Рішення адміністративного суду від 2014-01-28 00:00:00+02

Постановою Судацького міського суду Автономної Республіки Крим (суддя Сич М.Ю.) від 03.12.13 у справі № 118/2486/13-а у задоволенні адміністративного позову [PERSON] до Управління Пенсійного фонду України в м.Судак АР Крим про визнання неправомірними дії, скасування рішення та зобов'язання здійснити призначення пенсії, - відмовлено. Не погодившись з даним рішенням суду, [PERSON] звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Судацького міського суду Автономної Республіки Крим від 03.12.2013 та прийняти нове рішення по справі. Апеляційна скарга мотивована порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. В судовому засіданні 28.01.2014 року позивач доводи апеляційної скарги підтримав та просив скасувати постанову суду першої інстанції з ухваленням нового рішення по справі щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача у судове засіданні не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, до початку судового засідання надав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність. Чинне законодавство не обмежує коло представників осіб, які беруть участь у справі, при апеляційному розгляді адміністративної справи. На підставі та за правилами статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Позивач - [PERSON] - 21.11.2013 року звернувся до Судацького міського суду Автономної Республіки Крим з адміністративним позовом до відповідача Управління Пенсійного фонду України в м.Судак АР Крим, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення від 16.09.2013 року про відмову в призначенні пенсії; зобов'язати відповідача призначити і виплачувати з 26.07.2013 року пенсію згідно Тимчасової угоди, укладеної між Урядом України і Урядом Російської Федерації від 15.01.1993 року, зарахувавши стаж роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі у розмірі 20 років 8 місяців 12 днів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відмова Управління Пенсійного фонду України в м.Судак АР Крим щодо призначення пенсії на пільгових умовах, призвела до звуження прав позивача. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] з 10.01.1976 року по 03.11.1977 року працював в Осетровському РЕБ флоту ЛОРП рульовим мотористом; з 01.09.1973 року по 31.03.1977 року навчався в Осетровському річному училищі; з 13.11.1977 року по 06.12.1979 року проходив строкову військову службу в рядах Радянської армії; з 11.12.1979 року по 01.11.1996 року працював на різних посадах в Структурному підрозділі «Карапчанська лісоперевалочна база» ВАТ «Усть-Ілімський лісопромисловий концерн»; з 02.11.1996 року по 30.04.1999 року працював головним механіком авто гаража в ЧМП «Байкал». (а.с. 11). 26.07.2013 року [PERSON] звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м.Судак АР Крим з заявою про призначення пенсії за віком з урахуванням стажу роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Протоколом № 44 від 16.09.2013 року Управління Пенсійного фонду України в м.Судак АР Крим позивачу відмовлено в призначенні пенсії на підставах, визначених в заяві від 26.07.2013 року, мотивуючи тим відсутністю необхідного стажу роботи. (а.с. 8-9). Як слідує з протоколу № 44 від 16.09.2013 р. Управління Пенсійного фонду України, відповідачем не заперечується наявність у позивача пільгового стажу в місцевостях Крайньої Півночі - 18 років 08 місяців 19 днів, та відмовлено у зарахуванні до пільгового стажу військової служби в районах Крайньої Півночі з 13.11.1977 р. по 06.11.1979 р. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача є законними, оскільки відсутні правові підстави для призначення пенсії позивачу із застосуванням пільг, як особі, яка працювала в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Судова колегія не погоджується з зазначеним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-ХІІ від 20.12.1991 року визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення" або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах. Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо зарахування до стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах, часу проходження строкової військової служби» від 02.06.2005 року № 2636-VI, яким 01.01.2006 року викладено редакцію абзацу 2 пункту 1 статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що особи, яким раніше призначено пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», мають право на обчислення стажу з урахуванням положень цього закону та відповідно на перерахунок пенсій. Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року передбачено, що період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року. Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами. Відповідно до Постанови Ради Міністрів СРСР «Про зарахування солдатам, матросам, сержантам, старшинам і військовим будівельникам, звільненим у запас, часу дійсної строкової військової служби в районах Крайньої Півночі та у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, до стажу роботи, який дає право на отримання пільг, встановлених за роботу у цих районах та місцевостях» від 25.03.1968 року № 181 встановлено, що солдатам, матросам, сержантам, старшинам і військовим будівельникам, звільненим, починаючи з 1968 року, з військової служби в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, час їх дійсної термінової військової служби (служби у воєнно-будівельних загонах) в цих районах і місцевостях зараховується в стаж роботи, що надає право на отримання пільг, передбачених Указами Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 року і від 26.09.1967 року, якщо вони не пізніше за три місяці після звільнення з військової служби поступили на роботу в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. У зв'язку з тим, що [PERSON] проходив строкову військову службу в рядах Радянської армії в період з 13.11.1977 року по 06.12.1979 року та почав працювати 11.12.1979 року Структурному підрозділі «Карапчанська лісоперевалочна база» ВАТ «Усть-Ілімський лісопромисловий концерн», на позивача поширюються норми Постанови Ради Міністрів СРСР від 25.03.1968 року № 181 та період служби з 13.11.1977 року по 06.12.1979 року зараховується в пільговий стаж. Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На підставі викладеного, судова колегія встановила, що рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Судак АР Крим прийнято з порушенням норм чинного законодавства, у зв'язку з чим підлягає скасуванню. Вимоги позивача щодо зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в м.Судак АР Крим призначити та виплачувати з 26.07.2013 року пенсію згідно Тимчасової угоди, укладеної між Урядом України і Урядом Російської Федерації від 15.01.1993 року, зарахувавши стаж роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі у розмірі 20 років 8 місяців 12 днів в частині визначення певного стажу задоволенню не підлягають, оскільки зазначена позовна вимога є формою втручання в повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому задоволенню не підлягає. Як зазначено вищі, спірні правовідносини виникли саме у зв'язку з не зарахуванням відповідачем до пільгового стажу військової служби в районі Крайньої Півночі з 13.11.1977 р. по 06.11.1979 р., та в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до п.4 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Результат розгляду: partial