Рішення адміністративного суду від 2014-02-14 00:00:00+02

Позивач [PERSON] звернувся в суд із адміністративним позовом до УДАІ УМВС України в Тернопільській області про скасування постанови серії ВО1 №063436 від 24.01.2014 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 500 грн. Посилається на те, що дана постанова про притягнення його до адмінвідповідальності прийнята з порушенням вимог, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Просить суд адміністративний позов задовольнити, скасувати постанову серії ВО1 №063436 від 24.01.2014 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП у зв'язку з відсутністю адміністративного правопорушення, провадження у справі закрити. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, просить суд позов задовольнити. Представник відповідача - УДАІ УМВС України в Тернопільській області лейтенант міліції Галушка А.Й. у судовому засіданні позов не визнав та суду по справі пояснив, що 24.01.2014 року інспектором ВДАІ Бучацького РВ в Тернопільській області виявлено порушення п.9.8 Правил дорожнього руху водієм транспортного засобу марки «ВАЗ 2109», державний номерний знак [NUMBER], [PERSON], який поза межами населеного пункту не увімкнув денні ходові вогні або фари ближнього світла, чим порушив правила дорожнього руху. У результаті даного порушення 24.01.2014 року ВДАІ Бучацького РВ в Тернопільській області винесено спірну постанову серії ВО1 №063436 про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 500 грн. Вважає дану постанову законною, а позовні вимоги безпідставними, у зв'язку з чим просить в їх задоволенні відмовити. Суд, розглянувши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази та враховуючи норми чинного законодавства, прийшов до переконання, що позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав. Як убачається зі змісту спірної постанови серії ВО1 №063436 від 24.01.2014року, [PERSON], 24.01.2014 року о 10 год. 40 хв., керуючи транспортним засобом «ВАЗ 2109», державний номерний знак [NUMBER], на автодорозі Івано-Франківськ - Бучач - Тернопіль, поза межами населеного пункту не увімкнув денні ходові вогні або фари ближнього світла, чим порушив п.9.8 Правил дорожнього руху. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 500 грн. Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом та інше. У відповідності до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Відповідно до положень ст.ст.33, 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. У судовому засіданні [PERSON] пояснив, що 24.01.2014 року о 10 год. 40 хв. він дійсно здійснював керування транспортним засобом «ВАЗ 2109», державний номерний знак [NUMBER], на автодорозі Івано-Франківськ - Бучач - Тернопіль, проте правила дорожнього руху не порушував, оскільки під час транспортного руху було увімкнено ближнє світло фар. Крім того, доводячи протиправність дій відповідача, позивач стверджує, що інспектором ДАІ використовувався не зазначений у Переліку технічних засобів, що використовується в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху та не сертифікований технічний прилад, відео- фіксація якого не чітка, що не дає можливості визначити, що зафікований саме його автомобіль. Вважає дії інспектора неправомірними, оскільки останній не взяв до уваги пояснення позивача та свідків, що були у салоні автомобіля, вважає, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, у зв'язку з чим просить спірну постанову скасувати, провадження у справі закрити. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що 24.01.2014 року о 10 год. 40 хв., будучи пасажиром позивача, після зупинки у м.Монастириська особисто нагадав водію увімкнути фари ближнього світла. Позивач зробив жест рукою, який він розцінив як увімкнення фар, проте самого світла не бачив, оскільки знаходився у салоні автомобіля. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що чув клацання, що свідчило про увімкнення фар, проте самого світла не бачив, оскільки знаходився на задньому сидінні салону автомобіля. По дорозі до м.Бучача ніде не зупинялись. Пунктом 9.8 Правил дорожнього руху передбачено, що з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар. Відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами, передбачена ч.2 ст. 122 КУпАП. Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Відповідно до вимог процесуального закону докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними - якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини вчинення [PERSON] даного правопорушення повністю доведені у судовому засіданні та викладені у постанові в справі про адміністративне правопорушення серії ВО1 №063436 від 24.01.2014 року, які є об'єктивні і вказують на вчинення адміністративного правопорушення. Відповідно до ч.1 ст. 71 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Посилання позивача в судовому засіданні на те, що він не допускав порушення вимог Правил дорожнього руху, суд до уваги не приймає, як такі, що спростовуються в судовому засіданні, зокрема проглянутою у судовому засіданні відеофіксацією, з якої чітко вбачається порушення позивачем п.9.8 Правил дорожнього руху, зокрема керування транспортним засобом поза межами населеного пункту з не увімкненими фарами ближнього світла. Також суд критично оцінює і не приймає до уваги пояснення свідків [PERSON], [PERSON], який перебуває у родинних відносинах з позивачем, пояснення яких вважає такими, що направлені на уникнення [PERSON] адміністративної відповідальності. При цьому пояснення свідків різняться між собою та не співпадають з поясненнями позивача. У відповідь на твердження позивача щодо незаконного використання працівниками ДАІ технічного засобу фото- і відео фіксації, то суд зазначає, що згідно з чинним законодавством (ст.251 КУпАП) доказами у адміністративних справах може бути показання спеціальних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за дотриманням безпеки дорожнього руху та мають функції фото- та відеозйомки. Відповідно до частини другої ст. 8 Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» від 05.07.1994 року із наступними змінами та доповненнями, інформація, яка є власністю держави, або інформація з обмеженим доступом, вимога щодо захисту якої встановлена законом, дійсно повинна оброблятися в системі із застосуванням комплексної системи захисту інформації з підтвердженою відповідністю. Підтвердження відповідності здійснюється за результатами державної експертизи в порядку, встановленому законодавством. Разом з тим, законодавством не встановлено обов'язкового захисту автономних засобів вимірювальної техніки, що використовуються поза межами інформаційно-телекомунікаційних систем. Як встановлено у судовому засіданні та не заперечено сторонами, працівник ДАІ фіксував порушення правил дорожнього руху приладом в ручному режимі, що передбачало складання протоколу про адміністративне правопорушення після обов'язкової зупинки транспортного засобу та ознайомлення водія з фото- відеофіксацію.Таким чином, згаданий прилад не використовувався як складовий інформаційно-телекомунікаційних систем, і відповідно не підлягає підтвердженню відповідності Держспецзв'язку. Крім того, перелік продукції, що підлягає обов'язковій сертифікації в Україні, затверджено наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики №28 від 01.02.2005 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04.05.2005 року за №466/10746. Зазначеним нормативним актом встановлено чіткий перелік продукції, що підлягає обов'язковій сертифікації в Україні. Для визначення обов'язковості сертифікації того чи іншого технічного засобу або приладу, що застосовують у своїй діяльності підрозділи дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС, необхідно звернутися до зазначеного Переліку продукції, що підлягає обов'язковій сертифікації в Україні. Якщо підрозділи ДПС ДАІ у своїй діяльності використовують технічні засоби або прилади, які віднесено до Переліку продукції, що підлягає обов'язковій сертифікації в Україні, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики №28 від 01.02.2005 року, а тому використання таких засобів і приладів в силу п.19.2 Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС, затвердженої Наказом МВС України №111 від 27.03.2009 року, у редакції із внесеними змінами, є забороненим. Суд вважає необґрунтованим твердження позивача про можливий факт зловживання працівником ДАІ внаслідок використання несертифікованого технічного засобу, оскільки запровадження чи скасування обов'язкової сертифікації того чи іншого обладнання не віднесено до компетенції МВС України. Крім того, положення Наказу МВС України № 111 від 27.03.2009 року «Про затвердження Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС» затверджено Інструкцію з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 26.06.2009 року за №576/16592, що використовується у роботі працівниками ДАІ, пройшли державну реєстрацію в Міністерстві юстиції України, змістом якої є проведення правової експертизи на відповідність нормативно-правового акту чинному законодавству. Зазначений нормативний акт не є регуляторним та ніяким чином не порушує і не обмежує встановлені законом права і законні інтереси позивача. На підставі вищенаведеного, проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до переконання, що в даному випадку факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, доведений належним чином. Отже, заявлені вимоги про скасування постанови до задоволення не підлягають.

Результат розгляду: denied