Рішення адміністративного суду від 2014-01-16 00:00:00+02

ТОВ «РГК» звернувся до Рокитнянського районного суду Київської області з позовом до державного виконавця - заступника начальника відділу Державної виконавчої служби Рокитнянського управління юстиції Красуцької Наталії Василівни, третя особа ТОВ "Укіо Банк Лізинг" про визнання протиправними дій та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження. Постановою Рокитнянського районного суду Київської області від 30 жовтня 2013 р. у задоволенні позову відмовлено. Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову і прийняти нове рішення, яким позовні задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутністю представників сторін. Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, однак , оскаржувана постанова суду підлягає скасуванню виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, 12.02.2013 року державний виконавець відділу державної виконавчої служби Рокитнянського районного управління юстиції в особі заступника начальника відділу Красуцької Н.В. виніс оскаржувану постанову про відкриття провадження, внесеного до єдиного реєстру виконавчих проваджень за № 36441592. Підставою для вчинення державним виконавцем таких дій став виконавчий напис, вчинений 21.05.2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за № 745. Предметом виконавчого напису є вилучення в ТОВ «РГК» на користь ТОВ «Укіо Банк Лізинг» предмету фінансового лізингу, а саме гусеничого екскаватора «НYUNDAІ R3201-7,2000», 2007 року випуску, заводський № 90111175, д.н.з. 50742АА, вартістю 1287072.00 грн. (а. с. 23). Копія оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження на адресу позивача належним чином направлена не була і була отримана представником позивача лише 15.08.2013 року. При розгляді справи колегією суддів встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Так відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 18 КАС України окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи однією зі сторін в яких є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам. Згідно до п. 5 ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1-4 частини першої цієї статті. Вказана норма дає підстави вважати, що справи, не передбачені пунктами 1-4 частини першої ст. 18 КАС України розглядаються окружними адміністративними судами, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі того, що справа вирішена неповноважним судом. Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне. Відповідно до положень ст.17 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. № 606-XIV примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, якими є також і виконавчі написи нотаріусів і що має місце у оспорюваному виконавчому провадженні. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону. Статтею 18 вказаного Закону ставляться такі вимоги до виконавчого документа, якими є зазначення у ньому: назви і дата видачі документа, найменування органу, прізвища та ініціалів посадової особи, що його видала; дати прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повного найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційного коду суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуального ідентифікаційного номера стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номера і серії паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інших даних, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дати народження боржника та його місця роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунків стягувача та боржника тощо; резолютивної частини рішення; дати набрання законної (юридичної) сили рішенням; строку пред'явлення виконавчого документа до виконання. Окрім того, виконавчий документ повинен бути підписаний уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплений печаткою. Скріплення виконавчого документа гербовою печаткою є обов'язковим у разі, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, за законом зобов'язаний мати печатку із зображенням Державного Герба України. Законом можуть бути встановлені також інші додаткові вимоги до виконавчих документів і що має місце у випадку вчиненням виконавчих написів нотаріусами. Так, відповідно до положень ст.89 ЗУ «Про нотаріат» від 21.04.2011 р. № 3271-VI у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, центи, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред'явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. З огляду на зміст виконавчого напису, вчиненого 21.05.2012 року за №745 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], останнім зазначені вимоги закону дотримані в повному обсязі, а тому доводи позивача щодо невідповідності змісту виконавчого напису вимогам законодавства не ґрунтуються на наявних у справі доказах та є безпідставними. Доводи про відмінність суми боргу, зазначеної у повідомленні про розірвання договору третьою особою (а. с. 24-25) від суми, зазначеної у виконавчому написі та постанові про відкриття виконавчого провадження, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки різницю між цими сумами становить розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника, що відображено у самому виконавчому написі. Незазначення нотаріусом у виконавчому написі дати прийняття і номеру прийнятого рішення, на підставі якого видано виконавчий напис, як підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження, колегією суддів також не приймаються до уваги, оскільки відповідно до п. 8 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 р. № 1172, для одержання виконавчого напису ( для договорів лізингу) подаються: а) оригінал договору лізингу; б) засвідчена лізингодавцем копія рахунка, направленого лізингоодержувачу, з відміткою про несплату платежів після вручення письмового повідомлення. Інших документів, в тому числі рішення, згідно з яким видано виконавчий документ, Переліком не передбачено. Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а позовні вимоги - відмові у задоволенні. Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують позицію суду першої інстанції, а тому не підлягають задоволенню, однак постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв'язку з вирішенням справи неповноважним судом. У відповідності до статті 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу. Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення не у відповідності до норм процесуального права, а тому наявні підстави для його скасування.

Результат розгляду: partial