Рішення адміністративного суду від 2014-01-30 00:00:00+02

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила суд визнати неправомірними дії Управління пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова та скасувати рішення відповідача від 18.12.2013 року про відмову в призначенні їй, обраній на посаду судді безстроково, яка продовжує працювати, пенсії державного службовця, а також просить суд зобов'язати відповідача призначити та виплатити їй з 02.12.2010 року пенсію державного службовця. У відповідності до ст. 183-2 КАС України, а також враховуючи, що матеріали справи містять докази, які в своїй сукупності повно та всебічно висвітлюють обставини спірних правовідносин, даний позов розглядається в порядку скороченого провадження, на підставі наявних в справі документів. Позивач вимоги вказані у позові підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. В своїх запереченнях на позов відповідачем було вказано, що з даним адміністративним позовом Управління не погоджується та вважає, що рішення Управління від 18.12.2013 року, яким позивачу відмовлено в призначенні пенсії на підставі З.У. «Про державну службу» є правомірним і законним, оскільки позивач при зверненні до Управління про призначення їй пенсії відповідно до З.У. «Про державну службу» продовжує працювати на посаді та не є суддею у відставці. Дослідивши наявні в справі матеріали, заперечення на позовну заяву вважаю правильним адміністративний позов задовольнити частково. Як було встановлено, позивач знаходиться на обліку в управлінні Фонду України у Червонозаводському районі м. Харкова, з 05.12.2006 р. та отримує пенсію відповідно до З.У. «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 7). 11.12.2013 року, позивач письмово звернулась до відповідача із заявою про призначення їй пенсії згідно З.У. «Про державну службу» (а.с. 5). Рішенням від 18.12.2013 року відповідачем відмовлено позивачу у призначені пенсії, у зв'язку з тим, що відповідно до ст. 138 З.У. «Про судоустрій та статус суддів» право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 З.У. «Про державну службу» мають судді у відставці, однак, оскільки позивач перебуває на посаді судді, вона не має право на отримання такої пенсії (а.с. 7). Статтею 1 З.У. «Про державну службу» передбачено, що державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження. Тому приходжу до висновку, що професійна діяльність суддів підпадає під визначення державної служби, наведеної в статті 1 Закону України «Про державну службу». Частиною 1 статті 37 З.У. «Про державну службу» встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 26 З.У. «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. З доданих до адміністративного позову позивачем документів, зокрема з копії паспорту, копії трудової книжки, а також розрахунку стажу роботи судді, вбачається, що [PERSON] станом на день звернення до управління Пенсійного Фонду України у Червонозаводському районі м. Харкова, тобто 11.12.2013 року, досягла пенсійного віку - 60 років, її загальний страховий стаж становить понад 15 років, а стаж роботи, що відноситься до стажу державної служби становить понад 10 років, і вона продовжує працювати на посаді судді Червонозаводського районного суду м. Харкова. За таких умов встановлено, що [PERSON] має право на отримання пенсії державного службовця, що призначається відповідно до статті 37 З.У. «Про державну службу», так як існують усі умови, передбачені ст. 37 З.У. «Про державну службу», ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і які є необхідними для призначення такої пенсії. Щодо заперечень відповідача, то слід зазначити наступне. З.У. «Про судоустрій і статус суддів», зокрема ст. 138 цього Закону, встановлює порядок та умови призначення довічного утримання та пенсій суддів, що вийшли у відставку. Дана норма є додатковою гарантією забезпечення реалізації принципу незалежності суддів. Разом з тим, З.У. «Про судоустрій і статус суддів» не встановлює обмеження та особливості порядку призначення пенсій суддям, що мають право на призначення пенсій відповідно до З.У. «Про державну службу», які працюють та не знаходяться у відставці. За таких обставин, посилання відповідача на ст. 138 З.У. «Про судоустрій і статус суддів», яка передбачає права суддів, що знаходяться у відставці, в якості підстави для відмови у призначені пенсії державного службовця [PERSON], що не перебуває у відставці, є необґрунтоване. Разом з тим, позивач просить зобов'язати відповідача провести нарахування пенсії з 02.12.2010 року, хоча до позову додала свою заяву, яка свідчить про те, що вона звернулась до відповідача із заявою про перерахування пенсії 11.12.2013 року. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки позивач має право на призначення пенсії державного службовця, згідно із З.У. ««Про державну службу», з моменту її звернення із заявою за про призначення такої пенсії, тобто з 11.12.2013 року. Судові витрати розподіляються судом відповідно до ст. 94 КАС України, у зв'язку з чим покладає на відповідача обов'язок відшкодувати позивачеві всі понесені та документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного,

Результат розгляду: partial