Рішення адміністративного суду від 2014-02-11 00:00:00+02

Самбірський міжрайонний прокурор звернувся з позовом до Самбірської районної ради у якому згідно заяви про зміну позовних вимог просить визнати протиправним та скасувати рішення ХХІХ позачергової сесії VІ скликання Самбірської районної ради від 28.01.2014 року № 369 «Про визнання Народної Ради України як колегіального органу, уповноваженого представляти інтереси народу України». Позов мотивується тим, що жодною нормою Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», зокрема, положеннями глави 4 («Повноваження районних і обласних рад» - статті 43-44), а також Конституцією України та іншими законами України не надано повноважень органам місцевого самоврядування щодо визнання представницькими органів, які утворені не у відповідності до вимог чинного законодавства України та надання рекомендацій іншим органам місцевого самоврядування щодо визнання таких органів, а також встановлення будь-яких обмежень військовим та правоохоронним органам. Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити з мотивів, викладених у позовній заяві. Відповідач у запереченні на позов зазначає, що, приймаючи на підставі ч.2 ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» оскаржуване рішення, районна рада не здійснювала владних управлінських функцій, а згідно з ч.2 ст. 2 Цивільного кодексу України була учасником цивільних відносин, просить у задоволенні адміністративного позову відмовити. Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, зазначених у запереченні на позов. У клопотанні відповідача № 02/13-47/1 від 07.02.2014 року про передання адміністративної справи на розгляд іншого суду відмовлено. Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, оцінивши докази суд виходив з наступного. Самбірською районною радою на ХХІХ позачерговій сесії VІ скликання прийнято рішення від 28.01.2014 року № 369 «Про визнання Народної Ради України як колегіального органу, уповноваженого представляти інтереси народу України». Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року №1789-XII предметом нагляду за додержанням і застосуванням законів є, зокрема, відповідність актів, що видаються всіма органами, підприємствами, установами, організаціями та посадовими особами, вимогам Конституції України та чинним законам. Пунктом 2 частини 5 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року №1789-XII передбачено, що прокурор, без внесення подання, може звернутися до суду щодо визнання протиправним дій, рішень чи окремих його положень і щодо скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень. Самбірським міжрайонним прокурором винесено постанову від 28.01.2014 р. № 7-14 про проведення перевірки у порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів Самбірською районною радою при прийнятті рішень. За наслідками перевірки прокурор звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення від 28.01.2014 року № 369. Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України (ст. 140 Конституції України). Статтею 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що правовий статус місцевого самоврядування в Україні визначається Конституцією України, цим та іншими законами, які не повинні суперечити положенням цього ж Закону. Статтею 5 Закону 280/97 визначено, що в систему місцевого самоврядування, серед інших, входять районні ради. Главою 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року №1997 №280/97-ВР встановлені повноваження районних та обласних рад. Зокрема статтею 43 Закону 280/97 визначено перелік питань, які вирішуються виключно на пленарних засіданнях районної чи обласної ради. Рішенням Конституційного Суду України від 16.04.2009 р. № 7-рп/2009 "У справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування)") надано офіційне тлумачення ч.2 ст.19 Конституції України. Конституційний суд зокрема зазначив, що органи місцевого самоврядування, здійснюючи владу і самостійно вирішуючи питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції, та приймаючи рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Такі ж положення закріплені у статті 4 Європейської хартії місцевого самоврядування, яка встановлює, що головні повноваження і функції органів місцевого самоврядування визначаються конституцією або законом; органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене із сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу; повноваження, якими наділяються органи місцевого самоврядування, як правило, мають бути повними і виключними. Оскаржуваним рішенням від 28.01.2014 року № 369 «Про визнання Народної Ради України як колегіального органу, уповноваженого представляти інтереси народу України» Самбірська районна рада вирішила: 1. Визнати Народну Раду України органом, уповноваженим представляти інтереси народу України, повноваження на створення якого надані рішенням Всенародних зборів громадян, які відбулися 19 січня 2014 року на Майдані Незалежності у місті Києві. 2. Рекомендувати сільським, селищній, міським радам Самбірського району невідкладно скликати позачергові сесії відповідних рад для розгляду та вирішення питання щодо визнання Народної Ради України колегіальним органом, уповноваженим представляти інтереси народу України та самостійного виконання делегованих повноважень місцевих органів державної влади. 3. Встановити, що на території Самбірського району не можуть проводитися заходи за участю особового складу Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, інших правоохоронних органів з використанням спеціальних засобів, зброї та військової техніки спрямовані на обмеження прав громадян на проведення мирних зібрань. У даному рішенні міститься посилання на ст.5 розділу 1 та розділ ХІ Конституції України та Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні». Згідно ст. 5 Конституції України носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами. Ніхто не може узурпувати державну владу. Конституційний суд України своїм рішенням у справі №1-5/2005 за конституційним поданням 60 народних депутатів України про офіційне тлумачення положень частини першої статті 103 Конституції України в контексті положень її статей 5, 156 та за конституційним зверненням окремих громадян дав офіційне тлумачення положень частин другої, третьої, четвертої статті 5 Конституції України (справа про здійснення влади народом). Згідно тлумачення Конституційного суду України положення частини другої статті 5 Конституції України "носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ" треба розуміти так, що в Україні вся влада належить народові. Влада народу є первинною, єдиною і невідчужуваною та здійснюється народом шляхом вільного волевиявлення через вибори, референдум, інші форми безпосередньої демократії у порядку, визначеному Конституцією та законами України, через органи державної влади та органи місцевого самоврядування, сформовані відповідно до Конституції та законів України. Результати народного волевиявлення у визначених Конституцією та законами України формах безпосередньої демократії є обов'язковими. Положення частини четвертої статті 5 Конституції України "ніхто не може узурпувати державну владу" треба розуміти як заборону захоплення державної влади шляхом насилля або в інший неконституційний чи незаконний спосіб органами державної влади та органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, громадянами чи їх об'єднаннями. Ні нормами Конституції, ні нормами жодного іншого законодавчого акту не передбачено таку форму (орган) здійснення народовладдя як Народна рада України, а визнання такої органом, уповноваженим представляти інтереси народу України та надання рекомендацій іншим органам місцевого самоврядування на прийняття аналогічних рішень не входить до компетенції Самбірської районної ради. У п.3 оскаржуваного рішення відповідач вирішив, що на території Самбірського району не можуть проводитися заходи за участю особового складу Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, інших правоохоронних органів з використанням спеціальних засобів, зброї та військової техніки спрямовані на обмеження прав громадян на проведення мирних зібрань. Організаційно-правова основа для діяльності Збройних сил України та органів внутрішніх справ України (в тому числі обмеження щодо проведення заходів) встановлюється Конституцією України та спеціальними законами України: Законом України «Про Збройні сили України» та Законом України «Про міліцію» та рядом підзаконних нормативно-правових актів. Згідно до ч.2 ст.39 Конституції України обмеження щодо реалізації права громадян України на мирні зібрання може встановлюватися судом відповідно до закону і лише в інтересах національної безпеки та громадського порядку - з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення або захисту прав і свобод інших людей. Статтею 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» не передбачено права районної ради на регулювання діяльності військових та правоохоронних органів. Крім того, відповідачем не наведено обґрунтування вищезазначеного положення рішення, тобто з врахуванням яких обставин, що мали значення, було включено до рішення вищенаведений пункт третій. Згідно з ч. 10 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. Оцінивши оскаржуване рішення органу місцевого самоврядування загалом, вказані у ньому підстави його винесення, суд вважає, що таке прийнято з перевищенням наданих повноважень, з порушенням норм чинного законодавства, не є обґрунтованим. З огляду на викладене, позов слід задоволити, визнати протиправним та скасувати рішення Самбірської районної ради від 28.01.2014 р. № 369 «Про визнання Народної Ради України як колегіального органу, уповноваженого представляти інтереси народу України».

Результат розгляду: granted