Рішення адміністративного суду від 2014-02-18 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом у якому вказав, що 17 грудня 2013 року, приблизно о 10.40 год., він керуючи автомобілем «Хонда», номерний знак [NUMBER] по бул. Шевченко зі сторони «Критого ринку» в напрямку вул. Артема у м. Донецьку, був зупинений інспектором ДАЇ, біля ЗОШ № 2, яка знаходиться за адресою: м. Донецьк, вул. Артема, 129а. Інспектор ДАЇ повідомив йому, що він порушив п. 8.4 ґ Правил дорожнього руху України, а саме не виконав вимоги дорожнього знаку 5.16 «Напрямок руху по смугам» з лівої для руху смуги для напрямку прямо здійснив розворот. Після чого, інспектор ДАЇ Вєтров В.А. склав відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП та постановою серії ПС1 № 255091від 17.12.2013 року наклав на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. Вважає вказану постанову протиправною та просить суд її скасувати, оскільки не має доказів, що він порушив Правила дорожньому руху України та скоїв вказане адміністративне правопорушення. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час слухання справи був повідомлений належним чином. Відповідно до положень ч. 4 ст. 128 КАС України, у разі неприбуття особи - суб`єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття, справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Виходячи із закріпленого в ч. 4 ст. 129 Конституції України принципу змагальності та рівноправності сторін у судочинстві, обов'язок доведення законності застосування адміністративного стягнення, лежить на органі (посадовій особі), який виніс оскаржуване рішення. Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів (ч. 6 ст. 72 КАС України). Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року N 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також, про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. Зокрема, у постанові потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АВ2 № 222633 від 17.12.2013 року [PERSON] 17.12.2013 року приблизно о 10.35 год., у м. Донецьку по б. Шевченко-Челюскінців керуючи автомобілем «Хонда», номерний знак [NUMBER], на порушення вимог 8.4 ґ Правил дорожнього руху України, не виконав вимоги дорожнього знаку 5.16 «Напрямок руху по смугам» з лівої для руху смуги для напрямку прямо здійснив розворот. Відповідно до постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС1 № 255091 від 17.12.2013 року [PERSON] скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч. 1 КУпАП при вказаних обставинах та на нього було накладено адміністративне стягнення за ст. 122 ч. 1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. Спростувати ствердження позивача про те, що він не порушував Правил дорожнього руху України, суд не має можливості, оскільки представник відповідача до суду не з'явився, доказів обґрунтованості складення спірної постанови, суду не надав. При складанні протоколу про адміністративне правопорушення інспектор порушив вимоги ст. 251 КУпАП, оскільки будь-яких доказів їм досліджено не було, заходів по встановленню яких-небудь фактичних обставин також не приймалось. Також, у спірній постанові та протоколі про адміністративне правопорушення, інспектором не зазначено місця скоєння адміністративного правопорушення, де саме рухався автомобіль позивача та де був встановлений відповідний знак, що унеможливлює встановити об'єктивну сторону зазначеного інспектором адміністративного правопорушення, у зв'язку із чим стверджувати про наявність в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КУпАП не має законних підстав. Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.50 КАС України, відповідачем в адміністративних справах є суб`єкт владних повноважень. Посадові особи та структурні територіальні підрозділи Державтоінспекції МВС України за місцем складання адміністративних протоколів та винесення рішень по справах в межах їхньої компетенції не можуть бути визнані відповідачами, бо не є суб`єктами владних повноважень. В даній справі належним відповідачем є Управління ДАІ ГУМВС України у відповідній області, яке є юридичною особою та суб`єктом владних повноважень. Тому в частині позовних вимог до тимчасово виконуючого обов'язки інспектора ДПС роти ДПС ВДАЇ ДМУ Вєтрова Володимира Анатолійовича слід відмовити. При таких обставинах, суд вважає за необхідне адміністративний позов [PERSON] задовольнити частково, визнати постанову про застосування до [PERSON] адміністративного стягнення серії ПС1 № 255091 від 17.12.2013 року протиправною та скасувати її, закривши провадження по справі відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial