Рішення адміністративного суду від 2014-03-31 00:00:00+03

ПАТ «Комерційний банк «Надра» звернулося в суд з позовом до Управління Державної казначейської служби України у Сихівському районі м.Львова про визнання протиправною бездіяльності щодо невиконання платіжного доручення №1849 від 14.11.2013 року Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про перерахування боргу в сумі 19107 грн. 76 коп. та про зобов'язання перерахувати суму боргу. Підставою позовних вимог є те що відповідач не перераховує у строки передбачені Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» грошові кошти, які безпідставно знаходяться на депозитному рахунку Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції. Представник позивача дав аналогічні пояснення просить позов задоволити. В запереченні на позовну заяву відповідач вважає, що він діяв у повній відповідності до вимог чинного законодавства, а грошові кошти не перераховані оскільки Державна казначейська служба України здійснює розпорядження ними та не надає їх для виплати. Представник відповідача підтримав заперечення та з цих підстав просить в задоволенні позову відмовити. Третя особа просить справу розглядати без участі її представника. Заслухавши представників сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд даючи правову оцінку спірним правовідносинам виходив з наступного. За результатами проведених прилюдних торгів реалізовано майно (протокол проведення аукціону з реалізації арештованого рухомого майна №03/336/13/А-1 від 11.11.2013 року), а кошти від такої реалізації надійшли на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби, що не заперечується сторонами. Платіжне доручення №1849 від 14.11.2013 року з призначенням платежу «Пер боргу з Корнеляк Г.Б. зг. в/д 19/10810/ від 21.01.2013» та сумою в розмірі 19107 грн. 76 коп. було передано на виконання відповідачу. Отримувач коштів за цим платіжним дорученням є позивач у справі. Кошти за згаданим платіжним дорученням не було виплачено позивачу, а тому останній звернувся до суду. Даючи правову оцінку спірним правовідносинам суд врахував наступні обставини справи та норми чинного законодавства. Частиною 1 ст.43 БК України передбачено, що при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, продовжується у згаданій частині, забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України. Центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів є Державна казначейська служба України, яке діє на підставі Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року №460/2011. Підпунктом 1 пункту 4 згаданого Положення передбачено, що Казначейство України відповідно до покладених завдань здійснює через систему електронних платежів Національного банку України розрахунково-касове обслуговування розпорядників, одержувачів бюджетних коштів та інших клієнтів, операцій з коштами бюджетів, спільних із міжнародними фінансовими організаціями проектів. Функціонування єдиного державного казначейського рахунку регулюється Положенням про єдиний казначейський рахунок, затвердженого Наказом Державного казначейства України 26.06.2002 року №122 (у редакції наказу Державного казначейства України від 30.11.2010 року №449) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 липня 2002 року за №594/6882. Згідно абзацу першого Розділу 1 цього Положення, єдиним казначейським рахунком (надалі ЄКР) вважається основний рахунок держави для проведення фінансових операцій та ефективного управління коштами державного та місцевих бюджетів через систему електронних платежів Національного банку України. Пункт 2.1 згаданого Положення передбачає, ЄКР консолідує кошти державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, коштів інших клієнтів, обслуговування яких здійснюється органами Державного казначейства України та регламентується законодавством. При цьому, органи Державного казначейства України для прийняття управлінських рішень та проведення операцій формують щоденний оборотно-сальдовий баланс рахунків (п.2.6 згаданого Положення). На виконання даного пункту відповідачем щоденно надсилались до Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області інформація щодо наявних платіжних доручень за захищеними та соціально-спрямованими видатками державного та місцевих бюджетів в УДКСУ у Золочівському районі та суми коштів для проведення видатків, що не може вказувати на бездіяльність відповідача, а тому в задоволенні вимоги про визнання протиправної бездіяльності слід відмовити. Як наслідок не підлягає задоволенню і вимоги позивача про зобов'язання перерахувати згадані кошти на користь позивача. Крім того, згідно п.2.5 цього ж Положення передбачено, що Державне казначейство України управляє коштами, що обліковуються на рахунках, відкритих у Головних управліннях Державного казначейства України, і проводяться через СЕП, шляхом встановлення ліміту технічного рахунку, ліміту початкових оборотів у СЕП та підкріплень субрахунків ЄКР з урахуванням дотримання необхідного рівня платоспроможності, який визначається Державним казначейством України. Наведений пункт вказує на те, що розпорядження коштами на єдиному казначейському рахунку здійснюється центральним органом виконавчої влади (Державною казначейською службою України), а не відповідачем у справі. Відтак, з врахуванням положень ст.19 Конституції України, суд позбавлений законних підстав для зобов'язання відповідача вчинити те що не входить в його повноваження. З врахуванням наведеного, судом не беруться до уваги посилання позивача на норми Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Крім того, даним законом встановлюються строки для банківських установ, якою не є відповідач. Також, не можуть вважатись обґрунтованими заперечення відповідача щодо відсутності договірних відносин з ПАТ «КБ «Надра», як підстава для відмови в позові, оскільки останнє є учасником спірних правовідносин, як отримувач коштів. З огляду на викладене, позовні вимоги є необґрунтованими, а тому в задоволенні позову належить відмовити. Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України, такі належить присудити з позивача.

Результат розгляду: denied