Рішення адміністративного суду від 2014-02-28 00:00:00+02

У січні 2014 року Добропільська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Донецькій області (далі - позивач, Добропільська ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] (далі - відповідач, ФОП [PERSON]) про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, у зв'язку з неподанням відповідачем до податкового органу податкової звітності більше року. Згідно з ухвалою суду від 10 січня 2014 року розгляд справи здійснюється у порядку скороченого провадження суддею одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, відповідно до вимог частини 4 статті 183-2 КАС України. Сторонам направлена ухвала про відкриття скороченого провадження. Відповідач отримав ухвалу про відкриття скороченого провадження 18 лютого 2014 року особисто, про що свідчить його підпис на рекомендованому поштовому повідомленні про вручення поштового відправлення (арк. справи 12), у десятиденний строк з дня одержання вказаної ухвали до суду не подав заперечення проти позову та необхідні документи або заяву про визнання позову. Оцінивши повідомлені позивачем обставини, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для прийняття рішення у справі. Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, відповідач - [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER], адреса: [ADDRESS]) зареєстрований як фізична особа-підприємець 12 листопада 2013 року реєстраційною службою Добропільської міської ради, що підтверджується копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 17 грудня 2013 року (арк. справи 7-8). Підпунктом 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України визначено, що платники податків зобов'язані подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів. У відповідності до вимог пункту 6 статті 128 Господарського кодексу України відповідач як громадянин-підприємець зобов'язаний своєчасно надавати податковим органам декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію), інші необхідні відомості для нарахування податків та інших обов'язкових платежів; сплачувати податки та інші обов'язкові платежі в порядку і в розмірах, встановлених законом. Відповідно до підпункту 49.18.5 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України податкові декларації подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб-підприємців протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року. 11 квітня 2005 року відповідач взятий на облік в органах Добропільської ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області за № 295 як платник податків, що підтверджується довідкою від 18 грудня 2013 року № 1305071400082 форми 4-ОПП (арк. справи 3) Згідно довідки Добропільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області № 7592/10/05-07-11-11-2 від 18 грудня 2013 року, відповідач, станом на 18 грудня 2013 року не має заборгованості перед бюджетом (арк. справи 4). Як вбачається з матеріалів адміністративної справи фізична особа-підприємець [PERSON] з 09 лютого 2012 року не подає податкову звітність до Добропільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області, про що податковим органом складено акт від 18 грудня 2013 року № 288/17 про здійснення контролю за дотриманням податкового законодавства України (арк. справи 5). Таким чином, період, протягом якого суб'єкт підприємницької діяльності не звітувався перед відповідними податковими органами, повинен обчислюватися з дати, коли необхідна звітність була надана в останній раз. Частиною 2 статті 38 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб» підставами для постановлення судового рішення щодо припинення юридичної особи, що не пов'язано з банкрутством юридичної особи, зокрема є: неподання протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону. Згідно пункту 67.2 статті 67 Податкового кодексу України органи державної податкової служби в установленому законом порядку мають право звертатися до суду про винесення судового рішення щодо припинення юридичних осіб або підприємницької діяльності фізичних осіб-підприємців. Підсумовуючи вищезазначене, а також те, що відповідач не спростував ненадання податкових декларацій та документів фінансової звітності до податкового органу протягом року, вимоги позивача про припинення підприємницької діяльності відповідача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно з частиною 1 статті 49 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» суд, який постановив рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, у тому числі рішення про визнання фізичної особи-підприємця недієздатною або про обмеження її цивільної дієздатності, в день набрання таким рішенням законної сили направляє його копію державному реєстратору за місцем реєстрації фізичної особи-підприємця для внесення до Єдиного державного реєстру запису про судове рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця. Відповідно до частини 4 статті 94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted