Рішення адміністративного суду від 2014-03-31 00:00:00+03

Товариство з обмеженою відповідальністю "Веснянський елеватор" звернулося до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Красилівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області про скасування податкового повідомлення-рішення. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ "Веснянський елеватор" з питань правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податку на додану вартість по проведених фінансово-господарських операціях із ТОВ "Стіомі-Холдінг", ТОВ "Кононівський елеватор" за період з 01.04.2013 року по 31.05.2013 року, Красилівською об'єднаною державною податковою інспекцією неправомірно, на думку позивача, винесене податкове повідомлення-рішення №0007021501 від 11.10.2013 року. Представник позивача в судове засідання не з'явився, 28 березня 2014 року подав до суду клопотання, в якому просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та розглянути справу за його відсутності, а також долучив до матеріалів справи додаткові документи. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, пояснив, що за результатами проведеної документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ "Веснянський елеватор" з питань правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податку на додану вартість по проведених фінансово-господарських операціях із ТОВ "Стіомі-Холдінг", ТОВ "Кононівський елеватор" за період з 01.04.2013 року по 31.05.2013 року встановлено порушення позивачем п.44 ст.44, п.185.1 ст.185, 188.1 ст.181, п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України (надалі - ПК України), що призвело до завищення податкових зобов'язань у сумі 2152592 грн.; п.44.1 ст.44, п.185.1 ст.185, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, 200.1 та п.200.2 ст.200, п.201.10 ст.201 ПК України, п.п.2.15., п.п.2.16. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88, що призвело до завищення податкового кредиту в сумі 2258533 грн.; п.200.1, п.200.2, п.200.3 ст.200 ПК України, що призвело до завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за квітень 2013 року в сумі 12708 грн. та занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного періоду в сумі за травень 2013 року в сумі 140101 грн. А тому просив в задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю "Веснянський елеватор" відмовити в повному обсязі. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що адміністративний позов задоволенню не підлягає. Суд встановив, що позивач - товариство з обмеженою відповідальністю "Веснянський елеватор", ідентифікаційний код 36341293, є суб'єктом підприємницької діяльності - юридичною особою та внесене до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Товариство з обмеженою відповідальністю "Веснянський елеватор" взято на податковий облік в органах державної податкової служби 08.04.2010 року за №7952. У період з 10.09.2013 року по 16.09.2013 року посадовими особами податкового органу була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ТОВ "Веснянський елеватор" з питань правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податку на додану вартість по проведених фінансово-господарських операціях із ТОВ "Стіомі-Холдінг", ТОВ "Кононівський елеватор" за період з 01.04.2013 року по 31.05.2013 року. За результатами перевірки було складено акт №281/1501/36341293 від 23 вересня 2013 року. В ході перевірки виявлені та відображені в акті порушення позивачем вимог законодавства, а саме: п.44 ст.44, п.185.1 ст.185, 188.1 ст.181, п.187.1 ст.187 ПК України в частині включення до податкових зобов'язань сум по господарських операціях, які не здійснювались, що призвело до завищення податкових зобов'язань у сумі 2152592 грн., в тому числі: - за квітень 2013 року на суму ПДВ 39300 грн.; - за травень 2013 року на суму ПДВ 2113292 грн. п.44.1 ст.44, п.185.1 ст.185, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, 200.1 та п.200.2 ст.200, п.201.10 ст.201 ПК України, п.п.2.15., п.п.2.16. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88, в частині включення до податкового кредиту сум по господарських операціях, які не здійснювались, не пов'язані з господарською діяльністю та не підтверджені податковими накладними, що призвело до завищення податкового кредиту в сумі 2258533 грн.; п.200.1, п.200.2, п.200.3 ст.200 ПК України, що призвело до завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за квітень 2013 року в сумі 12708 грн. та занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного періоду в сумі за травень 2013 року в сумі 140101 грн. На підставі висновків, викладених в акті перевірки, відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення №0007021501 від 11.10.2013 року, яким позивачу збільшене грошове зобов'язання за платежем податок на додану вартість в розмірі 210152 грн., з яких за основним платежем - 140101 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 70051 грн. Висновки податкового органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства ґрунтуються на твердженнях про відсутність поставок товарів та укладення угод без мети настання реальних наслідків. Крім того, зроблено висновок про те, що господарські операції ТОВ "Веснянський елеватор" за квітень, травень 2013 року щодо придбання товарів у постачальників ТОВ "Стіомі-Холдінг", ТОВ "Кононівський елеватор" та продажу товарів на адресу покупців - ПАТ "Полтавське хлібоприймальне підприємство", ТОВ "Кононівський елеватор", ТОВ "Миргородський елеватор", ТОВ "Агро-Еко ХХІ плюс" не підтверджується стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для здійснення господарських операцій, відсутністю ділової мети та необхідного обсягу цивільної дієздатності. Судом встановлено, що між ТОВ "Веснянський елеватор" та ТОВ "Стіомі-Холдінг" були укладені: договір поставки №220413 від 22 квітня 2013 року та договір поставки №13052013 від 13 травня 2013 року. Відповідно до умов зазначених договорів ТОВ "Стіомі-Холдінг" (продавець) зобов'язаний передати у власність ТОВ "Веснянський елеватор" (покупця), а покупець зобов'язаний прийняти і оплатити зерно кукурудзи по ціні, в кількості, в порядку і в строки, передбачені даним договором. Відповідно до п. 198.1, п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України (далі - ПК України) право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Податковий кредит звітного періоду відповідно до пункту 198.3 ст. 198 ПК України складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. А згідно з пунктом п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. Таким чином системний аналіз положень ст.ст. 198, 200, 201 ПК України дає суду підстави стверджувати, що податкова накладна, яка видається платником податку, що поставляє послуги, на вимогу їх отримувача є підставою для нарахування податкового кредиту останнього лише за умови здійснення самої господарської операції. Судом в ході судового розгляду встановлено, представниками відповідача доведено, що відсутність у позивача доказів (первинних документів) пов'язаних із фактичним придбанням та поставкою товарів, їх доставкою, транспортуванням та зберіганням. Незважаючи на значну суму здійснений господарських операцій позивачем не надано жодних доказів, пов'язаних з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу. За період з 01.04.2013 року по 31.05.2013 року ТОВ "Веснянський елеватор" згідно поданих декларацій з ПДВ за квітень, травень 2013 року з урахуванням уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок сформовано податкові зобов'язання шляхом відображення реалізації продукції (кукурудзи) від ТОВ "Стіомі-Холдінг": - в квітні 2013 року ПАТ "Полтавське хлібоприймальне підприємство" в сумі 39300 грн.; - в травні 2013 року всього в сумі 440495 грн.: ПАТ "Полтавське хлібоприймальне підприємство" в сумі 280685 грн., ТОВ "Кононівський елеватор" в сумі 63462 грн., ТОВ "Миргородський елеватор" в сумі 96348 грн. У період з 16.05.2013 року по 29.05.2013 року позивачем придбана соя в кількості 2279,3 тон у ТОВ "Кононівський елеватор" за ціною 4565,01 грн. з ПДВ, в тій же кількості реалізована ТОВ "Веснянський елеватор" для ТОВ "Агро-Еко ХХІ плюс" за ціною 4300 грн. з ПДВ. За травень 2013 року ТОВ "Веснянський елеватор" відображено постачання сої ТОВ "Агро-Еко ХХІ плюс" на суму 9800982 грн., в тому числі ПДВ 1633497 грн. Згідно з п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. При цьому відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Тобто, будь-які документи, у тому числі договори, акти, накладні, рахунки тощо, мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх передбачених чинним законодавством формальних реквізитів таких документів. З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість слід з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції; установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку. Наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції, тобто достовірні первинні документи. При встановленні факту здійснення господарської операції дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо. Перевірці підлягають фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, зокрема: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі засобів для перевезення, приміщень для зберігання товарів тощо; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності. Враховуючи вище наведене, суд вважає, що позивачем проведено документальне оформлення господарських операцій щодо придбання товарів у постачальників ТОВ "Стіомі-Холдінг", ТОВ "Кононівський елеватор" та продажу товарів на адресу покупців - ПАТ "Полтавське хлібоприймальне підприємство", ТОВ "Кононівський елеватор", ТОВ "Миргородський елеватор", ТОВ "Агро-Еко ХХІ плюс", які фактично не здійснювалась в межах господарської діяльності позивача. Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Частиною 2 статті 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. А суд, згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. З врахуванням зазначених обставин, норм чинного законодавства, суд приходить до висновку, що представниками відповідача правомірність своїх дій доведена, останні діяли в межах повноважень та спосіб передбачений Конституцією та законами України, оскаржуване рішення прийняте на підставі та на виконання вимог чинного законодавства, як наслідок виявлених порушень законодавства, а відповідно в задоволені позову слід відмовити. Враховуючи вищевикладене,

Результат розгляду: denied