Рішення адміністративного суду від 2014-01-13 00:00:00+02

15 листопада 2013 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Октябрського району м. Полтави, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Пирятин Зернопродукт", Дочірнє підприємство державної акціонерної компанії "Хліб України" "Пирятинський комбінат хлібопродуктів", Товариство з обмеженою відповідальністю "Штрубе Україна ГмбХ" про визнання дій незаконними, скасування постанови В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідачем протиправно винесено постанови про розшук та арешт майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Пирятин Зернопродукт", оскільки усе його майно перебуває у заставі згідно договорів застави укладених між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Пирятин Зернопродукт". У відповідності до вимог Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", відповідач не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержатилями. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував. У наданих до суду письмових запереченнях просив в задоволенні позову відмовити посилаючись на те, що майно передано в заставу ПАТ КБ "Приватбанк" після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів, після відкриття виконавчих проваджень та після накладення арешту на майно боржника і оголошення його розшуку. Третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Пирятин Зернопродукт", явку свого уповноваженого представника в судове засідання не забезпечила, надала до суду клопотання про розгляд справи без його участі. Треті особи Дочірнє підприємство державної акціонерної компанії "Хліб України" "Пирятинський комбінат хлібопродуктів", Товариство з обмеженою відповідальністю "Штрубе Україна ГмбХ" явку своїх уповноважених представників в судове засідання не забезпечили хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини. На виконанні в Октябрському ВДВС Полтавського МУЮ перебуває зведене виконавче провадження № 37461423 стосовно стягнення з ТзОВ "Пирятин Зернопродукт" заборгованості на загальну суму 2 009 181,91 грн. До складу вказаного зведеного провадження входить наступні виконавчі провадження: ВП № 36582280 по виконанню наказу Господарського суду Полтавської області №18/1892/12 від 20.12.2012 про стягнення боргу на користь держави в сумі 16 499,70 грн.; ВП № 36853886 по виконанню наказу Господарського суду Полтавської області №18/1892/12 від 20.12.2012 про стягнення боргу на користь ДП ДАК "Хліб України" "Пирятинський комбінат хлібопродуктів" в сумі 824 985,10 грн.; ВП № 38727248 по виконанню наказу Господарського суду Київської області № 5/097-12 від 11.06.2013 про стягнення боргу на користь ТзОВ "ТVT" в сумі 1 609,50 грн.; ВП № 38756547 по виконанню наказу Господарського суду Київської області № 5/097-12 від 11.06.2013 про стягнення боргу на користь ТзОВ "ТVT" в сумі 38 905,64 грн.; ВП № 38757410 по виконанню наказу Господарського суду Київської області № 5/097-12 від 11.06.2013 про стягнення боргу на користь ТзОВ "ТVT" в сумі 1 000,00 грн.; ВП № 39788049 по виконанню наказу Господарського суду Полтавської області № 518/646/12 від 06.07.2013 про стягнення боргу на користь ТзОВ "Штрубе Україна ГмбХ" в сумі 786 377,12 грн.; ВП № 40384056 по виконанню наказу Господарського суду Дніпропетровської області № 13/215-10 від 26.10.2010 про стягнення боргу на користь ТзОВ "ТАТ-АГРО" в сумі 2 000,00 грн.; ВП № 40384643 по виконанню Господарського суду Дніпропетровської області № 13/215-10 від 26.10.2010 про стягнення боргу на користь ТзОВ "ТАТ-АГРО" в сумі 337 804,85 грн. (Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області № 13/215-0 від 29.11.2013 про заміну сторони виконавчого провадження замінено сторону виконавчого провадження ВП № 40384643, а саме стягувача з ТОВ "ТАТ-АГРО" замінено на стягувача ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС"). В подальшому, з метою примусового виконання наказів Господарських судів про стягнення з ТзОВ "Пирятин Зернопродукт" коштів в сумі 2 009 181,91 грн. старшим державним виконавцем Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ Філонюк О.П. 17.10.2013 в рамках виконавчого провадження №39788049 винесено постанову про розшук майна боржника. 04.11.2013 старшим державним виконавцем Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ Філонюк О.П. в рамках виконавчого провадження №36853886 винесено постанову про розшук майна боржника. Крім того, 09.04.2013 старшим державним виконавцем Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ Філонюк О.П. в рамках виконавчого провадження №36853886 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження. Позивач вищезазначені постанови державного виконавця вважає необґрунтованими та протиправними, у зв'язку з чим звернувся до суду з позовом про їх скасування та визнання незаконними дій державного виконавця щодо розшуку і арешту майна, що є предметом застави. Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Надаючи правову оцінку обґрунтованості позовних вимог та перевіряючи відповідність рішень суб'єкта владних повноважень приписам частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України суд виходить з наступного. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-XIV. Законом України від 04 листопада 2010 року №2677-VI зазначений Закон викладено у новій редакції, що набрала чинності з 09 березня 2011 року. У відповідності до статті 1 вказаного Закону виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. За приписами частини першої статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Згідно положень частин першої, другої статті 2 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 №606-XIV (в редакції, чинній на час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження) примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу". Відповідно до частини першої статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Згідно статті 57 вказаного Закону арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Пунктом 5.6.2 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року №74/5, передбачено, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження. Частиною першою статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Відповідно до частин першої, третьої статті 54 вказаного Закону звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: - виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; - якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Таким чином, вказана правова норма передбачає дві обов'язкові умови, за наявності яких на заставне майно можливо було б звернути стягнення за виконавчим листом для задоволення вимог стягувача, який не є заставодержателем. Судом встановлено, що між позивачем та ТОВ "Пирятин Зернопродукт" 18.08.2008 було укладено договори застави від 30.10.2008 № 03v1 та № 04v1. Згідно яких в заставу було передано наступне майно: комбайн зернозбиральний CASE 2388, 2008 року випуску заводський номер HAJ304360, реєстраційний номер 00418ВІ; комбайн зернозбиральний CASE 2388, 2008 року випуску заводський номер HAJ304305, реєстраційний номер 00419ВІ; комбайн зернозбиральний CASE 2388, 2008 року випуску заводський номер HAJ304376, реєстраційний номер 00418ВІ; жатка зернова CASE 1020, серійний № CBJ 043414; жатка для збирання кукурудзи Olimac Drago 8-рядкова з подрібнювачем міжряддя 70 см, серійний № 23438; жатка для збирання кукурудзи Olimac Drago 8-рядкова з подрібнювачем міжряддя 70 см, серійний № 23828; жатка зернова CASE 1020, серійний № CBJ 043345; жатка зернова CASE 1020, серійний № JJC 0225192; жатка для збирання кукурудзи Olimac Drago 8-рядкова з подрібнювачем міжряддя 70 см, серійний № 23858. 31.10.2013 між Публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" та ТОВ "Пирятин Зернопродукт" з метою забезпечення виконання зобов'язань Приватного Підприємства "Оптисум-Агро" перед ПАТ КБ "Приватбанк" було укладено договір застави автотранспортів, за умов якого ТОВ "Пирятин Зернопродукт" передало в заставу належний йому на праві власності автотранспорт, а саме: вантажний сідловий тягач-Е, марки МЕRСЕDES-ВЕНZ АСТROS 2040S, номер шасі WDB9340121L212793, випуску 2007 року, реєстраційний номер ВІ0576ВТ; н/причіп-самоскид-Е, марки WIELTON NW33S номер шасі SUDNW3SBK73013119, випуску 2007 року, реєстраційний номер ВI4594ХО$ вантажний сідловий тягач-Е, марки МЕRСЕDES-ВЕНZ АСТROS 2040S, номер шасі WDB9340121L212792 випуску 2007 року ВІ8367ВІ; н/причіп-самоскид-Е, марки WIELTON NW33S номер шасі SUDNW3SBK73013113, випуску 2007 року, реєстраційний номер ВІ4597ХО; вантажний сідловий тягач-Е, марки МЕRСЕDES-ВЕНZ АСТROS 2040S, номер шасі WDB9340121L212408, випуску 2007 року, реєстраційний номер В17503ВЕ; самоскид напівпричіп, марки ПП ВОDЕХ КІS 3W-S, номер шасі SU90333GН8SBU1101, випуску 2008 року, реєстраційний номер В19576ХT$ вантажний сідловий тягач-Е, марки МЕRСЕDES-ВЕНZ АСТROS 2040S, номер шасі WDB9340121L213606, випуску 2007 року, реєстраційний номер ВІ1682ВН; н/причіп-самоскид-Е, марки WIELTON NW33S, номер шасі SUDNW3SВК73013112, випуску 2007 року, реєстраційний номер ВS4591ХО; вантажний сідловий тягач-Е, марки МЕRСЕDES-ВЕНZ АСТROS 2040S, номер шасі WDB9340121L212410, випуску 2007 року, реєстраційний номер BI6697BT; н/причіп-самоскид-Е, марки WIELTON NW33S, номер шасі SUDNW3SBK73013116, випуску 2007 року, реєстраційний номер ВІ4592ХО; вантажний сідловий тягач-Е, марки МЕRСЕDES-ВЕНZ АСТROS 2040S, номер шасі WDВ9340121L212409, випуску 2007 року, реєстраційний номер ВІ8461ВЕ; н/причіп-самоскид-Е, марки WIELTON NW33S, номер шасі SUDNW3SBK73013117, випуску 2007 року, реєстраційний номер ВІ4598ХО; вантажний сідловий тягач-Е, марки МЕRСЕDES-ВЕНZ АСТROS 2040S/ номер шасі WDB9340121L213605, випуску 2007 року, реєстраційний номер ВI1033ВІ; н/причіп-самоскид-Е марки WIELTON NW33S, номер шасі SUDNW3SBK73013111, випуску 2007 року, реєстраційний номер ВІ4595ХО; вантажний сідловий тягач-Е марки МЕRСЕDES-ВЕНZ АСТROS 2040S, номер шасі WDВ9340121L213215, випуску 2007 року, реєстраційний номер ВI4236ВО; н/причіп-самоскид-Е марки WIELTON NW33S, номер шасі SUDNW3SBK73013115, випуску 2007 року, реєстраційний номер ВІ4593ХО; самоскид вантажний марки КАМАЗ 45143, номер шасі XТС55111R82335846, випуску 2008 року, реєстраційний номер ВІ3532ВІ; самоскид причіп марки ГКБ 8527, номер шасі 50961, випуску 1988 року, реєстраційний номер ВІ9544ХХ; самоскид вантажний марки КАМАЗ 45143, номер шасі ХТС55111К82336259, випуску 2008 року, реєстраційний номер ВІ3536ВІ; самоскид причіп марки ГКБ 8527, номер шасі 657, випуску 1983 року, реєстраційний номер ВІ3312ХР. Крім того, 08.11.2013 між позивачем (заставодавець) та ТОВ "Пирятин Зернопродукт" (заставодержатель) було укладено договір застави, за умов якого заставодавцем в заставу заставодержателю в забезпечення виконання зобов'язань ПП "Опитмус-Агро" передано належну йому на праві власності сільськогосподарську техніку: - трактор колісний марки CASE IH STX 500, заводський номер JEE0109130, двигун 79154625, випуску 2005 року, реєстраційний номер 32431НО; обприскувач самохідний марки BARGAM MAC4000S, заводський номер S8667, двигун № 523SИ2, випуску 2008 року, реєстраційний номер 16437ВІ; глибокорозпушувач CASE IH 9300 Ecolo-tіger, який належить заставодавцю на підставі договору № Н-264 Т-07; культиватор передпосівної підготовки ґрунту CASE IH Тіger mate II, який належить заставодавцю на підставі договору № Н-264 Т-07 та дискову борону CASE IH RMX370 (34ft), tandem dise, який належить застоводавцю на підставі договору № Н-264 Т-07. Відповідно до статті 1 Закону України "Про заставу" застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Згідно з статтею 19 цього Закону за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Статтею 20 вказаного Закону встановлено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. При частковому виконанні боржником забезпеченого заставою зобов'язання застава зберігається в початковому обсязі. Якщо предмет одного договору застави складають дві або більше речей (два чи більше прав), стягнення може бути звернено на всі ці речі (права) або на будь-яку з речей (на будь-яке з прав) за вибором заставодержателя. Якщо заставодержатель зверне стягнення на одну річ (право), він зберігає право наступного стягнення на інші речі (права), що складають предмет застави. Так, судом встановлено, що право застави рухомого майна, про зняття арешту з якого заявлено вимогу, виникло у позивача 30.10.2008, 31.10.2013 та 08.11.2013, тобто з моменту нотаріального посвідчення договорів застави, укладених між позивачем та ТОВ "Пирятин Зернопродукт". У ході судового розгляду справи не було спростовано того, що на момент винесення постанов про розшук майна та арешт майна боржника та оголошення заборони його відчудження (17.10.2013, 04.11.2013 та 09.04.2013) вказане право заставодержателя на це майно на визначених законом підставах та в установленому порядку припинено, а договори застави визнано недійсними. Відповідно до вимог статті 11 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом. Частинами першою, другою статті 12 вказаного Закону встановлено, що взаємні права та обов'язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. Як свідчать матеріали справи, право застави за вищевказаними договорами зареєстроване у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна та в силу статті 12 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" є чинним у відносинах з третіми особами. Натомість постанова державного виконавця про арешт майна не була внесена до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, а тому в силу статті 12 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" не є чинною у відносинах з третіми особами. Статтею 14 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" встановлено, що якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. В судовому засіданні встановлено, що приватне обтяження спірного рухомого майна на підставі договору застави було зареєстровано раніше ніж публічне обтяження рухомого майна ТОВ "Пирятин Зернопродукт" на підставі постанови про арешт майна від 09.04.2013. Враховуючи викладене, зважаючи на черговість реєстрації зазначених вище обтяжень, суд дійшов до висновку, що позивач, як обтяжувач з вищим пріоритетом, володіє переважним правом на отримання задоволення своїх вимог щодо одного й того ж рухомого майна. Враховуючи викладені обставини, суд дійшов до висновку, що предмети договорів застави не відноситься до складу майна, на яке може бути звернуто стягнення для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями. У зв'язку з цим, вимоги позивача про скасування постанов про розшук майна від 17.10.2013, 04.11.2013 та про арешт майна боржника від 09.04.2013, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Позовні вимоги про визнання незаконними дій державного виконавця щодо розшуку і арешту майна ТОВ "Пирятин Зернопродукт", що є предметом договорів застави задоволенню не підлягають у зв'язку з наступним. Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії /ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження"/. Частиною 2 статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки. Відповідно до частини 3 вказаної статті державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами. Статтею 40 Закону України "Про виконавче провадження" державному виконавцю надано право оголошувати розшук майна боржника. За таких обставин суд приходить до висновку, що під час винесення постанов про розшук майна та про арешт майна державний виконавець діяв у межах своїх повноважень та у спосіб передбачений чинним законодавством. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до частини 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial