Рішення адміністративного суду від 2014-03-19 00:00:00+02

Позивач просила визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про відмову в перерахунку пенсії з врахуванням усіх складових заробітної плати, а також надбавки за вислугу років 35%; зобов'язати відповідача перерахувати пенсію позивача з 16.12.2013 року з включенням до розрахунку матеріальної допомоги на оздоровлення, вирішення соціально-побутових питань, та індексації заробітної плати, надбавки за вислугу років 35%. Постановою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 10 лютого 2014 року позов задоволено частково, визнано протиправними дії відповідача та скасовано рішення №4010 від 20.12.2013 року про відмову позивачу в здійсненні перерахунку пенсії на підставі довідок №№353,354 від 29.11.2013 року. Зобов'язано відповідача здійснити з 01.01.2014 р. перерахунок пенсії позивача з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, суми індексації заробітної плати, надбавки за вислугу років в розмірі 35%, на які були нараховані та фактично сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та єдиний внесок. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Відповідачем подана апеляційна скарга, в якій апелянт з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати постанову, ухвалити нову про відмову у задоволенні позову. Апеляційна скарга мотивована порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а саме, Закону України «Про державну службу». Апелянт зазначає, що відповідно до ст. 33 цього Закону матеріальна допомога не відноситься до надбавок та доплат, які включаються до заробітку для перерахунку пенсії. Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за приписами п. 2 ч. 1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження. Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги за матеріалами справи, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач [PERSON] працювала в ДПІ м. Димитрова на посаді старшого державного податкового інспектора. Позивачу [PERSON] з 21.03.2012 року призначена пенсія державного службовця. 16.12.2013 року позивач звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, до якої надала довідки про складові заробітної плати №№353, 354 від 29.11.2013 року, надані ДПІ в м. Димитрові, Красноармійською ОДПІ. (а.с.22-24) Рішенням УПФУ в м. Добропіллі та Добропільському районі №4010 від 20.12.2013 року позивачу відмовлено в перерахунку пенсії з посиланням на ст.33 ЗУ «Про державну службу». (а.с.36) Згідно довідки Красноармійської ОДПІ від 29.11.2013 р. на ім'я [PERSON] її заробітна плата станом на 13.03.2012 р. складається з: посадового окладу у розмірі 1073 грн.; надбавки за ранг в розмірі 100 грн.; надбавки за вислугу років 30% за стаж державної служби понад 23 років в розмірі 351,90 грн, винагороди за вислугу років в органах державної податкової служби, на підставі Постанови КМУ від 12.09.1997р. №1013 «Про порядок виплати винагороди за вислугу років службовим особам Державної податкової адміністрації України та місцевих державних податкових адміністрацій, які мають спеціальні звання», яка була встановлена та виплачувалася в розмірі 35% від посадового окладу - 410,55 грн. Тобто, позивач на момент звільнення у зв'язку з виходом на пенсію отримувала винагороду за вислугу років у розмірі 35% від посадового окладу. Статтею 33 Закону України «Про державну службу» визначено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. Стаття 1 Закону України «Про оплату праці» визначає заробітну плату як винагороду, обчислену, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Статтею 2 цього Закону визначена структура заробітної плати. Так, заробітна плата включає: основну заробітну плату, яка є винагородою за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців; додаткову заробітну плату, яка є винагородою за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій; інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що надбавка за вислугу років входить до системи оплати праці державного службовця. Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій. Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу). Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати. Таким чином, рішення відповідача з відмови у врахуванні при перерахунку пенсії позивача суми матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації грошових доходів є протиправними. Колегія суддів вважає, що отримані застрахованою особою суми виплат, з яких фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, повинні враховуватися в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати. Такої позиції дотримується й Верховний Суд України в постанові від 20.02.2012 р. в справі № 21-430а11. Відповідно до ч.5 ст.33 Закону № 3723-ХІІ надбавка за вислугу років виплачується державним службовцям щомісячно у відсотках до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг і залежно від стажу державної служби у таких розмірах: понад 3 роки - 10, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків. Частина 7 ст.33 Закону № 3723-ХІІ встановлює, що умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. На підставі Постанови КМУ від 12 вересня 1997 року №1013 «Про порядок виплати винагороди за вислугу років службовим особам Державної податкової адміністрації України та місцевих державних податкових адміністрацій, які мають спеціальні звання» розмір винагороди визначається залежно від стажу роботи і обчислюється виходячи з посадового окладу та надбавки за спеціальне звання. Винагорода за вислугу років враховується при обчисленні середнього заробітку. Відповідно до Постанови КМУ від 31 травня 2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» посадовий оклад, надбавка за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальне звання, вислугу років при призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» враховується в розмірах, що виплачуються на день звільнення з роботи, що дає право на відповідний вид пенсії. Згідно ст.37-1 Закону № 3723-ХІІ у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії. Проаналізувавши усі зібрані по справі докази, судова колегія вважає, що оскільки позивачу при здійсненні ним трудових обов'язків сплачувалася винагорода за вислугу років у розмірі 35% від посадового окладу з урахуванням доплати за спеціальне звання, на яку нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, то при визначенні розміру пенсії ця надбавка повинна братися до уваги в розмірі 35%. Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає зміні з наступних підстав. Суд першої інстанції зобов'язав відповідача провести перерахунок пенсії з урахуванням, зокрема матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, проте, відповідно до довідки №353 від 29.11.2013 року матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань позивачу не нараховувалась та не виплачувалась. Тому з резолютивної частини постанови суду першої інстанції необхідно виключити посилання на здійснення перерахунку з урахуванням сум матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань. З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої справа по суті вирішена правильно, але з помилковим застосуванням норм процесуального права, що є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги УПФУ в м. Добропіллі та Добропільському районі Донецької області та зміни судового рішення.

Результат розгляду: partial