Рішення адміністративного суду від 2014-01-28 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до Окружного адміністративного суду АР Крим із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в м. Сімферополі Головного управління Міндоходів в АР Крим про визнання недійсною податкової консультації за №9275/Ш/17-1 від 05.06.2013р. та зобов'язання надати довідку для надання до Управління Пенсійного фонду України у Київському районі АР Крим, яка підтверджує, що з 01 червня 2010 року до теперішнього часу [PERSON] є платником єдиного податку у розмірі його ставок у 2010-2011роках. Позовні вимоги вмотивовані тим, що позивач з червня 2010 року до теперішнього часу знаходиться на спрощеній системі оподаткування та звітності. Позивач звернувся до відповідача із листом, відповідно до якого просив видати довідку про систему оподаткування та ставки податку за вищевказаний період. Однак, відповідач листом повідомив позивача про те, що позивач з січня 2011року до червня 2011року знаходився на загальній системі оподаткування. Позивач вважає таку відповідь протиправно, оскільки з червня 2010року до грудня 2010року позивач знаходився на спрощеній системі оподаткування та не подавав відповідачу заяви про перехід на загальну систему оподаткування з 01.01.2011р. Указом Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» №727/98 від 03.07.1998р., а також Податковим кодексом України не передбачені будь-які обставини за наявності яких строк дії свідоцтва платника єдиного податку припиняється. Видача свідоцтва про сплату єдиного податку на певний строк законодавством не передбачена. Відтак позивача перше півріччя 2011року знаходився на спрощеній системі оподаткування. Представник позивача у судовому засіданні, яке відбулося 16.01.2014р., наполягав на задоволенні позовних вимог з підстав, викладених в позовній заяві. До судового засідання, яке відбулося 28.01.2014р., від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає просить позов задовольнити повністю. Відповідач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, про дату, ас та місце розгляду справи повідомлений належним чином - під розписку та електронною поштою, будь-яких заперечень на позов до суду не надав. Враховуючи наявність клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності та другу неявку представника відповідача у судове засідання, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності нез'явившихся представників позивача та відповідача на підставі наявних у ній доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши представника позивача та відповідача, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 09.04.2013року [PERSON] звернувся до Державної податкової інспекції в м. Сімферополі із листом в якому просив видати йому довідку про систему оподаткування з 10.05.2010р. із зазначенням ставки податку та доходу. При цьому, [PERSON] повідомив ДПІ в м. Сімферополі про те, що він з 10.06.2010р. зареєстрований як приватний підприємець, а з 01.07.2010р. на підставі судового рішення є платником єдиного податку. Довідка потрібна позивачу для надання до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Сімферополя оскільки, у зв'язку із відмовою відповідача надати [PERSON] свідоцтва про сплату єдиного податку, за весь період наявності спору позивачем сплачувався єдиний внесок за ставкою 33,2%, тобто як особою яка знаходиться на загальній системі оподаткування, тоді як позивач є платником єдиного податку та не повинен сплачувати єдиний внесок у такому розмірі(а.с.9). Відповідач листом від 24.04.2013р. за вих. №8224/Ш/17-1 повідомив позивача про те, що позивач з 01.07.2010р. до 31.12.2010р. діяльність здійснював на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності. Ставка єдиного податку складала 200 грн. у місяць. З 01.01.2011р. до 30.06.2011р. оподаткування доходів від підприємницької діяльності здійснювалося [PERSON] на загальній системі оподаткування. З 01.07.2011р. до 31.12.2011р. позивач здійснював діяльність на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, ставка єдиного податку склала 86грн. на місяць. Не погодившись із вказаною відповіддю [PERSON] 24.05.20013року повторно звернувся до ДПІ в м. Сімферополі із листом відповідно до якого повідомив відповідача про те, що ним у листі від 24.04.2013р. за вих. №8224/Ш/17-1 допущена помилка яка полягає у тому, що податковою невірно зазначена система оподаткування на якій знаходився [PERSON] з січня 2011р. до червня 2011р. Позивач зазначив, що він з 01.06.2010року є платником єдиного податку на підставі постанови Окружного адміністративного суду АР Крим від 29.11.2011р., що відповідачем не заперечується. Позивач жодних заяв про перехід на іншу систему оподаткування до податкової не подавав, а тому він в період з січня до червня 2011р. також знаходився на спрощеній системі оподаткування. У зв'язку із викладеним позивач просив ДПІ в м. Сімферополі повторно розглянуте у його зверненні від 09.04.2013р. питання та надати довідку із зазначенням вірних відомостей щодо системи оподаткування, на який знаходився [PERSON] з січня до грудня 2011року(11). Розглянувши зазначене вище звернення ДПІ в м. Сімферополі листом від 05.06.2013р. за вих. №9275/Ш/17-1 повідомила позивача про те, що [PERSON] 07.06.2010року звернувся до податкової із заявою на право застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності з 01.07.2010р. У видачі свідоцтва про право на сплату єдиного податку було відмовлено. Не погодившись із відмовою [PERSON] звернувся до суду. Згідно із постановою Окружного адміністративного суду АР Крим від 29.07.2011р., яка набрала законної сили 31.10.2011р. ФОП [PERSON] видано єдиний податок з 01.07.2010р., строк дії якого сплив 31.12.2010р. У 2011році ФОП [PERSON] повторно звернувся до ДПІ в м.Сімферополі із заявою від 04.05.2011р. на право здійснення спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності. У видачі свідоцтва на право здійснення спрощеної системи оподаткування було відмовлено. Відповідно до постанови Окружного адміністративного суду АР Крим від 29.07.2011р., яке набрало законної сили 31.10.2011р., на підставі заяви [PERSON] від 04.05.2011р. на право здійснення спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, позивачу видано єдиний податок з 01.07.2011р., строк дії якого сплив 31.12.2011р. Із наведеного податковий орган зробив висновок про те, що з 01.01.2011р. до 30.06.2011р. ФОП [PERSON] знаходився на загальній системі оподаткування, оскільки свідоцтва про сплату єдиного податку на 2010рік видано на зазначений у заяві строк (з 01 липня 2010року), в межах календарного року(а.с.6,7). Не погодившись із такою відповіддю ДПІ в м. Сімферополі позивач звернувся до суду із цим позовом. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити частково, з огляду на таке. Підстави, порядок та суб'єктів спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності у 2010-2011роках було врегульовано Указом Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» №727/98 від 03.07.1998р. (далі Указ №727). Пунктом 2 Указу №727 було встановлено, що суб'єкти малого підприємництва - фізичні особи мають право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів за єдиним податком шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку. Згідно абз.3,4 п.4 Указу №727 для переходу на спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єкт малого підприємництва подає письмову заяву до органу державної податкової служби за місцем державної реєстрації. Суб'єкт малого підприємництва - юридична особа обов'язково зазначає, яку ставку єдиного податку ним обрано. Заява подається не пізніше ніж за 15 днів до початку наступного звітного (податкового) періоду (кварталу) за умови сплати всіх установлених податків та обов'язкових платежів за попередній звітний (податковий) період. Відповідно до абз.5 п.4 Указу №727 рішення про перехід на спрощену систему оподаткування, обліку та звітності може бути прийняте не більше одного разу за календарний рік. Згідно абз.7 п.4 Указу №727 відмову від застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності і повернення до раніше встановленої системи оподаткування суб'єкти малого підприємництва можуть здійснювати з початку наступного звітного (податкового) періоду (кварталу) у разі подання відповідної заяви до органів державної податкової служби не пізніше ніж за 15 днів до закінчення попереднього звітного (податкового) періоду (кварталу). Із системного аналізу вищевказаних норм слідує, що перехід на з однієї системи оподаткування на іншу може бути здійснений не більш аніж один раз на рік та лише за умови подання суб'єктом господарювання до органі податкової служби відповідної заяви не пізніше ніж за 15 днів до закінчення попереднього звітного (податкового) періоду (кварталу). При цьому, Указом №727 встановлений квартальний звітний період для суб'єктів господарської діяльності, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності. Окрім того, Указом №727 не встановлено строк, на який суб'єкт господарювання переходить на ту або іншу систему оподаткування, або зі спливом якого такий суб'єкт господарювання автоматично переходить на попередню систему. Головною умовою переходу із однієї на іншу систему оподаткування, у разі дотримання інших вимог Указу №727, зокрема, щодо кількості працівників, обсягу виручки та видів господарської діяльності, є лише подання суб'єктом малого підприємництва відповідної заяви не пізніше ніж за 15 днів до закінчення попереднього звітного податкового кварталу. Судом встановлено, що постановою Окружного адміністративного суду АР Крим від 29.07.2011р. у справі №2а-5208/11/0170/26, яка залишена без змін ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду 31.10.2011р., визнано протиправною відмову ДПІ в м. Сімферополі у праві на застосування [PERSON] спрощеної системи оподаткування та зобов'язано ДПІ в м. Сімферополі видати [PERSON] свідоцтво про сплату єдиного податку з 01.07.2010р. (а.с.16). Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності за період липень - грудень 2010року. Більш того, ч.3 цієї статті КАС України встановлено, що обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання. Як вбачається із листів відповідача від 24.04.2013р. за вих. №8224/Ш/17-1 та від 05.06.2013р. за вих. №9275/Ш/17-1, відповідач визнає факт того, що позивачу було видано єдиний податок 01.07.2010р. до 31.12.2010р., а відтак такі факти є встановленими та не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Із наведеної норми слідує, що у даному випадку ДПІ в м. Сімферополі зобов'язана довести правомірність своєї поведінки. Відповідачем не надано доказів надання ФОП [PERSON] до ДПІ в м.Сімферополі не пізніше за ніж за 15 днів до закінчення 2010року заяви про перехід зі спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності на загальну. Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що ДПІ в м. Сімферополі видано ФОП [PERSON] свідоцтво про сплату єдиного податку на 2011рік, що підтверджується копію свідоцтва серія [NUMBER] (а.с.41). При цьому, у графі: «термін дії свідоцтва» зазначено 2011рік. Суд вважає за необхідне також зазначити, що посилання відповідача у листі від 05.06.2013р. за вих. №9275/Ш/17-1, на п.2 Порядку видачі Свідоцтва про сплату єдиного податку, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України №599 від 29.10.1999р., є необґрунтованим з огляду на таке. Пунктом 2 Порядку видачі Свідоцтва про сплату єдиного податку, було встановлено, що свідоцтво видається на зазначений в заяві термін, але в межах календарного року. Проте, як зазначалося вище, Указом №727 не встановлено ані строку дії свідоцтва ані обов'язкового підтвердження права на застосування спрощеної системи оподаткування кожен рік до першого січня. Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України. Частиною 4 цієї статті встановлено, що у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. За таких обставин, суд застосовує до спірних правовідносин Указ №727, відповідно якого відмова від застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності і повернення до раніше встановленої системи оподаткування може бути здійснена лише за заявою суб'єкта малого підприємництва, яка подана до органу податкової служби не пізніше ніж за 15 днів до закінчення попереднього звітного податкового періоду (кварталу). Оскільки позивач не подавав до податкового органу заяву про відмову від застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності і повернення до загальної системи оподаткування з січня 2011році, відтак він з січня до червня 2011року продовжував знаходитися на спрощеній системі оподаткування. Таким чином, суд дійшов висновку, що викладені у відповіді ДПІ в м. Сімферополі від 05.06.2013р. за вих. №9275/Ш/17-1 відомості в частині застосування позивачем в період з січня 2011року до червня 2011року загальної системи оподаткування, є недостовірними, а дії щодо надання такої відповіді є протиправними. Позивач у позовній заяві просить суд визнати недійсною податкову консультацію ДПІ в м. Сімферополі від 05.06.2013р. за вих. №9275/Ш/17-1. Проте, в цій частині позовних вимог позивачем невірно обрано спосіб захисту порушеного права, оскільки лист відповідача від 05.06.2013р. за вих. №9275/Ш/17-1 не є податковою консультацією у розумінні Податкового кодексу України, а тому не є актом правовим індивідуальної дії. Пунктом 52.1. ст.52 Податкового кодексу України встановлено, що за зверненням платників податків контролюючі органи надають безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом. Відповідно до п. 52.2. вищевказаної статті ПК України податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію. Згідно п.53.3. ст.53 ПК України платник податків може оскаржити до суду як правовий акт індивідуальної дії податкову консультацію контролюючого органу, викладену в письмовій або електронній формі, яка, на думку такого платника податків, суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору. Із наведених норм слідує, що податкова консультація є актом індивідуальної дії та повинна містити роз'яснення практичного застосування(тобто у майбутньому) окремих норм податкового законодавства. Більш того, податкова консультація надається на відповідне звернення платника податку про надання такої консультації та несе відповідні наслідки для платника податку у разі її застосування у майбутньому. Як вбачається із звернень позивача від 05.04.2013р. та від 24.05.2013р. позивач не просив відповідача надати консультацію про застосування окремих норм податкового законодавства у майбутньому. Лист відповідача від 05.06.2013р. за вих. №9275/Ш/17-1 не роз'яснює позивачу практичне використання окремих норм податкового законодавства та не створює певних наслідків у разі його використання. У вказаних зверненнях позивач фактично просив відповідача надати публічну інформацію яка стосується його особисто та зберігається у податковому органі. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що лист ДПІ в м. Сімферополі від 05.06.2013р. за вих. №9275/Ш/17-1 не є податковою консультацією, а відтак не є актом правовим індивідуальної дії який можна визнати протиправним і скасувати. Відповідно до ч.6 ст.14 Закону України «Про доступ до публічної інформації» №2939-VI від 13.01.2011р. розпорядники інформації зобов'язані надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації. Таким чином, законом встановлений обов'язок відповідача як розпорядника публічної інформації надати позивачу достовірну, точну та повну інформацію щодо нього. Згідно ч.2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Розглянувши позовні вимоги в цій частині, суд

Результат розгляду: partial