Рішення адміністративного суду від 2014-03-12 00:00:00+02

У грудні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з адміністративним позовом до Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії, посилаючись на те, що вона реалізуючи своє право у порядку ст. 118 ЗК України звернулася до Петропавлівсько - Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області із клопотанням та доданими до нього графічними матеріалами для отримання безоплатно у власність земельної ділянки, орієнтовною площею 0.25 га в межах Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд. Відповідачем їй надіслано витяг з рішення Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради від 17.10.2013 року № 9, яким відмовлено у задоволенні її клопотання. На думку позивача вказана відмова відповідача у задоволенні її клопотання є незаконною та необґрунтованою і порушує її законне право на отримання земельної ділянки . Посилаючись на вищевикладені обставини та норми закону, позивач просила визнати протиправними дії відповідача та скасувати рішення Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради щодо відмови їй у задоволенні клопотання про виділення та передачу у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в межах Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Зобов'язати відповідача повторно розглянути подане позивачем зазначене клопотання у відповідності до норм чинного законодавства, а також положень ст. 118 ЗК України із прийняттям аргументованого, законного та вмотивованого рішення. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечувала, посилаючись на його необґрунтованість, просила у його задоволенні відмовити. Суд, заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи та наявні в ній дока, знаходить, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. За правилами ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Згідно ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Відповідно до ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Судом установлено, що позивач реалізуючи своє право у порядку ст. 118 ЗК України у червні 2013 року звернулася до Петропавлівсько - Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області із клопотанням та доданими до нього графічними матеріалами для отримання безоплатно у власність земельної ділянки, орієнтовною площею 0.25 га в межах Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд. Рішенням 20-тої сесії 6 скликання Петропавлівсько-Борщагівської сіслької ради Києво-Святошинського району Київської області № 9 від 17 жовтня 2013 року позивачу відмовлено у задоволенні вказаного вище клопотання. Вказане рішення є обґрунтованим та правомірним, передбачених законом підстав для визнання протиправними дій відповідача та скасування рішення суд не вбачає. Відповідно до ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення. Враховуючи вищевикладене та на підставі ст.ст. 81, 116, 118, 122 Земельного кодексу України, ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та

Результат розгляду: denied