Рішення адміністративного суду від 2014-02-04 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Торезької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області про визнання дій щодо складання та спрямування податкових повідомлень-рішень про сплату земельного податку протиправними, скасування податкового повідомлення-рішення № 0000031710 від 23.04.2013 року на суму 33128,97 грн. та № 0011461710 від 12.07.2013р. на суму 23663,55 грн. Позивач свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що Торезькою об'єднаною державною податковою інспекцією були прийняті податкові повідомлення-рішення від 12.07.2013р. № 0011461710 та від 23.04.2013 року № 0000031710 з визначенням податкового боргу з плати за землю з фізичних осіб. Проте, вказує, що спірна ділянка землі виділена іншій особі відповідно до рішення Торезької міської ради про виділення ділянки від 30.06.2004р. № 1У/19-417, тому всі вимоги сплати податку за землю за період з 30.06.2004 по 19.02.2013 року необхідно пред'являти цій особі. Крім того, рішенням Апеляційного суду Донецької області від 06.11.2013 року апеляційну скаргу ТОВ «Скіф-сервіс» задоволено частково, рішення Торезького міського суду від 16.10.2007 року по справі № 2-3480/07 скасовано та у задоволенні позовних вимог [PERSON] до виконавчого комітету Торезької міської ради про визнання права власності на зазначену земельну ділянку - відмовлено. 29.04.2013р. [PERSON] подав скаргу до Головного управління Міндоходів в Донецькій області на податкове повідомлення-рішення Торезької ОДПІ Донецької області ДПС від 23.04.2013 року № 0000031710, в якому просив переглянути рішення відповідача. Рішенням Державної податкової служби у Донецькій області від 17.05.2013р. продовжений строк розгляду скарги до 25.05.2013р. 04.07.2013р. Головним управлінням Міндоходів в Донецькій області прийняте рішення про результати розгляду скарги, яким залишено без змін податкове повідомлення-рішення від 23.04.2013 року № 0000031710 на суму у розмірі 33128,97 грн., та зобов'язано відповідача надіслати платнику податків окреме податкове повідомлення-рішення на суму збільшення податкового зобов'язання (п. 60.6 ст. 60 Податкового кодексу України). Не погодившись з податковим повідомленням-рішенням від 12.07.2013р. № 0011461710 позивач подав до Головного управління Міндоходів в Донецькій області скаргу. Рішенням Головного управління Міндоходів в Донецькій області від 29.07.2013р. залишена скарга [PERSON] на податкове повідомлення-рішення від 12.07.2013р. № 0011461710 без розгляду. [PERSON] подав до Міністерства доходів і зборів України скаргу на податкові повідомлення-рішення від 12.07.2013р. № 0011461710 та від 23.04.2013 року № 0000031710. 27.08.2013р. рішенням Міністерства доходів і зборів України продовжений строк розгляду скарги до 07.10.2013р. Рішенням Міністерства доходів і зборів України від 01.10.2013р. залишена без задоволення скарга та роз'яснено [PERSON], що зазначені податкові повідомлення-рішення не підлягають адміністративному оскарженню, проте можуть бути оскаржені до суду. На його думку позивача, спірні податкові повідомлення-рішення суперечать законодавству України та спростовуються наданими позивачем документами. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги аналогічно викладеному у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог на підставі, викладених у письмових запереченнях, наявних в матеріалах справи. У зв'язку з викладеним просить у задоволенні позову відмовити. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши в судовому засіданні всі обставини справи та оцінивши їх наявними доказами в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, суд встановив наступне. Так, прокуратурою м. Тореза проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства, зокрема, законності використання [PERSON] земельної ділянки площею 4005 м2, розташованої у [ADDRESS]. Як вбачається з договору купівлі-продажу, 22.10.2003 року позивач придбав будівлю автостоянки, огорожу та асфальтне замощення земельної ділянки загальною площею 3584 м2, розташованої у [ADDRESS]. На підставі рішення Торезького виконкому № 276 від 20.08.1986р., земельна ділянка, на якій була розташована зазначена будівля, знаходилася у оренді Торезького комунального виробничого ремонтно-житлового експлуатаційного підприємства. Право оренди позивачу на підставі вищезазначеного договору купівлі-продажу не передавалося. У 2007 році [PERSON] звернувся до Торезького міського суду з позовом про встановлення права власності на будівлю. Відповідно до рішення Торезького міського суду від 16.10.2007 року по справі № 2-3480/07 за позивачем визнано право власності на вищевказану будівлю, що зареєстровано Торезьким бюро технічної інвентаризації 12.11.2007р. Згідно технічного паспорту на автостоянку фактична площа земельної ділянки складає 4005 м2. 15.02.2013р. позивач звернувся до Торезького міського голови Антонова В.М. із заявою, в якій просив прийняти рішення про переоформлення земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] на ім'я [PERSON]. Першим заступником міського голови була надана відповідь від 15.03.2013 року, в якій вказано, що станом на 15.03.2013р. право користування вищезазначеною земельною ділянкою не зареєстровано за жодною особою, у зв'язку з чим право на неї набувається у порядку ст.ст. 123, 124 Земельного кодексу України. Крім того, повідомив, що на отримання права користування даною земельною ділянкою також надані документи товариством з обмеженою відповідальністю «Скіф-сервіс». Станом на 15.03.2013 року у Господарському суді Донецької області відкрито провадження у справі № 905/1148/13-г за позовом ТОВ «Скіф-сервіс» до Торезької міської ради про зобов'язання укласти договір оренди на вищезазначену земельну ділянку, тобто питання надання даної земельної ділянки у користування буде розглянуто після набрання законної сили рішенням. 17.04.2013р. позивач звернувся до Торезького міського голови Антонова В.М. із заявою, в якій просив прийняти рішення про надання у власність або користування земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS]. 22.04.2013р. [PERSON] звернувся до Торезького міського голови Антонова В.М. та просив витребувати витяг з Державного земельного кадастру щодо кадастрового номера земельної ділянки та надати завірену копію. Згідно відповіді відділу Держземагенства у м. Торезі Донецької області № 606 від 24.04.2013р. вбачається, що зазначена земельна ділянка не зареєстрована і не надана в особисте користування будь-якій фізичній або юридичній особі. Торезькою ОДПІ Донецької області ДПС було прийняте податкове повідомлення-рішення від 23.04.2013 року № 0000031710, яким на підставі п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 розділу ІІ та п. 286.5 ст. 286 розділу ХІІІ Податкового кодексу України визначено суму податкового зобов'язання з земельного податку з фізичних осіб у розмірі 33128,97 грн. за 2011-2012р. та за період з 01 січня по 30 квітня 2013р. Для відома, позивачем був надісланий лист від 29.04.2013р. до Торезької ОДПІ з повідомленням про оскарження у вищий контролюючий орган. 29.04.2013р. [PERSON] подав скаргу до Головного управління Міндоходів в Донецькій області на податкове повідомлення-рішення Торезької ОДПІ Донецької області ДПС від 23.04.2013 року № 0000031710, в якому просив переглянути рішення відповідача. Рішенням Державної податкової служби у Донецькій області від 17.05.2013р. продовжений строк розгляду скарги до 25.05.2013р. 04.07.2013р. Головним управлінням Міндоходів в Донецькій області прийняте рішення про результати розгляду скарги, яким залишено без змін податкове повідомлення-рішення від 23.04.2013 року № 0000031710 на суму у розмірі 33128,97 грн., та зобов'язано відповідача надіслати платнику податків окреме податкове повідомлення-рішення на суму збільшення податкового зобов'язання (п. 60.6 ст. 60 Податкового кодексу України). Торезькою ОДПІ Донецької області ДПС прийняте податкове повідомлення-рішення від 12.07.2013р. № 0011461710, яким згідно п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 розділу ІІ та п. 60.6 ст. 60 розділу ІІ Податкового кодексу України встановлено порушення п. 287.6 ст. 287 розділу ХІІІ Податкового кодексу України та визначено суму податкового зобов'язання з земельного податку з фізичних осіб у розмірі 23663,55 грн. за 2010 рік та за період з 01.05 по 31.12.2013р. Не погодившись з податковим повідомленням-рішенням від 12.07.2013р. № 0011461710 позивач подав до Головного управління Міндоходів в Донецькій області скаргу. Рішенням Головного управління Міндоходів в Донецькій області від 29.07.2013р. залишена скарга [PERSON] на податкове повідомлення-рішення від 12.07.2013р. № 0011461710 без розгляду. [PERSON] подав до Міністерства доходів і зборів України скаргу на податкові повідомлення-рішення від 12.07.2013р. № 0011461710 та від 23.04.2013 року № 0000031710. 27.08.2013р. рішенням Міністерства доходів і зборів України продовжений строк розгляду скарги до 07.10.2013р. Рішенням Міністерства доходів і зборів України від 01.10.2013р. залишена без задоволення скарга та роз'яснено [PERSON], що зазначені податкові повідомлення-рішення не підлягають адміністративному оскарженню, проте можуть бути оскаржені до суду. Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 06.11.2013 року апеляційну скаргу ТОВ «Скіф-сервіс» задоволено частково, рішення Торезького міського суду від 16.10.2007 року по справі № 2-3480/07 скасовано та у задоволенні позовних вимог [PERSON] до виконавчого комітету Торезької міської ради про визнання права власності - відмовлено. Так, що стосується визначення Торезькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Донецькій області суми заборгованості у розмірі 33128,97 грн. за період 2011-2012 рік, з січня 2013 по квітень 2013 року, яка нарахована податковим повідомленням-рішенням від 23.04.2013 року № 0000031710 та суми заборгованості у розмірі 7099,08 грн. за період з 01.05.2013 по 06.11.2013р., яка нарахована податковим повідомленням-рішенням від 12.07.2013р. № 0011461710, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 1, 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідно до п. 287.1 ст. 287 Податкового кодексу України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році. Пунктом 287.6 статті 287 Податкового кодексу України передбачено, що при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Згідно до п. 287.2 ст. 287 Податкового кодексу України, облік фізичних осіб - платників податку і нарахування відповідних сум проводяться щороку до 1 травня. Відповідно до п. 286.5 ст. 286 Податкового кодексу України, нарахування фізичним особам сум податку проводиться органами державної податкової служби, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу. У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника до іншого протягом календарного року податок сплачується попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому він втратив право власності на зазначену земельну ділянку, а новим власником - починаючи з місяця, в якому у нового власника виникло право власності. У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника до іншого протягом календарного року орган державної податкової служби надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності. Згідно з п.п. 271.1.1 п. 271.1 ст. 271 Податкового кодексу України, базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом. Пунктом 274.1 статті 274 Податкового кодексу України передбачено, що ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, за винятком земельних ділянок, зазначених у статтях 272, 273, 276 цього Кодексу. Відповідно до п. 287.5 ст. 287 Податкового кодексу України, податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення. Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, відповідач правомірно нарахував суму боргу за плату за землю у розмірі 33128,97 грн. за період 2011-2012 рік, з січня 2013 по квітень 2013 року за податковим повідомленням-рішенням від 23.04.2013 року № 0000031710 та суму боргу у розмірі 7099,08 грн. за період з 01.05.2013 по 06.11.2013р., за податковим повідомленням-рішенням від 12.07.2013р. № 0011461710, а отже позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог в частині нарахування податковим органом суми боргу за плату за землю за 2010 рік у розмірі 14198,13 грн. за податковим повідомленням-рішенням від 12.07.2013р. № 0011461710, суд вважає, що вони підлягають задоволенню, оскільки відповідач за нарахування боргу за 2010 рік керувався нормами Податкового кодексу України, який був прийнятий та набрав чинності з 01.01.2011 року. Отже, позовні вимоги в частині визначення відповідачем суми боргу у розмірі 14198,13 грн. за податковим повідомленням-рішенням від 12.07.2013р. № 0011461710 за 2010 рік підлягають задоволенню. Щодо вимог про визначення Торезькою ОДПІ суми боргу за плату за землю за період з 06.11.2013 по 31.12.2013 рік у розмірі 2366,34 грн. за податковим повідомленням-рішенням від 12.07.2013р. № 0011461710, суд вважає, що вони підлягають задоволенню з огляду на наступне. Як вже зазначалося раніше, у 2007 році [PERSON] звернувся до Торезького міського суду з позовом про встановлення права власності на будівлю. Відповідно до рішення Торезького міського суду від 16.10.2007 року по справі № 2-3480/07 за позивачем визнано право власності на вищевказану будівлю, що зареєстровано Торезьким бюро технічної інвентаризації 12.11.2007р. Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 06.11.2013 року апеляційну скаргу ТОВ «Скіф-сервіс» задоволено частково, рішення Торезького міського суду від 16.10.2007 року по справі № 2-3480/07 скасовано та у задоволенні позовних вимог [PERSON] до виконавчого комітету Торезької міської ради про визнання права власності - відмовлено. Таким чином, оскільки рішенням суду від 06.11.2013р. відмовлено [PERSON] у визнанні права власності будівлі автостоянки, огорожи та асфальтного замощення земельної ділянки загальною площею 3584 м2, розташованої у [ADDRESS], отже такий обов'язок, як плата за землю з фізичних осіб, у [PERSON] з 06.11.2013 року відсутній, а тому податкове повідомлення-рішення від 12.07.2013р. № 0011461710 в частині визначення податковим органом суми боргу за плату за землю за період з 06.11.2013 по 31.12.2013 рік у розмірі 2366,34 грн. підлягає скасуванню. Щодо вимог позивача про визнання дій Торезької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області щодо складання та спрямування спірних податкових повідомлень-рішень про сплату земельного податку протиправними, суд зазначає, що нормами Податкового кодексу України покладений обов'язок на відповідача щодо складання податкового повідомлення-рішення. До того ж, скасування податкового повідомлення-рішення Торезької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області № 0011461710 від 12.07.2013р. в частині визначення суми податкового зобов'язання за платежем у розмірі 16564,47 грн. є належним способом захисту прав та інтересів позивача. Згідно з ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. На підставі викладеного, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог. Крім того, згідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI (в редакції, яка діяла на момент подачі позову від 28.11.2013 року), судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. У відповідності до Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» від 06.12.2012 № 5515-VI, розмір мінімальної заробітної плати на 2013 рік складав 1147,00 грн. Як вбачається з позову, майновими вимогами позивача є скасування скасування податкового повідомлення-рішення № 0000031710 від 23.04.2013 року на суму 33128,97 грн. та № 0011461710 від 12.07.2013р. на суму 23663,55 грн., що разом складає 56792,52 грн. Згідно до п.п. 1 п. 1 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI (в редакції, яка діяла на момент подачі позову від 28.11.2013 року), ставки судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру складає 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати. Так, за майнові позовні вимоги у даній справі судовий збір складає 1720,50 грн. При подачі позову за майнові вимоги, позивачем було сплачено 172,06 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI (в редакції, яка діяла на момент подачі позову від 28.11.2013 року), під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги. Таким чином, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог решта суми судового збору, яка підлягає стягненню з позивача пропорційно до задоволеної та відхиленої частини вимоги складає 1021,56 грн., а сплачений судовий збір у розмірі 69,00 грн. за немайновий спір, в частині якого відмовлено, поверненню позивачеві не підлягає.

Результат розгляду: partial