Рішення адміністративного суду від 2014-01-29 00:00:00+02

Позивач, [PERSON], пред'явив адміністративний позов до відповідача, заступника начальника Новгород-Сіверської об'єднаної державної податкової інспекції, начальника Семенівського відділення Новгород-Сіверської об'єднаної державної податкової інспекції Чернігівської області Беди Анатолія Михайловича, за змістом якого просив суд визнати протиправною та скасувати постанову серії АА № 122517 від 20 січня 2014 року заступника начальника Новгород-Сіверської об'єднаної державної податкової інспекції, начальника Семенівського відділення Новгород-Сіверської об'єднаної державної податкової інспекції Чернігівської області Беди Анатолія Михайловича про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 850 гривень 00 копійок, а справу закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] у адміністративному позові зазначив про те, що він працює директором територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Семенівської районної ради Чернігівської області з 01 листопада 2011 року. Відповідачем на нього, як на директора згаданої установи, накладено штраф в сумі 850 гривень 00 копійок згідно постанови серії АА № 122517 від 20 січня 2014 року за порушення строків сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за ІІ половину жовтня 2013 року. Штраф позивач повинен сплатити в Державний бюджет України протягом 15 днів з дати отримання постанови. Згідно колективного договору на 2012-2014 роки установлені строки виплати заробітної плати працівникам територіально центру два рази на місяць. Зокрема, за першу половину місяця - до 16 числа поточного місяця, а за другу - до 31 числа поточного місяця. Згідно Положення про територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Семенівської районної ради Чернігівської області він фінансується за рахунок коштів місцевого бюджету у відповідності до поданих заявок територіальним центром до фінансового управління Семенівської районної державної адміністрації Чернігівської області та зареєстрованих фінансових зобов'язань у відділенні Державної казначейської служби України у строк не пізніше строку виплати заробітної плати та відповідних розпоряджень фінансового управління. У відповідності до положень п. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» відрахування внесків до Пенсійного фонду України здійснюється пропорційно до фактично виплаченої заробітної плати. Тобто законом установлено безпосередню залежність сплати страхових внесків від фактично сплаченої заробітної плати. Оскільки територіальним центром була нарахована, але через відсутність фінансування фактично не виплачена заробітна плата за ІІ половину жовтня 2013 року, яка є базовою для нарахування страхових внесків, то у територіального центру не було змоги сплатити такі внески до Пенсійного фонду України. Про те, що строк оплати єдиного внеску за ІІ половину жовтня 2013 року спливає, територіальним центром направлявся лист до фінансового управління Семенівської районної державної адміністрації Чернігівської області. Фінансування заборгованості по заробітній платі за ІІ половину жовтня 2013 року проводилося 02 грудня 2013 року, де вказувався КЕКВ 2111 (зарплата) та КЕКВ 2120 (нарахування). Фінансування по КЕКВ 2120 повністю йшли на оплату єдиного соціального внеску. Позивач вважає, що його особистої вини у несвоєчасній сплаті зазначеного внеску немає. У судовому засіданні позивач [PERSON] адміністративний позов підтримав повністю та пояснив суду про ті ж самі обставини, що і викладені ним у позові. Відповідач, заступник начальника Новгород-Сіверської об'єднаної державної податкової інспекції, начальник Семенівського відділення Новгород-Сіверської об'єднаної державної податкової інспекції Чернігівської області Беда Анатолій Михайлович, у судове засідання не прибув, був повідомлений належним чином про час і місце судового засідання, направив в суд свого представника за довіреністю Кириленко Олену Володимирівну. Представник відповідача за довіреністю Кириленко Олена Володимирівна, у судовому засіданні адміністративний позов не визнала повністю та пояснила про те, що винесену постанову про накладення адміністративного стягнення на позивача вона вважає правомірною. Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали адміністративної справи та справи про адміністративне правопорушення, вважає за необхідне вирішити позов за наступних установлених судом обставин. У справі з'ясовано, що позивач за постановою відповідача від 20 січня 2014 року серії АА № 122517 був визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 1651 Кодексу України про адміністративні правопорушення, із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 850 гривень 00 копійок. Відповідачем позивач був визнаний винним у тому, що [PERSON] як директор територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Семенівської районної ради Чернігівської області порушив строк сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за жовтень 2013 року, у зв'язку з чим станом на 20 листопада 2013 року єдиний внесок за даний звітний місяць не сплачений в сумі 36061 гривня 16 копійок. Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Семенівської районної ради Чернігівської області є установою, фінансується за рахунок бюджетних коштів через фінансове управління Семенівської районної державної адміністрації Чернігівської області та особливого зиску від своєї діяльності не має. Зазначена установа мала заборгованість з виплати заробітної плати за жовтень 2013 року і її погашення проводилось по мірі надходження бюджетних коштів від фінансового управління Семенівської районної державної адміністрації Чернігівської області 02 грудня 2013 року. Позивач листом від 18 листопада 2013 року повідомляв фінансове управління Семенівської районної державної адміністрації Чернігівської про необхідність надання коштів на погашення заборгованості по строку 20 листопада 2013 року. Указані вище обставини підтверджуються відомостями: копії постанови про накладення адміністративного стягнення (аркуш адміністративної справи (далі - а.с.) 5); копії Положення про територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Семенівської районної ради Чернігівської області (а.с. 13-16); копії листа територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Семенівської районної ради Чернігівської області від 18 листопада 2013 року за вих. № 1-11/573 щодо критичного стану фінансування (а.с. 12). За таких обставин суд убачає за потрібне адміністративний позов задовольнити з таких підстав. Суб'єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 1651 Кодексу України про адміністративні правопорушення, характеризується обов'язковою наявністю вини особи як у формі умислу, так і у формі необережності. За змістом ч. 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення не є правопорушенням таке діяння, яке вчинене особою без наявності вини в умисній або необережній формі. Згідно ст. 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. У відповідності до ст. 11 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити. З огляду на такі норми законодавства та зазначені вище обставини, що вказують на реальну відсутність у позивача можливості своєчасно перерахувати кошти відповідачеві через невчасне надходження фінансів з бюджету, суд приходить до висновку про те, що вина як у формі умислу, так і у формі необережності у діяннях позивача відсутня, через що констатоване відповідачем у оскаржуваній постанові діяння не має суб'єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 1651 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відсутність згаданої суб'єктивної сторони складу адміністративного правопорушення унеможливлює встановлення всього складу наведеного адміністративного правопорушення, а не виявлення складу адміністративного правопорушення свідчить про безґрунтовність притягнення особи до відповідальності та тягне за собою закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення. Таким чином суд вважає, що у справі є всі підстави для задоволення адміністративного позову повністю, адже позивач зовсім не винен у недофінансуванні очолюваної ним установи та у виникненні заборгованості перед відповідачем. Задовольняючи позов, суд не бере до уваги та відкидає вищезазначені пояснення представника відповідача у судовому засіданні у частині не визнання нею позову, тому що такі пояснення ніяким чином не спростовують вимоги вищезазначених норм Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Результат розгляду: granted