Рішення адміністративного суду від 2014-02-24 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Єнакіївської міської ради, в якому просить признати дії Відповідача у відмові в перерахунку та виплаті на користь Позивача недоотриманої допомоги дітям, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за липень-грудень 2013 року, неправомірними; стягнути з Відповідача на користь Позивача недоотриману допомогу на дитину, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи за липень-грудень 2013 року в сумі 6803,10 гривень.; звільнити Позивача від сплати державного мита. На підтвердження вимог Позивач зазначає, що має статус ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЄС 1 категорії, є інвалідом 2 групи і перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Єнакіївської міської ради, крім того Позивач має сина - [PERSON] [INFO], котрий має статус постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи. Із посиланням на п.6 ст.30 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» Позивач стверджує, що має право на щомісячну компенсацію сім'ї з дітьми, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 100 % мінімальної заробітної плати, який за його підрахунком у період з 01.07.2013 р. по 31.12.2013 р. складає загальний розмір 6803,10 гривень. Позивач вважає, що Відповідач неправомірно відмовив йому у перерахуванні зазначеної суми. У судовому засіданні Позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач надав суду письмові заперечення, в яких просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог Позивача, мотивуючи це тим, що розмір щомісячної допомоги на дитину шкільного віку, потерпілу від Чорнобильської катастрофи, регламентується Постановою КМУ № 649 від 20.04.2007 р. «Про встановлення розмірів витрат деяким категоріям громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та складає 32,00 гривні на місяць. Відповідач надав довідку, згідно якої на користь Позивача у період з липня 2013 року по січень 2014 року було перераховано компенсацію на [PERSON] за період липень-грудень 2013 року, по 32,00 гривні за кожний місяць періоду. В судовому засіданні представник Відповідача проти задоволення позовних вимог заперечувала, зауважила, що у зв'язку з перерахуванням на користь Позивача у січні 2014 року суми компенсації у розмірі 42,10 грн. в тому числі - заборгованість за листопад 2013 року у розмірі 10,10 грн. та заборгованість за грудень 2013 року у розмірі 32,00 грн., сума загальної заборгованості Відповідача складає 6 761,00 грн. Суд, повно та всебічно з'ясувавши обставини в справі, дослідивши наявні докази, прийшов до наступного висновку. 10.01.2014 року Позивач звернувся до Відповідача з письмовою заявою, в якій просив провести перерахунок та доплату сум соціальної допомоги за період з 01.07.2013 року по 01.01.2014 року, яка передбачена п.8 ст. 30 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виплати проводити із розрахунку мінімальної заробітної плати за місяць. 15.01.2014 р. Відповідач надав Позивачу відповідь, в якій відмовив у здійсненні виплат в розмірі, зазначеному Позивачем. Суд приймає до уваги те, що Позивач є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалідом другої групи, його син - [PERSON] [INFO] є дитиною, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи. Закон має вищу юридичну силу порівняно з іншими підзаконними нормативно-правовими актами. Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами. Зміни до п.п.6,8 ст. 30 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" внесені підпунктом "а" підпункту 5 пункту 28 розділу II ЗУ «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 р., визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008. Як зазначено в Постанові Пленуму ВАС України від 16.03.2012 р. № 4, визнання неконституційними положень, якими внесено зміни до закону, одночасно відновлює дію попередньої редакції норми, якщо інше не зазначено в рішенні Конституційного Суду України. Відповідно до п.8 ст.30 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що діяла в редакції до 28.12.2007 р. передбачена щомісячна виплата мінімальної заробітної плати дітям шкільного віку, батьки яких стали інвалідами I або II групи чи померли внаслідок Чорнобильської катастрофи. Згідно ст.8 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2013 рік» розмір мінімальної заробітної плати складав: 1 січня - 1147 гривень, з 1 грудня - 1218 гривень. За період липень-грудень 2013 року Відповідачем сплачена на користь Позивача сума загальним розміром 192,00 грн. Сума заборгованості складає 6761,00 грн., із розрахунку ((1147,00 грн. * 5) - 160,00 грн. ) + (1218,00 грн. -32,00 грн.). П.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» Позивач звільнений від сплати судового збору. За таких підстав, суд дійшов висновку, що дії Відповідача не відповідають положенням закону та є неправомірними. Позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Результат розгляду: partial