Рішення адміністративного суду від 2014-03-27 00:00:00+02

14 березня 2014 року державна податкова інспекція у м. Лисичанську Головного управління Міндоходів у Луганській області (надалі - ДПІ у м. Лисичанську Головного управління Міндоходів у Луганській області, позивач) звернулася до Луганського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до фізичної особи - підприємця [PERSON] (надалі - фізична особа - підприємець [PERSON], відповідач), в якому просить стягнути суму заборгованості в загальному розмірі 1097,81 грн. В обґрунтування вимог позивач посилається на наступне. Суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа [PERSON] зареєстрована Лисичанською міською радою відповідно запису №23810170000002357 у журналі реєстрацій від 14.09.2005. Податковий борг відповідача станом на 01.03.2014 у загальній сумі складає 1097,81 грн., у тому числі - 786,92 грн. - збір на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства, 52,34 грн. орендна плата за земельні ділянки, 258,55 грн. податок на доходи фізичних осіб. Після закінчення граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання ДПІ у м. Лисичанську виставлена відповідачу податкова вимога від 04 грудня 2013 року №2668-17 на суму 887,71 грн., котра отримана відповідачем 04 грудня 2013 року. Протягом 60 календарних днів, а також після спливу вказаного часу відповідачем сума боргу повністю сплачена не була. Представник позивача у судове засідання не прибув, про час, дату та місце слухання справи був повідомлений належним чином, від нього до суду надійшло клопотання з проханням розглянути справу без його участі. Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Правом подати суду заперечення відповідач не скористався. Відповідно до частини 6 статті 71 та статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справу за відсутності представника позивача та відповідача на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.69-72 КАС України, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що відповідач - [PERSON] зареєстрована як фізична особа - підприємець 10.09.1998. Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, установлених законом. Судом встановлено, що за відповідачем станом на 01.03.2014 рахується сума податкової заборгованості у загальній сумі 1097,81 грн., у тому числі - 786,92 грн. - збір на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства, 52,34 грн. - орендна плата за земельні ділянки, 258,55 грн. - податок на доходи фізичних осіб. Податковий борг зі збору на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства виник у зв'язку з несплатою боржником суми податкових зобов'язань в загальному розмірі 600 грн. самостійно визначених платником у розрахунках за №9042201705 від 15.07.2013, №9033403322 від 07.06.2013 та №1300004266 від 14.05.2013, та податкових зобов'язань зі сплати штрафних санкцій в загальному розмірі 179,44 грн., нарахованих контролюючим органом податковими повідомленнями - рішеннями від 25.01.2014 за №0000042100, №0000052100 (а.с.3-11). Податковий борг з земельного податку виник у зв'язку з несплатою боржником суми податкових зобов'язань в загальному розмірі 52,34 грн. самостійно визначених платником у податкових деклараціях з плати за землю за №380 від 21.01.2013, №1400003238 від 13.02.2014 (а.с.12-16). Податковий борг з податку на доходи фізичних осіб виник у зв'язку з несплатою боржником суми податкових зобов'язань в загальному розмірі 258,55 грн. самостійно визначених платником у податковій декларації про майновий стан і доходи №19512 від 16.01.2013. (а.с.7-8). Також сума податкової заборгованості в загальному розмірі 1097,81 грн. підтверджується довідкою по запиту користувача (а.с.28). Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України. У відповідності із статтею 14 Податкового кодексу України: - грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (підпункт 14.1.39 пункту 14.1); - податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (підпункт 14.1.156 пункту 14.1); - податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання (підпункту 14.1.175 пункту 14.1). Згідно із статтею 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний: вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів (підпункт 16.1.2 пункту 16.1 статті 16); подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів (підпункт 16.1.3 пункту 16.1 статті 16); сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (підпункт 16.1.4 пункту 16.1 статті 16). Відповідно до статті 20 Податкового кодексу органи державної податкової служби мають право визначати у визначених цим Кодексом випадках суми податкових та грошових зобов'язань платників податків (підпункт 20.1.27 пункту 20.1); застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом, стягувати суми простроченої заборгованості суб'єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом (підпункт 20.1.28 пункту 20.1); звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини (пункт 20.1.18 пункту 20.1). Згідно із пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Платник податків відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно п.п. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162 ПКУ платником податку є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи. Згідно п.п. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163 ПКУ об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід. Пунктом 164.2.10 п. 164.2 ст. 164 ПКУ передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді вартості успадкованого чи отриманого у дарунок майна у межах, що оподатковується згідно з цим розділом. Відповідно до п. п. 174.2.2 п. 172.2 ст. 174 ПКУ оподаткування доходу, отриманого платником податку в результаті прийняття ним у спадщину чи дарунок коштів, майна, майнових чи немайнових прав оподатковується за ставкою, визначеною пунктом 167.2 статті 167 цього Кодексу, що становить 5% бази оподаткування щодо доходу, тобто вартість будь-якого об'єкта спадщини, що успадковується спадкоємцями, які не є членами сім'ї спадкодавця першого ступеня споріднення оподатковується за ставкою податку 5 %. Згідно п. 179.9 ст. 179 Податкового кодексу України фізична особа зобов'язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в поданій нею податковій декларації. Як вбачається із матеріалів справи, в порушення вимог пункту 179.9 статті 179 та Податкового кодексу України відповідач до 1 серпня року, що настає за звітним, суму податкового зобов'язання, зазначену в поданій ним податковій декларації, в повному обсязі не сплатив, внаслідок чого за платником податків утворився податковий борг в розмірі 258,55 грн. У відповідності із підпунктом 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (далі у розділі XIII - орендна плата). Розділом ХІІІ Податкового кодексу України врегульовані питання, пов'язані з обчисленням та платою за землю. Статтею 269 Податкового кодексу України передбачено, що платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі. Відповідно до ст. 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди. Податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу. Відповідно до статті 285 Податкового кодексу України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік, який починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв'язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим за 12 місяців). Згідно із пунктом 286.1 статті 286 Податкового кодексу України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Платники плати за землю самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі (підпункт 286.2 статті 286 Податкового кодексу України). Платник плати за землю має право подавати щомісяця нову звітну податкову декларацію, що звільняє його від обов'язку подання податкової декларації до 1 лютого поточного року, протягом 20 календарних днів місяця, що настає за звітним (підпункт 286.3 статті 286 Податкового кодексу України). У відповідності із підпунктом 287.3 статті 287 Податкового кодексу України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця. Податкове зобов'язання з плати за землю, визначене у новій звітній податковій декларації, у тому числі за нововідведені земельні ділянки, сплачується власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця (підпункт 287.4 статті 287 Податкового кодексу України). Як вбачається із матеріалів справи, в порушення вимог пункту 57.1 статті 57 та пункту 287.3 статті 287 Податкового кодексу України відповідач самостійно суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, не сплатив, внаслідок чого за платником податків фізичною особою - підприємцем [PERSON] утворився податковий борг з земельного податку в сумі 52,34 грн. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про збір на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства» №587-14 від 09.04.1999 збір на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства платники, які визначені у статті 1 цього Закону, сплачують на спеціальний рахунок Державного казначейства України щомісяця у строки, визначені законом для місячного звітного періоду. Як вбачається із матеріалів справи, в порушення вимог пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України та ст. 4 Закону України «Про збір на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства» відповідач в установлені строки самостійно суму податкового зобов'язання, зазначену у поданих ним податкових розрахунках, не сплатив, внаслідок чого за платником податків фізичною особою - підприємцем [PERSON] утворився податковий борг зі збору на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства в сумі 600 грн. Відповідно до п. 126.1. ст. 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу. Так відповідно до вимог ст. 126.1 Податкового кодексу України відповідачу за порушення податкового законодавства державною податковою інспекцією в м. Лисичанську Луганської області було нараховано штрафні санкції в загальній сумі 179,44 грн. на підставі акта перевірки №4/12-09-21/[NUMBER] від 25.01.2014 податковими повідомленнями - рішеннями №0000052100 та №0000042100 від 25.01.2014 року. Зазначені податкові повідомлення-рішення були вручені відповідачу 25.01.2014, що підтверджується її особистим підписом на корнцях податкових повідомлень-рішень.(а.с.10-11). Зазначені податкові повідомлення-рішення у встановлений законом строк відповідачем не оскаржені та на час розгляду справи сума штрафу не сплачена. Відповідно до п. 59.1, 59.3, 59.4, 59.5 ст. 59 ПКУ у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання. Податкова вимога надсилається також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається). Позивачем винисено відносно відповідача податкову вимогу №2668-17 від 04 грудня 2013 року, яку отримано відповідачем особисто 04.12.2013, що підтверджено її підписом у корінці податкової вимоги (а.с.20). Податкова вимога є чинною (сторонами не надано суду доказів відкликання чи оскарження податкової вимоги). З матеріалів справи вбачається, що позивачем вживалися передбачені законодавством заходи щодо погашення податкового боргу про те, вони не призвели до повного погашення відповідачем податкового боргу. Пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України регламентовано, що орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Підпунктами 87.1 та 87.2 статті 87 Податкового кодексу України визначено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, провадиться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги та здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини (підпункти 95.2 та 95.3 статті 95 Податкового кодексу України). Приймаючи до уваги те, що фізична особа - підприємець [PERSON] станом на дату розгляду та вирішення позову у добровільному порядку податковий борг в загальному розмірі 1097,81 грн. не сплатила, вимоги податкового органу про стягнення зазначеного податкового боргу, суд визнає обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи вимоги частини 4 статті 94 КАС України, а також те, що позивач відповідно до статті 5 Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року № 3674-VI від сплати судового збору звільнений, судові витрати у цій справі не підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted