Рішення адміністративного суду від 2014-02-20 00:00:00+02

У січні 2014 року позивач звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що 17.12.2013 року з рахунків ПАТ КБ «ПриватБанк» були списані кошти у розмірі 562 951,96 грн. за платіжною вимогою В11-12 від 13.12.2013 року. Позивач вважає, що неправомірне стягнення мало місце в значній мірі з вини як Національного банку України в особі Управління НБУ в Дніпропетровській області, так і з вини Головного управління Державної казначейської служби України у Жовтневому районі м.Дніпропетровська, яка прийняла кошти в сумі 562 951,96 грн. з порушенням норм Інструкції «Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті». За таких обставин, позивач з урахуванням зміни позовних вимог, просив суд: - визнати незаконною бездіяльність Головного управління Державної казначейської служби України у Жовтневому районі м.Дніпропетровська в частині неповернення без виконання платіжної вимоги В11-12 від 13.12.2013 року про стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» 562 951,96 грн.; - зобов'язати відповідача повернути безпідставно прийняті й зараховані на рахунок Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ Дніпропетровської області 562 951,96 грн. на підставі платіжної вимоги В11-12 від 13 грудня 2013 року; - зобов'язати Управління Національного Банку у Дніпропетровській області прийняти від Головного управління Державної казначейської служби України у Жовтневому районі м.Дніпропетровська грошові кошти у розмірі 562 951,96 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з викладених у ньому підстав. Представник відповідача пред'явлені позовні вимоги не визнав та зазначив, що Управління казначейства не має повноважень самостійно вчиняти будь-які дії з приводу списання коштів з відповідного рахунку органу ДВС. Управління казначейства не є розпорядником таких коштів, а лише обслуговує рахунок Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ Дніпропетровської області. Відповідно до абз.4 п.2.1.6. Положення про організацію бухгалтерського обліку і звітності виконання державного та місцевих бюджетів в органах Державного казначейства України затвердженого наказом Державного казначейства України від 28 листопада 2000 р. №119 (із змінами) взаємні претензії за розрахунками між платником та одержувачем коштів розглядаються сторонами в претензійно-позовному порядку без участі Державного казначейства, а тому відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Представник третьої особи - Національного банку України в особі Управління НБУ в Дніпропетровській області позовні вимоги не підтримав та зазначив, що позивач посилається на незаконність дій Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ щодо надіслання платіжної вимоги до відповідача та третьої особи. Але останні не є учасниками виконавчого провадження, а є учасниками правовідносин, які регулюють переказ коштів в Україні. Тому посилання позивача на незаконність дій Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ щодо списання коштів не може бути покладено в обґрунтування позовних вимог, оскільки такі дії не є предметом розряду у даній справі. Позивач також вказує, що незаконне списання коштів мало місце з вини третьої особи, в частині незаконного списання грошових коштів з рахунку позивача. Такий висновок позивача є помилковим, оскільки відповідно до пунктів 5.3, 5.4, 5.6 глави 5 Інструкції примусове списання коштів з рахунків платників ініціюють стягувачі (орган державної виконавчої служби) на підставі виконавчих документів, установлених законами України. За необґрунтованість примусового списання коштів, недостовірність даних, зазначених у платіжній вимозі, стягувач несе відповідальність згідно із законодавством України, а тому представник третьої особи просив суд у задоволенні позову відмовити. Третя особа - Жовтневий ВДВС Дніпропетровського МУЮ Дніпропетровської області в судове засідання свого представника не направила, про день та час його проведення повідомлялася належним чином. В своїй заяві третя особа просила суд розглядати справу за відсутності його представника та вважає, що позов не підлягає задоволенню з тих формальних підстав, які зазначені ПАТ КБ «ПриватБанк» в адміністративному позові. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, третьої особи та дослідивши матеріали справи вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що постановою державного виконавця Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ було відкрито виконавче провадження № 27542857 за виданим Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська виконавчим листом № 2-4767/2011 від 04 липня 2011 року щодо стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] у рахунок повернення коштів та нарахованих відсотків за договором банківського вкладу №SAMDN26000705913347 від 19.05.2009 року в розрізі 65 279,13 грн., у рахунок повернення коштів та нарахованих відсотків за договором банківського вкладу №SAMDN1000704855961 від 18.12.2008 року в розмірі 724 990,73 грн., у рахунок повернення коштів та нарахованих відсотків за договором банківського вкладу № SAMDN26000705913316 від 19.05.2009 року в сумі 65279,13 грн., в рахунок повернення судових витрат - 3 340 грн., а разом 858 888,99 грн. 19.07.2011 року виконавче провадження № 27542857 зупинено на підставі п.1 ч.1 ст.38 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку зі зверненням державного виконавця до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, що підлягає виконанню до розгляду питання по суті. В судовому засіданні також встановлено, що 13.12.2013 року посадовими особами Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ була направлена платіжна вимога В11-12 від 13.12.2013 р. до Управління НБУ у Дніпропетровській області про стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» 562 951,96 грн. на підставі виконавчого листа Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська № 2-4767/2011 від 04 липня 2011 року. Не погодившись із прийнятим рішенням позивач, 16.12.2013 року направив до Управління НБУ в Дніпропетровській області лист із зауваженнями щодо невідповідності платіжної вимоги В11-12 від 13.12.2013 року, а саме: вимогам додатку 4 до Інструкції «Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті». Так, 17.12.2013 року на виконання платіжної вимоги В11-12 від 13.12.2013 року з рахунку позивача було списано 562 951,96 грн. Позивач вважає, що відповідач допустив бездіяльність, оскільки платіжна вимога не відповідала вимогам чинного законодавства України та підлягала поверненню без виконання. Крім того, 03 серпня 2012 року у порядку добровільного виконання позивач вважає, що ним було виконано рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.02.2011 року у цивільній справі № 2-4767/2011, шляхом перерахування грошових коштів в сумі 858 888,99 грн. на рахунок [PERSON] 07.08.2012 р. позивачем було подано до Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ заяву від 06.08.2012 р. про закінчення виконавчого провадження, натомість, виконавче провадження №34523027 не було закінчене. Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного. У відповідності до ст.19 Конституції України орган державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Відповідно до п.1 ч.1 ст.23 Бюджетного кодексу України - казначейське обслуговування бюджетних коштів передбачає: розрахунково-касове обслуговування розпорядників і одержувачів бюджетних коштів, а також інших клієнтів відповідно до законодавства. Згідно з Планом рахунків бухгалтерського обліку виконання державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Державного казначейства України від 28 листопада 2000 р. №119 (із змінами), депозитним рахунком розпорядників коштів державного бюджету є рахунок 3731. В Управління казначейства обліковується депозитний рахунок Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ Дніпропетровської області, а саме рахунок 37315001010757. В силу п.12.1. Наказу Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. №512/5 «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень» органи ДВС мають відповідні рахунки в органах Державної казначейської служби України для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам у національній валюті, а також відповідні рахунки для обліку аналогічних операцій в іноземній валюті в банках. Згідно із зазначеним, взаємовідносини Головного управління Державної казначейської служби України у Жовтневому районі м.Дніпропетровська та Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції в процесі розрахунково-касового обслуговування базуються на обслуговувані депозитного рахунку, який відкритий в управлінні казначейства і використовується для забезпечення повноважень виконавчої служби. Відповідно до п.12.18. та п.12.27. Інструкції при перерахуванні коштів, які належать стягувачу - юридичній особі, списання коштів з відповідних рахунків органу ДВС здійснюється на підставі платіжних доручень. Дозвіл на перерахування коштів з рахунку надається виключно керівником органу ДВС або уповноваженою ним особою, який є розпорядником рахунку. Таким чином, відповідач не має повноважень самостійно вчиняти будь-які дії з приводу списання коштів з відповідного рахунку органу ДВС. Щодо вимоги позивача визнати незаконною бездіяльність Головного управління Державної казначейської служби України у Жовтневому районі м.Дніпропетровська в частині неповернення без виконання платіжної вимоги В11-12 від 13.12.2013 року про стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» 562 951,96 грн. суд зазначає, що така вимога є необґрунтованою, оскільки законодавство України не встановлює обов'язку чи права для органів Державної казначейської служби України під час «прийняття та зарахування» коштів на певний рахунок, що обслуговується в органі казначейства вчиняти будь-які дії. У випадку, коли певна фізична чи юридична особа здійснює перерахування коштів на той чи інший рахунок, що обліковується в органі казначейства, то орган казначейства в цьому участі жодним чином не приймає. У відповідності до абзацу 3 пункту 1.19 глави 1 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затверджені постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 р. № 22 усі спори, які можуть виникнути з цих питань між учасниками розрахунків, вирішуються ними відповідно до законодавства України. Відповідно до пункту 34.2. статті 34 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 року №2346-III відповідальність за обґрунтованість примусового стягнення покладається на стягувача. Стягувач має відшкодувати платнику шкоду, нанесену внаслідок необгрунтованого примусового списання. Позивач вказує, що платіжна вимога підлягала поверненню третій особі - Національному банку України в особі Управління НБУ в Дніпропетровській області на підставі тієї обставини, згідно Додатку 4 до Інструкції в полі [4] - дата складання повинно містити лапки, що лінія у полі [11] - Банк платника, та прямокутник [12] - Код платника, виконано у різних площинах, що дає підстави вважати, що її заповнення було виконано в кілька прийомів, перед полями [8] - Код платника та [66] - Код стягувача/отримувача, слово «Код» зазначено з маленької літери, а не з великої. Разом з тим позивач не враховує норми пункту 22.6. статті 22 даного Закону, відповідно до якого обслуговуючий платника банк у розрахунковому документі зобов'язаний перевірити відповідність номера рахунка платника та коду юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України / реєстраційним (обліковим) номером платника податків / реєстраційним номером облікової картки платника податків - фізичної особи (серії та номера паспорта, якщо фізична особа відмовилася від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та має відмітку в паспорті) і приймати цей документ лише в разі їх збігу. Крім цього, обслуговуючий платника банк перевіряє повноту, цілісність і достовірність цього розрахункового документа в порядку, встановленому нормативно-правовими актами Національного банку України. Візуальний аналіз платіжної вимоги дозволяє дійти висновку що лінія у полі [11] - Банк платника, та прямокутник [12] - Код платника, виконано у одній площині, а незначне зміщення є особливістю роздруківки принтером, на якому вона надрукована, а також те, що платіжна вимога заповнена в один прийом. Відсутність лапок в полі [4] - дата, та надрукування слово «Код» маленької літери, перед полями [8] - Код платника та [66] - Код стягувача/отримувача, не порушують повноту, цілісність і достовірність платіжної вимоги. Таким чином, кошти з Управління Національного Банку України у Дніпропетровській області на рахунок Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ Дніпропетровської області були перераховані виключно шляхом вчинення певних дій особи, яка їх перераховувала, без вчинення будь-яких дій Управлінням казначейства, що є єдиним можливим шляхом. Суд зазначає, що перерахувати кошти із зазначеного рахунку Управління казначейства вправі лише на підставі платіжних доручень Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ Дніпропетровської області або шляхом безспірного списання коштів, діючи у відповідності із вимогами Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень та в порядку визначеному постановою КМУ від 03.08.2011 р. № 845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників» (із змінами і доповненнями), внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2013 р. № 45, тобто в тому випадку, якщо буде наявним судове рішення про стягнення коштів з Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ Дніпропетровської області на користь певної юридичної чи фізичної особи, то у Управління казначейства з'явиться правова підстава для списання визначених коштів. Вимога до органу Казначейства повернути зараховані на рахунок Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ Дніпропетровської області кошти не є правомірною, оскільки така вимога має стосуватися особи, у якої ці кошти знаходяться, яка вправі ними розпоряджатися, а не особи яка обслуговує рахунок, де вони можуть бути розміщеними, так як у останньої відсутнє право володіння, користування та розпоряджання такими коштами, а наявне лише право здійснювати розрахунково-касове обслуговування цих коштів. Таким чином, вимога позивача щодо зобов'язання відповідача повернути нараховані кошти також є необґрунтованою, оскільки Управління казначейства не є розпорядником таких коштів, а лише обслуговує рахунок Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ Дніпропетровської області. Тому не може бути задоволена й вимога щодо зобов'язання Управління Національного Банку у Дніпропетровській області прийняти від Головного управління Державної казначейської служби України у Жовтневому районі м.Дніпропетровська грошові кошти у розмірі 562 951,96 грн., з викладених вище підстав. В силу ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відповідно до ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно частин 1, 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок, щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд вважає, що у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії слід відмовити. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied