Рішення адміністративного суду від 2014-01-22 00:00:00+02

25.12.2013 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив суд визнати протиправними дії і скасувати рішення №1939-32-VI від 28.10.2013 року Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області в частині відмови у задоволенні клопотання останнього про надання безплатно у власність земельної ділянки, орієнтовною площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Також зобов'язати відповідача розглянути клопотання у порядку та строки передбачені ст.118 Земельного кодексу України, та надати мотивоване рішення за результатами розгляду вказаного клопотання. Свої вимоги позивач [PERSON] обґрунтовував тим, що в 2013 року він звернувся до Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області з клопотанням та доданими до нього графічними матеріалами про виділення йому земельної ділянки в межах с. Щасливе Бориспільського району з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. У відповідь на дане клопотання, позивач отримав копію рішення Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області від 28.10.2013 року №1939-32-VI, відповідно до якого йому було відмовлено у наданні земельної ділянки в зв'язку з відсутністю земель запасу для індивідуального житлового будівництва в натурі. Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду із адміністративним позовом. Позивач в судове засідання року не з'явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, але до початку розгляду справи надав заяву в якій він позовні вимоги підтримав, обставини вказані у позові підтвердив та просив слухати справу у його відсутність. Відповідач Щасливська сільська рада Бориспільського району Київської області до суду не з'явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, до початку розгляду справи через канцелярію суду надав письмові заперечення, в яких просить повністю відмовити [PERSON] в задоволенні позову. Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити, виходячи з наступних підстав. У відповідності до ч.2 ст. 2 КАС України, до адміністративного суду можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень. Згідно ч.1 ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. У відповідності до ч.2 ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Крім того, згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. Так, під час розгляду справи встановлено, що 13.09.2013 року [PERSON] звернувся до Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області з клопотанням про виділення йому земельної ділянки орієнтовним розміром до 0,25 га в межах с. Щасливе Бориспільського району Київської області з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Рішенням Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області від 28.10.2013 року №1939-32-VI [PERSON] відмовлено у наданні земельної ділянки для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку у зв'язку з відсутністю земель запасу для індивідуального житлового будівництва. Отже, враховуючи вище, суд вважає таке рішення Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області правомірним, та таким, що прийняте у відповідності до вимог чинного законодавства, з огляду на наступне. Так, з сукупного аналізу ч. 6, 7 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Як вбачається з наведених правових норм, позивач перш за все, повинен був звернутись з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а відповідач, відповідно, задовольнити таке клопотання або надати мотивовану відмову у його наданні. Проте, з матеріалів адміністративного позову [PERSON] не вбачається, що останній звертався до сільської ради з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеутсрою щодо відведення земельної ділянки. В той же час, згідно наявної у справі заяви позивача від 13.09.2013 року останній звернувся до відповідача вже з клопотанням про виділення йому земельної ділянки. Указане свідчить про недотримання [PERSON] встановленого закону порядку, визначеному ст. 118 ЗК України. Аналогічної позиції дотримався Київський апеляційний адміністративний суд при розгляді справи №359/4670/13-а, відображеної в постанові суду апеляційної інстанції від 14.11.2013 року. Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Отже, враховуючи вище наведене, суд вважає, що чинним законодавством не передбачено виділення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, без надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, а тому підстав для задоволення позову [PERSON] у суду відсутні. Судові витрати в розмірі 68 грн. 82 коп. віднести на рахунок позивача, який їх сплатив при зверненні до суду.

Результат розгляду: denied