Рішення адміністративного суду від 2014-03-26 00:00:00+02

Позивач звернувся з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати вимогу відповідача про сплату боргу № Ю91 від 07.08.2012 року в частині визначеного боргу в сумі 87 266,76 грн. Посилається на те, що сума заборгованості зі сплати єдиного внеску, яка вказана у вимозі визначена невірно, оскільки не врахована сума єдиного внеску, яка перерахована ПП «Доброчин-сервіс» від імені і за рахунок Будинкоуправління № 4 КЕВ м.Львова згідно договору доручення № 1 від 27.02.2009 року. Відносини Довірителя та Повіреного не підпадають під дію заборони ч.9 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», оскільки передачі платником єдиного внеску - БУ № 4 своїх обов'язків з його сплати третім особам не відбувається. Безпідставним є твердження відповідача про порушення ч.7 ст.9 вказаного Закону, оскільки вказаною нормою визначено форми розрахунку (безготівкову чи готівкову), а не належність банківського рахунку. Також, зазначив, що відповідачем не враховано дані заповнення реквізиту «призначення платежу», що є порушенням вимог постанови Правління ПФУ від 27.09.2010 року № 21-2 «Про затвердження Порядку ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та інших платежів». А тому вважає, що оскаржувана вимога про сплату боргу підлягає визнанню протиправною та скасуванню. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю, просить їх задоволити, з обгрунтувань викладених у позовній заяві. Від відповідача надійшли письмові заперечення проти позову, в яких просить в позові відмовити, посилається на те, що відповідно до картки особового рахунку страхувальника сформованої на підставі звітів Будинкоуправління № 4 у позивача існувала заборгованість з сплати єдиного соціального внеску, тому Управлінням ПФУ у Шевченківському районі м.Львова на підставі п.6.3 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальноообов'язкове державне соціальне страхування, надіслано вимогу про сплату боргу № Ю91 від 07.08.2012 року. Єдиний соціальний внесок, що був перерахований ПП «Доброчин-сервіс» за Будинкоуправління № 4 КЕВ м.Львова зараховано на особовий рахунок ПП «Доброчин-сервіс» відповідно до «Порядку ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та інших платежів». Облік сплачених сум за платежами, які на певну дату надійшли понад суми, що належать до сплати, визначені як безпосередньо у звітності платника, так і за іншими документами, відображається відповідним органом Пенсійного фонду в картках особових рахунках платників. Такі суми платежів зараховуються в рахунок майбутніх платежів або повертаються платникам на підставі заяви. Також, зазначив, що з аналізу норм ч.2 ст.1, ст.ст.1000, 1003 Цивільного кодексу України вбачається, що такі поширюються на податкові та бюджетні правовідносини лише у випадку, якщо про це прямо передбачено Законом. Наявність прямої заборони щодо передачі повноважень по сплаті страхових внесків третім особам, виключає можливість оплати таких внесків по дорученню. А тому вважає, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними. В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечила, просить відмовити в його задоволенні, посилається на підстави викладені в письмових запереченнях на позовну заяву. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Судом встановлено, що позивач - Будинкоуправління № 4 квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова, є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та відповідно зобов'язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі єдиний внесок. Управлінням пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Львова 07 серпня 2012 року винесено вимогу про сплату боргу № Ю 91, згідно якої відповідачем визначено заборгованість Будинкоуправління № 4 квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова станом на 01.08.2012 року зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, штрафів (фінансових санкцій) та пені на загальну суму 1 380 822,20 грн. Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. З 01.01.2011 року набрав чинності Закон України № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (надалі Закон України № 2464-VI). Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України № 2464-VI, дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов'язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Згідно з ч.7 ст.9 Закону України № 2464-VI єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку. Відповідно до ч.9 ст.25 Закону України № 2464-VI, передача платниками єдиного внеску своїх обов'язків з його сплати третім особам заборонена, крім випадків, передбачених законодавством. Отже, єдині внески повинні сплачуватися безпосередньо платниками єдиного внеску шляхом перерахування коштів з їхніх банківських рахунків; також передача обов'язку зі сплати вказаних внесків платником третім особам законом заборонена. Судом встановлено, що фактична сплата єдиного внеску позивачем не проводилась, а проводилася ПП «Доброчин-сервіс» на підставі договору доручення № 1 від 27 лютого 2009 року. Разом з цим, сума сплачених грошових коштів органами Пенсійного фонду України до особової картки позивача зарахована не була, оскільки кошти надходили не з банківського рахунку платника єдиного внеску. З врахуванням вищенавденого, суд вважає, що вимога про сплату боргу винесена відповідачем правомірно, тому позовні вимоги до задоволення не підлягають. На підставі ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України із урахуванням того, що рішення ухвалене на користь відповідача, який є суб'єктом владних повноважень, судові витрати здійснені позивачем не підлягають до компенсації.

Результат розгляду: denied