Рішення адміністративного суду від 2014-02-25 00:00:00+02

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії. Крім того, позивач просить зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва здійснити їй перерахунок та виплату пенсії з урахуванням сум, зазначених у довідках від 07.02.2014 року №47 матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань та допомоги для оздоровлення при наданні щорічної відпустки. Стороною відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва до суду надано заперечення щодо позовних вимог. В своїх запереченнях зазначили, що [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду в Деснянському районі м.Києва та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16 січня 2003 року. Згідно ст. 33 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається з посадового окладу, премій, доплат за ранг, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Відповідно до ст. 37 зазначеного Закону пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» затверджені схеми посадових окладів працівників апарату органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та їх виконавчих органів, а також розмірі надбавок за ранги державних службовців, дипломатичні ранги та спеціальні звання. Згідно затвердженої форми довідки, такі виплати як матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, допомога на оздоровлення, не включаються до структури заробітної плати державного службовця при обчисленні пенсії. Посилаючись на викладені обставини, Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва просили відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України скорочене провадження застосовується у адміністративних справах про оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат. Згідно із п. 4. ч. 1 ст. 183-2 КАС суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення. Дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок по доказуванню правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. З огляду на положення наведеної процесуальної норми, виходячи із суті позовних вимог, під час розгляду даної справи відповідачу належить довести правомірність своїх дій та бездіяльності. Судом встановлено, що 02.01.2009 року [PERSON] вийшла на пенсію державного службовця з посади головного спеціаліста відділу контролю за призначенням пенсій в порядку переведення з управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації. У лютому 2014 року позивач звернулась до Пенсійного фонду з проханням перерахувати її пенсію згідно Закону України «Про державну службу», а саме обчислити пенсію з урахуванням графи «інші виплати». Проте, листом від 10.02.2014 року за № 634/09/М-109 їй було відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії із посиланням на положення ст. 33 Закону України «Про державну службу». Відповідно до п. 2 Постанови Правління Пенсійного фонду України від 14.02.2011 року № 5-1 затверджено форму довідки про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу». В зазначеній довідці в графі «Інші виплати» вказуються усі інші види виплат, що були нараховані та виплачені державному службовцю у відповідний період, з обов'язковим зазначенням найменування цих виплат в рядку під назвою «Інші виплати». Суд вважає вимоги [PERSON] обґрунтованими, виходячи з наступного. Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати. Згідно положень ст. 37 Закону України «Про державну службу» пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входила до системи оплати праці державного службовця. Статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року передбачено види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсії. Так, відповідно до ч.1 ст. 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов»язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов»язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу). Крім того, ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що в даних правовідносинах мають перевагу спеціальні норми Закону, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, а саме: ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та вважає, що матеріальна допомога, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, однак яка не включається до складу заробітної плати державного службовця, повинна бути врахована при обчисленні розміру пенсії державного службовця. При таких обставинах, дії відповідача щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії з урахуванням сум матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань та допомоги для оздоровлення при наданні щорічної відпустки, суд вважає неправомірними, а вимоги позову такими, що підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 256 КАС України, постанови суду прийняті в порядку скороченого провадження, виконуються негайно. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted