Рішення адміністративного суду від 2014-03-06 00:00:00+02

10.02.2014 року державна податкова інспекція у Снятинському районі Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області (надалі - позивач) звернулася з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] (надалі - відповідач) про стягнення податкового боргу в сумі 930,96 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, всупереч вимог Податкового кодексу України заборгував до бюджету сплату податкового зобов'язання з орендної плати за землю на загальну суму 11400,69 грн. Представник позивача на адресу суду подав клопотання про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Просив позов задовольнити повністю. Представник відповідача в судове засіданні не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового розгляду, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке наявне в матеріалах адміністративної справи. Наданим правом на подання заперечення проти позову не скористався. Заяв та клопотань про відкладення розгляду справи, чи про розгляд справи за його відсутності суду не подав, про причини неявки суд не повідомив. Тому, суд вважає, що відповідач була належно повідомлена про дату, час і місце судового розгляду. Згідно частини 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. За таких обставин, відповідно до норм частини 4 статті 122 та частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу в письмовому провадженні. Розглянувши матеріали адміністративної справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши і оцінивши докази, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER]) 23.04.2012 року зареєстрований як фізична особа-підприємець за адресою: [ADDRESS] що підтверджується спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 11.02.2014 року за [NUMBER] та випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії [NUMBER]. Згідно поданої суду довідки про взяття на облік платника податків від 26.04.2012 року за №53850/10/18 відповідач взятий на облік як платник податків державною податковою інспекцією у Снятинському районі Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області 24.05.2012 року за №53850 (а.с. 7-8, 22-23). Державною податковою інспекцією у Снятинському районі Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області проведена перевірка своєчасності сплати плати за землю за результатами якої складений акт від 20.12.2013 року за №217/15-3338007472. На підставі вказаного акту перевірки позивачем винесені податкові повідомлення-рішення від 20.12.2013 року за №№0004561600 та 0004571500, котрими на відповідача покладені податкові зобов'язання з плати за землю в сумах 174,70 грн. та 696,38 грн., відповідно. Вказані податкові повідомлення-рішення отримані відповідачем, однак ним виконані не були (а.с. 13-16). Також, податковим органом відповідачу направлена податкова вимога форми «Ф» від 11.09.2013 року за №37-15, відповідно до якої загальна сума податкового боргу платника податків за узгодженими грошовими зобов'язаннями становить 495,27 грн. Вказана вимога відповідачем отримана, але борг зазначений у ній, сплачений не був (а.с. 17). Заборгованість відповідача в сумі 930,96 грн. підтверджується дослідженими судом податковими деклараціями з плати за землю, довідкою від 04.02.2014 року за №908/9/20-030/722, обліковою карткою платника податків (а.с. 9-12, 20, 34) Відповідно довідки податкового органу від 25.02.2014 року №398/10/10-61 у провадженні адміністративного суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує спір, відсутні справи між тими сторонами, про той же предмет, з тих же підстав та рішення цих органів з такого спору (а.с. 33). Частиною 1 статті 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Податковий кодекс України (надалі - Кодекс) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, з 01.01.2011 року, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Кодексу платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Підпунктами 14.1.72 та 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Кодексу встановлено, що земельний податок - це обов'язків платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язків платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Згідно підпунктів 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Кодексу податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання. У відповідності до вимог пункту 36.1 статті 36 Кодексу податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом або законами з питань митної справи. Згідно пункту 38.1 статті 38 Кодексу виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк. Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Кодексу, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно пункту 56.11 статті 56 Кодексу не підлягає оскарженню податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків, а тому податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, є узгодженим з дня подання такої податкової декларації. Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Кодексу у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Згідно пункту 59.5 статті 59 Кодексу у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається). Пунктом 95.2 статті 95 Кодексу передбачено, що стягнення коштів платника податків провадяться не раніше, ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги. Пунктом 287.3 статті 287 Кодексу встановлено, що податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця. Отже, суд дійшов висновку, що зобов'язання відповідача в сумі 930,96 грн., які ним не сплачені, являється його податковим боргом. Таким чином, загальна сума податкового боргу відповідача перед бюджетом зі сплати орендної плати за землю станом на момент розгляду справи судом становить 930,96 грн. Відповідно до частини 2 статті 87 Кодексу, джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами. Податковий борг станом на день розгляду справи відповідачем не погашений, а тому підлягає стягненню в судовому порядку. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача обґрунтовані, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі статті 124 Конституції України,

Результат розгляду: granted