Рішення адміністративного суду від 2014-03-14 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом №1610/09/10-028 від 05.04.2013 року у якому просить стягнути з фізичної особи [PERSON] податковий борг у розмірі 17477,97 гривень. Ухвалою від 28.02.2014 року, суд поновив провадження у справі, яка була зупинена на підставі п.3 ч.1 ст.156 КАС України. Сторони до суду не з"явились, хоч належно були повідомлені про час та місце розгляду справи, однак позивач надав суду письмову заяву від 14.03.2014 року у якій вказує, що позов підтримує і просить справу вирішити без участі його представника. Відповідно до вимог ч.1 ст.41 і ч.6 ст.128 КАС України, розгляд справи проводиться у письмовому провадженні. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до таких висновків, враховуючи наступне. Згідно корінця податкового повідомлення-рішення форми "Р" від 19.12.2012 року №121 на підставі акту перевірки від 07.11.2012 року №Н/0032/2012/400000000/[NUMBER], відповідачу визначено суму податкового зобов'язання 5461,86 гривень з яких за основним платежем 4369,49 гривень (ввізне мито) та штрафні санкції - 1092,37 гривень (штраф), а відповідно до корінця податкового повідомлення-рішення форми "Р" від 19.12.2012 року №122 на підставі акту перевірки від 07.11.2012 року №Н/0032/2012/400000000/[NUMBER], відповідачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем "податок на додану вартість" - 9612,89 гривень та "штраф" - 2403,22 гривень (стор. 56 справи). Корінцем податкової вимоги форми "Ф" №4 від 06.02.2013 року, загальна сума податкового боргу платника податків за узгодженими грошовими зобов"язаннями станом на 06.02.2013 року становить 17477,97 гривень (стор. 9 справи). Відповідач оскаржував податкові повідомлення-рішення №121 і №122 від 19.12.2012 року і дії Хмельницької митниці щодо визначення йому податкових зобов"язань цими рішеннями, однак ХОАС постановами від 03.07.2013 року по справі №822/2524/13-а та від 03.12.2013 року у справі №822/4396/13-а, відмовив у задоволенні позовних вимог [PERSON] Ці постанови суду першої інстанції, Вінницький апеляційний адміністративний суд залишив без змін. Статтею 67 Конституції України визначено, що на платників податків покладено обов'язок сплачувати податки і збори в порядку і в розмірах, встановлених законом. Відповідно до п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України), податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання. Підпунктом 16.1.4 п.16.1 ст. 16 ПК України визначено, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.п.41.1.2 п.41.1 ст.41 ПК України, контролюючими органами є: митні органи - щодо мита, акцизного податку, податку на додану вартість, інших податків, які відповідно до податкового законодавства справляються у разі ввезення (пересилання) товарів і предметів на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезення (пересилання) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони. Підпунктом 54.3.2 п.54.3 ст.54 ПК України визначено, що контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках. Згідно з п.58.1 ст.58 ПК України, у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення. Згідно п. 59.1 ст.59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Відповідно до п.87.11 ст.87 ПК України, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою, відповідно до закону про виконавче провадження. Згідно ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Частиною 1 ст.72 КАС України визначено, що обставини встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач довів позовні вимоги, адже законність визначення податкового зобов"язання [PERSON] встановлена судовими рішеннями у справах №822/2524/13-а та №822/4396/13-а, які набрали законної сили, а розмір податкового боргу підтверджений доказами, які перевірено судом, тому позов задовольняється. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted