Рішення адміністративного суду від 2014-03-06 00:00:00+02

Позивачка - [PERSON] звернулася до Київського районного суду м. Одеси з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси в якому, просить визнати дії УПФУ в Київському районі м. Одеси неправомірними та зобов'язати здійснити призначення пенсії з урахуванням інших видів виплат, якою передбачено складові заробітної плати для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу». При цьому позивач посилається на те, що 26.11.2013 року вона отримала лист УПФУ у Київському районі, в якому зазначено, що пенсія позивачці обчислювалась за двома довідками Департаменту освіти та науки ОМР від 25.09.2013 року №5718 із заробітної плати -3543,93 гривень. Однак, як вказує позивачка, при нарахуванні їй пенсії УПФУ у Київському районі м. Одеси, до складу заробітної плати не було включено інші виплати, а саме: сума індексації заробітної плати та матеріальної допомоги на оздоровлення, з яких були нараховані внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у зв'язку з чим, вона звернулася до відповідача про врахування вищезазначених виплат. Проте, УПФУ у Київському районі м. Одеси було відмовлено у врахуванні зазначених виплат та зазначено, що дані виплати не входять до складу заробітної плати державних, у зв'язку з чим для проведення перерахунку пенсії немає законних підстав, у зв'язку з чим, позивачка звернулася до суду із відповідним позовом. Крім того, позивачка посилається на Закон України «Про оплату праці», Закон України «Про державну службу», Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». У судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, надавши при цьому заперечення на позов. В обґрунтування наданих заперечень представник відповідача посилається на те, що порядок та умови призначення та перерахунок пенсій державним службовцям регулюється статтею 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, яка визначає та обумовлює, що на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. Пенсія державному службовцю виплачується незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію. Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством) не може перевищувати дванадцяти мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленої абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати. Ст. 33 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 р. № 3723- XII обумовлює, що плата праці державних службовців повинна забезпечувати достатні матеріальні умови для незалежного виконання службових обов'язків, сприяти укомплектуванню апарату державних органів компетентними і досвідченими кадрами, стимулювати їх сумлінну та ініціативну працю. Заробітна плата державних службовців складається з: посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Посадові оклади державних службовців установлюються залежно від складності та рівня відповідальності виконуваних службових обов'язків. Доплата за ранг провадиться відповідно до рангу, присвоєного державному службовцю. Надбавка за вислугу років виплачується державним службовцям щомісячно у відсотках до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг і залежно від стажу державної служби у таких розмірах: понад 3 роки - 10, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків. Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 5 ст. 37 Закону України „Про державну службу", визначення заробітної плати для обчислення пенсій державним службовцям здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Представник відповідача вказує, що Кабінет Міністрів України з метою вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії прийняв постанову від 31 травня 2000 року № 865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії"" та постановив: П. 1. Установити, що розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі. Середньомісячна сума зазначених виплат за 24 або 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат за 24 календарні місяці роботи підряд перед зверненням за пенсією чи за 60 календарних місяців роботи підряд відповідно на 24 або на 60, тобто, встановлюється право вибору того хто звертається з і призначенням пенсії врахування виплат, що включаються в заробіток за останні 24 календарних місяці або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі. У разі зміни структури заробітної плати з одночасним підвищенням посадових окладів працівникам апарату органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та їх виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів виплати, одержані особою за період до зміни структури заробітної плати, включаються в заробіток для обчислення пенсії відповідно до абзацу першого цього пункту без коригування згідно з пунктом 2 цієї постанови. З цієї постанови визначено, що посадовий оклад, надбавка за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років при призначенні пенсії відповідно до законів, зазначених у пункті 1 цієї постанови, враховуються в розмірах, що виплачуються на день звільнення з роботи, що дає право на відповідний вид пенсії. Закон України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", як зазначає представник відповідача, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. Відповідно до ст. 5 вищевказаного Закону, цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні. Так, представник відповідача вказує, що згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Органи Пенсійного фонду України є органами державної виконавчої влади, які в своїй діяльності керуються Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, Положенням про Пенсійний фонд України, постановами правління, наказами Фонду, а також Положеннями про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, Положеннями про управління Пенсійного фонду України в районах, місті та районах в місті, у зв'язку з чим, Пенсійний фонд України, як орган виконавчої влади, зобов'язаний виконувати закони України, постанови та розпорядження Кабінету Міністрів України. Враховуючи викладене, представник відповідача вважає, що дії управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси є правомірними та цілком відповідають вимогам чинного законодавства, у зв'язку з чим, у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, позивачка - [PERSON] перебувала на державній службі з 1980 року. З 2013 року позивачка - [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси та з цього часу їй було призначено пенсію за віком. Пенсія обчислена на підставі двох довідок Департаменту освіти та науки Одеської міської ради від 25.09.2013 року №5718. [PERSON] звернулася до Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси з заявою, в якій просила врахувати при виплаті пенсії суму індексацій заробітної плати та матеріальної допомоги на оздоровлення, з яких були нараховані внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. 05.12.2013року Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси листом за №227-С-01 повідомила позивачку про те, що матеріальна допомога та індексація не входять до складу заробітної плати державних службовців згідно Закону України «Про держану службу» і не враховуються при обчисленні цього виду пенсії, у зв'язку з чим, для проведення перерахунку її пенсії з урахуванням інших виплат немає законних підстав. Викладені обставини зумовили звернення [PERSON] до суду із відповідним позовом. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати. Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993року заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та індексація входила до системи оплати праці державного службовця. Крім того, ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій. Так, відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу). Відповідно до ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону; суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум. За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати. Таким чином, суд приходить до висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення, на яку нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та сума індексації заробітної плати включається до складу заробітної плати державного службовця, враховується при обчисленні розміру його пенсії, оскільки перевага має надаватись не положенням Закону України «Про державну службу» та Закону України «Про оплату праці», які щодо спірних відносин є загальними, а спеціальним нормам, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин - ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 20 лютого 2012року та в у хвалі Вищого адміністративного суду України від 18 травня 2012року. Враховуючи викладене, позовні вимоги [PERSON] про визнання протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси щодо неврахування інших виплат (матеріальної допомоги та індексації) при обчисленні пенсії державного службовця, а також зобов'язання Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси здійснити розрахунок її пенсії з урахуванням інших видів виплат згідно з довідкою Департаменту освіти та науки ОМР від 25.09.2013 року №5718, якою передбачені складові заробітної плати для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про держану службу», на які нараховані та утримані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01 січня 2011року - єдиний соціальний внесок, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. У відповідності до ч. 1 п. 1. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з державного бюджету України або позабюджетних фондів - у межах суми стягнення за один місяць. Згідно ст. 94, ч. 1 ст. 256 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Виходячи з положень цих норм, на користь позивачки слід стягнути з державного бюджету України її витрати зі сплати судового збору у сумі 68 гривень 82 копійки. На підставі викладеного та

Результат розгляду: partial