Рішення адміністративного суду від 2014-02-10 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати причини пропуску строку для звернення до суду з поважних причин та змінити постанову про адміністративній справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 1402 КУпАП в частини обраного стягнення та застосувати ст. 22 КУпАП та звільнити [PERSON] від адміністративної відповідальності обмежившись усним зауваженням. Позивач, у судовому засіданні, позов підтримав вказав, що не оскаржує порядок притягнення його до від повільності, але просить суд змінити постанову в частини застосованого покарання та прийняти до уваги що він вперше скоїв адміністративний проступок, тяжких наслідків правопорушення не мало, вчасно виконано припис і тому є підстави для застосування ст. 22 КУпАП при призначенні йому покарання. Він звертався з відповідним клопотанням, але посадовою особою проігноровано заявлене клопотання. Вважає, що пропустив строк для оскарження постанови з поважної причини, так як він не отримував копію, вона була надана лише державним виконавцем 05 листопада 2013 року. Відповідач у судовому засіданні присутній не був, хоча повідомлений про час та місце розгляду справи, надано до суду письмове заперечення до позову. Вислухавши пояснення позивача, проаналізувавши письмові матеріали справи, докази надані сторонами, суд вважає, що позовні вимоги необґрунтовані і тому позовна заява не підлягає задоволенню. До даного висновку суд приходить з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено. На підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 08 серпня 2013 року, [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 140 КУпАП, та визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення та накладено стягнення у виді штрафу у сумі 1020 грн. Згідно до ст. 222 КУпАП органи внутрішніх справ розглядають справи про адміністративні правопорушення за ст. 140 КУпАП. Відповідно до ст. 280 КУпАП відповідачем з'ясовано усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Стаття 251 КУАП вказує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та іншими доказами. Протокол про адміністративне правопорушення та постанова винесені у відповідності до глави 19 та 23 КУпАП. Відповідачем у справі накладено стягнення у межах санкцій ч.1 с.140 КУпАП, призначивши обґрунтовано мінімальний розмір штрафу, оскільки санкції статті передбачають штраф у сумі від 60 до 80 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Призначений розмір адміністративного стягнення відповідачем визначений відповідно до ст.33 КУпАП, та прийнята до уваги стаття 1 КУпАП, де зазначено, що основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ, організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням вихованням громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України. Відповідач при призначенні покарання врахував, що посадовою особою [PERSON], який відповідає за утримання АЗС у стані, встановленими вимогами щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, на протязі тривалого часу не приділяв належної уваги недолікам своєї роботи, що підтверджено актами обстеження АЗС №18 від 07 липня та 08 серпня 2013 року (а.с.39,40). Вказане виключає можливості звільнення [PERSON] від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення. Відповідно до ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. Рішення відповідача - постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії. Позивачем не оскаржується дії суб'єкта владних повноважень, а оскаржується лише прийняте рішення. При розгляді даної адміністративної справи судом зазначена постанова перевірялась судом на предмет дотримання суб'єктом владних повноважень принципів правової адміністративної поведінки, а саме, чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо. Згідно до статті 71 ч.1 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Таким чином, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у відношенні позивача відповідачем рішення прийнято обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо. Доводи позивача щодо невірного визначеного адміністративного стягнення є безпідставними так як суб'єкт владних повноважень при призначенні покарання діяв у спосіб передбачений Кодексу України про адміністративне правопорушення. На підставі ст.98 КАС України судові витрати необхідно віднести за рахунок позивача. На підставі викладеного, та

Результат розгляду: denied