Рішення адміністративного суду від 2014-03-11 00:00:00+02

08 січня 2014 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "САВ-ДІСТРИБЬЮШН" (далі - позивач, ТОВ "САВ-ДІСТРИБЬЮШН") до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Херсонській області (далі - відповідач, Інспекція) з позовними вимогами про визнання незаконними дій Інспекції з питань захисту прав споживачів у Херсонській області щодо проведення перевірки та складення акту № 00000427 від 06 листопада 2013 року, визнання протиправною та скасування постанови про накладення стягнень №191 від 05.12.2013 року на суму 61857445 грн. Позивач в судове засідання не прибув, але 11 березня 2014 року надіслав до суду клопотання, в якому просить суд розглядати справу без участі представника позивача. Обґрунтовуючи свою правову позицію позивач в адміністративному позові зазначив, що Інспекцією в порушення вимог чинного законодавства проведено позапланову перевірку з питань дотримання законодавства про захист прав споживачів, якості продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг при торгівлі непродовольчими товарами, оскільки, відповідно до Положення про Державну інспекцію України з питань захисту прав споживачів (затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011року №465/2011), питання перевірки факту продажу контрафактних товарів не входить до сфери повноважень Інспекції, а відтак, не повинні братись до уваги. Також, позивач зазначає, що Інспекція, в межах депутатського звернення, могла провести перевірку лише щодо факту наявності сертифікатів на товари, що реалізуються в мережі магазинів "Фокстрот", у зв'язку з чим дії відповідача щодо проведення перевірки, складання акту перевірки №00000427 від 06 листопада 2013 року та винесення постанови №191 від 05 грудня 2013 року «Про накладення стягнень передбачених ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів», та сам факт проведення перевірки з питань дотримання законодавства про захист прав споживачів, якості продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг при торгівлі непродовольчими товарами, суперечить положенням чинного законодавства України. З посиланням на Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», Закону України «Про захист прав споживачів», Положення про Державну інспекцію України з питань захисту прав споживачів (затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року №465/2011) обґрунтовує правомірність своїх вимог. З наведеного позивач робить висновок про наявність підстав для постановлення судового рішення про задоволення позовних вимог. Представник відповідача в судове засідання не прибув, але 12 лютого 2014 року надіслав до суду клопотання, в якому просить суд розглядати справу без участі представника відповідача, проти позову заперечує з підстав зазначених в письмових запереченнях. Інспекція мала всі законні підстави для проведення позапланової перевірки. Зокрема, направлення містить зазначені підстави для проведення перевірки: згода Держспоживінспекції України від 06.11.2013 року відповідно листа Генеральної прокуратури України від 21.10.2013 №07/1/3/16314-13 та депутатського звернення народного депутата України Бойка В.Б. від 11.10.2013 № 216. Дії відповідача по проведенню перевірки та по складанню акту перевірки є правомірними. Все це на думку відповідача є підставами для залишення позовної заяви без задоволення. Відповідно до положень ч.4 ст. 122 КАС України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Розглянувши надані сторонами документи, зваживши доводи позивача викладені в адміністративному позові та доводи відповідача викладені в письмових запереченнях, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю «САВ-ДІСТРІБЬЮШН» зареєстровано як юридична особа з 06 грудня 2007 року, про що свідчить свідоцтво про державну реєстрацію серії А01 № 456852. Інспекція з питань захисту прав споживачів у Херсонській області, є територіальним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у сфері захисту прав та інтересів споживачів. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-ХІІ передбачені повноваження спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у сфері захисту прав та інтересів споживачів і його територіальних органів. Так, відповідно до п.1,2 ч.1 ст. 26 Закону України «Про захист прав споживачів» спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальні органи в областях, містах Києві та Севастополі, а на території Автономної Республіки Крим - орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері захисту прав споживачів здійснюють державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечують реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів і мають право: давати суб'єктам господарювання обов'язкові для виконання приписи про припинення порушень прав споживачів; перевіряти у суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, якість продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг; безперешкодно відвідувати та обстежувати відповідно до законодавства будь-які виробничі, складські, торговельні та інші приміщення цих суб'єктів. Порядок проведення таких перевірок визначається спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів. Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначені правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю). Підставами для здійснення позапланових заходів є: подання суб'єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням; виявлення та підтвердження недостовірності даних, заявлених у документах обов'язкової звітності, поданих суб'єктом господарювання; перевірка виконання суб'єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення планових заходів органом державного нагляду (контролю); звернення фізичних та юридичних осіб про порушення суб'єктом господарювання вимог законодавства. Позаплановий захід у цьому разі здійснюється тільки за наявності згоди центрального органу виконавчої влади на його проведення; неподання у встановлений термін суб'єктом господарювання документів обов'язкової звітності без поважних причин, а також письмових пояснень про причини, які перешкоджали поданню таких документів; настання аварії, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, що було пов'язано з діяльністю суб'єкта господарювання (ст.6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»). Під час проведення позапланового заходу з'ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов'язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення державного нагляду (контролю). Проведення позапланових заходів з інших підстав, крім передбачених цією статтею, забороняється, якщо інше не передбачається законом або міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Суб'єкт господарювання повинен ознайомитися з підставою проведення позапланового заходу з наданням йому копії відповідного документа. Строк здійснення позапланового заходу не може перевищувати десяти робочих днів, а щодо суб'єктів малого підприємництва - двох робочих днів, якщо інше не передбачено законом. Продовження строку здійснення позапланового заходу не допускається. Відповідно до вимог ст.16 Закону України «Про статус народного депутата України» 11.10.2013 року народний депутат Бойко В.Б. звернувся до Генерального прокурора України В.П. Пшонки з депутатським зверненням № 216-к з метою вжиття заходів прокурорського реагування для припинення порушень прав споживачів та здійснення перевірки торгівельної мережі магазинів побутової техніки «Фокстрот» на факт продажу контрафактної продукції та не сертифікованої продукції. Відповідно до вимог ст.16 Закону України «Про статус народного депутата України» 11.10.2013 року народний депутат Бойко В.Б. звернувся до Генерального прокурора України В.П. Пшонки з депутатським зверненням № 216-к з метою вжиття заходів прокурорського реагування для припинення порушень прав споживачів та здійснення перевірки торгівельної мережі магазинів побутової техніки «Фокстрот» на факт продажу контрафактної продукції та не сертифікованої продукції. Суд зазначає що відповідно до ч. 5 ст. 17 Закону України «Про статус народного депутата України» народний депутат як представник державної влади у разі порушення прав, свобод і інтересів людини та громадянина, що охороняються законом, та інших порушень законності має право на місці вимагати негайного припинення порушення або звертатися з вимогою до відповідних органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, керівників підприємств, установ та організацій припинити такі порушення. У разі порушення законності народний депутат може звернутися з депутатським зверненням до відповідних посадових осіб правоохоронних органів чи органів виконавчої влади, що здійснюють державний контроль у відповідній галузі. Держспоживінспекція України на підставі листа Генеральної прокуратури України від 21 жовтня 2013 року № 07/1/3-16314-13 та депутатського звернення народного депутата України В.Б. Бойка від 11 жовтня 2013 року № 216-к доручила територіальним органам Держспоживінспекції України за списком провести позапланові заходи та повідомити про результати перевірок Держспоживінспекцію України в термін до 11.11.2013 р. Держспоживінспекція України надала згоду від 06 листопада 2013 року №03/7-10166-2013 на проведення позапланових заходів зі здійснення державного контролю Інспекцією. Перевірка проведена контролюючим органом в рамках здійсненням державного ринкового нагляду і контролю нехарчової продукції. Направленням від 06 листопада 2013 року № 00000560 згідно з приписами Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції» на підставі наказу від 06 листопада 2013 року № 157 посадовим особам відповідача доручено здійснити позапланову виїзну перевірку позивача у період з 06 листопада 2013 року по 16 листопада 2013 року. Підставою проведення перевірки вказано згоду Держспоживінспекції України від 06 листопада 2013 року № 03/7-10166-2013 по листу Генеральної прокуратури України від 21.10.2013р. № 07/1/3/16314-13 та депутатському зверненню народного депутата України Бойка В.Б. від 11.10.2013р. за № 216. Щодо протиправності (незаконності) дій посадових осіб інспекції з питань захисту прав споживачів по проведенню позапланової виїзної перевірки магазину «Фокстрот» ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН», м. Херсон, вул. Ушакова, 26, суд зазначає наступне. Керівник магазину допустив до проведення перевірки посадових осіб контролюючого органу, тому 06 листопада 2013 року спеціалістами Інспекції проведено позапланову виїзну перевірку позивача з питань перевірки характеристик продукції, за результатами якої було складено акт № 00000427. В акті перевірки вказано, що підставою перевірки є згода Держспоживінспекції України від 06 листопада 2013 року № 03/7-10166-2013р. Держспоживінспекція України, будучи юридичною особою, діючи на підставі листа Генеральної прокуратури України від 21 жовтня 2013 року № 07/1/3-16314-13 та депутатського звернення народного депутата України В.Б. Бойка від 11 жовтня 2013 року № 216-к, звернулася до Держспоживінспекції у Херсонській області з вимогою проведення позапланового заходу певних магазинів позивача. Таким чином, у відповідача були законні підстави, передбачені статтею 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» для здійснення позапланової перевірки позивача. Отже, позовні вимоги щодо визнання незаконними дій відповідача щодо проведення перевірки та складання акту №00000427 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. При цьому суд враховує, що обраний позивачем спосіб захисту прав, який він вважає порушеними, в частині визнання незаконними дій відповідача щодо проведення перевірки та складання акту № 00000427 не відповідає законодавству, оскільки, вказані дії вчиняються на реалізацію компетенції суб'єкта владних повноважень, в даному випадку - Інспекції з питань захисту прав споживачів в Херсонській області. Актом позапланової перевірки позивача від 06листопада 2013 року № 00000427 зафіксовані порушення вимог законодавства, які виявлені під час перевірки, а саме: на час перевірки в торговельному залі до продажу пропонувалась продукція забезпечена цінниками з позначенням роздрібних цін без необхідної, доступної достовірної інформації на державній мові про назву товару, найменування та місцезнаходження виробника і підприємства, яке здійснює його функції щодо прийняття та претензій від споживача, а також проводить ремонт і технічне обслуговування стосовно продукції, яка підлягає обов'язковій сертифікації, споживачеві не надається інформація про сертифікацію, не подається інформація споживачеві про товари (технічно складні побутові товари) згідно із законодавством про мови, дату виготовлення, гарантійні зобов'язання, правила та умови ефективного і безпечного використання, строк служби товару, відомості про необхідні дії споживача після їх закінчення, інформація споживачу не надається згідно із законодавством про мови на технічно складні побутові товари, чим порушено ст.ст. 14, 15 Закону України «Про захист прав споживачів». В порушення п. 4, 7, 8, 10, 11 постанови КМУ від 11.04.2002 року № 506 «Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних побутових товарів», в експлуатаційних документах на товар іноземного виробництва в технічному паспорті чи іншому документі, що додається до товару не зазначено гарантійний термін експлуатації товару, в тому числі комплектуючих виробів та складових частин, експлуатаційні документи не містять інформації про місцезнаходження виробника. На цінниках на товари зазначено, що повна інформація знаходиться на товарі в супровідній документації та на упаковці, а фактично не зазначено, в експлуатаційних документах зазначені сайти, які не надають споживачеві інформації ознайомитися про товар до його придбання, а саме: назву виробника, його місцезнаходження, дату виготовлення (на деяких товарах зазначено дві дати виробництва), чим порушено вимоги ст.ст. 8, 15 Закону України «Про захист прав споживачів». На момент перевірки було створено перешкоду службовим особам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, та структурного підрозділу з питань захисту прав споживачів органу місцевого самоврядування у проведенні перевірки якості продукції (під час перевірки працівники магазину виносили з торгівельного залу технічні складні побутові товари без належного маркування, на прохання перевіряючи надати зазначену техніку для огляду на відповідність законодавства про захист прав споживачів було відмовлено та надано усно пояснення, що ці товари направляються для подальшої реалізації в інші магазини) чим порушено вимоги ст., ст. 23, 26 Закону України «Про захист прав споживачів», п. 6 наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 09.11.2011 року № 206 «Положення про інспекції з питань захисту прав споживачів в АР Крим, областях, містах Києві та Севастополі». Керуючий магазином [PERSON] від підпису та отримання акту перевірки відмовився. З позицією позивача, що Інспекція не вірно обрахувала суму штрафу виходячи з вартості реалізованої продукції усієї компанії ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН», суд не погоджується з таких підстав. На підставі акту перевірки, відповідачем прийнято постанову від 05.12.2013р. № 191 про накладення стягнень, якою застосовано штраф у розмірі 61 857 445 грн. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право на те, щоб продукція за звичайних умов її використання, зберігання і транспортування була безпечною для його життя, здоров'я, навколишнього природного середовища, а також не завдавала шкоди його майну. Згідно зі ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Згідно п. 7 ч.1 ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб'єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування, у тому числі ресторанного господарства, несуть відповідальність за відсутність необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію - у розмірі тридцяти відсотків вартості одержаної для реалізації партії товару, виконаної роботи, наданої послуги, але не менше п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі, коли відповідно до закону суб'єкт господарської діяльності не веде обов'язковий облік доходів і витрат, - у розмірі п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Згідно п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб'єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування, у тому числі ресторанного господарства, несуть відповідальність за створення перешкод службовим особам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, та структурного підрозділу з питань захисту прав споживачів органу місцевого самоврядування у проведенні перевірки якості продукції, а також правил торговельного та інших видів обслуговування - у розмірі від одного до десяти відсотків вартості реалізованої продукції за попередній календарний місяць, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі, коли відповідно до закону суб'єкт господарської діяльності не веде обов'язковий облік доходів і витрат, - у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. В зв'язку з тим, що перевіркою встановлено порушення позивачем статті 11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», начальник Інспекції з питань захисту прав споживачів у Херсонській області прийняв постанову № 191 від 05 грудня 2013 року «Про накладення стягнень», п.1 якої постановив за відсутність необхідної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію накласти штраф 150 665 грн.; п.2 якої постановив за створення перешкод службовим особам у проведенні перевірки якості продукції накласти штраф у розмірі від одного до десяти відсотків вартості реалізованої продукції за попередній календарний місяць, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, застосувати до ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» штраф в розмірі 61 706 780 грн. Всього на загальну суму 61 857 445 грн. Вартість реалізованої продукції позивача взята із листа Головного управління Міндоходів у м. Києві № 2336/8/26-59-15-03-59 від 21.11.2013 року, отриманої на запит Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів № 5410-2-7/8 від 22.11.2013 року, згідно якої операції на митній території України за жовтень 2013 року, що оподатковуються основною ставкою становлять 617067800 грн. На виконання ухвали суду від 13 лютого 2014 року Інспекція надала розрахунок розміру штрафу, згідно з яким виявлено, що магазином «Фокстрот» на реалізацію виставлено 102 одиниці товару з порушенням вимог п.7 ч.1 ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів». Загальна вартість товару становить 502 217 грн., сума санкцій становить 150 665 грн.(30% від загальної суми) Суд вважає, що постанова відповідача є цілком законною, оскільки, штраф згідно статті 26 Закону України «Про захист прав споживачів» накладається на суб'єкт господарювання, в даному випадку на ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН», відповідно вартість реалізованої продукції за попередній календарний місяць взята відповідачем по суб'єкту господарювання, а не по відокремленому підрозділу, який підлягав безпосередній перевірці. Відповідно до п.13 ч.1 ст.26 Закону України «Про захист прав споживачів» спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальні органи в областях, містах Києві та Севастополі, а на території Автономної Республіки Крим - орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері захисту прав споживачів здійснюють державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечують реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів і мають право накладати на суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, стягнення, передбачені статтею 23 цього Закону, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України. Доказів порушення процедури та порядку накладення штрафу позивач суду не надав, а наявний розрахунок штрафних санкцій не дає суду підстав для висновку про правомірність позиції позивача. Суд вважає помилковою позицію позивача, що наявність контрафактної продукції не є предметом перевірки відповідача, оскільки, відповідач при призначенні позапланової перевірки та визначення предмету перевірки не вийшов за межі своїх повноважень. У депутатському зверненні народного депутата України № 216-к від 11.10.2013 року, листі Генеральної прокуратури України № 07/1/3-16314-13 від 21.10.2013 року, мова йшла не тільки про перевірку по факту продажу контрафактної продукції, але і про продаж товарів які не сертифіковані, заборонені для продажу в Україні. Згідно ст. 18 Декрету Кабінету Міністрів України «Про стандартизацію і сертифікацію» № 46-93 від 10.05.1993 року відповідність продукції (товару), яка ввозиться і реалізується на території України, стандартам, що діють