Рішення адміністративного суду від 2014-03-24 00:00:00+02

Фізична особа-підприємець [PERSON] звернулась до суду із адміністративним позовом до Державної податкової в м. Івано-Франківську про скасування рішення про застосування фінансових санкцій №090302/10760/09/15/23/[NUMBER] від 23.06.2010року. В обґрунтування позовних вимог покликається на той факт, що 10.06.2010 року працівниками ДПА в Івано-Франківській області проведено позапланову виїзну перевірку дотримання вимог Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного, плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», підприємства роздрібної торгівлі - магазину «[INFO]», розташованого за адресою: [ADDRESS], в якому здійснює господарську діяльність фізична особа-підприємець [PERSON]. За результатами вищевказаної перевірки складено акт (довідку) № 090302 від 10.06.2010 року, яким встановлено, зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів у місцях зберігання, які не внесені до Єдиного реєстру місць зберігання. На підставі акту перевірки з посиланням на абз.11 ч.2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами» начальником ДПІ в м. Івано-Франківську прийнято рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № 090302/10760/09/15/23/[NUMBER] від 23 червня 2010року в сумі 3400,00грн. Позивачка вважає, що Державною податковою інспекцією в м. Івано-Франківськ оспорюване рішення прийнято неправомірно, з порушенням норм матеріального права, та є таким, що не відповідає діючому законодавству. Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.08.2010 року позов задоволено. Не погодившись із постановою суду першої інстанції податковий орган подав апеляційну скаргу. З посиланням на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права просить постанову суду першої інстанції скасувати, та прийняти нову, якою у задоволені позову відмовити. Представник податкового органу в судовому засіданні підтримує вимоги апеляційної скарги. Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно ч.4 ст. 196 КАС України. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова скасуванню з наступних підстав. Даючи правову оцінку покликанням апелянта на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи та помилкове застосування норм матеріального права, колегія суддів виходить з таких міркувань. Оцінюючи правомірність дій відповідача щодо прийняття спірного рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій колегія суддів виходить з наступного. Частиною 30 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» встановлено, що зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру, не залежного від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб'єкта підприємницької діяльності таке місце зберігання було внесено до Єдиного реєстру. Дана норма встановлює обов'язок суб'єктів господарювання зберігати спирт, алкогольні напої та тютюнові вироби виключно в спеціальних місцях зберігання. Абзацом 21 ст. 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» визначено, що місце зберігання - місце, яке використовується для зберігання спирту, або приміщення, яке використовується для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, відомості про місцезнаходження якого внесені до Єдиного державного реєстру місць зберігання. Відповідно до ч. 31 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» внесення даних до Єдиного реєстру проводиться на підставі заяви суб'єкта підприємницької діяльності з обов'язковим зазначенням місцезнаходження місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а також: для юридичних осіб - найменування, місцезнаходження, коди Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Порядок ведення Єдиного державного реєстру місць зберігання затверджено наказом Державної податкової адміністрації України від 28.05.2002 № 251. Зокрема, п. 2.1 Порядку визначено, що для внесення до Єдиного реєстру місць зберігання роздрібних партій алкогольних напоїв та тютюнових виробів суб'єкти підприємницької діяльності подають заяву до регіонального управління Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової адміністрації України за місцезнаходженням місця зберігання. Згідно абз. 10 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» відповідальність за зберігання спирту, або алкогольних напоїв, або тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру - 100 відсотків вартості товару, який знаходиться в такому місці зберіганні, але не менш 1700,00 грн. Слід зазначити, що об'єктивною стороною встановленого правопорушення є зберігання спирту, алкогольних напоїв або тютюнових виробів у місцях, не внесених до Єдиного реєстру. Водночас, згідно абз. 14 ст. 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» місце торгівлі - це місце реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, для тютюнових виробів - без обмеження площі, для алкогольних напоїв - торговельною площею не мене 20 кв.м., обладнане електронними контрольно-касовими апаратами (незалежно від їх кількості) або де є товарно-касові книги (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів. Виходячи з вищевикладеного, вбачається, що законодавець не ототожнює поняття «місце зберігання» та «місце торгівлі», тобто, об'єкти роздрібної торгівлі не належать до місць зберігання, які включається до Єдиного реєстру. Згідно з п. 27-1 Переліку органів ліцензування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14.11.2000 № 1698, органом ліцензування роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами визначені територіальні підрозділи регіональних управлінь Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової адміністрації у містах, районах, районах у м. Києві та м. Севастополі за місцем торгівлі суб'єкта господарювання. Як встановлено судом апеляційної інстанцій, ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями серії [NUMBER] позивачці видано на місце торгівлі за адресою: [ADDRESS] магазин «[INFO]». Однак, ФОП [PERSON] не надала документів, які підтверджують внесення до Єдиного реєстру місць зберігання тютюнових та алкогольних напоїв як це передбачено ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів». З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволені позову з вищевикладених підстав.

Результат розгляду: denied