Рішення адміністративного суду від 2014-02-05 00:00:00+02

02 грудня 2013 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління Міндоходів у Луганській області до фізичної особи - підприємця [PERSON] про стягнення податкового боргу з податку на додану вартість у сумі 12271,30 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у відповідача виникла заборгованість по податку на додану вартість, яка складає 12278,43 грн., що підтверджується податковим повідомленням - рішенням №0000391702 від 13.05.2011, яке було винесено за наслідками акта №1002 від 04.05.2011 «Про результати документальної планової невиїзної перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства». Враховуючи сплату у сумі 7,13 грн., станом на 23.09.2013 загальна сума заборгованості з ПДВ [PERSON] становить 12271,30 грн. Позивач зазначив, що з метою стягнення податкового боргу ДПІ у м. Сєвєродонецьку Головного управління Міндоходів у Луганській області у відповідності зі ст. 59 ПК відповідачу було вручено податкову вимогу форми «Ф» №13 від 13.07.2011. Але, незважаючи на вжиті заходи, податковий борг залишається несплаченим. На підставі викладеного, позивач просив стягнути з [PERSON] на користь Державного бюджету України податковий борг з податку на додану вартість у сумі 12271,30 грн. 08 січня 2014 року до Луганського окружного адміністративного суду від відповідача надійшли заперечення на адміністративний позов, в обґрунтування яких зазначено наступне. Згідно податкового повідомлення - рішення №0000391702 від 13.05.2011 загальна сума податкових зобов'язань склала 12278,43 грн. з податку на доходи фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності. Згідно податкової вимоги №23 від 13.07.2011 сума податкового боргу склала: ПДВ разом зі штрафними санкціями: 608,60 грн.; податку на доходи фізичних осіб - СПД: 12144,34 грн., всього 12752,94 грн. Відповідач зазначив, стосовно вимоги позивача щодо нарахування податкових зобов'язань з ПДВ на суму 12271,30 грн., на думку відповідача не відповідають дійсності і такі вимоги позивача є незаконними. Станом на 02.01.2014 заборгованості з ПДВ він не має, сума реальних податкових зобов'язань відрізняється від тієї, яку зазначив позивач у своєму позові. Відповідач вказав, що у 2012 році оскаржувались до Вищого адміністративного суду України рішення Донецького апеляційного адміністративного суду України про відміну рішення окружного адміністративного суду в Луганській області на податкове повідомлення - рішення №0000391702 від 13.05.2011 та №0000401702 від 13.05.2011, проте станом на 08.01.2014 суть прийнятого рішення за його касаційною скаргою йому не відома. Враховуючи наведене відповідач вважає, що строк на оскарження вказаних податкових повідомлень - рішень не минув, що в свою чергу позбавляє права Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління Міндоходів у Луганській області звернутися до адміністративного суду з адміністративним позовом в силу ст. КАС України. 20 січня 2014 року під час судового засідання представник позивача надав суду уточнення до адміністративного позову, відповідно до якого просив стягнути на користь Держави з [PERSON] податковий борг з податку на доходи фізичних осіб у сумі 12278,43 грн. Представник позивача у судовому засідання уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у уточненому адміністративному позові, просив позовні вимоги задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позовних вимог відмовити та додатково пояснив, що позивач у уточненому позові просить стягнути суму заборгованості за податок у розмірі 12278,94 грн., посилаючись на податкове повідомлення - рішення №0000391702 від 13.05.2011. Згідно ж податкової вимоги на яку теж посилається позивач, її сума податкової заборгованості складає 12752,94 грн. Крім того, як зазначив відповідач, що позивач не врахував ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду по адміністративній справі за позовом [PERSON] до Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління Міндоходів у Луганській області про визнання протиправними дій, визнання нечинними податкових повідомлень - рішень якою частково задовольнив позовні вимоги та частково скасував податкове повідомлення - рішення. Вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.69-72 КАС України, суд дійшов до наступного. Частина 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, основним завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень. Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. З 01.01.2011 року відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий кодекс України, прийнятий 02.12.2010 року. Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Підпунктом 16.1.4 статті 16 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Відповідно до положень статті 15 Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. Кожний з платників податків може бути платником податку за одним або кількома податками та зборами. Пунктами 36.1, 36.2, 36.3 статті 36 Податкового кодексу України передбачено, що податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Відповідно до пункту 38.1 статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк. У відповідності із статтею 14 Податкового кодексу України: - грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (підпункт 14.1.39 пункту 14.1); - податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (підпункт 14.1.156 пункту 14.1); - податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання (підпункту 14.1.175 пункту 14.1). Розділом IV Податкового кодексу України врегульовані питання, пов'язані з податком на доходи фізичних осіб (посилання на норми Розділу IV Податкового кодексу України наводяться в редакції, що діяла до 20 квітня 2011 року). Згідно із пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження. Підпунктом 14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий встановлено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання. В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа виконавчим комітетом Сєвєродонецької міської ради Луганської області, що підтверджується довідкою з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (ідентифікаційний номер - [NUMBER]) (а.с.31-33). Фізична особа-підприємець [PERSON] як платник податків знаходиться на обліку в Державній податковій інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління Міндоходів у Луганській області, що підтверджується довідкою про взяття на облік платника податків від 16 вересня 2013 року № 1312141400055 (а. с. 6). За відповідачем рахується заборгованість по податку на доходи фізичних - осіб, яка складає 12278,43 грн., що підтверджується податковим повідомленням-рішенням №0000391702 від 13.05.2011, винесеного на підставі акта № 1002/17-2001207190 від 04.05.2011 „Про результати документальної планової невиїзної перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства платника податків [PERSON] за період з 01.04.2008 по 31.12.2010" (а.с.11-19). Судом встановлено, що податкове повідомлення - рішення форми «Р» від 13.05.2011 №0000391702 оскаржувалось відповідачем в судовому порядку. Так, Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 11.10.2011 по справі №2а-7456/11/1270 адміністративний позов [PERSON] до Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління Міндоходів у Луганській області про визнання протиправними дій, визнання нечинними податкових повідомлень - рішень від 13.05.2011 №0000391702 та №0000401702 задоволено частково та визнано протиправними податкові повідомлення - рішення від 13.05.2011 №0000391702 та №0000401702, прийняті Державною податковою інспекцією у м. Сєвєродонецьку Головного управління Міндоходів у Луганській області на підставі акта перевірки від 04.05.2011 №1002/17-2001207190 (а.с.60-63). Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2011 року апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління Міндоходів у Луганській області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2011 року у справі №2а-7456/11/1270 - задоволено частково. Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2011 року у справі №2а-7456/11/1270 скасовано. Позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Визнано протиправним податкове повідомлення - рішення №0000401702 від 13.05.2011 в частині збільшення податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 167 грн. В решті позову відмовлено. (а.с.64-66). Так, рішення суду, яке набрало законної сили - має преюдиціальне значення, згідно з частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України (обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини). Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Таким чином, податкове повідомлення - рішення форми «Р» від 13.05.2011 №0000391702 є чинним та підлягає виконанню і у відповідності із частиною 1 статті 72 та частиною 2 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді даної справи не доказуються. Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення - рішення. Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, орган державної податкової служби надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що позивачем на адресу відповідача надсилалась податкова вимога форми «Ф» від 13 липня 2011 року №23 з повідомленням про податковий борг у сумі 12752,94 грн. (а.с.10). Однак на адресу податкового органу повернувся конверт з позначкою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.9). Порядок формування, надсилання, вручення та відкликання податкових вимог органами державної податкової служби визначений Порядком направлення органами державної податкової служби податкових вимог платникам податків, який затверджено Наказ Державної податкової адміністрації України 24.12.2010 № 1037 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30 грудня 2010 року за № 1432/18727 (далі - Порядок). Пунктом 4.7 Порядку встановлено, що у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкову вимогу в зв'язку з: відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб, відмовою посадових осіб прийняти податкову вимогу, незнаходженням фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкова вимога вважається врученою платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення. Таким чином, податкова вимога форми «Ф» від 13 липня 2011 року №23 вважається врученою фізичній особі - підприємцю [PERSON]. Доказів оскарження відповідачем даної податкової вимоги суду не надано. Згідно з пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України, орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Пунктом 95.2 статті 95 Податкового кодексу України встановлено, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. За даними управління УДАІ ГУМВС України у Луганській області, довідка № 11/8-64-1093 від 22.11.2013 за [PERSON] зареєстровано дев'ять одиниць транспорту, перелік транспортних засобів зазначено у додатку (а.с.22,23). За даними Реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, довідка № 13255570 від 22.11.2013, за [PERSON] зареєстровано право власності на: будівлі та споруди виробничої бази, за адресою: [ADDRESS] (а.с.20). За даними Реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, довідка № 13255181 від 22.11.2013, за [PERSON] у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості відсутні (а.с.21). Положенням пп. 20.1.19 п.20.1. ст.20 Податкового кодексу України передбачено право контролюючого органу застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб'єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України. Відповідно до пункту 87.11 статті 87 Податкового кодексу України, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службо відповідно до закону про виконавче провадження. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління Міндоходів у Луганській області є обґрунтованими, підтверджуються наявними у справі доказами та підлягають задоволенню. Щодо строків звернення податкових органів із вимогою про стягнення податкового боргу з платників податків, судом зазначається наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 102.1. Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. Отже, наведені законодавчі норми встановлюють строк примусового стягнення податкового боргу - це 1095 днів з дня виникнення податкового боргу. Як вбачається з податкового повідомлення - рішення форми «Р» від 13.05.2011 №0000391702 позивачем дотриманий строк звернення до адміністративного суду, який визначений Податковим кодексом України. Враховуючи вимоги ч.4 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, а також те, що позивач від сплати судового збору звільнений, судові витрати у цій справі не підлягають стягненню з відповідача, оскільки у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted