Рішення адміністративного суду від 2014-02-12 00:00:00+02

31 Грудня 2013 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до ВДАІ Ковельського МВ УМВС України у Волинській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії АА2 № 999258 від 28 грудня 2013 року за відсутністю події та складу правопорушення. Письмових заперечень на позовну заяву відповідачем станом на час судового розгляду позовної заяви не надано. Представник відповідача в судове засідання, будучи повідомленим про час і місце судового розгляду справи у встановленому порядку під розписку, не з'явився, письмових заперечень, клопотання чи заяви суду не надав. Позивач надав суду заяву, в якій просить розглянути праву в його відсутності порядку письмового провадження. Справа розглядається судом за наявними в ній матеріалами в порядку письмового провадження, відповідно положень ст.ст. 122, 128 ч. 6 КАС України. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив. Постановою серії АА2 № 999258 від 28 грудня 2013 року в справі про адміністративне правопорушення було притягнуто до відповідальності позивача [PERSON] за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено штраф в розмірі 255 грн. Згідно вищевказаної постанови та протоколу про адміністративне правопорушення серії АВ2 № 178952 від 28 грудня 2013 року вбачається, що [PERSON] в цей день о 13 год. 10 хв. в місті Ковель, керуючи автомобілем марки "Мерседес", державний номерний знак [NUMBER], порушив правила зупинки, здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 метрів від перехрещення проїзних частин на тротуарі, чим порушив вимогу п.п. 15.9 «г», 15.10 «в» ПДР України, та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КпАП України. Із наданих порушником пояснень до протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що [PERSON], ознайомившись із протоколом вказав, що зупинився у невстановленому місці з метою вигрузки товару, з порушенням не згідний. В позовній заяві правопорушення в його діях вважає не доведеним, вказує на те, що склад правопорушення в його діях відсутній. З твердженнями інспектора не згідний, оскільки працює в приватному підприємстві, використовує службовий автомобіль для перевезення товару. Відповідно до вимог п. 15.9 «г» Правил дорожнього руху України значено, що зупинка транспортних засобів забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 метрів від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі. Відповідно до вимог п. 15.10 «в» Правил дорожнього руху України значено, що стоянка транспортних засобів забороняється на тротуарах, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 метри. Відповідно п.1.10 Правил…, зупинкою є саме припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки /висадки/ пасажирів чи завантаження /розвантаження/ вантажу, виконання вимог цих Правил. Відповідно до положень ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган чи посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення та поясненням особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху. Доводи позивача на обґрунтування причини правопорушення та відсутності вини суд вважає надуманими, суперечать положенню п.п. 15.9 «г», 15.10 «в» ПДР України, не можуть бути прийняті до уваги, спростовуються доказами. Встановлено, що особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, фактично визнав на місці вину у вчиненні правопорушення і підтвердив порушення ПДР України, що є належним в справі про адміністративне правопорушення доказом, відповідно ст. 251 КпАП України. Склад зазначеного постановою правопорушення і вина позивача в його вчиненні підтверджується також протоколом про адміністративне правопорушення. Таким чином, що доводи позивача є суперечними його ж поясненню в протоколі, де він не заперечував факту вчинення правопорушення, фактично визнавав його на місці, що є належним в справі про адміністративне правопорушення доказом, відповідно ст. 251 КпАП України. Таким чином, склад правопорушення за ч. 1 ст. 122 КпАП України зазначеного постановою і вина в його вчиненні підтверджується у встановленому порядку та не спростоване в суді. Доводи позивача не можуть бути прийняті до уваги судом, оскільки ним не надано в розпорядження суду доказів на підтвердження доставки та розгрузки товарів. Підпунктом «б» п. 2.3 ПДР України передбачений обов'язок водія бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. Таким чином, склад правопорушення за ст. 122 ч. 1 КпАП України зазначеного постановою і вина в його вчиненні підтверджується у встановленому порядку та не спростовані порушником. Встановлені на місці обставини оцінені інспектором ВДАІ при розгляді справи про адміністративне правопорушення, як порушення вимог п.п. 15.9 «г», 15.10 «в» Правил дорожнього руху і правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КпАП України. Правопорушення в діях позивача інспектор вважав підтвердженим доказами в порядку, передбаченому ст. 251 КпАП України. Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За наведених обставин, відповідач накладенням штрафу за порушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП не перевищив свої повноваження та не порушив вимоги КУпАП. Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Доказів, які б спростовували зазначене і підтверджене в постанові та протоколі про адміністративне правопорушення АВ2 № 178952 від 28 грудня 2013 року правопорушення в його діях позивач суду не надав. На підставі наведеного,

Результат розгляду: denied