Рішення адміністративного суду від 2014-02-21 00:00:00+02

Постановою про закінчення виконавчого провадження винесеною старшим державним виконавцем Курилець В.І. відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Чернігівській області від 28 листопада 2013 року при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-а-8717/2011 виданого 16 серпня 2011 року на виконання постанови Апеляційного суду Чернігівської області про зобов»язання Головного Управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зробити перерахунок та виплату пенсії [PERSON] відповідно до ст.ст. 50,54 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи « в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком з 5 серпня 2009 року,було закінчено провадження з виконання зазначеної постанови з причин неможливості виконання рішення без участі боржника згідно ч.3 ст. 75 Закону України « Про виконавче провадження » . Заявник [PERSON]. посилаючись на те,що згідно до ст. 124 Конституції України ,судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов»язковими до виконання на всій території України,що державний виконавець, закінчуючи виконавче провадження, не виконав всіх дій наданих йому Законом України « Про виконавче провадження « та що прийняте державним виконавцем рішення про закінчення виконавчого провадження, порушує його права стягувача,оскільки рішення суду залишилося невиконаним,просить суд поновити строк для звернення до суду ,оскільки він пропустив строк оскарження постанови з поважних причин через хворобу і визнати дії відповідача противоправними та скасувати зазначену вище постанову від 28 листопада 2013 року про закінчення виконавчого провадження прийняту відповідачем . Разом з тим, позивач просить суду зобов»язати відповідача вчинити дії щодо виконання в цілому вимог зазначеного виконавчого листа. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги, представник відповідач в судове засідання не з»явився,але предоставив заперечення в якому просив суд відмовити в задоволенню позову та просив суд слухати справу у відсутності представника . В судовому засіданні позивач просить суд поновити десятиденний строк для оскарження спірної постанови,оскільки він є інвалідом 3 групи по захворюванням,які виникли внаслідок виконання службових обов»язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС і змушений постійно лікуватися. Одночасно, позивач ствержував,що спірну постанову він отримав тільки 1 лютого 2014 року,коли повернувся на місце постійного проживання з санаторно-курортного лікування,після якого заїхав до свого брата в м. Харков,який прикутий до ліжка і за неперебачених обставин (загострення перебігу хвороби брата) він був вимушений затриматися до 31 січня 2014 року. Дані тверження позивача не знайшли свого спростування в судовому засіданні а навпаки підтвержуються випискою з історії хвороби та квитком ( а.с.4,7) і заслуговують на увагу . З даним позовом позивач звернувся до суду 12 лютого 2014 року . Відповідно до положень ч. 2 ст. 181 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішення,дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано в десятиденний строк з дня,коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і інтересів. Відповідно до положень ч.1 ст. 100 КАС України адміністративний позов,поданий після закінчення строків установлених законом,залишаеться без розгляду,якщо суд за заявою особи, яка його подала,не знайде підстав для поновлення строку,про що постановлюється ухвала. За таких обставин ,суд вважає необхідним поновити позивачу строк для оскарження спірної постанови державного виконавця , як такий,що пропущений з поважних причин. Відповідно до полошень п.2 ч.1 ст. 47 Закону України « Про виконавче провадження » виконавчий документ на підставі якого відкрито виконавче провадження,за яким виконання не здійснювалося або здійснене частково,повертається стягувачу у разі,якщо у боржника відсутнє майно,на яке може бути звернуто стягнення,а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Ч.2 цієї ж статті передбачено,що про наявність обставин,зазначених у частині першій цієї статті,державний виконавець складає акт. Ч.5 цієї ж статті передбачено,що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав,передбачених цією статею,не позбавляє його права повторно пред»явити виконавчий документ до виконання протягом строків,встановлених статею 22 цього Закону. За таких обставин ,коли на рахунках боржника відсутні кошти для погашення боргу стягувачу , коли невиконавши рішення суду державний виконавець повинен повернути виконавчий документ стягувачу відповідно до положень ст. 47 Закону ,що не позбавляє стягувача повторно пред»явити виконавчий документ ,який в майбутньому можливо буде виконати при надходженні коштів до боржника з державного бюджету , в тому числі і призначених для зазначених виплат,як це відбулося в державі з категорією осіб « діти війни » ,коли відповідач ,в разі відсутності коштів , не повинен закінчувати виконавче провадження відповідно доположень ст. 49 Закону,що перешкоджає стягувачу повторно пред»явити виконавчий документ,оскільки відповідно до положень ч.2 ст. 50 Закону закінчення виконавчого провадження є завершенням виконавчого провадження, яке не може бути розпочате знову,крім випадків передбачених цим Законом,постанова про закінчення виконавчого провадження винесена старшим державним виконавцем Курилець В.І. є противоправною,тому що винесена в порушення положень ст.ст. 47,49,50,75 Закону України « Про виконавче провадження » і є реальною перешкодою для виконання рішення суду в майбутньому,суттєво порушує права заявника [PERSON] при виконанні судового рішення і суперечить засадам ст. 124 Конституції України та ст. 6 Європейського конвенції з прав людини,порушення права [PERSON] на справедливий суд а тому суд вважає,що скарга заявника підлягає задоволенню а постанова про закінчення виконавчого провадження від 28 листопада 2013 року підлягає скасуванню. Формальне посилання відповідачем в спірній постанові ,як на обставину,яка послужила підставою для закінчення виконавчого провадження неможливість виконання рішення без участі боржника не свідчить проте,що дії відповідача не є противоправними а винесена ним постанова відповідає вимогам закону.Виконання рішення суду в даному випадку навпряму залежить тільки від надходження коштів з державного бюджету на рахунки Головного Управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області для проведення виплат зазначених в постанові суду а не від неможливості виконання рішення без участі боржника,як це помилково зазначає відповідач в своїй постанові. Одночасно, суд вважає необхідним відмовити позивачу в позові в частині покладення на відповідача зобов»язання вчинити дії щодо виконання в цілому вимог зазначеного виконавчого листа,оскільки ці зобов»язання покладенні на відповідача постановою Апеляційного суду Чернігівської області ,відповідно до якої і був виданий судом виконавчий лист, який перебуває на виконанні у відповідача а тому додаткового дублювання цих вимог позивача не потребують. На підставі наведеного, ст.ст.47,49,50,75 Закону України " Про виконавче провадження" ,керуючися ст.ст.100,181 КАС України,су

Результат розгляду: granted