Рішення адміністративного суду від 2014-02-24 00:00:00+02

Позивач в адміністративному позові від 12 грудня 2013 року вказує, що народився він [INFO] в [ADDRESS], постійно проживає і зареєстрований за вказаною адресою. Село Моквин Березнівського району Рівненської області входить до переліку населених пунктів радіоактивно забруднених внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (ІV зона). У травні 2013 року він звернувся з заявою до відповідача про призначення йому пенсії по віку згідно зі ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" як особі, яка прожила або відпрацювала в зоні посиленого радіоекологічного контролю не менше чотирьох років. Управління Пенсійного фонду відмовило йому в призначенні вказаної пенсії на тій підставі, що час його роботи згідно трудової книжки з 6 червня 1985 року по 11 листопада 1986 року в Пермській області Росії, з 29 березня 1988 року по 10 листопада 1988 року в Хмельницькій області, з 6 квітня 1989 року по 29 листопада 1989 року та з 24 квітня 1991 року по 6 листопада 1991 року по в Орловській області Росії, з 10 березня 1990 року по 03 грудня 1990 року в Сумській області віднесено відповідачем до періодів роботи в так званій "чистій" зоні. Не погоджується з відмовою з тих підстав, що працюючи за межами основного місця прживання часто приїздив додому, а в період роботи в Хмельницькій і Сумській областях їх додому на вихідні возили автобусом. Покликається на ст. 17 Цивільного кодексу Української РСР, згідно з якою місцем проживання особи визнається те місце, де громадянин постійно або переважно проживає. Просить визнати неправомірною відмову управління Пенсійного фонду України в Березнівському районі щодо непризначення йому пенсії по віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та зобов'язати відповідача призначити йому пенсію згідно з цією нормою Закону. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позов з підстав у ньому наведених. Пояснення дав аналогічні викладеному в позовній заяві. Пояснив, що майже щотижня, особливо в період роботи в Хмельницькій області, на вихідні приїздив додому, адже з цегельного заводу с. Моквин він завантажував цеглу на автомобілі, яку відвозили на будівництво в Хмельницьку область, де він працював. З інших місць роботи їх систематично возили додому автобусом. Вказав, що з врахуванням перебування на вихідних по місцю свого проживання в період роботи за межами області сумарний час його проживання в ІV зоні становить понад чотири роки. На підставі наведеного просить задовольнити його заяву. Представник відповідача Оксенюк І.С. пояснив, що з наданих позивачем доказів слідує, що [PERSON] не довів того факту, що він протягом чотирьох років постійно працював або проживав на території зони посиленого радіоекологічного контролю в с. Моквин Березнівського району. Місцем постійного проживання його в 1986,1988-1989 роках слід вважати те, де він більшу частину року проживав фактично, тобто там де знаходився на заробітках. Період його проживання на радіоактивно забрудненій території станом на 1 січня 1993 року складає менше чотирьох років. Просить в позові відмовити. Допитані по справі свідки пояснили наступне. Свідок [PERSON] показав, що працював разом з [PERSON] на будівництві в Хмельницькій області. Їх дійсно часто посилали в с. Моквин Березнівського району за цеглою. Крім цього, через кожних кілька тижнів вони приїздили додому на вихідні. А з показань свідка [PERSON] відомо, що на той час вони з позивачем зустрічалися, адже в 1992 році зареєстрували шлюб. Знає про те, що він працював за межами області, додому приїздив досить часто. Вислухавши сторін, дослідивши надані ними суду докази і заперечення, суд приходить до висновку про безпідставність заявлених позивачем [PERSON] вимог. У відповідності з ч.1 ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Зокрема, згідно з абзацом п'ятим частини другої статті 55 цього Закону особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, зменшення віку для призначення пенсії складає два роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше п'яти років. А згідно з ч.1 ст. 17 Цивільного кодексу Української РСР, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, місцем проживання оосби визнавалося те місце, де громадянин постійно або переважно проживає. В період, який зазначається позивачем - 1986,1988-1990 роки, переважне місце роботи, а отже і проживання [PERSON], знаходилося за межами зони посиленого радіоекологічного контролю. Приїзд його додому на вихідні дні не охоплюється встановленим законом поняттям "постійне проживання". Вказана обставина стверджується наданою ним копією його трудової книжки, записами під номерами 15-16,21-26, що на а. с. 9-15. Крім цього, загальний стаж його проживання в зоні посиленого радіоеклогічного контролю становить менше чотирох років. Таким чином, відмову управління Пенсійного фонду України в Березнівському районі № 136989 від 7 травня 2013 року в призначенні позивачу пенсії по віку з наведених підстав суд визнає правомірною. (а. с. 18). Посилання позивача на Закон України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" не можна визнати обгрунтованим, оскільки вказаний закон прийнятий Верховною Радою України 11 грудня 2003 року і його норми не можуть поширюватися на правовідносини, що виникли до його прийняття. Наявність у [PERSON] посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю серії [NUMBER] (категорія 4), виданого йому 20 березня 1993 року (а. с. 16), не може бути підставою для висновку про неправомірність відмови відповідача у призначенні пенсії, оскільки видавалося таке посвідчення на підставі довідки відповідного зразка лише з врахуванням місця реєстрації позивача. Зокрема, й довідкою № 1057 від 16 травня 2013 року, виданою виконавчим комітетом Моквинської сільської ради (а. с.17) стверджується той факт, що [PERSON] з 05.06 1981 р. по 06.10.1992 р. проживав в [ADDRESS], а з 06.10.97 року по даний час зареєстрований і проживає в [ADDRESS], Україна, яке включене в перелік радіоактивно забруднених територій внаслідок аварії на ЧАЕС. Видана така довідка на підставі погосподарських (будинкових) книг. В судовому засіданні встановлено, що проживання його в радіоактивно забрудненій зоні в 1986, 1988-1990 роках не носило характер постійного проживання, а загальний термін постійного проживання станом на 1 січня 1993 року менший чотирьох років. За встановлених обставин суд відмовляє [PERSON] в задоволенні його адміністративного позову за безпідставністю заявлених вимог.

Результат розгляду: denied