Рішення адміністративного суду від 2014-01-30 00:00:00+02

Приватне підприємство "Укрпродекспорт" звернулося до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Київської обласної митниці про визнання протиправним, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що Київською обласною митницею при митному оформленні партії товару приватного підприємства "Укрпродекспорт" безпідставно визначено митну вартість за резервним методом її визначення та видано картки відмови в митному оформленні. Стверджує, що відповідачу надавалися усі необхідні документи для визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, а тому твердження відповідача з приводу недостатності та неналежності таких документів є необґрунтованими та просить суд: - визнати протиправним та скасувати рішення Київської обласної митниці про коригування митної вартості товарів від 18.11.2013 року №125110010/2013/010094/2; - визнати протиправним та скасувати картку відмови Київської обласної митниці в митному оформленні від 19.11.2013 року №125110010/2013/00151; - зобов'язати Київську обласну митницю провести митне оформлення імпорту товару за митною вартістю визначеною у вантажно-митній декларації №125110010/2013/960747. Судом допущено заміну Київської обласної митниці її правонаступником Київською митницею Міндоходів. Представник позивача в судове засідання не з'явився, 30 січня 2014 року подав до суду клопотання, в якому просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, 21 та 30 січня 2014 року подав до суду заперечення на адміністративний позов приватного підприємства "Укрпродекспорт" з додатками, в яких зазначає, що дії Київської митниці Міндоходів щодо прийняття рішення про коригування митної вартості товару від 18.11.2013 року №125110010/2013/010094/2 та виставлення картки відмови в митному оформленні від 19.11.2013 року №125110010/2013/00151 є законними та такими, що відповідають нормам Митного кодексу України, оскільки посадові особи діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені нормативно-правовими актами з питань державної митної справи. Стверджує, що позивачем у встановленому порядку не підтверджено заявлену митну вартість імпортованого товару, як того вимагає закон, тобто на вимогу митного органу не надано додаткових документів, які б підтвердили заявлену митну вартість товару, а тому застосувати перший метод визначення митної вартості (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються) було неможливо. Просив в задоволенні позовних вимог приватного підприємства "Укрпродекспорт" відмовити в повному обсязі. Судом явка відповідача не визнавалася обов'язковою, а тому суд вважає за можливе розглянути справу в письмовому провадженні відповідно до вимог ч. 4 та ч. 6 ст. 128 КАС України. Дослідивши докази, які знаходяться в матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 17 липня 2013 року між приватним підприємством "Укрпродекспорт" (покупець) та компанією Ronald A. Chisholm Limited (продавець) укладено контракт №17/07 за яким продавець зобов'язується продати, а покупець купити на умовах поставки CIF - згідно правил тлумачення торгових термінів Інкотермс - 2010 молочні продукти. 14 листопада 2013 року ПП "Укрпродекспорт" подана ВМД №125110010/2013/960747 на митне оформлення партії товару, а саме: жир молочний зневоднений. 18 листопада 2013 року Київською обласною митницею було винесене рішення №125110010/2013/010094/2 про коригування митної вартості товарів, в якій митний орган самостійно визначив митну вартість товару за резервним методом її визначення та виставлено картку відмови в митному оформленні від 19.11.2013 року №125110010/2013/00151. Однак суд не погоджується із прийнятим рішенням митного органу, виходячи з наступного. Суд встановив, що підставою прийняття оскаржуваних рішень слугував висновок митного органу про недостатність поданих позивачем документів для підтвердження митної вартості товару. Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (ст. 49 Митного кодексу України - надалі МК України). Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Відповідно до переліку даних документів, наведеного в частині другій даної статті, такими документами є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. Відповідно до картки відмови №125110010/2013/00151 позивач одночасно з митною декларацією подав до митного оформлення наступні документи: картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами №400/2012/0000170 від 13.11.2012 року; міжнародну автомобільну накладну (CMR) №3235 від 09.11.2013 року; коносамент (Bill of Lading) RAC320347 від 18.09.2013 року; рахунок-фактуру (інвойс) №90074371 від 19.09.2013 року; пакувальний лист №320347 від 03.10.2013 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів №17/07 від 17.07.2013 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №1 від 17.07.2013 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №1 від 17.07.2013 року; внутрішній договір (контракт) доручення №18/10-01 від 18.10.2013 року; ветеринарні свідоцтва форм Ф-1, Ф-2 (ввезення товарів) Щ-30 №226899 від 14.11.2013 року; інформацію про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару №2730 від 09.11.2013 року; інформацію про позитивні результати здійснення фітосанітарного контролю товару №2730 від 09.11.2013 року; інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару №2761 від 18.09.2013 року; резервну позицію №915 від 26.07.2011 року; сертифікат про походження товару загальної форми №320347-3069957 від 18.09.2013 року; декларацію про походження товару №3105 від 19.09.2013 року; сертифікат якості від 11.09.2013 року; сертифікат аналізу від 11.09.2013 року. Згідно із ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Аналіз даної норми дає змогу виокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов'язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості: 1) наявність розбіжностей між окремими документами; 2) наявність ознак підробки певних документів; 3) відсутність достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Необхідно звернути увагу, що висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованими та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника. Частиною 10 статті 58 Митного кодексу України визначено перелік складових митної вартості. Але зазначено, що ці складові (додаткові витрати) повинні додаватись до ціни товару для визначення митної вартості лише в тому випадку, коли вони не були включені до ціни товару. Однак, митним органом не було вказано, які саме складові митної вартості є не підтвердженими та які саме документи необхідно подати для підтвердження конкретної складової. Виходячи із змісту ст. 58 МК України та з урахуванням вищевказаного визначення митної вартості, основним методом визначення митної вартості товару є метод її визначення за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні (ч.2 ст.58 МК України). В силу п. 2 ч. 6 ст. 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Оскільки подані позивачем документи для митного оформлення товару дають змогу встановити митну вартість товару, а митним органом не надано належного обґрунтування причин їх неврахування для встановлення митної вартості товару та необхідності надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, суд вважає безпідставною відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та коригування митним органом митної вартості товару із застосуванням резервного методу визначення такої вартості. Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Частиною 2 статті 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. А суд, згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Отже, виходячи зі змісту наведених норм законодавства та враховуючи встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що представниками відповідача правомірність дій не доведена, а тому позовні вимоги приватного підприємства "Укрпродекспорт" підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене,

Результат розгляду: granted