Рішення адміністративного суду від 2014-04-03 00:00:00+03

Управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі (далі - позивач) звернулося в суд з адміністративним позовом до фізичної особи - підприємця [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 2227,56 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, будучи платником страхових внесків, відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за № 1058-IV від 09.07.2003 року, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі також - Закон №1058), несвоєчасно сплачувала страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, внаслідок чого позивачем прийнято рішення, згідно з яким до відповідача застосовані штрафні (фінансові санкції) в розмірі 310,55 грн., та нарахована пеня - 1917,01 грн., що в сумі становить 2227,56 грн. Оскільки заборгованість відповідачем добровільно не погашена, позивач просить суд стягнути її в судовому порядку. Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте надіслав суду клопотання, в якому просив розгляд справи проводити без участі уповноваженого представника, зазначав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.20). Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялася належним чином, проте поштове відправлення повернулося на адресу суду з довідкою про причини невручення (а.с.21). Частиною 11 статті 35 КАС України передбачено, що розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином. За наведених правових норм, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача на підставі частини 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на наявні у матеріалах справи докази, які повно та всебічно висвітлюють обставини спірних правовідносин. Згідно з частиною 1 статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною шостою статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. З огляду на вищенаведене, суд вважає можливим розглянути дану адміністративну справу в порядку письмового провадження. Розглянувши адміністративний позов, дослідивши та оцінивши надані суду письмові докази та інші матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, фізична особа - підприємець [PERSON] зареєстрована 20.02.1998 року (а.с.7-8). Відповідач є страхувальником, який обрав особливий спосіб оподаткування (єдиний податок) та використовував працю найманих працівників. Судом встановлено, що 13 листопада 2012 року позивачем винесено рішення №78 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені в загальному розмірі 2227,56 грн, зокрема 310,55 грн недоїмки за штрафними санкціями та 1917,01 грн пені. Дане рішення отримане особисто відповідачем про що свідчить підпис останньої на рішенні, проте недоїмка станом на момент розгляду даної адміністративної справи так і не погашена з врахуванням того, що вищевказане рішення відповідачем не оскаржувалося. Згідно з абзацами 5, 6 пункту 7 розділу VІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється. На період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом. Відповідно до підпункту 2.1.3 пункту 2.1 розділу 2 Інструкції "Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України", затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 р., № 21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 16 січня 2004 р., за № 64/8663 (надалі - Інструкція), платником страхових внесків є, зокрема, фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок). Згідно з п.2.2. розділу 2 Інструкції, фізичні особи суб'єкти підприємницької діяльності, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування, самі за себе і за членів сім'ї, які беруть участь у провадженні підприємницької діяльності формують та подають до органів Пенсійного фонду звіт один раз на рік до 1 квітня року, наступного за звітним періодом. Базовим звітним періодом для них є календарний рік. Відповідно до абзацу 2 пункту 4.3, розділу 4 Інструкції (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок), та члени сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, на період дії законодавчих актів з питань особливого способу оподаткування сплачують страхові внески у фіксованому розмірі, установленому відповідно до законодавства України. Частиною 1 статті 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки та збори в порядку та розмірах, встановлених законом. Відповідно до пункту 2 частини 9 статті 106 Закону №1058, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. Одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу. Частиною 12 вищенаведеної статті визначено, що страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. Згідно із п.15 ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується. Правильність нарахування фінансових санкцій та пені підтверджується розрахунком за період 10.06.2010 по 06.11.2013 року (зворотній бік а.с.9), а наявність заборгованості станом на момент звернення до суду щодо стягнення недоїмки підтверджується випискою з картки особового рахунку щодо відповідача (а.с.10,11,12) та звітом [PERSON] за 2 місяць 2014 року (а.с.14). За наведених обставин та вказаних правових норм, судом встановлено та підтверджується належними доказами, що відповідачем порушено норми Закону щодо своєчасної сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, що призвело до виникнення заборгованості по штрафних санкціях та пені в загальному розмірі 2227,56 грн, а відтак позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 124 Конституції України,

Результат розгляду: granted