Рішення адміністративного суду від 2014-02-27 00:00:00+02

До Луганського окружного адміністративного суду 01.11.2013 надійшов адміністративний позов [PERSON] (далі - позивач) до начальника відділу державної виконавчої служби Алчевського міського управління юстиції Лаптінова В.В. (далі - відповідач - 1), про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання вчинити певні дії. Ухвалою суду від 18 грудня 2013 року залучено до участі у справі в якості другого відповідача відділ державної виконавчої служби Алчевського міського управління юстиції Луганської області (далі - відповідач-2). В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено наступне. 02.07.2013 року адвокат [PERSON], який є діючим адвокатом України у відповідності із Свідоцтвом про право заняття адвокатською діяльністю [NUMBER], Рішення КДКА Луганської області №12 від 23.08.2012 направив до Начальника ВДВС Алчевського МУЮ Лаптінова В.В. адвокатський запит, про надання певної інформації, а саме: «Чому Вами не виконується зазначений ПРАВОВИЙ ВИСНОВОК Верховного Суду України від 12 грудня 2011 року по справі № 3-134гс11, щодо застосування у подібних правовідносинах та вчиняються незаконні дії. Запитуєму інформацію просив надати терміново, оскільки це обумовлено необхідністю провадження по справі». У своїй відповіді від 31.07.2013 року вих. №14738 на зазначений вище запит «Відповідач-1» - не надає інформацію по суті запиту та зазначає, за текстом відповіді: «... адвокатський запит не може стосуватися надання консультацій і роз'яснень положень законодавства». Крім цього, як вказує позивач відповідач-1 у своїй відповіді з необґрунтованої думки зазначає, за текстом: «виконати постанову Верховного Суду України від 12.12.2011 року ВДВС Алчевського МУЮ не має можливості, оскільки ні боржник та .. не були учасниками судового процесу за наслідками якого і було ухвалено постанову ВС України». Позивач вказує, що вказана відповідь від 31.07.2013 вих. №14738 є вопіющим фактом правової безграмотності начальника ВДВС Алчевського МУЮ Лаптінова В.В. та фактом противоправної бездіяльності, яка виражена в ненаданні повної обґрунтованої відповіді по суті адвокатського запиту від 02.07.2013 й порушує його право на вільне збирання інформації, передбачене ст. 34 Конституції України - кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати й поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. В порушення норм законодавства, на думку позивача, відповідач-1 до теперішнього часу не надав позивачу обґрунтовану та повну інформацію, яка запитувалась у адвокатському запиті від 02.07.2013, чим порушив надані адвокату Конституцією України, ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» - права, на одержання обґрунтованої, повної, достовірної відповіді на запит. У зв'язку з чим, позивач просив: - визнати бездіяльність Начальника ВДВС Алчевського МУЮ Лаптінова В.В. щодо ненадання повної, обґрунтованої, достовірної інформації на адвокатський запит від 02.07.2013 - незаконною. - визнати відповідь від 31.07.2013 вих. № 14738 Начальника ВДВС Алчевського МУЮ Лаптінова В.В., такою що надана - не по суті адвокатського запиту. - зобов'язати Начальника ВДВС Алчевського МУЮ Лаптінова В.В надати «Позивачу» відповідь на адвокатський запит від 02.07.2013, а саме: «Чому Вами не виконується зазначений ПРАВОВИЙ ВИСНОВОК Верховного Суду України від 12 грудня 2011року по справі № 3-134гс11, щодо застосування у подібних правовідносинах, та вчиняються незаконні дії.» У судовому засіданні позивач підтримав повністю позовні вимоги з доводів, викладених в позові, просив їх задовольнити повністю. Відповідач-1 у судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заперечення в яких заперечував проти позову з доводів, викладених в письмовому запереченні (а.с. 23-24). Представник відповідача -2 у судовому засіданні заперечував проти позову з доводів, викладених в письмовому запереченні (а.с. 44-45), у задоволенні адміністративного позову просив відмовити у повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача та відповідача-2, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини. Відповідно до Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій, чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Згідно з частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Судом встановлено наступне. 02.07.2013 на адресу ВДВС Алчевського МУЮ надійшов від адвоката [PERSON] адвокатський запит. У запиті містилось питання чому ВДВС Алчевського МУЮ не виконує правовий висновок Верховного суду України, а саме рішення Верховного Суду України від 12.12.2011 року по справі 3-134гс11 про скасування виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на майно позивач ПАТ БМ Банк», відповідач ТОВ «Трансметадпродукт». 04.07.2013 у зв'язку з тим, що до вказаного запиту не додано копії свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю та ордера на представництво інтересів громадянина [PERSON], відповідно до вимог ч. З ст. 24 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», у наданні інформації відмовлено. Вдруге адвокатський запит надійшов на адресу ВДВС Алчевського МУЮ 17.07.2013 року з додаванням необхідних документів. 31.07.2013 на вказаний адвокатський запит надано відповідь. У даній відповіді на адвокатський запит вказано, що запитувана інформація по суті є роз'ясненням чинного законодавства та що ВДВС Алчевського МУЮ не має можливості виконати постанову ВСУ від 12.12.2011 по справі 3-134гс11 про скасування виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на майно оскільки ні ПАТ «ОТП Факторинг Україна», ні [PERSON] не були учасниками вказаного судового процесу. Вирішуючи справу по суті, суд виходить з наступного Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічну інформацію визначено, як відображену та задокументовану будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Також відповідно до ст.1 Закону України «Про інформацію» інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. На сьогодні у зв'язку з прийняттям Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" детально визначено поняття "адвокатський запит", строків його розгляду та порядку оплати виплат за копіювання та друк документів. Відповідно до частини першої статті 24 цього Закону адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об'єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту. До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється. Адвокатський запит не може стосуватися надання консультацій і роз'яснень положень законодавства. Надання адвокату інформації та копій документів, отриманих під час здійснення кримінального провадження, здійснюється в порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом. Відповідно до частини другої статті 24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об'єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов'язані не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом. Як вбачається із змісту запиту позивач просить надати відповідача наступну інформацію : чому не виконується зазначений ПРАВОВИЙ ВИСНОВОК Верховного Суду України від 12 грудня 2011 року по справі № 3-134гс11, щодо застосування у подібних правовідносинах та вчиняються незаконні дії. (а.с. 25) Тобто як вбачається із зазначеного змісту позивачем відповідачу ставиться питання щодо виконання (не виконання) правового висновку, а не як вказує позивач запитується інформація. Інформацію в даному випадку суд визначає у відповідності до ст.1 Закону України «Про інформацію» та ч.1 ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації». Тому суд не вважає розглянутий адвокатський запит вчиненим відповідно до статті 24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", який не може мати відповідні наслідки, так як надання відповіді на питання в даному випадку не може ототожнюватися з відомостям та/або даним, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді в діяльності органів виконавчої служби. Таким чином будь - яких порушень з боку відповідача - 2 при наданні відповіді від 31.07.2013 № 14738 (а.с. 8) суд не вбачає. Бездіяльність суб'єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи (наприклад, неприйняття рішення за заявою особи, ненадання відповіді на запит (звернення) тощо). Оскільки, як встановлено в судовому засіданні, на запит позивача відповідачем -2 йому було надано відповідь, то доводи позивача щодо бездіяльності відповідача не заслуговують на увагу суду. Незгода позивача зі змістом відповіді також не може кваліфікуватись судом як бездіяльність відповідачів і не є підставою для визнання відповіді такою що надана не по суті. Позивачем надано суду клопотання щодо винесення окремої ухвали в порядку ст. 166 КАС України. Відповідно до ст. 166 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб'єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. Про вжиті заходи суд повідомляється не пізніше одного місяця після надходження окремої ухвали. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними. Як вбачається із змісту ст. 166 КАС України підставою для окремої ухвали є виявлення порушення закону і встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню порушення. Відтак, окрема ухвала може бути постановлена лише у разі, якщо під час судового розгляду встановлено склад правопорушення. Якщо суд не встановив такого порушення, підстав для окремої ухвали немає. За встановлених обставин у задоволенні позову слід відмовити. На підставі частини 3 статті 160 КАС України у судовому засіданні 27 лютого 2014 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Складення постанови у повному обсязі відкладено на 04 березня 2014 року, про що згідно вимог частини 2 статті 167 КАС України повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частин постанови у судовому засіданні. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied