засобами фотозйомки, які долучені представником відповідача до матеріалів справи. Згідно з ч. 5 ст. 30 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», тимчасова заборона надання продукції на ринку застосовується органами ринкового нагляду у разі прийняття ними рішення про: 1) відбір зразків продукції для проведення їх експертизи (випробування) - на строк проведення експертизи (випробування); 2) приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами - на строк дії відповідного обмеження. Тимчасова заборона надання продукції на ринку запроваджується одночасно з прийняттям рішень, зазначених у цій частині. Держспоживінспекцією у Дніпропетровській області було винесено на підставі акту перевірки № 100303 від 02.13.2013 року рішення № 430 від 13.13.2013 року про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів у вигляді приведення продукції у відповідність із встановленим вимогам та рішення № 431 від 13.12.2013 року про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів у вигляді обмеження надання на споживчий ринок продукції, шляхом тимчасової заборони реалізації до повного приведення такої продукції у відповідність вимогам. Враховуючи, що під час проведення перевірки було встановлено, що позивач є розповсюджувачем продукції та порушив вимоги щодо розповсюдження продукції на якій і відсутній Національний знак відповідності (п.1, ч.3, ст.44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції») та неналежно нанесений Національний знак відповідності (п.2, ч.3, ст.44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції»), Держспоживінспекцією у Дніпропетровській області 13 грудня 2013 року винесено постанову № 188 про накладення штрафних санкцій на позивача за порушення законодавства про ринковий нагляд. Згідно постанови позивач повинен сплатити штраф у відповідності до вимог п. 1, ч. 3 та п. 2 ч. 3 ст. 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» за дві пляшки мийного засобу «Золушка» 2550 грн. та за одну пляшку мийного засобу «astro sofin» 1275 грн., загальна сума штрафу 3825 грн. Позивач, не погодившись із оскаржуваними рішеннями та постановою, звернувся до суду із вищезазначеним позовом. Перевіряючи правомірність винесення оскаржуваних рішень та постанови на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, суд дійшов висновку про наступне. Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів регулюються Законом України «Про захист прав споживачів». Згідно з п.2 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» державний захист прав громадян як споживачів здійснюють спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальні органи, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи і установи державного санітарно-епідеміологічного нагляду України, інші органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування відповідно до законодавства, а також судові органи. Відповідно до Положення про Державну інспекцію України з питань захисту прав споживачів, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 року № 465/2011, Державна інспекція України з питань захисту прав споживачів є спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів. Згідно п 1.1 Положення про інспекції з питань захисту прав споживачів в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 09.11.2011 року № 206 відповідач є територіальним органом Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів. Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». Згідно із статтею 1 вищенаведеного Закону встановлено, що заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій. Враховуючи вищенаведені положення законодавства, суд дійшов висновку, що відповідач у справі - орган владних повноважень, який виконує владні управлінські функції, надані їм чинним законодавством, відносно суб'єктів господарювання у сфері захисту прав споживачів. Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальні органи в областях, містах Києві та Севастополі, а на території Автономної Республіки Крим - орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері захисту прав споживачів здійснюють державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечують реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів і мають право давати суб'єктам господарювання обов'язкові для виконання приписи про припинення порушень прав споживачів; перевіряти у суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, якість продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг; безперешкодно відвідувати та обстежувати відповідно до законодавства будь-які виробничі, складські, торговельні та інші приміщення цих суб'єктів. Порядок проведення таких перевірок визначається спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів. Порядок проведення таких перевірок визначається спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів. Згідно п 1.3 Порядку проведення перевірок у суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, якості продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг, затвердженого Наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 25.11.2006 року № 311, перевірки діяльності суб'єктів господарювання проводяться з метою контролю стану дотримання ними вимог законодавства про захист прав споживачів щодо якості та безпеки продукції, правил торгівлі та послуг, надання споживачам необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію. Органи з питань захисту прав споживачів здійснюють державний контроль стану дотримання суб'єктами господарювання вимог законодавства про захист прав споживачів шляхом проведення планових та позапланових перевірок. Абзацом 5 п. 1.10 Порядку передбачений обов'язок органу з питань захисту прав споживачів ознайомити керівника суб'єкта господарювання або його заступника, або уповноважену ними особу з результатами перевірок у строки, передбачені законом. Відповідно до п.3.1 Порядку за результатами проведеної перевірки посадовими особами, у разі виявлення порушень вимог законодавства, складається акт. Тобто, здійснюючи перевірку позивача з питань характеристик продукції, відповідач діяв в межах повноважень, наданих йому чинним законодавством. Відповідно до п.п. «а» п. 1 ч. 2 ст. 24 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» під час проведення перевірки характеристик продукції у її розповсюджувачів, на початковому етапі перевірки об'єктами перевірки є наявність на продукції Національного знаку відповідності (у тому числі ідентифікаційного коду призначеного органу з оцінки відповідності), якщо його нанесення на продукцію передбачено технічним регламентом на відповідний вид продукції, та додержання правил застосування і нанесення Національного знака відповідності. Як встановлено судом, під час перевірки виявлені порушення відповідачем вимог п. 15 «Технічного регламенту мийних засобів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2008 року №717, а саме реалізація товару на маркуванні якого відсутній Національний знак відповідності та неналежне нанесення Національного знаку відповідності. Суд вказує, що згідно із Правилами застосування Національного знака відповідності, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2001 року № 1599 передбачено, що Національний знак відповідності засвідчує відповідність позначеної ним продукції вимогам технічних регламентів, які поширюються на неї. Знак відповідності наноситься тільки на ті види продукції, опис яких міститься в технічних регламентах. Згідно п. 2 Правил нанесення знака відповідності є обоє 'язковим. Відповідно до п. 3 Правил у разі підтвердження відповідності продукції, призначеним органом з оцінки відповідності поряд із знаком відповідності наноситься ідентифікаційний номер цього органу згідно з державним реєстром таких органів. Відповідно до п. 15 Технічного регламенту мийних засобів передбачено, що, Національний знак відповідності згідно з описом та правилами його застосування, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2001р. № 1599 «Про затвердження опису та правил застосування національного знака відповідності» (Офіційний вісник України, 2001р., № 49, ст. 2188), наноситься на зовнішню поверхню паковання чи етикетку мийного засобу, що пройшов оцінку відповідності згідно з цим Технічним регламентом. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», до розповсюджувача застосовуються штрафні санкції у разі розповсюдження продукції, на якій відсутній Національний знак відповідності, якщо його нанесення на продукцію передбачено технічним регламентом на відповідний вид продукції, - у розмірі від ста п'ятдесяти до двохсот п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за повторне протягом трьох років вчинення такого самого порушення, за яке на особу вже було накладено штраф, - у розмірі від двохсот до трьохсот п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», до розповсюджувача застосовуються штрафні санкції у разі розповсюдження продукції, щодо якої неналежно застосовано Національний знак відповідності (крім нанесення Національного знака відповідності на продукцію, що не відповідає вимогам технічних регламентів), - у розмірі від сімдесяти п'яти до ста п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за повторне протягом трьох років вчинення такого самого порушення, за яке на особу вже було накладено штраф, - у розмірі від ста до двохсот п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні: Національний знак відповідності - знак, що засвідчує відповідність позначеної ним продукції вимогам технічних регламентів, які на неї поширюються; Неналежне застосування Національного знака відповідності - порушення правил застосування і нанесення Національного знака відповідності, встановлених законами України, та виданих відповідно до них інших нормативно-правових актів, у тому числі технічних регламентів; Згідно ст. 1 Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції) розповсюджувач - будь-яка інша, ніж виробник або імпортер, фізична чи юридична особа в ланцюгу постачання продукції, яка пропонує продукцію на ринку України. Як уже зазначалось, ФОП [PERSON] реалізовувала в торгівельному магазині (ЦУМ) за адресою: [ADDRESS] мийні засоби «Золушка» та «astro sofin», а тому позивач є саме розповсюджувачем зазначеної продукції. З огляду на викладене, при проведенні планової перевірці, Держспоживінспекцією у Дніпропетровській області було законно винесено оскаржувані рішення та постанову, а тому підстави для їх скасування відсутні. Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. За таких обставин, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень було доведено правомірність встановлених під час перевірки порушень позивачем вимог діючого законодавства, та як наслідок обґрунтованості винесення спірних рішень та постанови про накладення штрафу. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що приймаючи оскаржувані рішення та постанову відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо. Підсумовуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, а відтак не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied