Рішення адміністративного суду від 2014-03-11 00:00:00+02

Позивач звернувся в Черкаський окружний адміністративний суд з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь бюджету через Звенигородську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Черкаській області податковий борг з єдиного податку у сумі 2528 грн. 18 коп. Позов обґрунтовано тим, що фізична особа-підприємець [PERSON], який перебуває на спрощеній системі оподаткування та є платником єдиного податку, має податковий борг, який виник у зв'язку із несплатою у строки, визначені пунктом 295.1 статті 295 Податкового кодексу України, єдиного податку за 2013 рік у розмірі 2528 грн. 18 коп. Заборгованість у добровільному порядку протягом строків, визначених чинним законодавством, не погашена, тому податковий орган звернувся до суду із відповідним позовом. Позивач, про час, дату та місце судового розгляду справи, повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, на адресу суду направив клопотання, в якому просить розгляд справи проводити за відсутності свого представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач повідомлений про час, дату та місце судового засідання, за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, в судове засідання не з'явився, про причину своєї неявки не повідомив, заперечення на позов не надав, а тому судовий розгляд справи проводився за відсутності його представника на підставі наявних матеріалів справи. Відповідно до частини 1 статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд встановив. [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець 22.02.2010р., ідентифікаційний номер [NUMBER], що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 07.02.2014р. та перебуває на обліку в ДПІ у Звенигородському районі, як платник податків і зборів з 23.02.2010р., що підтверджується довідкою про взяття на облік платника податків №31/10 від 23.02.2010р. Частиною першою статті 67 Конституції України закріплено обов'язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Положенями п.п. 16.1.4 п. 16.1 статті 16 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Підпункт 14.1.156 п. 14.1. статті 14 Податкового кодексу України визначає податкове зобов'язання як суму коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк). Згідно підпункту 10.1.2 пункту 10.1 статті 10 Податкового кодексу України до місцевих податків і зборів належить єдиний податок. Відповідно до пункту 291.3 статті 291 Податкового кодексу України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою, шляхом подання відповідної заяви до податкового органу. 22 лютого 2010 року фізична особа-підприємець [PERSON] подав до податкового органу заяву про застосування спрощеної системи оподаткування, згідно з якою обрано ІІ групу платника єдиного податку. З вищевказаної заяви вбачається, що видом підприємницької діяльності відповідача є: - діяльність вантажного автомобільного транспорту (КВЕД 49.41); - оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами (КВЕД 46.73); - інші види роздрібної торгівлі поза магазинами (КВЕД 47.99); - надання послуг таксі (КВЕД 49.32). 31 травня 2012 року відповідачу видано свідоцтво серії А №576370, згідно якого він є платником єдиного податку. Пунктом 291.4. статті 291 Податкового кодексу України зазначено, що суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на шість груп платників єдиного податку, зокрема, до другої групи відносяться фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1000000 гривень. Положеннями пункту 293.1 статті 293 Податкового кодексу України визначено, що ставки єдиного податку встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), та у відсотках до доходу (відсоткові ставки). Фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць, зокрема, для другої групи платників єдиного податку - у межах від 2 до 20% розміру мінімальної заробітної плати, що передбачено пунктом 293.2 зазначеної статті. У відповідності до пункту 294.1 статті 294 Податкового кодексу України, податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку першої та другої груп є календарний рік. Платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року (пункту 295.1 статті 295 Податкового кодексу України). Як передбачено підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання (яким є встановлена ставка єдиного податку за місяць) на суму податкового боргу нараховується пеня. Так, рішенням Звенигородської міської ради Черкаської області від 20.06.2012р. №22-29/VІ затверджено ставки єдиного податку для першої та другої групи суб'єктів господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування обліку та звітності. Відповідно до цього рішення, фізичні особи-підприємці, які відносяться до ІІ групи платників єдиного податку сплачують фіксовану ставку єдиного податку, що становить 20% до розміру мінімальної заробітної плати встановленої на 1 січня податкового (звітного) періоду. Тобто, фізична особа-підприємець [PERSON] повинен сплачувати до місцевого бюджету щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця 229 грн. 40 коп. єдиного податку (1147 грн. 00 коп. (мінімальний розмір заробітної плати станом на 01.01.2013р.) / 100 х 20 = 229 грн. 40 коп.). Таким чином, як вбачається з облікової картки платника єдиного податку та розрахунку суми боргу, податковий борг фізичної особи-підприємця [PERSON] становить 2528 грн. 18 коп. з урахуванням нарахованої пені в сумі 7 грн. 12 коп. В матеріалах справи відсутні докази щодо сплати відповідачем вищевказаного податкового зобов'язання. Положеннями п.59.1 ст. 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення (п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України). У зв'язку з несплатою узгодженої суми податкового зобов'язання в установлені строки позивачем на адресу відповідача направлена податкова вимога №70-19 від 25.04.2013р., яка отримана [PERSON] 30.04.2013р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, копія якого міститься в матеріалах справи. Положеннями п. 87.11 ст. 87 Податкового кодексу України орган стягнення звертається до суд з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податків-фізичної особи. Оскільки відповідне право органів державної податкової служби на звернення до суду щодо стягнення суми податкового боргу, передбачено п. 87.11 ст. 87 Податкового кодексу України, суд вважає доведеним право позивача на стягнення з рахунків відповідача податкового боргу на загальну суму 2528 грн. 18 коп. Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted