Рішення адміністративного суду від 2014-03-18 00:00:00+02

Як вбачається з матеріалів справи, Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.12.2013 року у справі № 826/200006/13-а адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Піоглобал Україна" задоволено. Скасовано постанову Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві від 4 листопада 2013 року ВП № 33882627 про арешт коштів боржника в частині накладання арешту на наступні банківські рахунки: депозитний рахунок № 2651230147439 у ПАТ "Реал Банк" (МФО 351588, код ЄДРПОУ 14360721) м. Київ, який належить Відкритому диверсифікованому пайовому інвестиційному фонду "Преміум фонд - Збалансований" ТОВ "КУА "Піоглобал України" (код ЄДРІСІ 211157); поточний рахунок № 265041030402 в АТ "Сбербанк Росії" (МФО 320627, код ЄДРПОУ 25959784), який належить Відкритому диверсифікованому пайовому інвестиційному фонду "Преміум фонд - Збалансований" ТОВ "КУА "Піоглобал Україна" (код ЄДРІСІ 211814); поточний рахунок № 265060930402 в АТ "Сбербанк Росії", (МФО 320627, код ЄДРПОУ 25959784), який належить Відкритому диверсифікованому пайовому інвестиційному фонду "Преміум фонд - Збалансований" ТОВ "КУА "Піоглобал Україна" (код ЄДРІСІ 211157). 06.02.2014 на виконання до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві надійшла заява стягувача про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.01.2014 по справі № 826/20006/13-а про скасування постанови ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві від 04.11.2013 ПВ № 33882627. 11.02.2014 державним виконавцем, на підставі п 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження. При цьому, позиція відповідача ґрунтується на тому, що пред'явлений на виконання виконавчий лист Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.01.2014 по справі № 826/20006/13-а не містить заходів примусового виконання, а констатує факт скасування постанови відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві від 04.11.2013 ВП № 33882627, отже, відсутні підстави для відкриття виконавчого провадження по виконанню даного виконавчого документа. Суд з правомірністю винесення даної постанови не погоджується, виходячи з наступного. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Статтею 26 Закону України «Про виконавче провадження», визначений чіткий перелік підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження. Відповідно до частини 1 даної статті державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: 1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; 2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; 3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; 4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення; 5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; 6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону; 6 1) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; 7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів; 8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження. Оскаржувана постанова не містить посилання на наявність будь - якого з вищезазначених пунктів, які дають державному виконавцю право відкрити виконавче провадження. При цьому суд доходить висновків, що пункт 8 зазначеної правової норми може застосовуватися лише у випадку наявності у законі обставини, яка прямо виключає здійснення виконавчого провадження. Тобто відмова у відкритті виконавчого провадження за цим пунктом має обґрунтовуватися посиланням на конкретну норму Закону України, якою визначено про неможливість здійснення виконавчого провадження за певної обставини. Натомість, позиція відповідача фактично ґрунтується на тому, що державному виконавцю незрозуміло, які саме виконавчі дії слід вчинити на виконання рішення суду. Частиною 2 статті 32 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що, у разі якщо зміст виконавчого документа є незрозумілим, державний виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення змісту цього документа. Отже, в даному випадку державний виконавець мав право звернутися за роз'ясненням рішення. На підставі викладеного, суд доходить висновків, що оскаржувана постанови підлягає скасуванню. В частині вимог про зобов'язання відповідача відкрити виконавче провадження, суд доходить висновків, що дані повноваження відповідача є дискреційними, тому суд не вправі зобов'язувати відповідача прийняти певне рішення. Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Враховуючи викладене,

Результат розгляду: partial