Рішення адміністративного суду від 2014-01-24 00:00:00+02

09 січня 2014 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Відділу державної виконавчої служби Краснодонського міського управління юстиції Луганської області, третя особа Відкрите акціонерне товариство «Краснодоншахтобуд», в якому позивач просить визнати неправомірними та незаконними дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документа у ВП № 30403667 при примусовому виконанні наказу Господарського суду Луганської області № 5/500 ад від 17.03.2008 та також просить скасувати постанову від 24.12.2013 № 30403667 про повернення виконавчого листа № 5/500 ад. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що постановою ВДВС від 24.12.2013 повернено виконавчий документ у зв'язку відмовою Фондом соціального захисту інвалідів залишити за собою майно боржника, яке не реалізоване під час виконання наказу Господарського суду Луганської області № 5/500 ад від 17.03.2008 про стягнення заборгованості з ВАТ «Краснодоншахтобуд» у виконавчому провадженні № 30403667. Відповідачем не виконано всіх виконавчих дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», та не дотримано положень Інструкції про проведення виконавчих дій у разі відсутності відомостей про місцезнаходження майна божника за виконавчими документами. Тому постанова про повернення виконавчого листа від 24.12.2013 № 30403667 прийнято передчасно та з порушенням чинного Законодавства. На підставі вищевикладеного позивач просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник позивача у судове засідання не прибув. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином. Надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу за його відсутністю. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, проти задоволення позовних вимог заперечував та надав письмові заперечення на позовну заяву, в яких серед іншого зазначив наступне. 13.12.2011 до Краснодонського міського управління юстиції Луганської області на примусове виконання надійшов виконавчий лист Господарського суду Луганської області № 5/500 ад від 17.03.2008. про стягнення з ВАТ «Краснодоншахтобуд» на користь ЛОВ ФСЗІ заборгованості у сумі 13281,26 грн. 23.12.2011 Відділом державної виконавчої служби, у зв'язку з невиконанням у добровільному порядку боржником рішення суду, прийнято постанову про приєднання виконавчого провадження до складу зведеного виконавчого провадження, відкритого у відношенні ВАТ Трест «Краснодоншахтобуд». Під час примусового виконання щодо стягнення заборгованості з боржника були проведені виконавчі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», в тому числі: встановлено розрахункові рахунки боржника; накладено арешт на вказані рахунки; встановлено та арештовано нерухоме майно боржника; встановлено рухоме майно боржника та накладено на нього арешт. Реалізація арештованого майна здійснювалась шляхом проведення торгів з реалізації майна боржника, про що складались відповідні протоколи та акти. За результатами реалізації майна боржника, відповідно до ст.ст. 43, 44 ЗУ «Про виконавче провадження» суми грошових коштів розподілено та перераховано на користь стягувачів - юридичних осіб. Серед арештованого майна, з метою погашення заборгованості на користь Фонду державним виконавцем передано на реалізацію нерухоме майно боржника, а саме, три поверхи будівлі - гуртожитку № 17 за адресою м. Молодогвардійськ, вул. Коцюбинського,15. Вказане майно боржника не було реалізовано під час проведення торгів, у зв'язку з відсутністю покупців. Переоцінка вартості нереалізованого майна, також не призвела до його реалізації під час торгів. 22.11.2013 державним виконавцем, відповідно до п. 6 ст. 62 ЗУ «Про виконавче провадження» повідомлено ЛОВ ФСЗІ про неможливість реалізації арештованого майна та відсутності грошових коштів на рахунках боржника та запропоновано Фонду, як стягувачу залишити за собою нереалізоване майно в рахунок погашення заборгованості. Встановлено строк на надання відповіді 5 днів. 05.12.2013 надійшла відповідь ЛОВ ФСЗІ про можливість залишення за собою нереалізованого майна у разі надходження відповідних асигнувань за кошторисом витрат із державного бюджету. Тому 24 грудня 2013 року у зв'язку з тим, що письмова заява про залишення нереалізованого майна від стягувача так і не надійшла, було прийнято постанову про повернення виконавчого документа. На підставі вищевикладеного представник відповідача у задоволенні позовних вимог просив відмовити. Представник третьої особи у судове засідання не прибув. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином. Причини неприбуття суду не повідомив. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.69-72 КАС України, встановивши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд прийшов до такого. Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що на примусовому виконанні Краснодонського міського управління юстиції Луганської області знаходиться наказ Господарського суду Луганської області № 5/500 ад від 17.03.2008 про стягнення з ВАТ «Краснодоншахтобуд» на користь Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів заборгованості 13281,26 грн. 15 грудня 2011 року ВДВС Краснодонським МУЮ прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 30403667. Одночасно з відкриттям виконавчого провадження з примусового виконання вказаного виконавчого документа, державною виконавчою службою надано боржнику строк для добровільного виконання рішення суду. Боржником рішення у добровільному порядку не виконано. 23 грудня 2011 року ВДВС Краснодонським МУЮ прийнято постанову № 30403667 про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження № 8-999/11 на суму 13281,26 грн. Як вбачається з матеріалів справи, Відділом державної виконавчої служби Краснодонського міського управління юстиції Луганської області, під час примусового виконання наказу Господарського суду Луганської області № 5/500 ад від 17.03.2008 здійснено наступні виконавчі дії: накладено арешт на кошти боржника; накладено арешт на нерухоме майно боржника; накладено арешт на транспортні засоби боржника, що підтверджується відповідними постановами ВДВС Краснодонського МУЮ, які наявні в матеріалах справи. (а.с. 26-80) На підтвердження відсутності грошових коштів на рахунках боржника, відповідачем до матеріалів справи надано платіжні вимоги, які повернуті без виконання у зв'язку з відсутністю коштів боржника на рахунках. Відділом державної виконавчої служби Краснодонського міського управління юстиції Луганської області було здійснено реалізацію арештованого нерухомого майна. Серед арештованого майна, з метою погашення заборгованості на користь позивача державним виконавцем передано на реалізацію нерухоме майно боржника, в тому числі, три поверхи будівлі - гуртожитку № 17 за адресою м. Молодогвардійськ, вул. Коцюбинського,15. Вказаний об'єкт нерухомого майна боржника під час проведення торгів не було реалізовано, у зв'язку з відсутністю покупців. Переоцінка вартості нереалізованого майна, також не призвела до його реалізації під час торгів. На підтвердження неможливості реалізації арештованого майна боржника, відповідачем до матеріалів справи надано акти виконаних робіт. 22 листопада 2013 року листом за вих. № 2541 Відділом державної виконавчої служби Краснодонського міського управління юстиції Луганської області повідомлено Директора відділення Фонду соціального захисту інвалідів про неможливість реалізації арештованого майна у зв'язку з відсутністю по покупців та запропоновано залишити за собою нереалізоване майно в рахунок погашення суми заборгованості у розмірі 26499,18 грн., а саме: другий, третій, четвертий поверхи будівлі гуртожитку № 17 за адресою м. Молодогвардійськ, вул. Коцюбинського,15. Повідомлено про необхідність внесення на депозитний рахунок ВДВС різниці від вартості арештованого майна у розмірі 164950,82 грн. або 360980,82 грн. відповідно, у разі надання згоди на залишення за собою нереалізованого майна. 03 грудня 2013 року листом за вих. № 04-05/2576-04 Луганське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів повідомило Відділ державної виконавчої служби Краснодонського міського управління юстиції про те, що для авансування витрат на проведення виконавчих дій ЛОВ ФСЗІ необхідно отримати дозвіл Дирекції Фонду та про можливість авансування витрат за умови надходження відповідних асигнувань за кошторисом витрат із державного бюджету. Встановлено строк для надання відповіді протягом 15 днів. 24 грудня 2013 року ВДВС Краснодонським МУЮ прийнято постанову про повернення виконавчого листа № 5/500 ад від 30.10.2006 стягувачу - Луганському обласному відділенню Фонду соціального захисту інвалідів. Вказаною постановою зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред'явлено до виконання в строк до 24.12.2014. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження». Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення) (стаття 1 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження»). Відповідно до ст.1 Закону України «Про державну виконавчу службу» завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом. У відповідності із ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Згідно з ч.2 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження відповідно до ч.3 ст.11 Закону України № 606-ХІV має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) здійснювати перевірку виконання юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; 4) безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища; 5) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 6) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; 7) за згодою власника використовувати приміщення, у тому числі комунальної власності, для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника для перевезення майна; 8) звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа, про встановлення чи зміну порядку і способу виконання, про відстрочку та розстрочку виконання рішення; 9) звертатися до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, про роз'яснення змісту документа; 10) звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; 11) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи внутрішніх справ; 12) залучати у встановленому порядку до провадження виконавчих дій понятих, працівників органів внутрішніх справ, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання; 13) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 14) застосовувати під час провадження виконавчих дій відеозапис, фото - і кінозйомку; 15) у процесі виконання рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників органів внутрішніх справ, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення; 16) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або від боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог державного виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 17) з метою профілактичного впливу повідомляти органам державної влади, громадським об'єднанням, трудовим колективам і громадськості за місцем проживання або роботи особи про факти порушення нею вимог законодавства про виконавче провадження; 18) у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням; 19) у разі необхідності залучати до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; 20) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами. Відповідно до ст.27 Закону України № 606-ХІV у разі ненадання боржником у строки, встановлені ч.2 ст.25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення. Заходами примусового виконання рішень згідно із ст.32 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням. Статтею 43 Закону України № 606-ХІV, встановлено порядок розподілу стягнутих з боржника грошових сум 1. Розподіл стягнутих державним виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаної від реалізації майна боржника) здійснюється у такому порядку: 1) у першу чергу повертається авансовий внесок сторін та інших осіб на організацію та проведення виконавчих дій; 2) у другу чергу компенсуються витрати державної виконавчої служби, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, не покриті авансовим внеском сторін та інших осіб; 3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми; 4) у четверту чергу стягуються штрафи, накладені державним виконавцем відповідно до вимог цього Закону. 2. Розподіл грошових сум у черговості, зазначеній у частині першій цієї статті, здійснюється по мірі їх стягнення. 3. Сума, що залишилася після сплати штрафів, повертається боржнику. Згідно з ч. 1 ст. 44 Закону України № 606-ХІV, у разі якщо сума, стягнута з боржника, недостатня для задоволення всіх вимог за виконавчими документами, вона розподіляється державним виконавцем між стягувачами в порядку черговості, встановленому цією статтею, зокрема у першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна. Відповідно до ч. 2 ст. 57 Закону України № 606-ХІV, арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Згідно з ч. 1 ст. 62 Закону України № 606-ХІV, реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. Відповідно до ч. 5 ст. 62 Закону України № 606-ХІV, не реалізоване на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах протягом двох місяців майно підлягає уцінці державним виконавцем, що проводиться в десятиденний строк з дня визнання прилюдних торгів чи аукціону такими, що не відбулися, або закінчення двомісячного строку реалізації майна на комісійних умовах. Майно може бути уцінене не більш як на 30 відсотків. У разі нереалізації майна в місячний строк з дня проведення уцінки воно повторно уцінюється в такому самому порядку, але не більш як на 50 відсотків початкової вартості майна. Частиною 6 статті 62 Закону України № 606-ХІV, встановлено, що у разі якщо в місячний строк з дня проведення повторної уцінки майно не реалізовано на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах, державний виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду. Згідно з ч. 7 ст. 62 Закону України № 606-ХІV, у разі якщо стягувач у п'ятнадцятиденний строк з дня отримання повідомлення державного виконавця письмово не заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові. У разі відсутності в боржника іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, виконавчий документ повертається стягувачу без виконання. Частиною 1 статті 47 Закону України № 606-ХІV встановлено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: 1) є письмова заява стягувача; 2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; 3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення; 4) стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа; 5) у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з'ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника); 6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом має передати стягувачу, або майно, на яке необхідно звернути стягнення з метою погашення заборгованості (крім коштів), а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; 7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи майно боржника, розшук яких здійснювався органами внутрішніх справ, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку; 8) коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача-заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно; 9) наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення. Відповідно до ч. 5 ст. 47 Закону України № 606-ХІV, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону. Суд приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджено, що Відділ державної виконавчої служби Краснодонського міського управління юстиції Луганської області, під час примусового виконання № 5/500 ад від 30.10.2006, вчинив всі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження». Також судом перевірено, та матеріалами справи підтверджено факт встановлення відповідачем неможливості погашення заборгованості Відкритого акціонерного товариства «Краснодоншахтобуд» перед Луганським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів за рахунок реалізації арештованого майна боржника. Таким чином, відповідач, повертаючи постановою позивачу виконавчий документ, у зв'язку з неможливістю реалізації арештованого майна боржника та у зв'язку відсутністю у позивача наміру залишити за собою арештованого майна діяв в межах своєї компетенції та в межах чинного законодавства, що виключає можливість визнання його дій неправомірними та незаконними. Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, та принципом рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом. З приписів ст.ст.71, 86 КАС України вбачається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Частиною 2 статті 71 КАС України, встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. На думку суду, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, на якого частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов'язок щодо доказування правомірності своїх дій та рішень, довів суду правомірність своїх дій при прийнятті постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 24.12.2013 ВП № 30403667, що є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову. Крім, того суд зазначає, що нормою ст. 47 Закону України № 606-ХІV позивачу надано право повторного пред'явлення виконавчого листа до виконання у разі можливості стягнення заборгованості за рахунок активів боржника. Вказане право позивача також зазначено у п. 3 резолютивної частини постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 24.12.2013 № 30403667. Відтак, з урахуванням викладеного, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визнання неправомірними та незаконними дій щодо повернення виконавчого документа у ВП № 30403667 та скасування постанови від 24.12.2013 № 30403667, прийнятої Відділом державної виконавчої служби Краснодонського міського управління юстиції Луганської області.

Результат розгляду: denied