Рішення адміністративного суду від 2014-02-18 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив: 1) визнати протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в м. Новограді-Волинському та Новоград-Волинському районі Житомирської області звільнити його від сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з подальшим поверненням помилково сплачених коштів, стягнутих за договором купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 09.01.2014 р., в сумі 2517,72 грн.; 2) звільнити його від сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 2517,72 грн.; 3) стягнути сплачений збір на обов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 2517,72 грн. та понесені ним судові витрати через Головне управління державного казначейства України у Житомирській області. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що за договором купівлі - продажу від 09 січня 2014 р. придбав квартиру [ADDRESS]. При нотаріальному оформленні вказаного договору був змушений сплатити збір на державне обов'язкове пенсійне страхування в сумі 2517,72 грн. - 1% від вартості придбаного нерухомого майна. 16 січня 2014 р. позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в м. Новограді-Волинському та Новоград-Волинському районі Житомирської області із заявою, в якій просив повернути йому помилково сплачений збір у сумі 2517,72 грн., оскільки житло було придбано ним вперше. Однак, управління Пенсійного фонду України в м. Новограді-Волинському та Новоград-Волинському районі Житомирської області листом від 17 січня 2014 р. у поверненні коштів відмовило. Позивач вважає, що відмова є протиправною, а зазначена сума збору була стягнута безпідставно та підлягає поверненню. Позивач у судове засідання не прибув. На адресу суду направив заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача - управління Пенсійного фонду України в м. Новограді-Волинському та Новоград-Волинському районі Житомирської області в судове засідання не прибув. На адресу суду надіслав клопотання про розгляд справи без його участі та письмові заперечення, у яких просив відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача - Головного управління державного казначейства України у Житомирській області в судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки в судове засідання не повідомив. Суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні, відповідно до частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON] за договором купівлі-продажу від 09 січня 2014 р. (а.с.5-6) придбав квартиру [ADDRESS], загальною вартістю 251772,00 грн. При купівлі квартири обов'язковою вимогою, необхідною для нотаріального оформлення договору купівлі-продажу квартири, була сплата 1% збору на державне пенсійне страхування від вартості придбаного нерухомого майна. На виконання даної вимоги позивачем сплачено 2517,72 грн., отримувач - УДКСУ у м.Новоград-Волинський, що підтверджується квитанцією № 5410144 від 09 січня 2014 р. (а.с. 10). 16 січня 2014 р., вважаючи, що зазначений збір сплачено ним помилково, позивач звернувся із заявою до управління Пенсійного фонду України в м.Новограді-Волинському та Новоград-Волинському районі Житомирської області про повернення суми сплаченого збору в розмірі 2517,72 грн., з тих підстав, що житло ним придбано вперше. Листом за вих. № 287/06 від 17 січня 2014 р. управління Пенсійного фонду України в м.Новограді-Волинському та Новоград-Волинському районі Житомирської області відмовило позивачу в повернені сплачених коштів (а.с. 9). Формулюючи мотивацію відмови, відповідач посилався на те, що сплачений позивачем збір на обов'язкове державне пенсійне страхування на розрахункові рахунки управління не надходив. Повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державного казначейства України з відповідних рахунків, відкритих в органах Державного казначейства України шляхом оформлення розрахункових документів. Також зазначено, що забезпечення виконання законодавства з повернення платнику помилково сплаченого збору у зв'язку з ненаданням пільг зі звільнення від сплати вищевказаного збору можливе лише за умови надання, зокрема, документів, які підтверджують факт помилкового справляння збору при придбанні житла вперше. Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Статтею 67 Конституції України встановлено, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку та розмірах, встановлених законом. Порядок справляння та використання збору на обов'язкове державне пенсійне страхування визначає Закон України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 р. № 400/97-ВР. Відповідно до пункту 9 статті 1 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування", платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше. Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об'єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податкового кодексу України. Аналогічні приписи містить пункт 15-1 Порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 р. № 1740. Проаналізувавши вказані норми Закону та Порядку, суд приходить до висновку, що громадяни, які придбавають нерухоме майно, зокрема, квартиру, вперше - не є платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, тобто, звільнені від його сплати в розмірі 1 % від вартості нерухомого майна (квартири), зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна. Таким чином, важливою обставиною для правильного вирішення питання про необхідність сплати фізичною особою збору на обов'язкове державне пенсійне страхування від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, є встановлення факту придбання особою житла вперше. Статтею 210 Цивільного кодексу України визначено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 р. № 1952-IV, із змінами та доповненнями. У статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав. Державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію (абзац 3 частини 5 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Із наявного у матеріалах справи витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 15918852 від 09.01.2014 (а.с.7), виданого приватним нотаріусом Новоград-Волинського міського нотаріального округу [PERSON], видно, що [PERSON] уклав лише один договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Також слід зазначити, що станом на 31.12.2013 р. за позивачем не було зареєстровано право власності на нерухоме, про що свідчить довідка комунального підприємства "Новоград-Волинське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" № 7 від 17.01.2014 (а.с.8). Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача. Оскільки з позовом до суду звернувся [PERSON] як фізична особа, то обов'язок доказування того, що у нього не має підстав для заявлення вимоги про повернення зайво сплаченого збору покладається на управління Пенсійного фонду України в м. Новограді-Волинському та Новоград-Волинському районі Житомирської області, а не на позивача. Таких доказів відповідачем суду не надано. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем дійсно 09 січня 2014 р. вперше придбано нерухоме майно (квартиру) по вищевказаній адресі за договором купівлі-продажу, і при його нотаріальному посвідченні безпідставно сплачено збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 1% від його вартості в сумі 2517,72 грн., який підлягає поверненню позивачу, оскільки відповідно до пункту 9 статті 1 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" останній не є платником зазначеного збору. З огляду на викладене, суд вважає протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в м.Новограді-Волинському та Новоград-Волинському районі Житомирської області в повернені позивачу збору на обов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 2517,72 грн., сплаченого при укладенні договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], а позовні вимоги [PERSON] у цій частині обґрунтованими. Щодо вимог позивача про стягнення суми надмірно сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 2517,72 грн., суд зазначає наступне. Частиною 3 статті 3 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що платники збору, визначені пунктами 6, 7, 9 і 10 статті 1 цього Закону, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування сплачують до Державного бюджету України у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Ці кошти в установленому порядку зараховуються до державного бюджету і використовуються згідно із законом про Державний бюджет України. Згідно із пунктом 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 р. № 787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. Подання подається до органу Казначейства за формою, передбаченою нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, або в довільній формі на офіційному бланку установи за підписом керівника установи (його заступника відповідно до компетенції), скріпленим гербовою печаткою (у разі наявності) або печаткою із найменуванням та ідентифікаційним кодом установи, з обов'язковим зазначенням такої інформації: обґрунтування необхідності повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб'єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), сума платежу, що підлягає поверненню, дата та номер документа на переказ, який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету. Відповідно до пункту 7.2 Порядку ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та інших платежів, затвердженою постановою Пенсійного фонду України від 27.09.2010 р. № 21-2 , яким установлено механізм здійснення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, суми помилково сплачених платежів зараховуються в рахунок майбутніх платежів або повертаються платникам на підставі заяви. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що вимога про стягнення з Головного управління Державного казначейства України у Житомирській області на користь позивача сплаченого ним збору на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 2517,72 грн. є безпідставною, оскільки Головним управлінням Державного казначейства України у Житомирській області не вчинено жодних неправомірних дій по відношенню до позивача. Відповідно до частини 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Для повного захисту прав позивача, суд вважає необхідним вийти за межі позовних вимог, та зобов'язує управління Пенсійного фонду України в м.Новограді-Волинському та Новоград-Волинському районі Житомирської області звернутися з поданням, передбаченим пунктом 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 N 787, до управління Державної казначейської служби України у м.Новоград-Волинський Житомирської області про повернення [PERSON] помилково сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування за договором купівлі-продажу квартири в сумі 2517,72 грн. Оскільки права позивача захищені у повному обсязі, вимога [PERSON] про звільнення його від сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 2517,72 грн. є безпідставною.

Результат розгляду: partial