Рішення адміністративного суду від 2014-03-21 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду з позовом до до відділу державної виконавчої служби Любешівського РУЮ у Волинській області про визнання дій головного державного виконавця Левковця М.В. неправомірними, скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві, в якому просить визнати дії головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Любешівського районного управління юстиції Левковця М.В. по винесенню постанови серії ВП №28725800 від 28 лютого 2014 року про повернення виконавчого документа стягувачеві протиправними; скасувати вказану постанову; постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду Головним управлінням юстиції у Волинській області питання про притягнення до відповідальності Левковця М.В. шляхом звільнення його із займаної посади; постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду Головним управлінням юстиції у Волинській області питання про притягнення до відповідальності начальника ВДВС Любешівського РУЮ Гречко Л.П. шляхом звільнення її із займаної посади. Свої вимоги мотивує тим, що 28 лютого 2014 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Любешівського районного управління юстиції Левковцем М.В. винесено постанову, згідно якої позивачу повернуто без виконання виконавчий лист Любешівського районного суду № 2-а-3626/11 від 29 серпня 2011 року. Вважає такі дії неправомірними, оскільки відсутність бюджетних призначень (фінансового призначення) у боржника не є належною мотивацію. В судове засідання позивач [PERSON] не з"явився, у поданій заяві просить розгляд справи проводити без його участі. Представник відповідача - відділу державної виконавчої служби Любешівського районного управління юстиції в судове засіданні не з"явився, але начальник відділу Гречко Л.П. подала до суду заяву, згідно якої просила розглядати справу без представника відділу, позовні вимоги [PERSON] не визнала, просила врахувати подані ними заперечення. На підставі ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши подані докази, суд приходить до наступного. В контексті заявлених позовних вимог предметом судового дослідження в цьому випадку є законність дій державного виконавця щодо повернення стягувачу виконавчого документа, зокрема слід встановити чи здійснено ним усі можливі дії по виконанню рішення суду. При цьому не ставиться під сумнів право позивача вимагати повного виконання рішення суду, яке набрало законної сили, що є невід'ємною частиною права на справедливий суд. Згідно виконавчого листа № 2-а-3261/11, виданого Любешівським районним судом Волинської області 29 серпня 2011 року, УПФ в Любешівському районі зобов'язано провести нарахування та виплату [PERSON], як непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні гарантованого добровільного відселення підвищення до пенсії у розмірі двох мінімальних заробітних плат, передбаченого ч.1 та ч.2 ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 24 червня 2011 року по 22 липня 2011 року включно з врахуванням ст.53 Закону України "Про Державний бюджет України на 2010 рік", ст.22 Закону України "Про Державний бюджет на 2011 рік" та виплачених сум, та як особі, яка віднесена до категорії 3 додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров"ю у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком, передбаченої ч.2 ст.51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за аналогічний період із врахуванням ст.28 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхувння" та виплачених сум. Виконавчий лист перебував на виконанні у ВДВС Любешівського РУЮ Волинської області. 28 лютого 2014 року головним державним виконавцем ВДВС Любешівського РУЮ винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, оскільки через відсутність фінансового ресурсу УПФ Любешівського району не має можливості провести виплату нарахованих по виконавчому листу коштів. Даючи правову оцінку правовідносинам, які склалися між учасниками виконавчого провадження за виконавчим листом Любешівського районного суду Волинської області №2-а-3626/11 від 29 серпня 2011 року, суд виходить з положень основних принципів судочинства, зокрема п.9 ч.2 ст.129 Конституції України - обов'язковість рішень суду. Крім цього, на обов"язковості фактичного і повного виконання судових рішень неодноразово наголошувалось у рішеннях Європейського суду з прав людини в розрірі ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Згідно із ч.1 ст.255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов"язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Судом також враховується, що виконання судового рішення є невід'ємною стадією процесу судочинства, а тому дії суду повинні бути спрямовані на забезпечення виконання резолютивної частини судового рішення. Згідно із ч.4 ст.257 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом УКраїни "Про виконавче провадження". Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Відповідно до ст. 32 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням. Згідно зі статтею 75 Закону України "Про виконавче провадження" після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною 2 статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення. Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону. У разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав. Державний виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виноситься постанова про закінчення виконавчого провадження. Матеріали справи свідчать про невжиття державним виконавцем належних заходів для забезпечення примусового виконання судового рішення. Враховуючи наведене вище, позовні вимоги про визнання протиправними дій головного державного виконавця ВДВС Любешівського РУЮ щодо винесення постанови серії ВП № 28725800 від 28 лютого 2014 року про повернення виконавчого документа стягувачеві та про скасування зазначеної постанови підлягають задоволенню. Суд не вбачає підстав, передбачених ст. 166 Кодексу адміністративного судочинства, для постановлення окремих ухвал щодо ініціювання питання про звільнення Левковця М.В. та щодо ініціювання питання про звільнення начальника ВДВС Любешівського РУЮ Гречко Л.П.. А тому в цій частині вимоги позивача не підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат здійснити за правилами статті 94 КАС УКраїни.

Результат розгляду: partial