Рішення адміністративного суду від 2014-01-25 00:00:00+02

В листопаді 2013 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати незаконною постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Макарової Юлії Валентинівни про повернення виконавчого документа стягувачеві, яка винесена 30 жовтня 2013 року у виконавчому провадженні ВП № 32160055. В обґрунтування позову позивач вказав на те, що на виконанні відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області знаходилося виконавче провадження № 32160055 з примусового виконання виконавчого листа № 2а-3190/2010, виданого 22 березня 2012 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська провести [PERSON], як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії та інваліда 3 групи перерахунок та виплатити відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», основну пенсію в розмірі не нижче 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію в розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком, починаючи з 08 червня 2010 року до зміни в законодавстві, з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період. 30 жовтня 2013 року старшим державним виконавцем Макаровою Ю.В. винесено постанову про повернення стягувачу виконавчого документу - виконавчого листа № 2а-3190/2010, виданого 22 березня 2012 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 та ст. 50 Закону № 2677-VI. З зазначеної постанови старшого державного виконавця Макарової Ю.В. вбачається, що згідно листа боржника [PERSON] проведено перерахунок за виконавчим документом в сумі 49657,92 грн. Крім того, боржник повідомив відділ примусового виконання рішень, що виплати сум по перерахункам за рішенням судів на користь стягувачів не здійснюються у зв'язку з тим, що кошти, які призначені на виконання рішень судів не були перераховані на розрахункові рахунки управління. Старший державний виконавець Макарова Ю.В. зазначає, що ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» встановлені загальні умови виконання рішень та за якими боржник зобов'язаний вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення. Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області звернулося з поданням до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська про зміну способу і порядку виконання судового рішення, але ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19.09.2013 року по справі № 204/6593/2013-а (провадження № 6а-204/671/2013 року) у задоволенні подання Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області відмовлено у зміні способу і порядку виконання судового рішення, на підставі якого видано виконавчий лист у справі № 2а-3190/2010. За таких обставин, старший державний виконавець Макарова Ю.В. дійшла висновку про те, що виникли обставини, які виключають можливість виконання вищезазначеного судового рішення у повному обсязі, а саме в частині виплати грошових коштів, що і було підставою для повернення позивачу виконавчого листа. Позивач вважає постанову старшого державного виконавця Макарової Ю.В. про повернення виконавчого документа стягувачеві, яка прийнята 30.10.2013 року у виконавчому провадженні № 32160055, відповідно до вимог п. 9 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» неправомірною. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду заяву, в якій підтримав свої позовні вимоги та просив задовольнити їх в повному обсязі. Справу просив розглянути без його участі. Представник відповідача Кузьміна І.С. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача, при цьому пояснила, що державним виконавцем була винесена спірна постанова про повернення виконавчого документа стягувачу у суворій відповідності із положеннями Закону України «Про виконавче провадження» та інших нормативно-правових актів. Порушень з боку виконавця не було. Представник Управління Пенсійного фонду України в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Вислухавши представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають по наступним підставам. Відповідно до ч. 1 ст. 181 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Відповідно до ч. 6 ст. 181 КАС України, адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених п. 1-4 ч. 1 ст. 18 цього Кодексу, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист. У судовому засіданні встановлено, що Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська 22 березня 2012 року був виданий позивачу виконавчий лист № 2а-3190/2010 про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська провести [PERSON], як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії та інваліда 3 групи перерахунок та виплатити відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», основну пенсію в розмірі не нижче 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію в розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком, починаючи з 08 червня 2010 року до зміни в законодавстві, з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період (а.с.7). 10 квітня 2012 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Макаровою Ю.В. винесено постанову ВП № 32160055 про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа № 2а-3190/2010, виданого 22.03.2012 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська провести [PERSON], як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії та інваліда 3 групи перерахунок та виплатити відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», основну пенсію в розмірі не нижче 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію в розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком, починаючи з 08 червня 2010 року до зміни в законодавстві, з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період (а.с.30). Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області на адресу Управління Пенсійного фонду України в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська направлена вищевказана постанова про відкриття виконавчого провадження та вимога державного виконавця в порядку ст.ст. 5, 11, 89, 90 Закону України «Про виконавче провадження». 02 серпня 2013 року на адресу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області від Управління Пенсійного фонду України в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська надійшов лист Управління Пенсійного фонду України в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська, яким повідомлено, що [PERSON] проведено перерахунок пенсії за виконавчим документом, виплата буде здійснена додатковими відомостями при надходженні грошових коштів на рахунки управління (а.с.31-32). 30 жовтня 2013 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Макаровою Ю.В. була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.6). Згідно із ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Перелік підстав, із яких виконавчий документ може бути повернуто стягувачу, визначений ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», є вичерпним. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення. Згідно з ч. 3 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», про повернення виконавчого документа державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Аналізуючи вказані вище норми Закону, можна зробити висновок, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження повертається стягувачу у разі наявності встановленої законом заборони щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника. Винесення оскаржуваної постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 30.10.2013 року було обґрунтовано тим, що реалізація нормативних приписів і пенсійних програм здійснюється шляхом фінансування пенсійних виплат за рахунок чітко визначених прибутковою частиною бюджету Пенсійного фонду України. Бюджет Пенсійного фонду України щорічно затверджується Кабінетом Міністрів України. Виключно Законом України про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Управління Пенсійного фонду України в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська не являється розпорядником бюджетних коштів, а фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету. У відповідності до рішення Конституційного Суду України № 20-рп/2011 від 26.12.2011 року по справі № 1-42/20114, Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належать і Пенсійний фонд України. Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України бюджет Пенсійного фонду України затверджує Уряд України. Таким чином, Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України - органом, який реалізує таку політику, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України. У Рішенні від 26.12.2011 року № 20-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави. Конституцією України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, який розробляє проект закону про Державний бюджет України на наступний рік і подає його до Верховної Ради України, забезпечує виконання затвердженого Верховною Радою України Державного бюджету України, звітує перед Верховною Радою України про його виконання. Ефективне здійснення Кабінетом Міністрів України цих повноважень є основою для вжиття ним заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина, проведення політики у сфері соціального захисту, фінансової та податкової політики. Рішенням Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25.01.2012 року по справі № 1-11/2012, установлено, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов'язується з його функціями, визначеними в п. п. 2, 3 ст. 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та Законів України. У відповідності до рішення Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25.01.2012 року по справі № 1-11/2012, повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції України. З зазначених підстав за відсутності коштів на рахунках боржника мають місце обставини, що ускладнюють можливість виконання відповідного рішення у повному обсязі, а саме в частині виплати коштів. В контексті вищевикладеного принагідно звернути увагу на висновки Європейського суду з прав людини, наведені в рішеннях у справах «Ромашов проти України» (заява № 67534/01) та «Войтенко проти України» (заява № 18966/02), в яких зазначено, зокрема, наступне: «... Проте у цій справі боржником є державний орган, і виконання щодо нього, як свідчать матеріали справи, може бути здійснене лише в тому випадку, якщо державою передбачені та визначені асигнування на відповідні видатки Державного бюджету України шляхом здійснення відповідних законодавчих заходів. Факти справи свідчать про те, що протягом періоду, що розглядається, виконанню відповідного судового рішення перешкоджала саме відсутність законодавчих заходів, а не неналежне виконання своїх обов'язків державними виконавцями.». За приписами ст. 71 КАС України, кожна особа повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Таким чином, оскільки відповідачем було доведено в суді правомірність свого рішення зокрема щодо винесення постанови від 30.10.2013 року про повернення виконавчого документа стягувачеві у зв'язку з неможливістю його виконання в частині виплати коштів, суд вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні його вимог в частині визнання незаконною постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Макарової Юлії Валентинівни про повернення виконавчого документа стягувачеві, яка винесена 30 жовтня 2013 року у виконавчому провадженні ВП № 32160055. За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, суд вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні його вимог. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied