Рішення адміністративного суду від 2014-03-26 00:00:00+02

У квітні 2009 року дочірнє підприємство «Рівненський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (далі - ДП «Рівненський облавтодор») звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому після уточнення своїх вимог просило визнати частково протиправною та скасувати вимогу контрольно-ревізійного управління в Рівненській області (далі - КРУ в Рівненській області) № 17-05-17/1294 від 20 березня 2010 року. Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2010 року у справі № 2а-3943/09/1770 позов було задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано п 1.5 вимог КРУ в Рівненській області, викладених у листі від 20.03.2009 року №17-05-17/1294, у частині відшкодування безпідставно наданої благодійної допомоги в сумі 250,00 грн. і наданих аудиторських послуг в сумі 1125,00 грн., а також п. 2.2 вказаних вимог КРУ в Рівненській області у частині втрат фінансових та матеріальних ресурсів в сумі 3041,67 грн. (бензопила марки Штиль-290) та завищення вартості асфальтобетону філією «Доркомплект» в сумі 885810,00 грн. У решті позовних вимог відмовлено. У апеляційній скарзі відповідач КРУ в Рівненській області просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову про відмову у задоволенні позову ДП «Рівненський облавтодор». У обґрунтування апеляційних вимог покликалася на те, що позивач фактично звернувся до адміністративного суду із вимогою про скасування вимоги від 20.03.2009 № 17-05-17/1294 лише 02.07.2010 року. При цьому що термін оскарження зазначеного рішення минув 21.03.2010 року. КРУ в Рівненській області неодноразово звертало увагу суду першої інстанції на дану обставину, однак вона належної правової оцінки не одержала. Окрім того, скасовуючи п.2.2 вимог КРУ в Рівненській області від 20.03.2009 № 17-05-17/1294, суд першої інстанції, на переконання апелянта, прийшов до помилкових висновків, оскільки ревізією ДП «Рівненський облавтодор» (акт ревізії від 30.01.2009 № 17-05-13/10), встановлено, що філією «Доркомплект» до калькуляції по рахунку вартості асфальтобетонної суміші, включено коефіцієнт для визначення зарплати у загальновиробничих витратах та показник адміністративних витрат, у розмірах, які перевищують показники, встановлені Державною службою автомобільних доріг України, чим порушено п. 2.32 ВБН Д. 1.1 - 218-1-2001 тап. 3.32 ВБН B.3.-2-218-180-2003. За результатами зустрічних звірок з філією «Доркоплект» встановлено, що завищення вартості асфальтобетону, який включений до актів приймання виконаних робіт (форми КБ-2в) по ремонту та експлуатаційному утриманні автомобільних доріг загального користування по розрахункам із Службою автомобільних доріг в Рівненській області та органами місцевого самоврядування, призвело до завищення вартості виконаних робіт на загальну суму 885800 тис. гривень. Представники позивача у ході апеляційного розгляду заперечили обґрунтованість доводів апелянта та просили залишити оскаржуване судове рішення без змін. Представник відповідача на виклик апеляційного суду не прибув, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до переконання, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких мотивів. Частково задовольняючи позов ДП «Рівненський облавтодор», суд першої інстанції виходив із такого. Що стосується відшкодування безпідставно наданої благодійної допомоги у 2007 році в сумі 15000 грн. (п. 1.5. вимоги) КРУ в Рівненській області правомірно встановлено факт порушення законодавства в цій частині, однак невірно проведено розрахунки, зазначивши, що позивачем на 15000грн. перевищено витрати, що на 250грн. є більше розрахункової величини. Що стосується перевищення видатків на аудиторські послуги у сумі 1500 грн. за 2007 рік (пункт 1.5. вимоги), то відповідачем неправомірно було включено у склад витрат додатково 375 грн. В цій частині вимогу відповідача слід визнати протиправною, в іншій частині - залишити без змін, а відповідно позивачу в цій частині в позові слід відмовити. Щодо втрат фінансових та матеріальних ресурсів в сумі 3041,67 грн. (бензопила марки Штиль-290)(пункт 2.2. вимоги) суд не погодився із висновком відповідача про те, що нестачу бензопили марки Штиль-290 є втратою матеріальних ресурсів. Відображений КРУ в Рівненській області у акті ревізії висновок про те, що філією «Доркомплект» ДП «Рівненський облавтодор» до калькуляцій по розрахунку вартості асфальтобетонної суміші включено показники для визначення загальновиробничих та адміністративних витрат у розмірах, які перевищують показники встановлені Державною службою автомобільних доріг України, чим порушено п.2.32 ВБН Д. 1.1-218-1-2001 та п.2.32 ВБН B.3.-2-218-180-2003, внаслідок чого було завищено вартість асфальтобетону на загальну суму 885800 грн. є помилковим, оскільки при визначені загальновиробничих та адміністративних витрат в калькуляціях на приготування асфальтобетонної суміші ДП «Рівненський облавтодор» керувалось пп. 3.2.5.3, 4.2.1.5, 3.2.8, 3.3.10.2 ДБН Д.1.1-1-2000 з урахуванням економічно обґрунтованого рівня та згідно роз'яснень Збірника «Ціноутворення у будівництві» №7 за 2005 р. (стор.10-13) та листа УДВТП «Укрдортехнологія» від 26.01.09 р. № 28/1-3-64. Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із таких міркувань. Як свідчать матеріали справи, ДП «Рівненський облавтодор» 17.04.2009 року звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом, у яком просив визнати протиправними дій КРУ в Рівненській області щодо встановлення порушень, що викладені в акті № 17-05-13/10 від 30 січня 2009 року (а.с. 3-7 т.1). При цьому додаток до вказаного позову містив копію листа від 20.03.2009 № 17-05-17/1294 (а.с. 95-97 т.1), що свідчить про те, що на час звернення до суду позивачу було відомо про його наявність. Окрім того, відповідно до штемпеля вхідної кореспонденції вказаний лист КРУ в Рівненській області від 20.03.2009 № 17-05-17/1294 був отриманий позивачем того ж дня (а.с.251 т.1). При цьому позовна вимога про визнання протиправною та скасування вимоги КРУ в Рівненській області № 17-05-17/1294 від 20 березня 2010 року була заявлена позивачем ДП «Рівненський облавтодор» лише 02.07.2010 року ДП (а.с. 188-189 т.1). Відповідно до приписів ч. 1 ст. 137 КАС України у редакції, чинній на час подання позивачем зазначеної заяви, позивач може змінити позовні вимоги протягом всього часу судового розгляду, подавши письмову заяву, яка приєднується до справи. Разом із тим, на переконання апеляційного суду, вказана правова норма підлягає застосуванню у сукупності із положеннями ч. 2 ст. 99 КАС України у цій же редакції, яка передбачає, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому згідно із ч. 1 ст. 100 КАС України у чинній на той час редакції пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. У своїх письмових запереченнях на змінені позовні вимоги (а.с. 1-2 т. 2) КРУ в Рівненській області звертало увагу суду першої інстанції на необхідність застосування приписів ст.ст. 99, 100 КАС України та відмови у задоволенні уточнених позовних вимог ДП «Рівненський облавтодор» з огляду на те, що строк звернення до суду з такими позовними вимогами минув. При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що позивач не клопотав про поновлення йому строку звернення до суду та не навів будь-яких об'єктивних причин, які б позбавляли його можливості звернутися до суду з позовом про визнання протиправною та скасувати вимоги КРУ в Рівненській області № 17-05-17/1294 від 20 березня 2010 року у встановлений законом річний строк, однак дана обставина була залишена поза увагою суду першої інстанції. Таким чином, оскільки при вирішенні даного публічно-правового спору у частині задоволення вимог позивача судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального і процесуального права, а мотиви, з яких виходив суд під час ухвалення свого рішення, не відповідають фактичним обставинам справи, оскаржувана постанова у цій частині підлягає скасуванню з прийняттям нової про відмову у задоволенні позову. Підстав для скасування постанови суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні позовних вимог ДП «Рівненський облавтодор» за апеляційною скаргою КРУ в Рівненській області апеляційний суд не вбачає з огляду на приписи п. 10 ч. 3 ст. 49 КАС України.

Результат розгляду: partial