Рішення адміністративного суду від 2014-01-29 00:00:00+02

Позивач - Казенне підприємство «Зміївський ремонтний енергомеханічний завод» звернувся до суду з позовними вимогами до відповідача - Державної податкової інспекції у Зміївському районі Головного управління Міндоходів у Харківській області та просив скасувати податкову вимогу № 18-11 від 14.08.2013р. В обґрунтування заявленого позову зазначив, що вказану податкову вимогу отримано в податковому органі бухгалтером підприємства позивача [PERSON], яка не є посадовою особою, яка має права підпису на документах та, відповідно, вона не мала права ставити свій підпис як уповноважена особа позивача при отриманні вимоги та отримувати її. За таких обставин позивач вказує, що оскаржувана податкова вимога не є врученою. Крім того, позивач вказує, що оскаржувана вимога містить невірне найменування юридичної особи, а також містить суму заборгованості з частини прибутку державних підприємств на суму 618824,00 грн., яка не є податковим боргом. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, що викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував та просив в його задоволенні відмовити через безпідставність . Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та необхідність їх задовольнити, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що відповідачем станом на 14.08.2013р. за позивачем обраховувався податковий борг в сумі 941684,00 грн., в тому числі: податок на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності (11020100)- 59410,06 грн.; земельний податок (13050100) - 175496,51 грн.; податок на додану вартість (14010100)- 70853,96 грн.; надходження від викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення (19010101) - 1583,76 грн.; надходження від скидів забруднюючих речовин безпосередньо у водні об'єкти (19010201) - 15488,27 грн.; надходження від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях (19010301)-27,44 грн.; частина прибутку господарських організацій (21010100) - 618824,00 грн. В зв'язку з наявністю, на думку відповідача, податкового боргу ним сформована та вручена бухгалтеру підприємства позивача [PERSON] податкова вимога №18-11 від 14.08.2013р. При цьому відповідач вважав, що податкове повідомлення-рішення (податкова вимога) вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення. Задовольняючи позовні вимоги у даній справі, суд враховує, що відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України до порядку надіслання платникам податків податкових вимог розповсюджуються правила, передбачені для надіслання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Так, відповідно до п. 58.2 ст. 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності. У разі зменшення (збільшення) контролюючим органом суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платнику податків надсилаються (вручаються) окремі податкові повідомлення-рішення. Контролюючий орган веде реєстр виданих податкових повідомлень-рішень щодо окремих платників податків. Відповідно до п.п. 58.3. ст. 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення. У разі якщо вручити податкове повідомлення-рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення-рішення вважається таким, що не вручено платнику податків. В даній справі судом встановлено, що відповідно до наказу підприємства позивача від 04.01.2013р. № 3, відповідно до якого визначено осіб, які мають право підпису на всіх документах, що пов'язані із взаємовідносинами з органами управління, контролюючими органами, контрагентами, іншими установами і організаціями. Відповідно до вказаного наказу право підпису на таких документах мають керівник підприємства позивача (директор) Щербаков С.В., заступник директора Подейко П.Г., головний бухгалтер Олєйнікова Г.Й. та заступник головного бухгалтера Соломко Л.К., або особи, які тимчасово виконують їх обов'язки згідно окремих наказів. Таким чином бухгалтер підприємства позивача [PERSON] не мала права ставити підпис про отримання оскаржуваної в даній справі вимоги та, відповідно, отримувати її, оскільки не наділена такими повноваженнями від імені позивача. Окремого наказу про надання їй таких повноважень позивачем не видавалось. З урахуванням викладеного неможливо вважати, що податкову вимогу було вручено позивачу. В зв'язку з наведеним суд відзначає, що будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до п. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб'єкта владних повноважень на може ґрунтуватися на припущеннях. Так, перевіривши оскаржуване в даній справі рішення (наказ), суд дійшов висновку, що відповідачем при їх прийнятті (вчиненні) невірно застосовано норми чинного законодавства при неповному та неправильному встановленні всіх дійсних обставин справи. Згідно ч. 1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). На підставі викладеного та

Результат розгляду: granted