Рішення адміністративного суду від 2014-01-30 00:00:00+02

Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Тернопільській області 17.11.2010 року звернулася в суд з адміністративним позовом до [PERSON], треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору і виступають на стороні позивача Мельнице-Подільська селищна рада Борщівського району Тернопільської області, [PERSON], в якому просила зобов'язати припинити самочинне проведення будівельних робіт за адресою [ADDRESS] та за власні кошти демонтувати самочинне будівництво вищевказаного будинку. В позовних вимогах зазначає, що будівництво проводилось на самочинно зайнятій земельній ділянці, без дозволу органу місцевого самоврядування, без погодженої та затвердженої проектної документації, без дозволу на виконання будівельних робіт органів держархбудконтролю. Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2010 року в задоволенні позову відмовлено. Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Тернопільській області оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити. Апелянт зазначає, що судом при постановлениі рішення не прийнято до уваги: факт притягнення гр. [PERSON] до відповідальності за самочинне проведення будівельних робіт; акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства управління Держкомзему у Борщівському районі Тернопільської області від 15.09.2010 року та акт обстеження земельної ділянки управління Держкомзему у Борщівському районі Тернопільської області від 15.09.2010 року №000270, які свідчать про підтвердження контролюючим органом факту захоплення земельної ділянки; лист Борщівського районного відділу ГУ МНС України в Тернопільській області від 07.09.2010 року №с-3; від 21.10.2010 року №1391, який свідчить про факт проведення будівельних орбіт з порушенням вимог ст. 10 Закону України «Про пожежну безпеку», п.1.1 ДБН 1.1-7-2002, п.4.2.2 НАПБ А.01.001-2004. Також вважає помилковим висновок суду з приводу наявності в [PERSON] правових підстав для зведення будівлі на земельній ділянці, так як рішенням дванадцятої сесії п'ятого скликання Мельнице-Подільської селищної ради Борщівського району Тернопільської області №1364 від 24.03.2010 року [PERSON] надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 30 років для обслуговування приміщення магазину. Вказаний проект землеустрою не розроблений, рішення про затвердження проекту землеустрою Мельнице-Подільською селищною радою не приймалося. При апеляційному розгляді представники відповідача вимоги апеляційної скарги підтримали з зазначених в ній підстав. Представник позивача та прокурор апеляційну скаргу підтримали з зазначених в ній підстав. Інші учасники судового розгляду не з»явилися, що не перешкоджає розгляду справи у відповідності до ч.4 ст.196 КАС України за їх відсутності. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подану апеляційну скаргу слід задовольнити частково, постанову суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог скасувати і в задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити з таких підстав. Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 23 листопада 1995 року між представництвом Фонду державного майна України в Борщівському районі та [PERSON] укладено договір купівлі- продажу будівлі (споруди, приміщення) на аукціоні, предметом якого є будівля загальною площею 98,6 кв.м., яка знаходиться за адресою [ADDRESS] На підставі даного договору 25 грудня 1995 року було виготовлено технічний паспорт на дану будівлю, де у відповідності до запису про експлуатацію земельної ділянки вказаний розмір земельної ділянки 515 кв. м. З інвентарної справи також видно, що за вказаним будинком було закріплено земельну ділянку площею 515 кв. м. Рішенням восьмої сесії двадцять другого скликання Мельнице-Подільської селищної ради народних депутатів від 23.01.1996 року земельну ділянку площею 515 кв.м. біля будинку пл. Галицька, 8. за [PERSON], який приватизував цей будинок. Відповідно до рішення Виконавчого комітету Борщівської міської ради від 16.07.1998 року №181 «Про надання дозволу на відкриття торгової точки підприємцю [PERSON].» вирішено надати дозвіл підприємцю [PERSON] на відкриття торгової точки в орендованому приміщенні магазину «[INFO]». Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (серія [NUMBER]) 25.04.2007року Борщівським районним БТІ зареєстроване право власності за [PERSON] на нежитлове приміщення магазину, за адресою [ADDRESS] Разом з тим, з інвентарної справи від 25 грудня 1995 року також видно, що у дворі вказаного вище приватизованого будинку на земельній ділянці 515 кв.м уже зафіксовано незавершене будівництво даної спірної споруди розміром 13.67м. х 14.75 м. ( а.с.54). Проте, Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Тернопільській області складено протокол про адміністративне правопорушення за ст .97 КУпАП України, тобто зафіксовано будівництво гр. [PERSON] без відповідних погоджувальних та дозвільних документів об»єкта розміром 13.70 х 11.53 м., лише 01вересня 2010 року, за що на нього постановою від 07 вересня 2010 року накладено штраф в розмірі 170 грн. При складанні протоколу та постанови забудівник був відсутнім (а.с.7,8) Проведення будівництва без відповідних дозвільних документів у 2010 року підтвердили також управління Держкомзему у Борщівському районі Тернопільської області, Борщівський районний відділ ГУ МНС України в Тернопільській області та Тернопільська обласна санітарно-епідеміологічна станція.( а.с.11,13,14,15,42 ) Відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо припинення самочинного будівництва, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач [PERSON] мав всі правові підстави на зведення будівлі на земельній ділянці, що надана йому на законних підставах. Не заперечуючи право власника земельної ділянки зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудови, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам, як це констатує суд першої інстанції, таке будівництво повинно здійснювати в порядку, передбаченому законом. Так, згідно ст.376 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) 1. житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. 2. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. 3. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. 4. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. 5. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. 6. Особа, яка здійснила самочинне будівництво, має право на відшкодування витрат на будівництво, якщо право власності на нерухоме майно визнано за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій воно розміщене. 7. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. З матеріалів справи видно, що у відповідності до журналу внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень від 06.09.2010року площа незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою [ADDRESS] та зареєстрована, як крамниця складає 242,7 кв.м.( а.с.46-48) Щодо земельної ділянки, на якій проведено будівництво, то крім, вказаних вище рішень та документів, рішенням №1364 від 24.03.2010 року Мельнице-Подільська селищна рада підтвердила надання відповідачу [PERSON] 515 кв.м. для обслуговування приміщення магазину в [ADDRESS] за рахунок земельних ділянок для здійснення несільськогосподарської підприємницької діяльності, надавши дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 30 років.(а.с.49) Проте, судом першої інстанції не враховано, що відповідачем (забудовником ) не представлено будь-які дозвільні документи чи належно затверджений проект на будівництво, без наявності яких відповідно до вимог ч.1 ст.376 ЦК України будівництво також визнається самочинним. Згідно пп.9 п.5 Положення про інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у Тернопільській області, затвердженого наказом державної архітектурно-будівельної інспекції Міністерства регіонального розвитку та будівництва 20.08.2010 року №120, інспекція має право зупиняти будівельні роботи, які, зокрема, не відповідають вимогам законодавства або здійснюються без дозволу на їх виконання. Отже, припиняючи вказане вище будівництво, позивач діяв на підставі, в межах та у спосіб, визначений законом, а тому в цій частині позовні вимоги слід задовольнити. Поряд з тим,виходячи з того, що орган місцевого самоврядування після приватизації об»єкта - приміщення магазину, закріпив за відповідачем земельну ділянку 515 кв.м. для обслуговування приміщення магазину в [ADDRESS], та своїм рішенням №1364 від 24.03.2010 року підтвердив таке надання дозволом на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 30 років, тобто селищна рада в контексті п.4 ст.376 ЦК України по суті не заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, то демонтаж, а вірніше -знесення уже збудованого і діючого об»єкта ( як стверджує третя особа ) є передчасним. Крім того, виходячи зі змісту п.7 ст.376 ЦК України знесення самочинного будівництва можливе лише у разі неможливості або відмови особи у проведенні відповідної перебудови. Як видно з матеріалів справи, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Тернопільській області, крім складення відповідного протоколу та постанови про накладення штрафу, перевірку вказаного об»єкту не проводила, його характеристику та розміщення на земельній ділянці 515 кв.м. не навела. Вона також не вказала чим порушено права селищної ради і третьої особи [PERSON] За даними управління Держкомзему у Борщівському районі Тернопільської області від 15.09.2010 року позивач самовільно захопив 0,0179 га земель громадської і житлової забудови та 0,0020 га землі третьої особи [PERSON]( а.с.14), проте позивач не вказав, як це захоплення узгоджується з тим, що селищна рада закріпила і надалі згідна виділити 515 кв.м. землі забудівнику, а будівництво уже велось на даній земельній ділянці ще в грудні 1995 року після приватизації магазину та приватизації землі в 2006 році [PERSON] Виходячи зі змісту ст.376 ЦК України та враховуючи те, що знесення самобуду є крайньою мірою, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Тернопільській області, повинна була вказати чи можливо об»єкт перебудувати для усунення порушення інсоляції для третьої особи, чи звільнення його частини земельної ділянки і чи забудівник відмовився від такої перебудови. В матеріалах справи відсутні пропозиції позивача про перебудову і приведення об»єкта у відповідність до норм ДБН , а також висновок про неможливість такої. За таких обставин, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову в цій частині є обгрунтованим. Крім того, посилання апелянта на пп. 16 п. 5 Положення про інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у Тернопільській області, яким передбачено право інспекції звертатися до суду у разі виявлення порушень у сфері будівництва, містобудування та архітектури, не звільняє даний державний орган від дотримання вимог інших норм законодавства, зокрема ст..376 ЦК України.( Ухвала Вищого адміністративного суду від 17.04.2013 року № К/9991/77598/12. Відповідно до п.1, 4 ст.202 КАС України підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання. Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції неповно з»ясовано обьставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, висновки суду першої інстанції частково не відповідають обставинам справи, доводи апеляційної скарги висновки суду частково спростовують і підлягають задоволенню із вказаних вище підстав.

Результат розгляду: partial