Рішення адміністративного суду від 2014-02-17 00:00:00+02

27 січня 2014 року публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «НАДРА» (надалі - позивач) звернулося до Донецького окружного адміністративного суду із вищевказаним позовом, у якому просив суд визнати протиправною бездіяльність Управління Державної казначейської служби України в Калінінському районі м. Донецька щодо невиконання платіжного доручення № 8571 від 07.10.2013 року відділу державної виконавчої служби Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку про перерахування на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА» боргу у сумі 165 327,27 грн., визнати протиправною бездіяльність Управління Державної казначейської служби України в Калінінському районі м. Донецька щодо невиконання платіжного доручення № 8572 від 07.10.2013 року відділу державної виконавчої служби Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку про перерахування на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА» боргу у сумі 1 820,00 грн. та зобов'язати Управління Державної казначейської служби України в Калінінському районі м. Донецька перерахувати на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА» боргу у сумі 167 147,27 грн. Судом встановлено наступне. На виконанні відділу державної виконавчої служби в Калінінському районі м. Донецька перебуває виконавчий лист № 2-1933 виданий 11.03.2011 року Калінінським районним судом м. Донецька про стягнення з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА» заборгованості у розмірі 824 694,15 грн. 03.10.2013 року відділом державної виконавчої служби Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку видано розпорядження № ВП 37886759/2 про перерахування на користь ПАТ «КБ «НАДРА» суму у розмірі 2037,00 грн. та розпорядження № ВП 37887150/2 про перерахування на користь ПАТ «КБ «НАДРА» суму у розмірі 181 995,00 грн. (а.с. 7-8). 04.10.2013 року відділом державної виконавчої служби Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку направлено до Управління Державної казначейської служби України в Калінінському районі м. Донецька платіжне доручення № 8571 від 07.10.2013 р. про перерахування на користь ПАТ «КБ «НАДРА» боргу в сумі 165327,27 грн., та платіжне доручення № 8572 про перерахування на користь ПАТ «КБ «НАДРА» боргу в сумі 1820,00 грн. Станом на 08.11.2013 року Управлінням Державної казначейської служби України в Калінінському районі м. Донецька платіжні доручення № 8571, 8572 від 07.10.2013 року про перерахування на користь ПАТ «КБ «НАДРА» боргу в сумі 167 147,27 грн. не виконані, кошти на рахунок ПАТ «КБ «НАДРА» у визначений законодавством триденний строк не перераховані та безпідставно знаходяться на депозитному рахунку ВДВС Калінінського РУЮ м. Донецька. Позивач вважає, що вказаними діями відповідач грубо порушує вимоги пункту 8.4. статті 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», у зв'язку з чим порушуються права та законні інтереси ПАТ «КБ «НАДРА», позивач не має можливості розпоряджатися належними йому коштами, що завдає йому значної шкоди. Представник позивача у судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача через канцелярію суду надав заперечення на адміністративний позов, у яких просив суд відмовити у задоволенні позову та розглянути справу без участі його представника, також останній зазначив, що в своїй діяльності відповідач керується Бюджетним Кодексом України, зокрема, ч.2 ст.55, у якій зазначено, що в першу чергу відповідач повинен забезпечити виконання захищених статей видатків. Представник третьої особи через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи без участі його представника. Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною 6 ст. 128 КАС України встановлено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Стаття 159 КАС України передбачає, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно до приписів ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України. У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. У разі виникнення в суду сумніву під час розгляду справи щодо відповідності закону чи іншого правового акта Конституції України, вирішення питання про конституційність якого належить до юрисдикції Конституційного Суду України, суд звертається до Верховного Суду України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта. Якщо міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж ті, що встановлені законом, то застосовуються правила міжнародного договору. У разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Відповідно до положень ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження», грошові суми, стягнуті з боржника, зараховуються державним виконавцем на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби. За письмовою заявою стягувача - фізичної особи чи його представника (за наявності відповідних повноважень) стягнуті грошові суми можуть бути перераховані державним виконавцем на зазначений ним рахунок у банку або в іншій фінансовій установі чи надіслані на адресу стягувача поштовим переказом, що здійснюється за його рахунок, крім переказу аліментних сум. Стягувачу - юридичній особі стягнуті грошові суми перераховуються державним виконавцем у встановленому порядку на визначені стягувачем належні йому рахунки. Грошові суми, стягнуті державним виконавцем до Державного бюджету України або місцевих бюджетів, перераховуються в порядку, встановленому Державним казначейством України. Не допускається виплата стягувачу стягнутих сум готівкою або виплата стягнутих сум іншим особам, які не є стягувачами (крім виплати грошових сум заставодержателю, який не є стягувачем, згідно із статтею 54 цього Закону). Забороняється використовувати стягнуті з боржників грошові суми, що підлягають виплаті стягувачам, на цілі, не передбачені цією статтею, а також звертати на них стягнення для виплати іншим особам, які не є стягувачами за виконавчими документами, під час примусового виконання яких ці суми стягнуто (крім випадків, коли стягувач є одночасно боржником у іншому виконавчому провадженні). Відповідно до приписів Наказу Міністерства юстиції від 02.04.2012 року № 512/5 «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішення», органи ДВС мають відповідні рахунки в органах Державної казначейської служби України для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам у національній валюті, а також відповідні рахунки для обліку аналогічних операцій в іноземній валюті в банках. Розрахунки з таких рахунків здійснюються тільки в безготівковій формі. Не допускаються видача та переказ стягнутих державними виконавцями сум стягувачам без зарахування на депозитний рахунок органу ДВС. Для контролю і перевірки стану рахунків у національній та іноземній валютах та визначення належності коштів ведеться звітність за депозитними сумами органів ДВС. Не пізніше ніж протягом трьох робочих днів від дня ознайомлення з інформацією про надходження коштів державний виконавець у разі достатності суми для покриття всіх вимог стягувача та наявності відомостей від стягувача про шляхи отримання ним коштів готує одне розпорядження (додатки 3, 4) (у тому числі за зведеним виконавчим провадженням), яким визначає належність указаних коштів та спосіб перерахування стягувачу, яке затверджується начальником органу ДВС із зазначенням дати та скріплюється печаткою органу ДВС. Указане розпорядження готується в двох примірниках, оригінал видається особі, відповідальній за ведення книги обліку депозитних сум, копія залишається у виконавчому провадженні. Крім того, суд зазначає наступне. Відповідно до положень п. 8.4 ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», міжбанківський переказ виконується в строк до трьох операційних днів. Преамбула Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», встановлює, що цей Закон визначає загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків (далі - платіжні системи) в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлює відповідальність суб'єктів переказу, а також визначає загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами. Відповідно до положень ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Таким чином, невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Крім того, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Суд звертає увагу на той факт, що у даній нормі закону закріплено загальні критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн. Таким чином, у даному випадку відповідач діяв всупереч Закону та за межами повноважень, наданих йому чинним законодавством України. Суд також вважає доречним звернути увагу на той факт, що Європейський Суд з прав людини при розгляді справи «Кечко проти України» зауважив, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань. Щодо позовних вимог стосовно зобов'язання відповідача перерахувати на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА» боргу у сумі 167 147,27 грн., суд зазначає, що статті 106 та 162 КАС України не передбачають захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у засіб вирішення спірного питання саме судовим рішенням, тобто замість органу, до компетенції якого воно належить, без дотримання процедури, яка передує прийняттю рішення. Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Результат розгляду: partial