Рішення адміністративного суду від 2014-03-06 00:00:00+02

Приватне підприємство "Санні Валлей" (далі - ПП "Санні Валлей") зареєстровано у якості юридичної особи 21.08.2012 року Реєстраційною службою Красноперекопського міськрайонного управління юстиції АР Крим, про що свідчить довідка з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (т.1, а.с.44). ПП "Санні Валлей" взято на облік у Красноперекопської ОДПІ ГУ Міндоходів в АР Крим 29.08.2012 р. за №84 та зареєстровано платником податку на додану вартість 01.02.2013 р., видане свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість №200100294 (т.1, а.с.61). 28.10.2013 року відповідачем складено наказ №243 «Про проведення позапланової невиїзної перевірки ПП "Санні Валлей" код ЄДРПОУ 38366985», в якому зазначено на підставі п.п.78.1.4, п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України та у зв'язку з неможливістю розпочати проведення документальної позапланової виїзної перевірки акт від 24.10.2013 року №63/15.1/38366985, у зв'язку з відсутністю посадових осіб за юридичною адресою ПП "Санні Валлей", провести позапланову документальну виїзну перевірку ПП "Санні Валлей" з питань достовірності повноти нарахування та сплати податку на додану вартість за період липень-серпень 2013 року, протягом 5 робочих днів (т.5, а.с.4). Відповідно до п.п. 20.1.2 п.2.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право для здійснення функцій, визначених податковим законодавством, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, у порядку, визначеному цим Кодексом, інформацію, довідки, копії документів (засвідчені підписом платника податків або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності) про фінансово-господарську діяльність, отримувані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов'язану з обчисленням та сплатою податків, дотриманням вимог іншого законодавства, здійснення контролю за яким покладено на органи державної податкової служби, а також фінансову та статистичну звітність, в порядку та на підставах, визначених цим Кодексом Згідно п.п. 20.1.6 п.2.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право для здійснення функцій, визначених податковим законодавством, запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов'язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи. У відповідності до статті 21 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з Податковим кодексом та іншими законами і нормативними актами. Згідно із пунктом 20.1.4 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити перевірки платників податків в порядку, встановленому цим Кодексом. Статтями 75, 76 Податкового кодексу України контролюючим органам надано право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Документальною перевіркою за приписами пункту 75.1.2 статті 75 Податкового кодексу України вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Порядок проведення документальних позапланових перевірок визначений статтею 78 Податкового кодексу України, у відповідності до якої такі перевірки можуть проводитися лише за наявності визначених в цій статті обставин. Такі перевірки не передбачені у плані роботи контролюючого органу і проводяться за наявності хоча б однієї з обставин, виключно визначених цим Кодексом. Відповідно до підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту, - контролюючим органом здійснюється документальна позапланова перевірка. Проте, це не єдина умова, дотримання якої є підставою для проведення такого виду перевірок. Аналізуючи положення статті 78 Податкового кодексу України, суд доходить висновку, що рішення про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки може бути прийнято контролюючим органом лише в разі одночасної наявності таких умов: 1) направлення на адресу платника податків обов'язкового письмового запиту; 2) фактичного отримання платником податків такого запиту, тобто вручення запиту під підпис посадовій (службовій) особі платника податків або уповноваженому представнику платника податків чи повернення до податкового органу поштового повідомлення про вручення такого запиту платнику податків; 3) сплив строку в 10 робочих днів від дня отримання платником податків письмового запиту податкового органу; 4) ненадання платником податків до податкового органу письмових пояснень та документальних підтверджень по суті отриманого запиту. Платники податків та інші суб'єкти інформаційних відносин зобов'язані подавати інформацію, визначену у запиті органу державної податкової служби, та її документальне підтвердження протягом одного місяця з дня, що настає за днем надходження запиту. У разі коли запит складено з порушенням вимог, викладених в абзацах першому та другому цього пункту, платник податків звільняється від обов'язку надавати відповідь на такий запит (п.73.3 ст.73 ПК України). Красноперекопською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів АР Крим надіслано на адресу ПП "Санні Валлей" запити про надання пояснень від 16.08.2013 р. за вих. №528/10/15.2 (т.1, а.с.62) та від 19.09.2013 р. за №1456/10/15.2 (т.1, а.с.63), від 23.10.2013 р. за вих. №2274/10/15.2 (т.1, а.с.64). Матеріали справи свідчать про те, що в 10-ти денний строк після отримання кожного запиту, ПП "Санні Валлей" надало до Красноперекопській ОДПІ ГУ Міндоходів в АР Крим відповіді на запити: лист вих. №7 від 21.08.2013 року (т.1, а.с.65-70), лист вих. 11/09 від 30.09.2013 року з доданням копій витребуваних первинних документів (т.1, а.с.71-77), лист вих.№12/10 від 31.10.2013 року в якому позивачем зазначено, що у зв'язку з тим, що в запиті відповідача від 23.10.2013 року №2274/10/15.2 не зазначено підстави для надіслання запиту, тому відповідно до абз.11 п.73.3 ПК України цей запит є таким, що складений з порушенням вимог, викладених в абз.1 та 2 п.73.3 ПК України, і платник податків звільняється від обов'язку надавати відповідь на цей запит (т.1, а.с.78-81). Суд зазначає, що ст.78 ПК України визначає підстави для проведення перевірки, однією з яких є не надання пояснень на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту, але як зазначалося вище, позивачем було надано відповідь на запити податкового органу. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутності підстав для проведення перевірки, оскільки позивачем були надані відповіді на обов'язкові письмові запити. Також суд зазначає, що відповідачем наказ на проведення перевірки №243 було складено 28.10.2013 року, останній запит надіслано на адресу позивача 23.10.2013 р. за вих. №2274/10/15.2 (т.1, а.с.64), відповідь на запит позивачем надано 31.10.2013 року, тобто не дочекавшись спливу 10-ти денного строку наданого позивачу для надіслання відповіді на запит, відповідачем складено оспорюваний наказ на проведення перевірки. Відповідно до п. 79.1 статті 79 Податкового кодексу України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом. Згідно п.79.2 ст.79 Податкового кодексу України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Пунктом 78.4 ст. 78 Податкового кодексу України визначено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник органу державної податкової служби приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розпис копії наказу про проведення документальної позапланової перевірки. Виходячи із системного аналізу вищезазначених норм, можна зробити висновок стосовно того, що перевірка платника податків проводиться виключно на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, оформленого наказом, а право на проведення такої перевірки надається лише за умови повідомлення платника податку про таку перевірку за 10 календарних днів до її проведення та вручення копії наказу про проведення перевірки. Однак, Красноперекопська ОДПІ ГУ Міндоходів в АР Крим здійснювало позапланову невиїзну документальну перевірку ПП "Санні Валлей" з питань достовірності повноти нарахування та сплати податку на додану вартість за липень-серпень 2013 року з порушенням норм податкового законодавства України. Отже позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування наказу Красноперекопської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Автономної Республіки Крим від 28.10.2013 р. №243 про проведення позапланової невиїздної документальної перевірки Приватного підприємства "Санні Валлей" з питань достовірності повноти нарахування та сплати податку на додану вартість за липень-серпень 2013 року підлягають задоволенню. Враховуючи те, що суд вважає протиправними дії відповідача з проведення позапланової невиїзної перевірки і як наслідок незаконність акту перевірки від 04.11.2013 року №524/15.1/38366985, то позовні вимоги в частині зобов'язання відновити дані платника податків Приватного підприємства "Санні Валлей" в "Системі автоматизованого співставлення податкових зобов'язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України", які зазначалися до складання акту перевірки Красноперекопської ОДПІ ГУ Міндоходів в АР Крим щодо податкових зобов'язань і податкового кредиту Приватного підприємства "Санні Валлей" є правомірними та підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог в частині визнання протиправними дії Красноперекопської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Автономної Республіки Крим по складанню акта в результаті позапланової невиїзної документальної перевірки Приватного підприємства "Санні Валлей" з питань повноти нарахування та сплати податку на додатку вартість липень-серпень 2013 року, суд зазначає наступне. Акт - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. Оскаржуваний акт не є рішенням суб'єкта владних повноважень, не спричиняє виникнення будь-яких прав і обов'язків осіб чи суб'єктів владних повноважень, а отже, не породжує правовідносин, що можуть бути предметом спору. В зв'язку з чим, такий акт не можна вважати юридичною формою рішення органів державної влади в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України. Проведення перевірки є лише процедурою встановлення обставин, які необхідні для контролю за дотриманням вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки, а також ведення робіт, пов'язаних з геологічним вивченням надр, їх використанням та охороною, та зазвичай не створює небезпеки інтересам відповідного суб'єкта господарювання, оскільки сам собою факт проведення перевірки не може безпосередньо заподіяти майнову чи іншу шкоду особі, не призводить до настання невідворотних негативних наслідків. Враховуючи вищевикладене в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Згідно зі статтею 70 вказаного Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору. Відповідно до частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Таким чином, відповідачем на виконання вимог частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України не надані суду належні та допустимі докази, які підтверджують правомірність його дій. Доводи зазначені позивачем у адміністративному позові щодо протиправності дій відповідача знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду та відповідають фактичним обставинам та доказам, встановленим судом. За таких обставин враховуючи викладене, оцінивши надані сторонами докази та матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Під час судового засідання, яке відбулось 06.03.2014 року були оголошені вступна та резолютивна частини постанови. Відповідно до ст. 160 КАС України постанову складено у повному обсязі 11.03.2014 року. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial