Рішення адміністративного суду від 2014-04-01 00:00:00+03

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом, в якому просить зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області здійснити громадянину [PERSON], [INFO] обмін бланку посвідки на постійне проживання в Україні серії [NUMBER] в зв'язку із досягненням 45-річного віку; зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області поставити в паспортному документі громадянину [PERSON], [INFO] відмітку про отримання посвідки за встановленим МВС зразком, що скріплюється печаткою. В обґрунтування позову позивач зазначив, що рішенням УГІРФО ГУМВС України в Харківській області на підставі Закону України «Про імміграцію» позивачу був наданий дозвіл на імміграцію в Україну та був документований посвідкою на постійне проживання в Україні серії ХР №14454 від 07.12.2005 року. 20.12.2013 року позивач звернувся з письмовою заявою до ГУ ДМС України в Харківській області, в якій на підставі п. 9 Постанови Кабінету Міністрів України № 251 від 28.03.2012 року просив здійснити йому обмін бланку посвідки на постійне проживання в Україні, у зв'язку з досягненням 45-річного віку. Проте, 31.12.2013 року позивач отримав відповідь ГУ ДМС України в Харківській області, в якій зазначалось про неможливість обміну бланку посвідки на постійне проживання в зв'язку із тим, що посвідка на постійне проживання в Україні серії [NUMBER] на ім'я [PERSON] 19.02.2010 року була скасована. Однак, позивач зазначає, що відповідач в порушення вимог діючого законодавства безпідставно відмовляє позивачу у зміні посвідки на постійне проживання, у зв'язку із чим просив позов задовольнити. Представник позивача у судове засіданні 01.04.2014 року не прибув, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак звернувся до суду із заявою про розгляд справи за відсутності представника позивача. Представник відповідача у судове засіданні 01.04.2014 року не прибув, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, поряд із тим звернувся до суду із заявою про розгляд справи без участі уповноваженого представника. Враховуючи, що сторони є належним чином повідомленими про дату, час та місце судового засідання, потреба заслухати свідка чи експерта відсутня, перешкод для розгляду справи у судовому засіданні немає, та заяви представників сторін про можливість розгляду справи за їх відсутності, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними в ній матеріалами в порядку письмового провадження з огляду на положення ч. 6 ст. 128 КАС України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, судом встановлено наступне. Матеріалами справи підтверджено, що позивач [PERSON] громадянин [PERSON], що підтверджується паспортом [NUMBER], виданим 25.11.2010 року (а.с.8), зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Рішенням УГІРФО ГУМВС України в Харківський області на підставі Закону України "Про імміграцію" громадянину [PERSON] був наданий дозвіл на імміграцію в Україну, та був документований посвідкою на постійне проживання в Україні серії [NUMBER] від 07.12.2005 року (а.с.7). 20.12.2013 року позивач звернувся із письмовою заявою до ГУ ДМС України в Харківський області (м. Харків, вулиця Римарська, 24), в якій відповідно до ст. 9 Постанови Кабінету Міністрів України № 251 від 28.03.2012 року просив здійснити обмін бланку посвідки на постійне проживання в Україні у зв'язку із досягненням 45-річного віку (а.с. 6). 31.12.2013 року позивачу було надіслано відповідь № 4/21349 ГУ ДМС України в Харківський області, у якій зазначалось про неможливість здійснення обміну посвідки на постійне проживання в Україні серії [NUMBER] від 07.12.2005 року громадянину [PERSON], у зв'язку із тим, що посвідка на постійне проживання в Україні серії [NUMBER] на ім'я [PERSON] 19.02.2010 року була скасована (а.с.5). Відповідно до частин 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Також суд зазначає, що статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Головне управління Державної міграційної служби в Харківській області як орган державної влади повинно діяти у спосіб визначений законом та в межах наданих повноважень. Згідно зі ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Відповідно до Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою КМ України №251 від 28.03.2012р., цей Порядок визначає механізм оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання іноземцям та особам без громадянства, які іммігрували в Україну на постійне проживання або прибули в Україну на тимчасове проживання. Згідно п.9 Порядку строк дії посвідки на постійне проживання не обмежується. Посвідка на постійне проживання підлягає обміну в разі досягнення особою 25- і 45-річного віку. Пунктом 12 Порядку визначено, що посвідка видається іноземцеві та особі без громадянства під розписку після пред'явлення паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, в якому на останній вільній сторінці проставляється відмітка про отримання посвідки за встановленим МВС зразком, що скріплюється печаткою (за бажанням іноземця та особи без громадянства така відмітка може проставлятися у вкладному талоні). Згідно п.17 вищезазначеного Порядку рішення про відмову у видачі посвідки іноземцеві та особі без громадянства приймається в разі: 1) необхідності забезпечення національної безпеки або охорони громадського порядку; 2) необхідності охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні; 3) коли паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, підроблений, зіпсований або не відповідає встановленому зразку чи належить іншій особі; 4) подання завідомо неправдивих відомостей або підроблених документів; 5) коли виявлено факти невиконання ними рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або вони мають інші майнові зобов'язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи ті, що пов'язані з попереднім видворенням за межі України, у тому числі після закінчення строку заборони подальшого в'їзду в Україну (для осіб, що отримують посвідку на тимчасове проживання); 6) інших випадках, передбачених законами. Головне управління Державної міграційної служби в Харківській області в своєму листі 31.12.2013 року №4/21349 жодних з вищезазначених підстав не вказало, а тому суд приходить до висновку, що з боку відповідача була допущена протиправна бездіяльність щодо нездійснення обміну посвідки громадянину [PERSON]. Вирішуючи спір, суд бере до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Проте, відповідачем не надано суду доказів правомірності своїх дій. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що для відновлення прав позивача необхідне зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби в Харківській області здійснити обмін посвідки громадянину [PERSON] у зв'язку із досягненням ним 45-річного віку. Щодо позовних вимог про зобов'язання Головне управління Державної міграційної служби в Харківській області проставити в паспортному документі громадянину [PERSON] відмітку про отримання посвідки за встановленим МВС зразком, що скріплюється печаткою, суд зазначає наступне. Згідно частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання ними делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. На підставі вищевикладеного суд вважає вказану позовну вимогу позивача необґрунтованою та безпідставною, оскільки судове рішення повинно бути наслідком чинного правового регулювання, а ця частина вимог спрямована на майбутнє зобов'язання відповідача вчиняти дії, у здійсненні яких відповідачем відмовлено не було. На теперішній час у суду немає підстав вважати, що в подальшому відповідачем буде порушуватись право позивача. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню в частині зобов'язання Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області здійснити громадянину [PERSON], [INFO] обмін бланку посвідки на постійне проживання в Україні серії [NUMBER] в зв'язку із досягненням 45-річного віку.

Результат розгляду: partial