Рішення адміністративного суду від 2014-01-22 00:00:00+02

ДПІ у Дарницькому районі м. Києва ДПС була проведена планова виїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2012 року, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2012 року За наслідками перевірки, 11 квітня 2013 року співробітниками ДПІ у Дарницькому районі м. Києва ДПС було складено акт перевірки № 1708/2240/31837627. Вказаним актом перевірки, встановлено порушення ПП «Вітал і К», зокрема: пп. 3.1.1, п. 3.1 статті 3, п. 4.1 статті 4, пп. 7.4.5, п. 7.4, пп. 7.2.3, п. 7.2, пп. 7.3.1, п. 7.3 статті 7 Закону України «Про податок па додану вартість», п. 185.1 статті 185, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.4, п. 198.6 статті 198, статті 201 Податкового кодексу України, внаслідок чого позивачем було занижено суму ПДВ, що підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет всього на суму 324 462, 00 грн.; п.п. 5.3.9 п. 5.3 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», внаслідок чого було занижено податок на прибуток всього на 348 015, 00 грн.; п. 2.3. статті 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженою постановою правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року за № 637 та перевищено граничну суму готівкового розрахунку в касі на загальну суму 2 490 000, 00 грн. На підставі висновків акту податкової перевірки, відповідачем 29 квітня 2013 року були прийняті наступні податкові повідомлення-рішення: - № 0001492250, яким було збільшено суму грошового зобов'язання позивача по податку на додану вартість за перевіряємий період в сумі 324 462, 00 грн. та нараховані штрафні санкції в сумі 80 592, 00 грн.; - № 0001482250, яким ПП «Вітал і К» було збільшено суму грошового зобов'язання по податку на прибуток приватних підприємств за перевіряємий період в сумі 348 015, 00 грн. та нараховані штрафні санкції в сумі 84 814, 00 грн.; - № 0001502250, яким до позивача було застосовано суму штрафних санкцій у розмірі 4 980 000, 00 грн. Такі податкові повідомлення-рішення були оскаржені позивачем в адміністративному порядку, проте за результатами розгляду скарг контролюючими органами вищого рівня, дані податкові повідомлення-рішення були залишені без змін, а скарги ПП «Вітал і К» - без задоволення Не погоджуючись з зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом. Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Як вбачається з матеріалів справи, в періоді, що перевірявся податковим органом, ПП «Вітал і К» здійснювало господарські взаємовідносини з ПП «Дніпробізнесінвест-2000», ТОВ «Укртех-Сервіс», ТОВ «Екобудгруп», ТОВ «КПД Групп», ТОВ «Декос Альянс», ТОВ «Мегаполіс Техбуд», ТОВ «Укрстрой Гідравліка», ТОВ «Розетка. УА», ТОВ «БСК «Барельєф», ТОВ «Селлбілд», ТОВ «Сервіс Ком», ПП «УБК «Будтехсервіс». Так, в межах виконання договору № 03/11 від 10 листопада 2009 року, TOB «Дніпробізнесінвест-2000» було надано позивачу послуги підряду по виконанню будівельно-монтажних робіт на об'єкті: «Напівпідземна автостоянка в кварталі вулиць Лебедева - Кумача та Землячки», що знаходяться за адресою: м. Київ, Соломянський район, вул. Лебедева Кумача, 5. В межах виконання договору № 04/11 від 27 листопада 2009 року TOB «Дніпробізнесінвест-2000» було надано позивачу послуги підряду по виконанню будівельні та ремонтні роботи на об'єкті: «Торгівельно-діловий та офісно-житловий комплекс на перетині вулиць проспекту Перемоги та вул. Індустріальної», що знаходяться за адресою: м. Київ, Солом'янський район, вул. Гетьмана, 1. Даний договір було укладено в рамках виконання позивачем зобов'язань за договором підряду № 06/12 від 03 грудня 2009 року, укладеного між позивачем (Підрядник), TOB «Інмар Плюс» (Інвестор) та TOB «Київська фінансова будівельна компанія» (Замовник). 28 січня 2010 року між позивачем (Замовник) та TOB «КПД ГРУПП» (Підрядник) було укладено договір підряду № 28/01-10. За даним договором, TOB «КПД ГРУПП» зобов'язувалося надати позивачу послуги підряду, а саме виконання робіт згідно кошторису та проектної документації на об'єкті «Торгівельно-діловий та офісно-житловий комплекс на перетині вулиць проспекту Перемоги та вул. Індустріальної», що знаходяться за адресою: м. Київ, Солом'янський район, вул. Гетьмана, 1. Між позивачем та TOB «Селлбілд» 11 лютого 2010 року було укладеного договір № 06/10, згідно якого TOB «Селлбілд» зобов'язувалося виконати монтажно-ремонтні роботи на об'єкті: Торгівельно-діловий та офіно-житловий комплекс па перетині вулиць проспекту Перемоги та вул. Індустріальної», що знаходяться за адресою: м. Київ, Соломянський район, вул. Гетьмана, 1. Також, між позивачем та TOB «Укртех-Сервіс», 03 вересня 2009 року було укладеного договір підряду № 12/09, згідно якого TOB «Укртех-Сервіс» зобов'язувалося виконати роботи згідно кошторису проектної документації на об'єкті: «Торгівельно-діловий та офісно-житловий комплекс на ретині вулиць проспекту Перемоги та вул. Індустріальної», що знаходяться за адресою: м. Київ, Солом'янський район, вул. Гетьмана, 1. Між позивачем та TOB «Екобудгруп» 05 травня 2010 року було укладеного договір на виконання ремонтних робіт № ЕК-5-5/1, згідно якого «ТОВ «Екобудгруп» зобов'язувалося виконати ремонтні роботи в будинках на житлово-офісному комплексі, що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Гетьмана, 1А, 1Б, 1В. Дані договори також було укладено в рамках виконання позивачем зобов'язань за договором підряду № 06/12 від 03 грудня 2009 року. Крім того, Між позивачем та ПП «УБК «Будтехносервіс» 30 липня 2012 року було укладеного договір № 3012, згідно якого ПП «УБК «Будтехносервіс» зобов'язувалося виконати будівельні роботи на об'єкті: «Бізнес центр з надбудованими офісними приміщеннями (III черга будівництва)», що знаходиться за адресою: перетин проспекту П. Тичини та Дніпровської набережної в Дніпровському районі м. Києва. Даний договір було укладено позивачем в межах виконання своїх зобов'язань по договору підряду № 3-03/Б-09 від 03 березня 2009 року, за яким позивач, як підрядна організація, здійснював будівництво об'єкту: «Бізнес центр з надбудованими офісними приміщеннями (III черга будівництва)», що знаходиться за адресою: перетин проспекту П. Тичини та Дніпровської набережної в Дніпровському районі м. Києва. Відносини між ПП «Вітал і К» та TOB «Декос Альянс» відбувались па підставі виставленого TOB «Декос Альянс» рахунку-фактури № 120714 від 12 липня 2011 року на оплату виносної площадки для приймання будівельних матеріалів. Відносини між ПП «Вітал і К» та TOB «Мегаполіс Техбуд» відбувались на підставі виставлених TOB «Мегаполіс Техбуд» рахунків-фактур № СФ-0000041 від 01 листопада 2011 року та № СФ-0000068 від 24 листопада 2011 року на оплату товару (будівельних матеріалів). Фінансово-господарські взаємовідносини позивача і TOB «Укрстрой гідравліка» відбувались па підставі виставленого TOB «Укрстрой гідравліка» рахунку - фактури № 00000064 від 24 червня 2011 року па оплату будівельних матеріалів (брусу). Також, позивачем було придбано у ТОВ «Розетка. УА» офісну техніку (ноутбуки, принтер, миші для ноутбуків), що підтверджується рахунком-фактурою № СФ-0019443 від 21 січня 2011 року на оплату офісної техніки. Правовідносини між позивачем та TOB «БСК «Барельєф» мали місце підставі договору підряду № 01-06/12 від 07 червня 2012 року. В межах виконання даного договору, TOB «БСК «Барельєф» було надано позивачу послуги підряду по виконанню робіт з улаштування фасаду з утепленням стін на об'єкті: «Надбудова напівпідземної автостоянки для розміщення об'єктів соціально-побутового призначення та організації майданчиків для мешканців будинку, розташованої за адресою: м. Київ, Солом'янський район, вул. Лебедева Кумача, 5. Фінансово-господарські взаємовідносини позивача з TOB «Сервіс Ком» відбувались на підставі виставлених TOB «Сервіс Ком» рахунків-фактур № СФ-000020901 від 02 вересня 2010 року та № СФ-000250803 від 25 серпня 2010 року на оплату товару (безконтактна карта). Сплачені за вказаними зобов'язаннями кошти були включені позивачем до валових витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість відповідних звітних періодів, що перевірялись податковим органом. Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 статті 14 ПК України, податковий кредит - це сума, на яку платник. податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу. Відповідно до п. 198.1 статті 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу. Пункт 198.3 статті 198 ПК України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Відповідно до п. 201.10 статті 201 ПК України, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Згідно з п. 198.2 статті 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Відповідно до п. 198.6 статті 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). Згідно з п. 201.1 статті 201 ПК України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку. Відповідно до п. 134.1.1 статті 134 ПК України, об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу. Відповідно до п. 138.2 статті 138 ПК України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. Згідно п. 138.8 статті 138 ПК України, собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну). Згідно положень пп. 139.1.9 п 139.1 статті 139 ПК України, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку. Аналогічні за змістом положення були передбачені Законами України «Про оподаткування прибутку підприємств» та «Про податок на додану вартість», які діяли до 01 січня 2011 року - дня набрання чинності зазначеними нормами ПК України. Відповідно до ч. 1, 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Згідно з пп. 2.15 п. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за № 168/704, визначено, що первинні документи підлягають обов'язковій перевірці працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов'язкових реквізитів та відповідність господарської операції діючому законодавству, логічна ув'язка окремих показників. Таким чином, єдиною підставою документального підтвердження спірних сум податкового кредиту мають бути належним чином складені та підписані повноважними особами первинні документи в розумінні наведених норм законодавства. При вирішенні даної справи, суд враховує також правову позицію Вищого адміністративного суду України, висловлену ним в Інформаційному листі від 20 липня 2010 року № 1112/11/13-10, відповідно до якого процесуальна діяльність суду із встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість повинна включати такі етапи: 1) встановлення факту здійснення господарської операції; 2) встановлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції; 3) встановлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку; 4) встановлення дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість; 5) встановлення факту надмірної сплати податку на додану вартість у ціні товарів (послуг), що придбані платником податку. Як зазначено в Інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 02 червня 2011 року № 742/11/13-11, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. З метою підтвердження реальності господарських операцій, що мали місце з його контрагентами, позивачем було надано суду копії відповідних первинних документів, а саме: договорів та додатків до них, податкових та видаткових накладних, рахунків-фактур, актів виконання робіт, довідок про вартість виконаних робіт, локальних кошторисів, актів приймання виконаних робіт, виписок по особовому рахунку. Між тим, суд зазначає, що окремі з наданих документів не відповідають вказаним вище вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», зокрема: акти приймання виконаних робіт не містять відомостей про дату і місце їх складання; в довідках про вартість виконаних підрядних робіт та локальних кошторисах на вказана дата і місце їх складання, дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції; видаткові накладні та рахунки-фактури не містять даних які б дали змогу ідентифікувати особу, що підписувала зазначені документи, не зазначається посада відповідальних осіб; видаткові накладні також не містять інформації щодо дати та номеру довіреності відповідальної особи. Таким чином, суд констатує відсутність належного документального підтвердження виконання зазначених господарських зобов'язань між позивачем та його контрагентами. Також, з матеріалів справи вбачається, що контрагентами позивача, а саме: TOB «Укртех-Сервіс», TOB «Селлбілд», TOB «Сервіс Ком», ПП «УБК «Будтехсервіс», TOB «Екобудгруп» були виписані податкові накладні, які не були останніми задекларовані у складі податкового зобов'язання. Водночас, з урахуванням наведених положень законодавства, суд зазначає про те, що за відсутності факту придбання послуг або в разі якщо придбані послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу валових витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість, навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів. Також судом встановлено, що ПП «Вітал і К», згідно видаткового касового ордеру від 31 травня 2011 року видані кошти в сумі 1 660 000, 00 грн. [PERSON], яка є фізичною особою-підприємцем. Так, [PERSON] (код [NUMBER]) 21 серпня 2008 року зареєстрована в Ірпінській ОДПІ Київської області ДПС. ПП «Вітал і К», згідно видаткових касових ордерів від 30 серпня 2011 року, від 31 серпня 2011 року видані кошти в сумі 480 000, 00 грн. та 380 000, 00 грн. відповідно, [PERSON], яка також є фізичною особою-підприємцем. Так, [PERSON] 15 березня 2010 року зареєстрована в Жовтневій МДПІ м. Маріуполя Донецької області ДПС. Вищевказані операції були відображені в касовій книзі ПП «Вітал і К». Відповідно до п. 2.3 статті 2 постанови Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», гранична сума готівкового розрахунку одного підприємства (підприємця) з іншим підприємством (підприємцем) протягом одного дня за одним або кількома платіжними документами встановлюється відповідною постановою Правління Національного банку України. Платежі понад зазначену граничну суму проводяться виключно в безготівковій формі. Кількість підприємств (підприємців), з якими здійснюються розрахунки, протягом дня не обмежується. Зазначені обмеження стосуються також розрахунків готівкою між підприємствами в оплату за товари, що придбані на виробничі (господарські) потреби за рахунок коштів, одержаних за корпоративними спеціальними платіжними засобами. У разі здійснення підприємствами готівкових розрахунків з іншими підприємствами (підприємцями) понад установлену граничну суму, кошти в розмірі перевищення встановленої суми розрахунків додаються до фактичних залишків готівки в касі на кінець дня платника готівки одноразово в день здійснення цієї операції, з подальшим порівнянням одержаної розрахункової суми із затвердженим лімітом каси. Виходячи з вищевказаного, суд приходить до висновку про те, що ПП «Вітал і К» порушено зазначене положення постанови Правління Національного банку України, а тому вірною є позиція податкового органу про перевищення ПП «Вітал і К» граничної суму готівкових розрахунків на суму 2 490 000, 00 грн. Враховуючи зазначене, обґрунтованими є висновки викладені відповідачем в акті перевірки від 11 квітня 2013 № 1708/2240/31837627 про порушення позивачем вимог податкового законодавства. З огляду на викладене,

Результат розгляду: denied