Рішення адміністративного суду від 2014-02-07 00:00:00+02

У грудні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (надалі по тексту - відділення ФСС) про визнання дій неправомірними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що постановою №451 від 10.12.2013р. про накладення адміністративного стягнення, складеною заступником виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення ФСС Яриховичем В.І., позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 255 грн. за скоєння правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 165-5 КУпАП, а саме оплату праці тренерів за період з січня по жовтень 2013 року, кваліфікаційні характеристики яких не відповідають займаній посаді. З даним фактом позивач не погоджується, оскільки зазначені обставини є безпідставними та необґрунтованими. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили суд скасувати оскаржувану постанову про притягнення до адміністративної відповідальності. Представник відповідача заперечував проти позову та просив відмовити в його задоволенні з підстав зазначених у письмових запереченнях. Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 10.12.2013р. відповідачем складено постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення в розмірі 255,00 грн. З постанови вбачається, що позивач, працюючи директором Комплексної дитячо - юнацької спортивної школи «Шкіряна рукавичка», порушив порядок використання коштів загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, а саме виплативши кошти, в якості оплати праці за період з січня по жовтень 2013року тренерам [PERSON] та [PERSON], кваліфікаційні характеристики яких не відповідають займаним посадам, що є порушенням п.2.5.1. Порядку часткового фінансування дитячо-юнацьких спортивних шкіл за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 31.07.2012 № 44, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23.08.2012р. за № 1429/21741 (надалі по тексту - Порядок), п.31 "Положення про дитячо-юнацьку спортивну школу", затвердженого постаново Кабінету Міністрів України від 05.11.2008р. №993 (надалі по тексту - Положення). Тренер - викладач [PERSON] прийнятий на посаду з 01 серпня 1997 року, що підтверджується копією витягу з наказу та копією трудової книжки. Тренер-викладач [PERSON] прийнятий на посаду з 01 листопада 2006 року, що підтверджується копією витягу з наказу та копією трудової книжки. Згідно п. 2.5.1 Порядку за рахунок коштів Фонду передбачаються витрати (часткове фінансування) на оплату праці працівників ДЮСШ, які відповідають вимогам, наведеним у Положенні про дитячо-юнацьку спортивну школу, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2008 року № 993, згідно з укомплектованим штатом відповідно до спеціалізації ДЮСШ та наявних власних споруд. Пунктом 31 Положення встановлено, що тренером-викладачем спортивної школи може бути особа, що має високі моральні якості, вищу освіту з фізичного виховання і спорту освітньо-кваліфікаційного рівня "бакалавр", "спеціаліст" чи "магістр". На момент прийняття на роботу у спортивній школі тренера [PERSON] та [PERSON] вищої освіти з фізичного виховання і спорту освітньо-кваліфікаційного рівня "бакалавр", "спеціаліст" чи "магістр" не мали. Однак, питання щодо звільнення зазначених тренерів із займаних посад, у зв'язку з невідповідністю їх освітньо-кваліфікаційного рівня вимогам Положення про дитячо - юнацьку спортивну школу, ні керівництвом спортивної школи, ні виконавчою дирекцією Фонду після набрання чинності Положенням про дитячо - юнацьку спортивну школу не ставилось. Із пояснень представника відповідача вбачається, що за будь-які попередні обревізовані періоди діяльності спортивної школи дирекцією Фонду не було встановлено порушень виплати коштів Фонду пов'язаних із оплатою праці зазначених вище тренерів. Дирекція Фонду не зверталась до спортивної школи із приводу неправомірності витрачання коштів Фонду. Відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення. Рішенням Конституційного Суду України від 09.02.1999р №1-рп/99 встановлено, що надання зворотної дії в часі нормативно - правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно - правовому акті. Враховуючи, те що у постанові КМУ від 05.11.2008 р. за №993 «Про затвердження Положення про дитячо - юнацьку спортивну школу» відсутня така вказівка, її дія не поширюється на правовідносини, які склалися до набрання нею чинності. Відповідно до акту перевірки №46 від 20.11.2013 року кошти, виділені Фондом на оплату праці, були використані в повному обсязі на виплату заробітної плати відповідно до штатного розкладу. Згідно з частиною 1 статті 94 Кодексу законів про працю заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до положень статті 115 Кодексу законів про працю заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата Тобто, вищезазначеними нормами встановлено, що при оформленні на роботу та за виконання своїх професійних обов'язків, роботодавець зобов'язаний здійснити виплату заробітної плати. Відповідно до положень статті 119 Бюджетного кодексу України нецільовим використанням бюджетних коштів є їх витрачання на цілі, що не відповідають бюджетним асигнуванням (розпису бюджету, кошторису, плану використання бюджетних коштів.) Згідно з положеннями пункту 2.5. Порядку часткового фінансування дитячо-юнацьких спортивних шкіл за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженого Постановою правління Фонду від 03 квітня 2009 року № 15, за рахунок коштів Фонду передбачаються витрати на оплату праці працівників дитячо - юнацьких шкіл, штат яких укомплектований відповідно до спеціалізації дитячо - юнацьких шкіл та наявності власної бази. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що в даному випадку кошти позивачем були використані на цілі, на які вони передбачені, а саме: фінансування діяльності дитячо-юнацької спортивної школи, зокрема, на оплату праці працівників. Відповідно до ч. 3 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. У даній справі суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення відповідача не відповідає вимогам ч. 3 статті 2 КАС України. Відповідно до ч. 1, 2 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Згідно статті 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання про обґрунтованість позовних вимог, підтвердження їх матеріалами справи, не доведення відповідачем винуватості позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 статті 165-5 КУпАП, та необхідність задоволення позову. Відповідно до ч. 2 статті 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. Згідно ч. 1 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Таким чином, з державного бюджету слід відшкодувати позивачеві сплачені ним при поданні даного адміністративного позову 68,82 грн.

Результат розгляду: granted