Рішення адміністративного суду від 2014-01-31 00:00:00+02

21.07.2011 р. Державна податкова інспекція у Сихівському районі м. Львова, правонаступником якої є Державна податкова інспекція у Сихівському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в розмірі 1200,00 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] є власником автомобіля LDT CONVOY, [NUMBER], 2004 р.в., а 26.12.2009 р. здійснила його першу реєстрацію автомобіля. Однак відповідно до Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" при першій реєстрації не сплатив податок з власників транспортних засобів до місцевого бюджету, що становить в даному випадку 1200 грн.. Податок до бюджету не надійшов, а тому він фактично не сплачений та підлягає стягненню податковим органом в примусовому порядку. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав. [PERSON] позовні вимоги заперечила повністю. Пояснив, що реєструючи автомобіль [PERSON] попередньо сплатила податок через касу Західного ГРУ "Приватбанк", яка знаходиться в приміщенні Львівського ВРЕР УДАІ, касир видала їй відповідну квитанцію, яка і була підставою реєстрації автомобіля. Квитанція від 24.12.2009 р. на суму 1200 грн. є в реєстраційній справі. Вважає, що податок сплатила, оскільки в протилежному випадку органи ДАІ не здійснили б реєстрацію автомобіля. Просить в позові відмовити з підстав сплати [PERSON] податку та відсутності її вини по не надходженню коштів до бюджету. Управління Держінспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області та КБ «Приватбанк» заперечень по суті спору не надали. Дослідивши надані докази, Суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Львівський відділ реєстраційно - екземенаційної роботи Управління ДАІ Головного УМВС України у Львівській області надав інформацію ДПА у Львівській області про фізичних осіб, якими протягом 2008 р.- 2010 р. здійснювалась перша реєстрація вантажних автомобілів в Україні та інформація про сплату податку по яких підлягає перевірці органами державної податкової служби. Серед зазначених фізичних осіб вказано і [PERSON]. Згідно з даними Управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області [PERSON] зареєструвала 26.12.2009 р. на своє ім.»я автомобіль LDT CONVOY, [NUMBER], 2004 р.в. Ухвалою від 03.08.2011 р. суд витребовував матеріали реєстраційної справи на зазначений автомобіль, однак такі не було надано. Однак [PERSON] надала суду копію квитанції від 24.12.2009 р. № 2474.2163.4 про сплату податку в сумі 1200 грн., який сплачено через касу Західного ГРУ "Приватбанк", платіж проведено касиром [PERSON] З метою перевірки сплати податку, ДПІ у Сихівському районі м. Львова надсилала [PERSON] повідомлення-виклик № 6380 від 28.04.2011 р. до ДПІ. [PERSON] прибула на виклик в ДПІ та надала копію квитанції. Незважаючи на це, контролюючим органом не встановлено надходження на рахунок відповідного бюджету суми податку 1200 грн., сплаченого 24.12.2009 р. [PERSON] заперечує факт не сплати нею податку з власників транспортних засобів 24.12.2009 р. в сумі 1200,00 грн.. Пояснила до правоохоронних органів про визнання її потерпілою від шахрайських дій службових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області не зверталась, оскільки вважає, що автомобіль придбавала законно, а податок сплатила. Судом встановлено, що слідчим відділом прокуратури Львівської області порушено кримінальну справу № 181-0311 щодо службових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 364, ч.1,3 ст. 358 КК України (зловживання службовим становищем та перевищення службових повноважень, використання невстановленими особами підроблених документів). З цієї підстави провадження у справі зупинялось. Вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 01.07.2013 р. по обвинуваченню [PERSON] встановлено що, протягом січня 2009 - березня 2010 років у Львівському ВРЕР УДАІ ГУ МВСУ у Львівській області проведено реєстрацію транспортних засобів без сплати та із частковою сплатою податку з власників транспортних засобів на наступних фізичних осіб. Серед них і т.з. LDV CONVOY, 2004 р.в., зареєстровано 26.12.2009р., [PERSON], несплата податку 1200,00 грн. Львівська філія ДП "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України на запит суду надала витяг з Єдиного реєстру довіреностей про видання від імені [PERSON] довіреності іншим особам на право придбання, відчуження транспортних засобів, представництво її інтересів. Надано Витяг з Єдиного реєстру довіреностей згідно з яким 12.10.2009 р. нотаріусом посвідчено від імені [PERSON] довіреність на представництво інтересів на ім'я [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], а 22.02.2013 р. від її імені видано довіреність на транспортний засіб LDT CONVOY, [NUMBER], 2004 р.в. представникам [PERSON], [PERSON], [PERSON] Спір виник щодо сплати фізичною особою податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів. У зв'язку з цим доказуванню у даній справі підлягає доведеність факту сплати податку. Вирішуючи спір, Суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Закон України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" від 11.12.1991 р. порушення якого встановлено податковим органом, та Закон України від 25.06.1991, № 1251-XII "Про систему оподаткування", Закон України від 21.12.2000 р. № 2181-III "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" втратили чинність з 01 січня 2011 року, згідно з Податковим кодексом України від 02.12.2010 р. № 2755-VI. . Спірні правовідносини виникли до 01.01.2011 року, а саме в 2009 р., тому положення Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" та "Про систему оподаткування", "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" застосовуються Судом при вирішенні спору. Стаття 14 Закон України "Про систему оподаткування" передбачала, що до загальнодержавних належать, зокрема, такі податки і збори (обов'язкові платежі), як податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів. Порядок сплати даного податку до 01.01.2011 р. було врегульовано Законом України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів". Чинний Податковий кодекс України (ст. 9) також передбачає сплату даного податку, як загальнодержавного, який тепер називається збір за першу реєстрацію транспортного засобу. Порядок сплати збору за першу реєстрацію транспортного засобу врегульовано розділом 7 ПК України. Відповідно до Закону "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів"(чинного в 2009) та до чинного Податкового кодексу України платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (тобто, збору за першу реєстрацію транспортного засобу) є юридичні особи, та фізичні особи, які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які є об'єктами оподаткування. Згідно з базою даних Львівського відділу реєстраційно-екземенаційної роботи ДАІ на ім.»я [PERSON] вперше в Україні зареєстровано 26 грудня 2009 р. транспортний засіб LDV CONVOY, 2004 р.в. З пояснень [PERSON] вбачається, що вона не заперечує, що придбала зазначений автомобіль. Визнає необхідність сплати податку при його реєстрації, однак вважає, що такий нею сплачено через касу Західного ГРУ "Приватбанк", яка знаходиться в приміщенні Львівського ВРЕР УДАІ, касир видала відповідну квитанцію, яка і була підставою реєстрації автомобіля. Копія квитанції № 2474.2163.4 від 24.12.2009 р. на суму 1200 грн. це підтверджує. Оцінюючи доводи сторін в частині сплати податку, Суд встановив, що такий сплачено. Відповідно до Закону "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" (чинного в 2009) та до чинного Податкового кодексу України перша реєстрація в Україні - це реєстрація транспортного засобу в Україні, яка здійснюється уповноваженими державними органами України вперше щодо цього транспортного засобу, а фізичні особи-платники податку зобов'язані пред'явити органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки. Податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується фізичними та юридичними особами перед проведенням першої реєстрації в Україні транспортних засобів за місцем реєстрації транспортних засобів за ставками, що діють на день сплати. У разі відсутності документів про сплату податку, перша реєстрація в Україні транспортних засобів не проводиться. Відповідно до п.8 гл.2 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них", затвердженої наказом МВС № 379, після завершення приймання готівки клієнту видається квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку, який здійснив касову операцію, дату, час здійснення касової операції, а також підпис банку, який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ. З наведених норм вбачається, що безумовною підставою для першої реєстрації транспортного засобу є сплата відповідного податку, і такий податок сплачується до реєстрації, а не після. [PERSON] не заперечує того, що станом на час першої реєстрації (а саме грудень 2009 р.) їй належав транспортний засіб. Враховуючи те, що [PERSON] представила квитанцію про сплату податку в сумі 1200 грн. на рахунок № 3301000700004, хоч і її копію, Суд не вбачає підстав не брати її до розгляду як належний та допустимий доказ сплати податку. Адже, як вже зазначалось податок слід сплатити до проведення реєстрації. Оскільки реєстрація транспортного засобу LDV CONVOY, 2004 р.в. на ім'я [PERSON] ніким не заперечується, а навпаки підтверджується, то відповідно це означає, що податок сплачувався. Разом з тим суд враховує і позицію ДПІ про фактичне ненадходження до бюджету 1200 грн., як сплаченого [PERSON] податку. Надаючи оцінку такі, Суд вважає, що в діях платника податку, тобто [PERSON], не має вини, яка б полягала в несплаті коштів. При цьому, суд виходить із положень статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950 р. де вказано, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Судом встановлено, що слідчим відділом прокуратури Львівської області порушено кримінальну справу щодо службових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області [PERSON], [PERSON], за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 364, ч.1, 3 ст. 358 КК України (зловживання службовим становищем та перевищення службових повноважень,використання невстановленими особами підроблених документів). В межах розгляду кримінальної справи № 1-233/11, що розглядалась Шевченківським районним судом м. Львова вироком від 01.07.2013 р. [PERSON], начальника Львівського відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи УДАІ ГУ МВС України у Львівській області, визнано винним у вчинені злочинів, передбачених ч.2 ст. 367, ч.1 ст. 365 КК України і було підтверджено факт реєстрації на ім'я [PERSON] транспортного засобу LDV CONVOY, 2004 р.в., однак без сплати податку 1200 грн. Це свідчить про те, що реєстрацію транспортних засобів здійснювали певні службові особи Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області і неналежно виконуючи свої службові обов'язки, через несумлінне ставлення до них проводили реєстрацію без сплати податку (або з частковою сплатою). Обставини за яких ці кошти не надходили до бюджету і хто з службових осіб сприяв цьому не в ходить до предмету доказування в межах цієї справи. Суд приходить до висновку, що [PERSON] була однією із тих платників податку, які його сплатили, однак з вини службових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області кошти до відповідного бюджету не надійшли. Крім того відповідно до ст. 6, 7 Законом України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" посадові особи, винні у приховуванні (неврахуванні) об'єктів оподаткування, а також у відсутності бухгалтерського обліку чи веденні його з порушенням встановленого порядку, у неподанні, несвоєчасному поданні або поданні не за встановленою формою розрахунків чи інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податку, притягаються до відповідальності відповідно до чинного законодавства. Відповідно до вимог п. 3.4. Положення про Державну автомобільну інспекцію Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.04.97 N 341 (із змінами), працівниками Центру здійснюється контроль за внесенням обов'язкових платежів власниками ТЗ, у тому числі збору за першу реєстрацію ТЗ, збору на обов'язкове пенсійне страхування. Суд прийшов до висновку, що [PERSON] сплатила податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в сумі 1200 грн., а підстав для стягнення цих коштів лише з мотивів ненадходження коштів до відповідного бюджету не має, так відповідальність за це платники не несуть. Таким чином, з огляду на встановлені фактичні обставини справи та положення чинного законодавства України, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

Результат розгляду: denied