Рішення адміністративного суду від 2014-02-18 00:00:00+02

До Київського окружного адміністративного суду звернувся [PERSON] (надалі - позивач) з позовом до Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області (надалі - відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення від 30.04.2013 № 0091701700 щодо нарахування позивачу податкового зобов'язання з земельного податку у розмірі 42650,03 грн. Ухвалами Київського окружного адміністративного суду від 31.01.2014 було відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду на 11.02.2014. В судовому засіданні 11.02.2014 було оголошено перерву до 18.02.2014. 18 лютого 2014 року в судове засідання, сторони, повідомлені належним чином про розгляд справи не з'явились. Від представника позивача до суду надійшло письмове клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження. Від представника відповідача 18.02.2014 засобами електронного зв'язку до суду надійшли письмові заперечення проти позову в яких відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову. Відповідно до частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про розгляд справи без участі уповноважених представників сторін та у порядку письмового провадження. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачем по справі невірно було нараховано земельний податок із застосуванням п.277.1 статті 277 Податкового кодексу України, оскільки вважає, що належні позивачу земельні ділянки: - належать до сільськогосподарських угідь; - не зайняті жилими будівлями. На підтвердження своїх пояснень у справі представник позивача надав суду довідки Наливайківської сільської ради шостого скликання Макарівського району Київської області № 155, 156, 157, 158 та 159, а також довідки Управління Держкомзему у Макарівському районі Київської області № 8720, 8721, 8722, 8723 та 8724, згідно з якими належні позивачу земельні ділянки, призначені для будівництва та обслуговування жилого будинку на підставі державних актів, складаються з ріллі та на вказаних земельних ділянках будівель і споруд не розміщено і будівельні роботи не проводяться. Зазначені довідки, а також копії державних актів земельних ділянок представник позивача вважає належними даними, з яких слідує, що землі належні позивачу складаються з ріллі, а тому відповідач неправомірно застосував ставку земельного податку як за земельні ділянки несільськогосподарського призначення, розташовані за межами населеного пункту. Представник позивача вважає, що при визначенні ставки земельного податку відповідач мав застосувати норму статті 272 Податкового кодексу України, а не статті 277 цього Кодексу, оскільки належні позивачу землі є «сільськогосподарськими угіддями» в розумінні податкового та земельного законодавства. Відповідач проти позову заперечив, в обґрунтування заперечень відповідач вказує, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є правомірним, оскільки цільове призначення земель, які належать позивачу - для будівництва та обслуговування жилого будинку, а відтак відповідач

Результат розгляду: denied