Рішення адміністративного суду від 2014-03-12 00:00:00+02

В грудні 2013 року позивач звернулася в суд з адміністративним позовом до управління соціальної політики Барської районної державної адміністрації про визнання рішення нечинним та зобов'язання призначити одноразову допомогу при народженні дітей. Постановою Барського районного суду Вінницької області від 31 січня 2014 року позов задоволено частково, а саме постановлено: визнати рішення управління соціальної політики Барської районної державної адміністрації Вінницької області від 10.06.2013 року щодо відмови [PERSON] у призначенні одноразової допомоги при народженні дітей: [PERSON] та [PERSON] не чинним; поновити позивачу строк на звернення до управління соціальної політики Барської районної державної адміністрації Вінницької області за виплатою одноразової допомоги на дітей; зобов'язати відповідача призначити позивачу одноразову допомогу при народженні дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]; в решті позову відмовлено. Не погоджуючись з судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вказану постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Сторони в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час і місце судового засідання. Відповідно до ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Заслухавши, суддю-доповідача та перевіривши доводи апеляційної скарги за наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено, що [PERSON] являється матір'ю чотирьох дітей- [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], яких народила на території Італії. Позивач та її діти, є громадянам и України і з травня 2013 року проживають в Україні. 27.05.2013 року позивач звернулася із заявою до управління соціальної політики Барської районної державної адміністрації Вінницької області про призначення і виплати одноразової допомоги при народженні дітей. Проте її заява була задоволена лише частково, а саме відносно однієї дитини наймолодшого сина [PERSON] [INFO]. Свою відмову відповідач мотивув тим, що звернення за призначенням даної допомоги надійшло пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження трьох інших дітей позивача, як того вимагає Закон України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та Порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 р. № 1751 . Дана відмова слугувала підставою для звернення позивача до суду з вказаним позовом. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відмова у призначенні допомоги при народженні дітей в зв'язку з пропуском звернення за її призначенням є неправомірною, оскільки позивач не мала можливості особисто звернутися до відповідача з відповідною заявою в передбачений законом строк. Колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх необґрунтованими виходячи з наступного. Правовідносини у даній справі регулюються положеннями Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» від 21 листопада 1992 року №2811-ХII (Далі Закон № №2811-ХII) та Порядком призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року № 1751 (далі Порядок № 1751). Відповідно ст.1 Закону №2811-ХII громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України. Відповідно до приписів ст.3 Закону №2811-ХII одним із видів державної допомоги, що призначаються сім'ям з дітьми є допомога при народженні дитини. Згідно зі ст.11 Закону №2811-ХII допомога батькам при народженні дитини призначається на підставі свідоцтва про народження дитини. Вона призначається за умови, якщо звернення з їх призначенням надійшло не пізніше 12 місяців з дня народження дитини. У відповідності з ст.13 Закону право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку має особа, яка фактично здійснює догляд за дитиною. Згідно п.11 Порядку № 1751 призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1721 визначений перелік документів для подачі, а саме: заява одного з батьків (опікуна), що складається за формою, затвердженою Мінпраці, копія свідоцтва про народження дитини, жінки, які постійно проживають (зареєстровані) на території України і народили дитину під час тимчасового перебування за межами України, подають видані компетентними органами країни перебування і легалізовані в установленому порядку документи, що засвідчують народження дитини, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України. Відповідно до п. 12 № 1751 Допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини. Відповідно до п. 43 Порядку № 1751 документи, необхідні для призначення державної допомоги сім'ям з дітьми, подаються особою, яка претендує на призначення допомоги, особисто. За наявності письмової заяви особи, яка претендує на призначення зазначеної допомоги, але за станом здоров'я або з інших поважних причин (догляд за інвалідом I групи, дитиною-інвалідом віком до 16 років тощо) не може особисто зібрати необхідні документи, збір зазначених документів покладається на органи, що призначають допомогу. Відповідно до п.2.1 Інструкції щодо порядку оформлення і ведення особових справ отримувачів усіх видів соціальної допомоги, затвердженої накозом Міністерства праці та соціальної політики України від 19.09.2006 року № 345 приймання заяв та документів для надання усіх видів соціальної допомоги здійснюється спеціалістом з прийому безпосередньо від заявника або іншої особи за відповідним дорученням, завіреним у встановленому порядку. Аналізуючи вищенаведені законодавчі норми, колегія суддів приходить до висновку, що чинним законодавством, яке регулює спірні правовідносини, визначено обов'язкову умову призначення допомоги при народженні дитини, а саме звернення за її призначенням не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини, та не передбачено можливості поновлення строку звернення за призначенням допомоги при народженні дитини у випадку пропуску такого з поважних причин. Таким чином, управлінням соціальної політики Барської районної державної адміністрації, за результатами розгляду заяви позивача, було законно відмовлено у призначенні та виплаті допомоги при народженні дітей, відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми». Доводи позивача відносно того, що вона не могла своєчасно звернутися за призначенням допомоги при народженні дітей, оскільки з 2006 по 2013 рік не мала можливості виїхати з Італії, суд не бере до уваги, оскільки законом не заборонено подання особою, що має право на допомогу при народженні дитини, заяви про її призначення, через представника. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що позивач повідомляла відповідача про те, що не може з'явитись особисто для оформлення вищезазначеної допомоги та подавала заяву про надання допомоги у зборі необхідних документів. В силу п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, викладені у зазначеній постанові, у зв'язку з чим є підстави для її скасування та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Результат розгляду: denied