в Україні, має підтверджуватися сертифікатом відповідності чи свідоцтвом про визнання відповідності, виданим або визнаним центральним органом виконавчої влади з питань технічного регулювання або акредитованим в установленому порядку органом із сертифікації, який уповноважений на здійснення цієї діяльності в законодавчо регульованій сфері. Центральний орган виконавчої влади з питань технічного регулювання або акредитований в установленому порядку орган із сертифікації, який уповноважений на здійснення цієї діяльності в законодавчо регульованій сфері, включає сертифіковану продукцію до Єдиного реєстру сертифікованої в Україні продукції на підставі або сертифікатів відповідності чи свідоцтв про визнання відповідності. Наведені норми Декрету Кабінету Міністрів України «Про стандартизацію і сертифікацію» дають суду підставу вважати, що якість імпортованої продукції може підтверджуватись тільки сертифікатами відповідності чи свідоцтвами про визнання відповідності, а питання про якість товару, який реалізується позивачем і необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення позапланової перевірки, вказані в наказі № 157 від 06 листопада 2013 року «Щодо проведення позапланових перевірок», та направленні № 00000560 від 06 листопада 2013 року на проведення перевірки в магазині «Фокстрот» ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН». Суд не приймає до уваги посилання позивача на ті обставини, що під час проведення перевірки посадові особи відповідача мали можливість пересвідчитись, що позивач проводить свою діяльність відповідно до вимог торгівлі та надання послуг, а продукція якісна та безпечна, надається вся необхідна та достовірна інформація, якість та безпека товарів підтверджується деклараціями відповідності та сертифікатами, які перевірялися в приміщенні магазину, оскільки, така позиція спростовується матеріалами справи (акт перевірки, розрахунок штрафу, постанова, заперечення до акту перевірки не містять такої інформації, позивач не заперечував факту виносу товарів з торгівельного залу під час перевірки). Оцінка судом обставин справи базується на наданих доказах, їх належності та переконливості, в поєднанні з принципами КАС України. Як передбачає ч.2 ст.8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Обов'язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визнана джерелом права. Згідно п.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) "Кожен має право на ... розгляд його справи упродовж розумного строку ... судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру...". Вирішуючи питання стосовно застосування ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Бендерський проти України» (Заява N 22750/02§42) суд нагадує, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом. За змістом частин 4, 5 ст. 11 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень, з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів. Положення ст. 9 КАС України передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Частиною 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати позивачеві не повертаються. Згідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» , судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Розмір мінімальної заробітної плати на 2014 рік складав 1218,00 грн. Згідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Відповідно до пп. 3 п. 1 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру складає 0,06 розміру мінімальної заробітної плати. Як вбачається з позову, одними з вимог є визнання незаконними дії щодо проведення перевірки магазину і складення акту перевірки № 00000427 від 06 листопада 2013 року. Таким чином, за подання позову в частині немайнових вимог в даній справі потрібно було сплатити судовий збір у розмірі 73,08 грн. Іншою вимогою позивача є визнання протиправною (незаконною) та скасування постанови про накладення стягнень № 191 від 05 грудня 2013 року на суму 61857445 грн. Тобто, позивачем оскаржуються рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі яких ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів, що складає в загальній сумі 61857445 грн. безпосереднім наслідком яких є зміна складу майна позивача. Таким чином, звернені до суду вимоги про скасування постанови відповідача - суб'єкта владних повноважень, безпосереднім наслідком яких є зміна складу майна позивача, є майновими. Згідно до п.п. 1 п. 1 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру складає 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати. В даному випадку судовий збір за майновий спір складає у розмірі 4872,00 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги. При цьому, позивачем були надані до позову квитанції про сплату судового збору № 6886 від 25 грудня 2013 року в сумі 68,82 грн., №ПН1859 від 08 січня 2014 року в сумі 28,40 грн., №6885 від 25 грудня 2013 року в сумі 458,80 грн. Всього позивач сплатив 556,02 грн. Остаточна сума до сплати становить 4945,08 грн. За вимогами ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» позивачу потрібно сплатити до Державного бюджету України судовий збір за подання майнових вимог у розмірі 4389,06 грн.

Результат розгляду: granted