Рішення адміністративного суду від 2014-01-21 00:00:00+02

У вересні 2013 року до Вінницького окружного адміністративного суду звернулась Вінницька об'єднана Державна податкова інспекція головного управління Міндоходів у Вінницькій області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "РИТОН" про стягнення заборгованості в розмірі 7 801 690 грн. 09 коп. Позов мотивовано тим, що товариство з обмеженою відповідальністю "РИТОН", в порушення податкового законодавства, не сплачує належні суми податків у встановлені законом терміни і станом на дату звернення до суду за ним рахується податковий борг в розмірі 7 801 690 грн. 09 коп. в зв'язку з несплатою грошових зобов'язань по податку на додану вартість в розмірі 2 484 573 грн. 99 коп., по податку на прибуток в розмірі 5 316 606 грн. 10 коп., адміністративні штрафи в розмірі 510 грн. Ухвалою суду від 24.10.2013р. провадження у справі було зупинено до моменту прийняття рішення Вищим адміністративним судом України за результатами розгляду касаційної скарги у справі № 802/135/13-а (К/800/38106/13). В зв'язку з тим, що обставини, які слугували підставою для зупинення провадження у даній справі відпали, ухвалою від 13.01.2014 р. провадження у справі поновлено. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду лист в якому зазначив, що у зв'язку із узгодженням частини податкових зобов'язань на користь платника податків ТОВ "Ритон" сума податкового боргу, станом на 21.01.2014р., становить 510 грн., а тому Вінницька ОДПІ просить суд винести рішення про стягнення коштів ТОВ "Ритон" на суму податкового боргу 510 грн. Разом з тим, розгляд справи просив розглянути без його участі. Зі змісту вказаного листа не вбачається, що позивачем розпоряджено власними вимогами у сторону зменшення чи відкликання, в частині узгоджених сум податкового боргу, а саме, в сумі 7 801 180 грн. 09 коп. Відповідно до принципу дизпозитивності (ст. 11 КАС України), суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Порядок зміни позовних вимог визначений статтею 137 Кодексу адміністративного судочинства України, якою передбачено подання письмової заяви про збільшення або зменшення розмір позовних вимог, із дотриманням вимог статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України. Поданий представником позивача лист не може судом розцінюватись як заява про зменшення розміру позовних вимог Даний лист судом розцінюється, як заява про розгляд справи за відсутності представника позивача Таким чином, суд прийшов до висновку, що розгляд даної справи слід здійснювати за вимогами викладеними в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав в частині стягнення 510 грн. адміністративного штрафу, в решті позовних вимог просив суд відмовити. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення справи, а особиста участь представника позивача в судовому засіданні - не обов'язкова, суд, визнав можливим проводити розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення представника відповідача, повно, всебічно, об'єктивно дослідивши надані у справу докази, надавши їм юридичну оцінку, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Товариство з обмеженою відповідальністю "РИТОН" зареєстровано як юридичну особу виконавчим комітетом Вінницької міської ради 08.02.2001р., код за ЄДРПОУ 31325336, на податковому обліку у Вінницькій ОДПІ перебуває з 14.02.2001р. Судом встановлено, що за відповідачем рахується податковий борг зі сплати адміністративних штрафів в розмірі 510 грн.. Дана заборгованість виникла внаслідок прийняття Вінницькою ОДПІ податкового повідомлення-рішення № 0000032300 від 08.01.2013р. Відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України, податковим органом на адресу відповідача направлялась податкова вимога № 1093-19 від 11.07.2013р. На час розгляду справи судом, доказів сплати вказаної суми заборгованості перед бюджетом підприємством не надано, також відсутні докази про нечинність наведеного рішення. Таким чином, за відповідачем рахується заборгованість перед Державним бюджетом зі сплати адміністративних штрафів в загальному розмірі 510 грн. Відповідно до п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України (далі - ПК України), податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання. Відповідно до п. 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України, орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Згідно з абз. 1 п. 95.3 ст.95 ПК України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Враховуючи встановлені обставини справи та вищезазначені положення чинного Законодавства України, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення адміністративних штрафів в розмірі 510 грн. є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, а тому підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог в частині стягнення 2 484 573 грн. 99 коп. податкового боргу по податку на додану вартість та 5 316 606 грн. 10 коп. податкового боргу по податку на прибуток, суд приходить до висновку про відмову в їх задоволенні з наступних підстав. Так, судом встановлено, посадовими особами Державної податкової служби у Вінницькій області проведена позапланова виїзна документальна перевірки ТОВ "Ритон" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2010р. по 31.03.2011р., валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2010р. по 31.03.2011р., наслідки якої знайшли своє відображення в акті № 63/2201/31325336 від 20.12.2012р. (а.с. 24-30). На підставі висновків акту перевірки Вінницькою ОДПІ були прийнятті податкові повідомлення-рішення № 0000012300 від 08.01.2013р., яким відповідачу збільшено суму грошового зобов'язання по податку на прибуток приватних підприємств в загальному розмірі 5 326 862 грн., № 0000022300 від 08.01.2013р., яким збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість в загальному розмірі 2 396 426 грн. Відповідач скористався наданим йому правом, та оскаржив вказані податкові повідомлення-рішення в судовому порядку. Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 28.03.2013р. по справі № 802/135/13-а за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Ритон» до Державної податкової служби у Вінницькій області та Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Вінницької області ДПС про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, позов задоволено частково, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення № 0000022300, №0000012300 від 08 січня 2013 року, в решті позовних вимог відмовлено. Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14.06.2013р. по справі № 802/135/13-а апеляційну скаргу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Вінницької області та Державної податкової служби у Вінницькій області задоволено. Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 28 березня 2013 року скасовано. Прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову відмовлено. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02.12.2013р. по справі № К/800/38106/13 (802/135/13-а) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Ритон» до Державної податкової служби у Вінницькій області та Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Вінницької області ДПС про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, зокрема, № 0000022300, №0000012300 від 08 січня 2013 року. Відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України, постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі. Таким чином, враховуючи вимоги вищевказаної норми, рішення суду по адміністративній справі № 802/135/13-а набрало законної сили. В силу частини першої статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до частини першої статті 255 КАС України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Частиною другою вказаної статті передбачено, що обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватись в іншій судовій справі за участю тих самих сторін. За таких обставин, виходячи з вищезазначеного, судом встановлено, що податкові повідомлення-рішення Вінницької ОДПІ № 0000022300, №0000012300 від 08 січня 2013 року, на підставі яких позивачем по справі заявлено вимогу про стягнення податкового боргу в частині 7 801 180, 09 грн. - скасовано, а відтак і позовні вимоги Вінницької ОДПІ в частині стягнення податкового боргу в розмірі 7 801 180, 09 грн. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до статей 11, 86, 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. З урахуванням вищевикладеного та

Результат розгляду: partial