Рішення адміністративного суду від 2014-01-15 00:00:00+02

ВАТ "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство" звернулося до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Хмельницької ОДПІ про визнання незаконним та скасування податкове повідомлення - рішення від 05.09.2013 року № 0000771500. Позовні вимоги мотивовано тим, що Хмельницькою ОДПІ було проведено перевірку ВАТ "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько - рибоводне підприємство", за результатами якої складено акт № 441500476808 від 09.08.2013 року. На підставі вказаного акту перевірки податковим органом винесено податкове повідомлення - рішення від 05.09.2013 року № 0000771500. Вважаючи висновки податкового органу безпідставними, а рішення - неправомірним, просили визнати податкове повідомлення-рішення протиправним та скасувати. Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 26.11.2013 року позов задоволено. Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 26.11.2013 року, та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись при цьому на неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи та порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору. В судове засідання представники сторін не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином. Про причини неявки в судове засідання суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не направляли. У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про його дату, час і місце, а також враховуючи те, що їх явка в судове засідання не визнавалась обов'язковою, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, за наявними у справі матеріалами, при цьому, згідно частини 6 статті 12, частини 1 статті 41 КАС України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно скасувати, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Частиною 3 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. При цьому в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС). Частиною 1 ст. 195 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Як встановлено судом першої інстанції, та підтверджується матеріалами справи, ВАТ "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько - рибоводне підприємство" взято на податковий облік Хмельницькою ОДПІ (Летичівське відділення) 19.07.1994 року № 11. Посадовими особами відповідача була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка товариства щодо сплати до бюджету збору за спеціальне використання води за період з 01.04.2012 року по 31.03.2013 року. За результатами перевірки складено акт № 441500476808 від 09.08.2013 року. У висновках акта перевірки зазначено, що ВАТ "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько - рибоводне підприємство", порушило вимоги п. 327.1, п. 327.3 ст. 327 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VІ, внаслідок чого ВАТ "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько - рибоводне підприємство" занижено збір спеціальне використання води за період з 01.04.2012 року по 31.03.2013 року в сумі 34731,92 грн. зокрема І півріччя 2012 року - 17403,68 грн., 9 місяців 2012 року - 16366,80 грн., 2012 рік - 308,76 грн., І квартал 2013 року - 652,68 грн. На підставі акту № 441500476808 від 09.08.2013 року Хмельницькою ОДПІ (Летичівське відділення) 05 вересня 2013 року винесено податкове повідомлення - рішення № 0000771500. Судом першої інстанції встановлено, що 4 жовтня 2005 року Державне управління екології та природних ресурсів у Хмельницькій області надало позивачу дозвіл № 001335 від 04.10.2005 року на спеціальне водокористування, строком на 10 років. Позивач проводить використання води для потреб рибництва на території Меджибізької селищної та Ярославської сільської рад. На підтвердження зазначеного позивачем було надано дозвіл № 001335 від 04.10.2005 року на спеціальне водокористування, виданий строком на 10 років та податкові декларації збору: за спеціальне використання поверхневих та підземних вод; за спеціальне використання поверхневої води теплоелектростанціями з прямоточною системою водопостачання; за спеціальне використання поверхневих і підземних вод житлово - комунальними підприємствами; за спеціальне використання води, яка входить виключно до складу напоїв; за спеціальне використання поверхневих і підземних вод для потреб рибництва; за спеціальне використання кар'єрної, шахтної, дренажної води за 1 півріччя 2012 року, 9 місяців 2012 року, 2012 рік, І квартал 2013 року з зазначенням ліміту використання води. Вирішуючи по суті існуючий спір, суд першої інстанції керувався тим, що відповідно до статті 30 Водного кодексу України ( у редакції Закону України від 02.12.2010 року №2756-VI) - збори за спеціальне водокористування справляються з метою стимулювання раціонального використання і охорони вод та відтворення водних ресурсів і включають збір за спеціальне використання води та екологічний податок за скиди забруднюючих речовин у водні об'єкти, які встановлюються Податковим кодексом України. Підпунктом 14.1.67 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що збір за спеціальне використання води - загальнодержавний збір (застосовується для розділу XVI цього Кодексу), який справляється за спеціальне: а) використання води водних об'єктів; б) використання води, отриманої від інших водокористувачів; в) використання води без її вилучення з водних об'єктів для потреб гідроенергетики і водного транспорту; г) використання води для потреб рибництва Статтею 323 Податкового кодексу України визначено, що платниками збору є водокористувачі - суб'єкти господарювання незалежно від форми власності: юридичні особи, їх філії, відділення, представництва, інші відокремлені підрозділи без утворення юридичної особи (крім бюджетних установ), постійні представництва нерезидентів, а також фізичні особи - підприємці, які використовують воду, отриману шляхом забору води з водних об'єктів (первинні водокористувачі) та/або від первинних або інших водокористувачів (вторинні водокористувачі), та використовують воду для потреб гідроенергетики, водного транспорту і рибництва. Пунктом 326.12 статті 326 Податкового кодексу України передбачено, що органи, що видають дозволи на спеціальне водокористування, щороку до 20 січня подають органам державної податкової служби та органам водного господарства інформацію про водокористувачів, яким видано такі дозволи. Водокористувачі, яким видано дозволи на спеціальне водокористування та які здійснюють постачання води іншим водокористувачам, щороку до 20 січня подають органам державної податкової служби та органам водного господарства перелік водокористувачів - абонентів. У разі зміни умов водокористування, видачі протягом року нових дозволів на спеціальне водокористування, укладення договорів на поставку води водокористувачі, які отримали переоформлені дозволи на спеціальне водокористування, договори на поставку води, зобов'язані протягом 10 днів повідомити про це органам державної податкової служби та органам водного господарства. Пунктом 9 статті 44 Водного кодексу України встановлено що водокористувачі зобов'язані здійснювати спеціальне водокористування - лише за наявності дозволу. Таким чином дозвіл на спеціальне водокористування є офіційним документом, який видається суб'єкту господарювання на відповідний період і засвідчує його право на використання води у межах затверджених лімітів, ставок збору та коефіцієнтів. Судом першої інстанції при вирішенні спору по суті не було надано належну оцінку тій обставині, що дозвіл № 001335 від 04.10.2005 року на спеціальне водокористування, терміном дії 10 років, виданий ВАТ "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько - рибоводне підприємство" 19 січня 2012 року - анульовано, в частині використання поверхневих вод. Таким чином у податкового органу при проведенні перевірки були наявні достатні підстави для висновку про безпідставну несплату позивачем збору за спеціальне водокористування за період з 01.04.2012 року по 31.03.2013 року, який останній здійснював на підставі анульованого дозволу № 001335 від 04.10.2005 року на спеціальне водокористування Факт спеціального використання позивачем поверхневих і підземних вод для потреб рибництва підтверджується поданими ним деклараціями та іншими матеріалами справи. Доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню. Оцінюючи наявні в справі докази в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість доводів позивача. Разом з тим, відповідач як суб'єкт владних повноважень в ході судового розгляду довів обґрунтованість своїх висновків і правомірність прийнятого на їх підставі рішення. Відповідно до статті 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення судом норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи. Враховуючи порушення судом першої інстанції норм права та невідповідність висновків суду обставинам справи, колегія суддів вбачає підстави для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Результат розгляду: denied