Рішення адміністративного суду від 2014-02-06 00:00:00+02

У грудні 2013 року [PERSON] звернувся до Окружного адміністративного суду міста Севастополя з адміністративним позовом до Гагарінської районної державної адміністрації міста Севастополя про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення матеріальної та моральної шкоди. А саме просить: визнати дії Гагарінської районної державної адміністрації міста Севастополя неправомірними; зобов'язати Гагарінську районну державну адміністрацію міста Севастополя виділити позивачу місце згідно раніше наданих заяв; зобов'язати Гагарінську районну державну адміністрацію міста Севастополя виплатити позивачу моральну шкоду у розмірі 5 000 гривень 00 копійок та матеріальну шкоду у розмірі 15 000 гривень 00 копійок. Позов обґрунтовано тим, що протиправними діями відповідача були порушені права та законні інтереси позивача. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував у повному обсязі з підстав викладених у запереченнях проти позову. Заслухавши доводи сторін та їх представників, встановивши обставини справи, дослідивши докази, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення проти позову, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач вирощує сільськогосподарську продукцію за земельній ділянці площею 0, 1197 га для ведення садівництва, що підтверджується довідкою про право фізичної особи на отримання доходу від податкового агенту без утримання податку від 18 липня 2012 року № 4. Позивач неодноразово звертався, зокрема 01 серпня 2012 року, 03 грудня 2012 року, 11 грудня 2012 року (дати надходження) до Гагарінської районної державної адміністрації міста Севастополя із заявами про намір розташування тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності по реалізації сільськогосподарської продукції. Згідно з відповідями відповідача від 06 грудня 2012 року, від 27 грудня 2012 року місце розміщення тимчасової споруди для здійснення господарської діяльності, яке зазначено у заявах позивача, не відповідає комплексній схемі розміщення тимчасових споруд у Гагарінському районі міста Севастополя, затвердженої розпорядженням голови районної державної адміністрації від 01 червня 2012 року № 268-ОД. Крім того, у відповідях відповідача зазначено, що для виділення місця під тимчасову споруду, позивачу необхідно звернутись з відповідною заявою про наміри з доданими графічними матеріалами із позначенням бажаного місця розташування тимчасової споруди, виконаними заявником у довільній формі на топографо-геодезичній основі М 1:500 з кресленням контурів та з прив'язкою до місцевості. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадови особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Закон України "Про місцеві державні адміністрації" визначає організацію, повноваження та порядок діяльності місцевих державних адміністрацій. Так, відповідно до частини третьої статті 1 цього Закону місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 20 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" місцева державна адміністрація забезпечує організацію обслуговування населення підприємствами, установами та організаціями житлово-комунального господарства, зв'язку, телебачення, радіомовлення, торгівлі та громадського харчування, побутового і транспортного обслуговування незалежно від форм власності. Законом України "Про благоустрій населених пунктів" визначені правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів, цей закон спрямований на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини. Відповідно до статті 5 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" управління у сфері благоустрою населених пунктів здійснюють Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування та інші органи влади в межах їх повноважень. Перелік об'єктів у сфері благоустрою населених пунктів визначений статтею 13 Закону України "Про благоустрій населених пунктів". Відповідно до пункту 5 частини першої статті 16 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" на об'єктах благоустрою забороняється самовільно встановлювати об'єкти зовнішньої реклами, торговельні лотки, павільйони, кіоски тощо. Тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування (частини друга, четверта статті 28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності"). Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21 жовтня 2011 року № 244 затверджено Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності (далі - Порядок). Так, відповідно до пунктів 2.1, 2.2 розділу II Порядку підставою для розміщення тимчасової споруди є паспорт прив'язки тимчасової споруди. Замовник, який має намір встановити тимчасову споруду, звертається до відповідного виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної державної адміністрації із відповідною заявою у довільній формі про можливість розміщення тимчасової споруди. Відповідність намірів щодо місця розташування тимчасової споруди комплексній схемі розміщення тимчасової споруди (у разі її наявності), будівельним нормам визначає відповідний орган з питань містобудування та архітектури, який утворено у складі виконавчого органу відповідної сільської, селищної, міської ради, районної державної адміністрації, протягом десяти робочих днів з дня подання зазначеної заяви (пункт 2.4. розділу II Порядку). Згідно з пунктами 2.5, 2.6 розділу II Порядку про відповідність намірів замовника щодо місця розташування тимчасової споруди комплексній схемі розміщення тимчасової споруди (у разі її наявності), будівельним нормам замовник повідомляється відповідним органом з питань містобудування та архітектури письмово протягом трьох робочих днів з дня такого визначення відповідності намірів або замовнику надається аргументована відмова щодо реалізації намірів розміщення тимчасової споруди. Для оформлення паспорта прив'язки замовник звертається до органу з питань містобудування та архітектури із додатковою заявою щодо оформлення паспорта прив'язки тимчасової споруди, до якої додає: схему розміщення тимчасової споруди; ескізи фасадів тимчасової споруди у кольорі М 1:50 (для стаціонарних тимчасових споруд), які виготовляє суб'єкт господарювання, що має ліцензію на виконання проектних робіт, або архітектор, який має відповідний кваліфікаційний сертифікат; схему благоустрою прилеглої території, складену замовником або суб'єктом підприємницької діяльності, який має відповідну ліцензію, архітектором, який має відповідний кваліфікаційний сертифікат, відповідно до Закону України "Про благоустрій населених пунктів України"; технічні умови щодо інженерного забезпечення (за наявності), отримані замовником у балансоутримувача відповідних інженерних мереж. Зазначені документи замовником отримуються самостійно. Із зазначеного вбачається, що розміщення тимчасової споруди має відповідати комплексній схемі розміщення таких споруд, у спірних правовідносинах - комплексній схемі розміщення тимчасових споруд у Гагарінському районі міста Севастополя, затвердженої розпорядженням голови районної державної адміністрації від 01 червня 2012 року № 268-ОД. Критерії оцінювання судами рішень, дій та бездіяльності суб'єктів владних повноважень наведені у частині третій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Частиною першою статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Згідно з частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. У судовому засіданні представником відповідача доведено суду правомірність дій Гагарінської районної державної адміністрації міста Севастополя. Крім того, слід зазначити, що Гагарінська районна державна адміністрація міста Севастополя неодноразово пропонувала позивачу з метою реалізації своєї сільськогосподарської продукції звернутись до організаторів постійно діючих ярмарок на пл. 50-річчя СРСР, вул. Б. Михайлова, в бухті Козача, пр. Жовтневої революції, 50 в районі торгівельного комплексу "Ахтіар". Отже, підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання дій Гагарінської районної державної адміністрації міста Севастополя неправомірними та зобов'язання Гагарінську районну державну адміністрацію міста Севастополя виділити позивачу місце згідно раніше наданих заяв не має. Щодо відшкодування шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (частина перша статті 1167 Цивільного кодексу України). Оскільки дії Гагарінської районної державної адміністрації міста Севастополя не визнані судом неправомірними, позовні вимоги щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди з відповідача також не підлягають задоволенню. За таких обставин суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Результат розгляду: denied