Рішення адміністративного суду від 2014-01-02 00:00:00+02

[PERSON] 24.12.2013 року звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому вказує, що 10.11.2010 року був звільнений з посади судді Джанкойського міськрайонного суду АР Крим, йому 15.12.2010 року було призначене щомісячне грошове утримання судді у відставці. У зв’язку з набранням чинності Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та збільшенням заробітної плати працюючих суддів, позивач у березні 2012 року, у липні та у серпні 2013 року звертався до Управління пенсійного фонду України в Джанкойському районі АР Крим із заявами про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, однак відповідачем тричі відмовлено у здійсненні перерахунку довічного грошового утримання судді. Посилаючись на те, що відповідач безпідставно відмовив позивачу у здійсненні перерахунку, [PERSON] просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку довічного грошового утримання судді; зобов’язати здійснити перерахунок та нарахувати щомісячне грошове утримання судді з 01.01.2012 року в розмірі 90% грошового утримання судді, якій працює на відповідній посаді. Відповідач у письмових запереченнях позов не визнав, посилаючись на те, що за Порядком подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженим Постановою правління Пенсійного Фонду України від 25 січня 2008 року № 3-1 (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за № 200/14891) (далі Порядок), органи Пенсійного Фонду України здійснюють лише призначення і виплату щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці. Перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці цією постановою не передбачений. Крім того, зазначає, що норми статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачають перерахунок щомісячного довічного грошового утримання суддям Конституційного Суду України у разі зміни грошового утримання діючих суддів цього суду. Перерахунок грошового утримання суддів у відставці в разі зміни заробітної плати працюючих суддів суду загальної юрисдикції цим Законом не передбачений. Суд вирішує справу відповідно до вимог п.2 ч.1, п. 4 ч. 5 ст. 183-2 КАС України. Судом встановлено, що 10.11.2010 року [PERSON] було звільнено з посади судді Джанкойського міськрайонного суду АР Крим у зв’язку з поданням заяви про відставку за станом здоров’я, що перешкоджає продовженню виконанню обов’язків. З 15.12.2010 року позивачу призначено довічне грошове утримання судді в розмірі 5751 грн. Позивач у березні 2012 року, липні та серпні 2013 року звертався до УПФУ в Джанкойському районі АРК із заявами про проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідок про заробітну плату працюючого судді для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці Територіального управління Державної судової адміністрації АР Крим (далі ТУ ДСА В АР Крим). Відповідно до довідок ТУ ДСА в АР Крим про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії, заробітна плата судді, що працює на відповідній посаді, з січня 2012 року становить 13734 гривні 40 копійок; з квітня 2012 року становить 14003 гривні 20 копійок; з липня 2012 року становить 14105 гривень 60 копійок; з жовтня 2012 року становить 14310 гривень 40 копійок; з грудня 2012 року становить 14521 гривня 20 копійок; з січня 2013 року становить 18352 гривні. Листами УПФУ в Джанкойському районі АР Крим від 19 березня 2012 року № 1383/050205 та від 03.07.2013 року № 3308/05-21 позивачу відмовлено в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання відповідно до заробітної плати працюючого судді у зв’язку з тим, що Законом України «Про судоустрій і статус суддів» такий перерахунок не передбачений для суддів місцевих та апеляційних судів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів, закріплених у статті 126 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання, тощо), надання їм у майбутньому статусу судді у відставці, право якого на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Незалежність судді забезпечується окремим порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності судів, установленим законом, належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді. Частиною 3 статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції Закону від 7 липня 2010 року № 2453-VI встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. Разом з тим, Законом України від 8 липня 2011 року № 3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, частини третю і п'яту статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" викладено в новій редакції, згідно з якою щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді (частина третя статті 138 Закону). Максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність (частина п'ята статті 138 Закону). Предметом цього спору є перерахунок довічного грошового утримання судді з 1 січня 2012 року, а отже на момент виникнення спірних відносин їх правове регулювання здійснювалося відповідно до частини третьої статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції Закону України від 8 липня 2011 року № 3668-VI. Між тим, Рішенням Конституційного Суду України № 3-рп/2013 від 03 червня 2013 року встановлено, що частина 3 ст. 138 Закону України „Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону № 3668, суперечить Конституції України‚ не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Натомість підлягає застосуванню частина 3 статті 138 Закону № 2453 в редакції до змін, внесених Законом № 3668, а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. Перше, друге, трете речення частини 5 статті 138 Закону № 2453 у редакції Закону № 3668, що суперечать Конституції України, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Проте підлягають застосуванню перше речення частини 5 статті 138 Закону № 2453 в редакції до змін, внесених Законом № 3668, а саме: «Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного суддею після виходу у відставку"‚ та четверте речення частини 5 статті 138 Закону № 2453 зі змінами, внесеними Законом № 3668, а саме: «Довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України. Оскільки рішення Конституційного Суду України не мають ретроспективної сили, а неконституційні положення оголошуються нечинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, суд вважає, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2012р. по 03.06.2013р. та з 03.06.2013 року має здійснюватися у відповідності до положень законодавства, чинного в ці періоди часу. Оскільки зміст ст. 138 Закону № 2453 в редакції, яка діє внаслідок прийняття рішення Конституційного Суду України № 3-рп/2013 від 03 червня 2013 року, чітко та однозначно встановлює співвідношення та залежність розміру місячного довічного грошового утримання судді у відставці від розміру грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, існуюче формулювання змісту статті зазначеного закону є цілком достатнім для того, щоб зробити висновок, що зміна розміру грошового утримання працюючого на відповідній посаді судді, є достатньою підставою для зміни розміру відповідного місячного довічного грошового утримання судді у відставці. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Відповідно до ч.2 ст.6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України. Згідно Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 6 квітня 2011 року N 384/2011, Пенсійний фонд України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань пенсійного забезпечення (п.1), основними завданнями Пенсійного фонду України є, зокрема, призначення (перерахунок) щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці та підготовка документів для їх виплати (п.3). Отже, обов’язок по перерахунку та виплаті щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці покладено саме на органи Пенсійного фонду України, а в даному випадку на УПФУ в Джанкойському районі АРК. Зауваження відповідача щодо не приведення у відповідність Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці органами ПФУ, затвердженого правлінням ПФУ від 25.01.2008 року № 3-1, Закону України "Про судоустрій та статус суддів", не може ставитися у провину позивачу оскільки обов’язок щодо приведення підзаконних нормативно-правових актів у відповідність з діючими законами у спірних правовідносинах, покладений саме на органи ПФУ. А у разі невиконання цього обов’язку, така бездіяльність не може слугувати підставою для відмови у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці. Законом України «Про судоустрій і статус суддів» встановлена гарантія матеріального забезпечення судді у відставці, яка не може бути знівельована в зв'язку з тим, що органи влади України не встановили порядку, за яким зазначена гарантія повинна бути дотримана. Разом з тим, приймаючи до уваги, що предметом спору не було процентне визначення розміру довічного утримання позивача, з огляду на обов’язок і компетенцію саме відповідача здійснити перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, суд не вважає за потрібне розраховувати та визначати в рішенні суду саме процентний розмір щомісячного довічного грошового утримання [PERSON] з 01.01.2012 року, а визначає лише періоди та параметри розрахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача, тому позов в цій частині задовольняє частково. Також відсутні підстави для зобов’язання відповідача виконати постанову негайно з огляду на припис п.8 ч.6 ст. 183-2 КАС. З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору, суд відповідно до ст. 94 КАСУ питання про розподіл судових витрат не вирішує. На підставі ст. 138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів»,

Результат розгляду: partial