Рішення адміністративного суду від 2014-02-06 00:00:00+02

Державне підприємство «Бахчисарайський консервний завод» у 1996 році було організоване шляхом приватизації у Відкрите акціонерне товариство «Бахчисарайський консервний завод» у відповідності з Законом України «Про приватизацію майна державних підприємств» від 04.03.1992 року №2163-ХІІ, Постанови Кабінету Міністрів України «Про особливості приватизації в агропромисловому комплексі» від 17.05.1993 року №51-93, Постанови Кабінету Міністрів України від 07.12.1992 року №686 «Про затвердження порядку перетворення в процесі приватизації державних підприємств у відкриті акціонерні», встанови Кабінету міністрів України від 18.01.1995 року №36 «Про затвердження Методики оцінки вартості об'єктів приватизації» та інших нормативних актів. 09.07.1996 року на підставі наказу представництва Фонду майна АР Крим в Бахчисарайському районі №78 від 29.06.1996 року було зареєстровано Відкрите акціонерне товариство «Бахчисарайський консервний завод» (а.с. 48). 10 липня 1996 року відповідно до Положення «Про типовий план розміщення акцій відкритого акціонерного товариства, створеного шляхом корпоратизації», затвердженого наказом Фонду державного майна від 04.04.1994 року №175 розроблено План розміщення акцій ВАТ «Бахчисарайський консервний завод», затверджений наказом Фонду майна АР Крим №82 від 10.07.1996 року. 25 грудня 1998 року Представництво Фонду майна АР Крим в Бахчисарайському районі за Актом передачі нерухомого майна у власність ВАТ «Бахчисарайський консервний завод» передало у власність ВАТ «Бахчисарайський консервний завод» 42 об'єкти, в тому числі гуртожиток по [ADDRESS], з інвентарним номером 11001. У зв'язку з прийняттям Закону України «Про акціонерні товариства» ВАТ «Бахчисарайський консервний завод» було реорганізовано у Товариство з додатковою відповідальністю «Бахчисарайський консервний завод», що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців серії ААБ № 588109 (а.с. 48) та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців серії АЖ № 810770 (а.с. 122-123). Все майно ВАТ «Бахчисарайський консервний завод» перейшло у власність Товариства з додатковою відповідальністю «Бахчисарайський консервний завод». На підставі рішення виконавчого комітету Бахчисарайської міської ради № 378 від 30.11.2011 року за Товариством з додатковою відповідальністю «Бахчисарайський консервний завод» оформлено право приватної власності на будівлю гуртожитку, розташованого у [ADDRESS] (а.с. 78). Згідно з договором найма жилого приміщення від 15.09.2009 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Бахчисарайський консервний завод» - власником житлового приміщення на той час, а саме кімнати [ADDRESS] та [PERSON], наймодавець - ВАТ «Бахчисарайський консервний завод» надає наймачу - [PERSON] у користування вільне ізольоване житлове приміщення, придатне для постійного проживання - кімнату [NUMBER] (а.с. 158). Відмітка у паспорті [PERSON] щодо його реєстрації за місцем проживання за адресою [ADDRESS] здійснена 20.10.2009 року (а.с. 6). 07.09.2011 року [PERSON] укладено договір найма житлового приміщення, а саме кімнати [ADDRESS] з Товариством з додатковою відповідальністю «Бахчисарайський консервний завод», яке стало власником вказаного майна після реорганізації (а.с. 186). Згідно рішення Бахчисарайського виконавчого комітету № 408 від 14.12.2011 року громадянам, відповідно до наданого списку дозволено оформлення документів на приватизацію квартир по [ADDRESS], згідно наданих заяв (а.с. 82). У списку значиться громадянка [PERSON] - квартира [NUMBER] та громадянин [PERSON] - квартира [NUMBER]. 14.12.2011 року громадянином [PERSON] було оформлено право власності на кімнату [ADDRESS], про що видано свідоцтво про право власності № 408 від 14.12.2011 року, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав, наданим Кримським республіканським підприємством «Сімферопольське міжміське бюро реєстрації та технічної інвентаризації». Як зазначає позивач у червні 2013 року зі змісту позовної заяви [PERSON] до виконавчого комітету Бахчисарайської міської ради, органу приватизації при виконавчому комітеті Бахчисарайської міської ради йому стало відомо, що 07.12.2011 року [PERSON] зареєстрований у кімнаті [ADDRESS], що на думку позивача порушує його права та законі інтереси. Судом досліджені відомості надані сторонами та виявлено, що згідно пояснень третьої особи [PERSON] у 1988 році його мати [PERSON] , як працівник Бахчисарайського консервного заводу отримала та вселилася разом з сім'єю у кімнату [ADDRESS]. Суд вказує, що згідно довідки профспілкового комітету консервного заводу м. Бахчисарай від 04.03.1988 року [PERSON] з сім'єю з 4 осіб було надано право на заняття житлового приміщення житловою площею 35,2 кв. м., яке складається з двох кімнат у квартирі [ADDRESS] на підставі рішення профспілкового комітету від 15.01.1988 року (а.с. 105). [PERSON] вказує, що у 1999 році за рішенням профспілкового комітету сім'ї [PERSON] була надана друга кімната у гуртожитку, яка розташована рядом з попередньо наданою кімнатою [NUMBER], обидві надані [PERSON] кімнати мали [NUMBER]. Однак третьою особою не надано доказів стосовно того яка саме додаткова кімната була надана [PERSON] у 1999 році та яку нумерацію вона мала. Таким чином суд прийшов до висновку, що [PERSON] з сім'єю з 4 осіб мала право на заняття житлового приміщення житловою площею 35,2 кв. м., яке складається з двох кімнат у квартирі [ADDRESS] на підставі рішення профспілкового комітету від 15.01.1988 року, що підтверджено матеріалами справи. Судом встановлено, що згідно відмітки про місце проживання у паспорті [PERSON] вона була зареєстрована у кімнаті [ADDRESS] з 04.03.1988 року (а.с. 62 зворотній бік). [PERSON] згідно відмітки про місце проживання у паспорті був зареєстрований у кімнаті [ADDRESS] з 17.04.1993 року (а.с. 61 зворотній бік). Надалі у паспорті [PERSON] зроблена відмітка про реєстрацію у кімнаті [ADDRESS] на підставі рішення № 45 від 07.12.2011 року (а.с. 61 зворотній бік). Судом досліджено талон реєстрації місця проживання в України [PERSON] в якому вказано, що перереєстрація була здійснена у зв'язку з уточненням нумерації квартир з 4 на 6, талон оформлено 08.12.2011 року (а.с. 240). Сторонами не надано документів, які б підтверджували зміну нумерації квартир у гуртожитку по [ADDRESS], однак, суд вказує, що факт зміни нумерації квартир у вказаному гуртожитку встановлений рішенням Бахчисарайського районного суду АР Крим від 02.09.2013 року по справі № 103/3897/2012 (а.с. 193-199). Також суд вказує, що зазначеним рішенням Бахчисарайського районного суду АР Крим від 02.09.2013 року по справі № 103/3897/2012 визнано незаконним та скасоване рішення органу приватизації виконавчого комітету Бахчисарайської міської ради АР Крим № 408 від 14.12.2011 року в частині приватизації та передачі в приватну власність [PERSON]квартири [ADDRESS], визнано недійсним та скасоване свідоцтво про право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS], загальною площею 35,2 кв. м., видане виконавчим комітетом Бахчисарайської міської ради АР Крим на підставі рішення органу приватизації № 408 від 14.12.2011 року, припинено право власності на квартиру [ADDRESS]. Ухвалою Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 14.11.2013 року рішення Бахчисарайського районного суду АР Крим від 02.09.2013 року по справі №103/3897/2012 залишено без змін. Згідно з ст.319 Цивільного процесуального кодексу України рішення або ухвала апеляційного суду набирають законної сили з моменту їх проголошення. Статтею 72 КАС України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. На підставі викладено судом зроблено висновок, що на момент розгляду адміністративної справи за позовом [PERSON] він втратив право власності квартиру [ADDRESS]. Оцінюючи правомірність дій відповідача щодо реєстрації місця проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] , суд керувався критеріями, закріпленими у частині 3 статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб'єкта. Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Отже, "на підставі" означає, що суб'єкт владних повноважень повинний бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України та зобов'язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним. "У межах повноважень" означає, що суб'єкт владних повноважень повинен вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов'язків, встановлених законами. "У спосіб" означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний дотримуватися встановленої законом процедури вчинення дії, і повинен обирати лише встановлені законом способи правомірної поведінки при реалізації своїх владних повноважень. Суд з'ясовує, чи використане повноваження, надане суб'єкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи. Згідно статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Для реєстрації особа подає: письмову заяву. Діти віком від 15 до 18 років подають заяву особисто. У разі якщо особа з поважної причини не може самостійно звернутися до уповноваженого органу, реєстрація може бути здійснена за зверненням іншої особи на підставі доручення, посвідченого в установленому порядку; паспортний документ. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження або свідоцтво про належність до громадянства України. Іноземець та особа без громадянства додатково подають посвідку на постійне або тимчасове проживання; квитанцію про сплату державного мита або документ про звільнення від його сплати; два примірники талона зняття з реєстрації. Забороняється вимагати для реєстрації місця проживання подання особою інших документів. Заява особи про реєстрацію місця проживання є єдиною підставою для реєстрації місця проживання особи. Зразки заяви та інших документів, необхідних для реєстрації місця проживання особи, затверджуються Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 28.07.2004 року «Про затвердження зразків документів, необхідних для реєстрації місця проживання в Україні», яка діяла на момент реєстрації уточнення місця проживання [PERSON], затверджено зразки документів, необхідних для реєстрації місця проживання в Україні, так у заяві обов'язковими даними було визначено необхідність згоди власника/співвласників житла або їх уповноважених органів, наймача та членів його сім'ї на реєстрацію місця проживання заявника у разі відсутності документів, зазначених як підстава для реєстрації. З відмітки у паспорті [PERSON] про реєстрацію у квартирі [ADDRESS] (а.с. 61 зворотній бік) впливає, що вона здійснена на підставі рішення № 45 від 07.12.2011 року. Суду надано лист Відкритого акціонерного товариства «Бахчисарайський консервний завод» № 45 від 07.12.2011 року, згідно якого ВАТ «Бахчсарайський консервний завод» звертається до начальника паспортного столу Бахчисарайського РВ ГУ з проханням привести у відповідність місце реєстрації з містом проживання громадян згідно списку, серед яких [PERSON] з [NUMBER] на [NUMBER] (а.с. 163). Суд не може розцінювати цей лист як рішення, на яке посилається відповідач, що вказано у відмітки про місце реєстрації [PERSON] у паспорті, але вважає, що для відповідача - Відділу громадянства, імміграції і реєстрації фізичних осіб Бахчисарайського районного відділення Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в АР Крим це було достатньою підставою вважати що є згода власника/співвласників житла або їх уповноважених органів на внесення змін у реєстрацію місця проживання [PERSON] Оскільки згідно ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» забороняється вимагати для реєстрації місця проживання подання особою інших документів, суд вважає, що відповідач мав усі необхідні підстави для здійснення зміни реєстраційних даних місця проживання [PERSON] з квартири [NUMBER] на квартиру [ADDRESS], у зв'язку з чим суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання дій Відділу громадянства, імміграції і реєстрації фізичних осіб Бахчисарайського районного відділення Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в АР Крим стосовно реєстрації місця проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] не підлягають задоволенню, оскільки позивач діяв в межах своїх повноважень на підставі та у спосіб, визначений законодавством. Судом досліджено лист № 45 від 07.12.2011 року Відкритого акціонерного товариства «Бахчисрайський консервний завод», та встановлено, що лист оформлено на бланку Відкритого акціонерного товариства «Бахчисрайський консервний завод», тоді як згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців серії ААБ № 588109 (а.с. 48) Відкрите акціонерне товариство «Бахчисрайський консервний завод» перетворено у Товариство з додатковою відповідальністю «Бахчисарайський консервний завод» з 01.07.2011 року. Також суд вказує, що талон реєстрації місця проживання в України [PERSON] оформлений 08.12.2011 року містить недійсну печатку Відкритого акціонерного товариства «Бахчисрайський консервний завод», яка за даними третьої особи - Товариства з додатковою відповідальністю «Бахчисарайський консервний завод» була знищена згідно акту від 05.07.2012 року на підставі наказу № 12 від 04.07.2012 року. Суд дійшов висновку, що на час здійснення реєстраційних дій 08.12.2011 року Відкритого акціонерного товариства «Бахчисрайський консервний завод», зазначеного у якості власника у листі про перенумерацію та талоні реєстрації, не існувало, печатка Відкритого акціонерного товариства «Бахчисрайський консервний завод» знищена. Враховуючи викладене, суд зазначає, що на час здійснення реєстрації 08.12.2011 року існуючий на той час власник майна - Товариство з додатковою відповідальністю «Бахчисарайський консервний завод» не надавав згоди на реєстрацію [PERSON] у квартирі [NUMBER], тобто не було дотримано вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 28.07.2004 року «Про затвердження зразків документів, необхідних для реєстрації місця проживання в Україні», а тому реєстрація від 08.12.2011 року має бути скасована. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача є зобов'язання Відділу громадянства, імміграції і реєстрації фізичних осіб Бахчисарайського районного відділення Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в АР Крим скасувати реєстрацію місця проживання [PERSON], проведену 08.12.2011 року у зв'язку з уточненням номеру квартири з [NUMBER] на [NUMBER]. У судовому засіданні 06.02.2014 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови складено 11.02.2014 року.

Результат розгляду: partial