Рішення адміністративного суду від 2014-03-26 00:00:00+02

29.01.2014 року [PERSON] (надалі - позивачка) звернулася до суду з адміністративним позовом до [PERSON] (надалі - відповідач-1), Управління державної міграційної служби України в Івано-Франківській області (надалі - відповідач-2) про зобов'язання скасувати реєстрацію місця проживання громадянина [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] незаконно, на думку позивачки, був зареєстрований в [ADDRESS], оскільки вказане будинковолодіння належить їй згідно договору дарування від 17.02.1995 року. Згоди на реєстрацію відповідача вона як власниця будинку не давала. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та просили задовольнити позов. Відповідач та представник відповідача-2 проти позову заперечили та просили відмовити в його задоволенні. При цьому, представник відповідача-2 пояснила суду, що [PERSON] подав до Івано-Франківського міського відділу Управління державної міграційної служби України в Івано-Франківській області усі необхідні документи, тому підстав для відмови в його реєстрації за адресою: [ADDRESS]. Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення позивачки, представника позивачки, відповідача-1 та представника відповідача-2, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, дослідивши і оцінивши докази, суд установив наступне. 02.02.2013 року [PERSON] звернувся до Івано-Франківського міського відділу Управління державної міграційної служби України в Івано-Франківській області (надалі - УДМС України в Івано-Франківській області) із заявою про реєстрацію його місця проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с. 80). Судом установлено, що підставою для реєстрації відповідача за вказаною адресою слугували: свідоцтво про право власності громадянина [PERSON] на нерухоме майно - будинок за [ADDRESS] від 06.11.2006 року, видане виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради з відміткою про дарування 26/100 часток домоволодіння та договір дарування [PERSON] частки домоволодіння від 16.11.206 року, зареєстрований в реєстрі за №5165 (а.с. 52, 54). Крім того, згідно дослідженого в судовому засіданні оригіналу довіреності від 14.11.2006 року, зареєстрованої в реєстрі за №5098, власник домоволодіння - [PERSON] уповноважив [PERSON], серед іншого, вчиняти дії, пов'язані з реєстрацією місця проживання осіб в будинку [ADDRESS] (а.с. 103). Згідно дослідженої судом домової книги від 15.11.2006 року в будинку за вказаною вище адресою зареєстровані громадяни: [PERSON] - з 21.08.1971 року; [PERSON] - з 02.04.2004 року; [PERSON] - з 02.02.2013 року (а.с. 104-106). Реєстрація в спірному житлі [PERSON] та [PERSON] підтверджується також дослідженими судом паспортами цих громадян України (а.с. 107-108). Окрім вказаного, суд зазначає, що оскільки на даний час між громадянами [PERSON] та [PERSON] існує спір щодо права власності на будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] та на момент розгляду цієї адміністративної справи відсутні судові рішення, які б набрали законної сили з цього приводу, суд вважає, що відповідач [PERSON] правомірно був зареєстрований за вказаною вище адресою, виходячи з наступного. Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року за №1382-ІV, із змінами і доповненнями (надалі - Закон №1382-ІV) відповідно до Конституції України регулює відносини, пов'язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження. Статтею 2 Закону №1382-ІV громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Порядок реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.11.2012 року за №1077, зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 18.12.2012 року за № 2109/22421 (надалі - Порядок) розроблений відповідно до Законів України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», «Про загальний військовий обов'язок і військову службу» та визначає процедуру реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування. Порядок реєстрації місця проживання громадян України регламентований нормами статті 6 Закону №1382-ІV та пунктів 2.1-2.12 Порядку. Отже, суд вважає, що Івано-Франківським міським відділом УДМС України в Івано-Франківській області було правомірно зареєстроване місце проживання громадянина [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до статті 7 Закону №1382-ІV та пункту 3.1 вказаного вище Порядку зняття з реєстрації місця проживання здійснюється органами Державної міграційної служби на підставі наступних документів: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Таким чином, враховуючи зазначені вище встановлені в судовому засіданні фактичні обставини даної адміністративної справи та норми закону, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про те, що в задоволенні адміністративного позову [PERSON] до громадянина [PERSON], Управління ДМС України в Івано-Франківській області про зобов'язання скасувати реєстрацію місця проживання відповідача-1 за адресою: [ADDRESS] слід відмовити повністю. На підставі статті 124 Конституції України,

Результат розгляду: denied