Рішення адміністративного суду від 2014-03-21 00:00:00+02

ДПІ у Дарницькому районі здійснено заходи з метою проведення зустрічної звірки ТОВ "Ніколейд" з питань підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 01 жовтня 2012 року по 31 жовтня 2013 року, за результатами яких складено акт від від 22 листопад 2013 року №480/26-51-22-01-33631838 "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Ніколейд" (ЄДРПОУ 33631838) щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період діяльності з 01.01.2012р. по 31.10.2013р." (далі по тексту - Акт про неможливість проведення зустрічної звірки). Позивач вважає протиправними дії ДПІ у Дарницькому районі щодо здійснення заходів по проведенню зустрічної звірки ТОВ "Ніколейд", оскільки вони вчинені з порушенням встановленого порядку, а в Акті про неможливість проведення зустрічної звірки викладені суб'єктивні висновки щодо реальності господарських операцій. Відповідач у письмовому заперечення проти адміністративного позову зазначив про відповідність своїх дій вимогам Податкового кодексу України. Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред'явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне. Пунктом 73.5 статті 73 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що з метою отримання податкової інформації контролюючі органи мають право проводити зустрічні звірки даних суб'єктів господарювання щодо платника податків. Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється контролюючими органами з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків. Зустрічні звірки не є перевірками і проводяться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За результатами зустрічних звірок складається довідка, яка надається суб'єкту господарювання у десятиденний термін. Механізм проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок визначає Порядок проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року №1232 (далі по тексту - Порядок). Відповідно до пунктів 2-4 Порядку зустрічні звірки проводяться у суб'єктів господарювання, щодо здійснення операцій з якими під час перевірки платника податків та зборів виникають сумніви стосовно факту здійснення таких операцій або якщо існують розбіжності задекларованих у деклараціях з податку на додану вартість показників податкового кредиту та податкових зобов'язань. З метою проведення зустрічної звірки орган державної податкової служби (ініціатор) надсилає органу державної податкової служби (виконавцю), на обліку в якому перебуває суб'єкт господарювання, запит про проведення зустрічної звірки для підтвердження отриманих від платника податків та зборів даних. Зустрічна звірка може бути проведена органом державної податкової служби (ініціатором) самостійно у разі, коли суб'єкт господарювання перебуває на обліку в тому ж органі державної податкової служби, в якому перебуває платник податків, або в межах одного населеного пункту. Орган державної податкової служби (виконавець), який проводить зустрічну звірку, складає довідку за наявності інформації, для отримання якої надіслано запит органом державної податкової служби (ініціатором), та її документального підтвердження. У разі відсутності запитуваної органом державної податкової служби (ініціатором) інформації орган державної податкової служби (виконавець) надсилає завірений печаткою запит про подання інформації та її документального підтвердження суб'єкту господарювання за його адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) рекомендованим листом з повідомленням про вручення чи особисто вручає суб'єкту господарювання або його законному чи уповноваженому представникові під розписку. Згідно з пунктом 6 Порядку визначено, що у разі отримання від суб'єкта господарювання інформації, визначеної у запиті, та її документального підтвердження (протягом одного місяця з дня, що настає за днем надходження суб'єкту господарювання запиту) орган державної податкової служби проводить зустрічну звірку. Відповідно до пункту 7 Порядку визначено, що за результатами проведеної зустрічної звірки складається довідка, яка підписується суб'єктом господарювання (законним чи уповноваженим представником) і посадовими особами органу державної податкової служби та особисто вручається суб'єкту господарювання або його законному чи уповноваженому представникові під розписку або надсилається суб'єкту господарювання за його адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) рекомендованим листом із повідомленням про вручення. З метою впровадження єдиного порядку направлення запитів на проведення зустрічних звірок, а також оформлення, передачі та накопичення матеріалів зустрічних звірок органами державної податкової служби наказом Державної податкової адміністрації України від 22 квітня 2011 року №236 затверджено Методичні рекомендації щодо організації та проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок (далі по тексту - Методичні рекомендації). Як визначено у пункті 4.4 Методичних рекомендацій, у разі встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання, зокрема у зв'язку із зняттям з обліку, встановленням відсутності суб'єкта господарювання та/або його посадових осіб за місцезнаходженням (податковою адресою), відповідальний підрозділ не пізніше двох робочих днів від дати надходження запиту складає Акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання (далі - Акт) (додаток 3), реєструє його у Журналі реєстрації довідок про результати проведення зустрічної звірки (актів про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання, неявки для підписання, відмови від писання Довідки про результати проведення зустрічної звірки) (далі - Журнал реєстрації довідок/актів) (додаток 4) та вживає відповідних заходів, передбачених актами ДПС України. З наведених правових норм вбачається, що за результатами проведеної зустрічної звірки складається довідка, яка підписується суб'єктом господарювання (законним чи уповноваженим представником) і посадовими особами органу державної податкової служби, у разі ж встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання, зокрема встановленням відсутності суб'єкта господарювання та/або його посадових осіб за місцезнаходженням (податковою адресою), складається Акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання без фактичного співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, та без для з'ясування реальності господарських операцій і повноти відображення в обліку платника податків. Матеріали справи підтверджують, що Акт про неможливість проведення зустрічної звірки складено у зв'язку з відсутністю ТОВ "Ніколейд" за податковою адресою, і, що відповідач не реалізував заходи, спрямовані на проведення зустрічної звірки ТОВ "Ніколейд", та не вчинив дій щодо співставлення даних його первинних бухгалтерських та інших документів. У той же час зі змісту Акта про неможливість проведення зустрічної звірки суд встановив, що під час здійснення заходів з метою проведення зустрічної звірки ТОВ "Ніколейд" ДПІ у Дарницькому районі фактично вчинила дії по проведенню документальної позапланової невиїзної перевірки позивача, за результатами яких і складено Акт про неможливість проведення зустрічної звірки. Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом. Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу. Виходячи зі змісту процитованої правової норми, вбачається, що документальною позаплановою невиїзною перевіркою є перевірка, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, первинних документів, податкової інформації тощо, яка не передбачена у плані роботи контролюючого органу, та в приміщенні контролюючого органу. Зміст Акта про неможливість проведення зустрічної звірки свідчить, що відповідач провів не передбачену у плані роботи перевірку ТОВ "Ніколейд", зокрема відповідачем досліджено реальність господарських операцій позивача з контрагентами та правомірність формування показників податкової звітності, а на стор. 22 зазначено, що перевіркою встановлено відсутність об'єктів оподаткування при придбанні та продажу товарів, які підпадають під визначення статей 185 та 198 Податкового кодексу України. Відповідно до пункту 79.1 статті 79 Податкового кодексу України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом. Згідно з пунктом 79.2 статті 79 Податкового кодексу України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. З аналізу наведених правових норм суд приходить до висновку, що документальна позапланова невиїзна перевірка може проводитись на підставі наказу керівника органу державної податкової служби та за наявності підстав для її проведення; в свою чергу вичерпний перелік обставин для здійснення документальної позапланової перевірки передбачено в пункті 78.1 статті 78 Податкового кодексу України. Пункт 78.1 статті 78 Податкового кодексу України встановлює, що документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин: за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язків письмовий запит контролюючого органу протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту; платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію або розрахунки, якщо їх подання передбачено законом; платником податків подано контролюючому органу уточнюючий розрахунок з відповідного податку за період, який перевірявся контролюючим органом; виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу протягом десяти робочих днів з дня отримання запиту; платником податків подано в установленому порядку контролюючому органу заперечення до акта перевірки або скаргу на прийняте за її результатами податкове повідомлення-рішення, в яких вимагається повний або частковий перегляд результатів відповідної перевірки або скасування прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення у разі, коли платник податків у своїй скарзі (запереченнях) посилається на обставини, що не були досліджені під час перевірки, та об'єктивний їх розгляд неможливий без проведення перевірки; розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків; платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від'ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень; щодо платника податку подано скаргу про ненадання таким платником податків податкової накладної покупцю або про порушення правил заповнення податкової накладної у разі ненадання таким платником податків пояснень та документального підтвердження на письмовий запит контролюючого органу протягом десяти робочих днів з дня його отримання; отримано судове рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанову органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону; контролюючим органом вищого рівня в порядку контролю за діями або бездіяльністю посадових осіб контролюючого органу нижчого рівня здійснено перевірку документів обов'язкової звітності платника податків або матеріалів документальної перевірки, проведеної контролюючим органом нижчого рівня, і виявлено невідповідність висновків акта перевірки вимогам законодавства або неповне з'ясування під час перевірки питань, що повинні бути з'ясовані під час перевірки для винесення об'єктивного висновку щодо дотримання платником податків вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; у разі отримання інформації про ухилення податковим агентом від оподаткування виплаченої (нарахованої) найманим особам (у тому числі без документального оформлення) заробітної плати, пасивних доходів, додаткових благ, інших виплат та відшкодувань, що підлягають оподаткуванню, у тому числі внаслідок неукладення платником податків трудових договорів з найманими особами згідно із законом, а також здійснення особою господарської діяльності без державної реєстрації; у разі встановлення відхилення цін контрольованої операції від рівня звичайних (ринкових) цін у порядку, передбаченому підпунктом 39.5.1 пункту 39.5 статті 39 цього Кодексу; неподання платником податків або подання з порушенням вимог пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу звіту про контрольовані операції та/або обов'язкової документації або у разі встановлення порушень під час моніторингу такого звіту або документації відповідно до вимог пункту 39.4 і підпункту 39.5.1 пункту 39.5 статті 39 цього Кодексу. Судом під час розгляду справи не встановлено, а відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження існування в межах спірних правовідносин будь-якої підстави для проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, перелік яких визначений в пункті 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, а також доказів вручення позивачу копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Враховуючи викладене, дії ДПІ у Дарницькому районі щодо здійснення заходів з метою проведення зустрічної звірки ТОВ "Ніколейд", наслідком яких став Акт про неможливість проведення зустрічної звірки та які фактично є діями по проведенню документальної невиїзної позапланової перевірки ТОВ "Ніколейд" здійснені не на підставі, не у спосіб та не в межах, визначених Податковим кодексом України, а тому є протиправними; відтак, позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню. При цьому, на переконання суду, введення платника в оману та приховування під назвою "Акт про неможливість проведення зустрічної звірки" фактичних дій щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, не звільняє орган державної податкової служби від виконання приписів Податкового кодексу України, зокрема в частині визначеного порядку та підстав для проведення документальної позапланової невиїзної перевірки. Крім того, суд також вважає за необхідне висловити свою незгоду з висновками, що викладені відповідачем в Акті про неможливість проведення зустрічної звірки. В Акті про неможливість проведення зустрічної звірки зазначено про те, що діяльність ТОВ "Ніколейд" підпадає під ознаки фіктивної діяльності суб'єкта господарювання, відсутність реального факту здійснення господарських операцій та нікчемність угод, укладених між ТОВ "Ніколейд" та підприємствами постачальниками і покупцями. Стаття 203 Цивільного кодексу України встановлює, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно частини першої статті 215 Цивільного кодексу України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Згідно з частиною другою статті 228 Цивільного кодексу України правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Частина третя цієї статті визначає, що у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави. Наведені норми вказують, що питання недійсності правочинів, які не відповідають інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, тобто нікчемних, вирішується виключно судом. Відповідного рішення суду про визнання недійсними правочинів, укладених між ТОВ "Ніколейд" та його контрагентами (покупцями і постачальниками), матеріали справи не містять. У свою чергу органи державної податкової служби не наділені повноваженнями визнавати нікчемними та фіктивними правочини, укладені між суб'єктами господарювання та роботи відповідні висновки в актах перевірок чи актах про неможливість проведення зустрічної звірки. Крім того, для застосування санкцій, передбачених статтею 228 Цивільного кодексу України, необхідним є наявність умислу на укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, наприклад, вчинення удаваного правочину з метою приховання ухилення від сплати податків чи з метою неправомірного одержання з державного бюджету коштів шляхом відшкодування податку на додану вартість у разі його несплати контрагентами до бюджету. Доказами в адміністративному судочинстві, за визначенням частини першої статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. У відповідності до частин першої та четвертої статті 70 цього Кодексу, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору. Відповідачем не наведено, а судом не встановлено підстав для визнання нікчемними правочинів, укладених в межах спірних правовідносин між позивачем та контрагентами-покупцями, а матеріали справи не містять доказів, які б свідчили, що зазначені правочини є такими, що порушують публічний порядок чи спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави. За таких підстав, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що висновки Акта про неможливість проведення зустрічної звірки про те, що правочини між ТОВ "Ніколейд" та його контрагентами укладені без мети настання реальних наслідків, є помилковими, не підтверджуються нормативно та документально, та виходять за межі повноважень відповідача. Так само відповідачем не надано належних та допустимих доказів про фіктивність ТОВ "Ніколейд" в контексті статті 551 Господарського кодексу України, зокрема, що воно зареєстровано (перереєстровано) на недійсні (втрачені, загублені) та підроблені документи; не зареєстровано у державних органах, якщо обов'язок реєстрації передбачено законодавством; зареєстровано (перереєстровано) у органах державної реєстрації фізичними особами з подальшою передачею (оформленням) у володіння чи управління підставним (неіснуючим), померлим, безвісти зниклим особам або таким особам, що не мали наміру провадити фінансово-господарську діяльність або реалізовувати повноваження; або зареєстровано (перереєстровано) та проваджує фінансово-господарську діяльність без відома та згоди його засновників та призначених у законному порядку керівників. Висновки Акта про неможливість проведення зустрічної звірки про відсутність у позивача на момент проведення звірки первинних та інших документів є безпідставними, оскільки відповідач не надав суду доказів надіслання або вручення ТОВ "Ніколейд" запиту про надання пояснень та їх документальних підтверджень, та у межах спірних правовідносин фактично не провів зустрічну звірку. Суд також вважає, що сам по собі Акт про неможливість проведення зустрічної звірки не відповідає встановленій формі та змісту в частині зазначення відомостей про відповідність правочинів вимогам законодавства. Суд також вважає, що сам по собі Акт про неможливість проведення зустрічної звірки не відповідає встановленій формі та змісту в частині зазначення відомостей про відповідність правочинів вимогам законодавства, оскільки в зразку "Акт про неможливість проведення зустрічної звірки", який є додатком 3 до Методичних рекомендацій, не передбачено зазначення інформації про реальність господарських операцій та чинність укладених правочинів суб'єкта господарювання, щодо якого виявилось неможливим провести зустрічну звірку. Разом з тим, позовні вимоги ТОВ "Ніколейд" в частині, що стосуються акта про неможливість проведення зустрічної звірки від 26 вересня 2013 року №533/26-54-22-06-38663326, є необґрунтованими, оскільки суд встановив, що акт від 26 вересня 2013 року №533/26-54-22-06-38663326 є актом "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Інтайм Плюс" (код за ЄДРПОУ) за період травень, червень, липень 2013 року" та не стосується прав, обов'язків чи інтересів ТОВ "Ніколейд". В частині позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо внесення до автоматизованої інформаційної системи "Податковий блок", зокрема до її підсистеми "Аналітична система", коригувань на підставі висновків, викладених в актах від 26 вересня 2013 року №533/26-54-22-06-38663326 та від 22 листопад 2013 року №480/26-51-22-01-33631838 про неможливість проведення зустрічних звірок ТОВ "Ніколейд" та зобов'язання відповідача відновити в автоматизованій інформаційній системі "Податковий блок", зокрема в її підсистемі "Аналітична система", показники податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість, які були відкориговані на підставі висновків, викладених у актах від 26 вересня 2013 року №533/26-54-22-06-38663326 та від 22 листопад 2013 року №480/26-51-22-01-33631838 про неможливість проведення зустрічних звірок ТОВ "Ніколейд", суд керується наступним. Відповідно до змісту Акта про неможливість проведення зустрічної звірки судом встановлено, що інформацію Акта про неможливість проведення зустрічної звірки відповідач вніс до інформаційної системи "Податковий блок", зокрема інформацію в частині податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість ТОВ "Ніколейд" за період з 01 січня 2012 року по 31 жовтня 2013 року, а саме зменшив сформовані позивачем податкові зобов'язання та податковий кредит до 0,00 грн. Наведене, на думку суду, фактично свідчить, що відповідач змінив дані, задекларовані ТОВ "Ніколейд" у податкових деклараціях з податку на додану вартість за період з 01 січня 2012 року по 31 жовтня 2013 року, що суперечить загальним засадам оподаткування та нормам Податкового кодексу України. ДПІ у Дарницькому районі, як контролюючий орган, може змінити задекларовані платником податків дані податкової звітності лише шляхом визначення суми грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, у випадках, передбачених пунктом 54.3 статті 54 Податкового кодексу України. При цьому, як вбачається з інформаційного повідомлення на офіційному порталі Міністерства доходів і зборів України (http://minrd.gov.ua/modernizatsiya-dps-ukraini/povidomlenia_/2013-rik-/ 88461.html) систему "Податковий блок" введено в експлуатацію в органах податкової служби з 01 січня 2013 року згідно наказу Державної податкової служби України від 24 грудня 2012 року №1197. З урахуванням того, що висновки Акта про неможливість проведення зустрічної звірки не можуть бути підставою для внесення змін до податкової звітності з податку на додану вартість та враховуючи помилковість висновків Акта про неможливість проведення зустрічної звірки суд приходить до висновку, що дії ДПІ у Дарницькому районі по коригуванню шляхом зменшення в автоматизованій інформаційній системі "Податковий блок" показників податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість у податкових деклараціях ТОВ "Ніколейд" з податку на додану вартість за період з 01 січня 2012 року по 31 жовтня 2013 року є протиправними, а тому ДПІ у Дарницькому районі зобов'язана відновити в автоматизованій інформаційній системі "Податковий блок" задекларовані позивачем показники податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість згідно податкових декларацій з податку на додану вартість за період з 01 січня 2012 року по 31 жовтня 2013 року. Аналогічну правову позицію викладено в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 13 лютого 2013 року №К/9991/74156/12, від 25 вересня 2013 року №К/9991/59622/12. Однак, враховуючи формулювання позовних вимог в частині зазначення про автоматизовану інформаційну підсистему "Аналітична система" системи "Податковий блок" та стосовно акта від 26 вересня 2013 року №533/26-54-22-06-38663326, позовні вимоги у цій частині належить задовольнити частково, оскільки акт від 26 вересня 2013 року №533/26-54-22-06-38663326 є актом "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Інтайм Плюс" (код за ЄДРПОУ) за період травень, червень, липень 2013 року" та не стосується прав та інтересів позивача, а доводів про функціонування автоматизованої інформаційної підсистеми "Аналітична система" позивачем не наведено. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність дій відповідача щодо здійснення заходів з метою проведення зустрічної звірки ТОВ "Ніколейд" у відповідності до вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, однак, виходячи з формулювання позовних вимог та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ТОВ "Ніколейд" підлягає частковому задоволенню. Згідно з частиною третьою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Стосовно позовних вимог позивача про зобов'язання відповідача надати звіт про виконання судового рішення, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до пункту 4 частини першої 163 Кодексу адміністративного судочинства України встановлений судом строк для подання суб'єктом владних повноважень - відповідачем до суду звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій (перебіг цього строку починається з дня набрання постановою законної сили або після одержання її копії, якщо постанова виконується негайно), є складовою резолютивної частини постанови. Оскільки дана постанова вимагає від ДПІ у Дарницькому районі вчинення певних дій, суд вважає за можливе встановити для суб'єкта владних повноважень-відповідача строк для подання звіту про виконання вказаної постанови у десять днів з дня набрання нею законної сили. Враховуючи викладене,

Результат розгляду: partial