Рішення адміністративного суду від 2014-02-24 00:00:00+02

[PERSON] звернувся в суд з адміністративним позовом до старшого інспектора ДПС ВДАІ Бершадського РВ УМВС України Якименка О. М. про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення від 17.01.2014 року, в якій стверджує, що згідно постанови від 17.01.2014 року його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.1 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді 333 грн. штрафу ( у разі невиконання даної постанови протягом 15 днів стягується подвійний розмір штрафу -666 грн.). Дану постанову вважає незаконною, оскільки викладене в ній не відповідає дійсності, виходячи з наступного. Із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії АБ2 № 667370 вбачається, що він, [PERSON], 17.01.2014 року о 18 год. 35 хв. в м. Бершадь на перехресті вул. Шевченка та Картвелішвілі керував автомобілем Mitsubishi Lancer, номерний знак [NUMBER] та нібито порушив вимоги дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», чим порушив вимоги п. 8.4. ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 122 ч.1 КУпАП. Будучи незгодним із викладеним в протоколі, він відмовився від його підпису. 17 січня приблизно о 18 годині він на своєму власному автомобілі Mitsubishi Lancer, номерний знак [NUMBER] рухався в м. Бершадь по вул. Картвелішвілі до перехрестя вул. Шевченка, виконавши всі вимоги дорожнього знаку 2.2. ««Проїзд без зупинки заборонено», він виконав маневр повороту наліво. Однак, не дивлячись на те, що жодних Правил дорожнього руху України він не порушував, а відтак і не скоював адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 122 ч.1 КУпАП, відповідачем Якименком О.М. безпідставно було складено відносно нього адміністративний протокол та постанову про адміністративне правопорушення. Під час зупинки його автомобіля відповідачем 17.01.2014 року, в салоні автомобіля знаходився гр. [PERSON], який теж є водієм і міг би підтвердити той факт, що жодного порушення ПДР України ним скоєно не було. Однак, на його прохання включити до протоколу про адміністративне правопорушення гр. [PERSON] як свідка, відповідач Якименко О.М. йому відмовив. Натомість, як вбачається із копії протоколу про адміністративне правопорушення серії АБ2 № 667370 від 17.01.2014 року в протокол про адміністративне правопорушення свідками записано двох працівників міліції: [PERSON] та [PERSON], які не можуть бути залучені як свідки, оскільки є особами, щодо неупередженості яких є сумніви. Також, йому не було роз'яснено його права, передбачені ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Крім того, оскаржувана ним постанова не відповідає вимогам ст. 277 КупАП, а саме: оскільки вищезазначена постанова була винесена негайно після складання протоколу про адміністративне правопорушення, у його відсутність, без будь-якого повідомлення його про час і місце розгляду справи, він був позбавлений можливості надати докази щодо відсутності його вини у вчиненому та пояснити обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, крім того, при постановленні постанови у справі про адміністративне правопорушення відповідач керувався положеннями ст. 14-1 КУпАП та положеннями ч.6 ст. 258 КУпАП, які на час складення протоколу про адміністративне правопорушення втратили чинність, як такі, що є неконституційними на підставі Рішення Конституційного Суду № 23-рп/2010 від 22.12.2010 р. Всупереч вимогам ст. 280 КУпАП інспектор ДПС ВДАІ Бершадського РВ УМВС України у Вінницькій області при розгляді справи про адмінправопорушення не з'ясував обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, він змушений звернутися в суд з даним позовом, в якому просить постановити рішення суду, яким скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення від 17.01.2014 року як незаконну, винесену з порушенням чинного законодавства. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує і просив слухати справу в його відсутність. Відповідач повторно в судове засідання не з"явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду адміністративної справи був вчасно повідомлений судовими повістками, тому суд вважає за можливе справу розглянути у його відсутність. Дослідивши докази, що є в матеріалах справи, суд вважає, що адміністративний позов обґрунтований і підлягає до задоволення із наступних підстав. В матеріалах справи відсутні докази, які б підтвердили той факт, що [PERSON] керував автомобілем Mitsubishi Lancer, номерний знак [NUMBER], та порушив вимоги дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено». З постанови про адміністративне правопорушення від 17.01.2014 року, вбачається, що [PERSON] вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КупАП. Вищезазначена постанова серії АБ2 № 040074 від 17.01.2014 року винесена з порушенням чинного законодавства, оскільки при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідачем були порушені вимоги ст. 277 КупАП, а саме: оскільки вищезазначена постанова була винесена негайно, [PERSON] був позбавлений можливості надати докази щодо відсутності його вини у вчиненому та пояснити обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, крім того, при постановленні постанови у справі про адміністративне правопорушення відповідач керувався положеннями ст. 14-1 КУпАП та положеннями ч.6 ст. 258 КУпАП, які на час складення протоколу про адміністративне правопорушення втратили чинність, як такі, що є неконституційними на підставі Рішення Конституційного Суду № 23-рп/2010 від 22.12.2010 р. Всупереч вимогам ст. 280 КУпАП інспектор ДПС ВДАІ Бершадського РВ УМВС України у Вінницькій області Якименко О.М. при розгляді справи про адмінправопорушення не з'ясував обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а саме: чи було вчинено правопорушення, чи винен [PERSON] у його вчиненні, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ст. 71 ч.2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб"єкта владних повноважень обов"язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Але, оскільки відповідач в судове засідання не з"явився та не довів правомірності свого рішення щодо винесення даної постанови, суд, враховуючи сукупність вищенаведених обставин, вважає, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, тому постанова підлягає скасуванню, а справа - закриттю.

Результат розгляду: granted