Рішення адміністративного суду від 2014-02-18 00:00:00+02

Позивач пред'явив позов до Управління Пенсійного фонду України в Кам'янському районі Черкаської області про визнання протиправною бездіяльності щодо не здійснення перерахунку і виплати підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Постановою Кам'янського районного суду Черкаської області від 12 вересня 2011 року позовні вимоги задоволено за період з 10.02.2011 року по 10.08.2011 рік. На вказану постанову відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись порушення судом норм матеріального права. Згідно ст. 183-2 КАС України, справа підлягає розгляду в порядку письмового провадження. Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Позивач є особою, що належить до соціальної категорії громадян «діти війни» і отримує пенсію за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення в матеріалах справи. Відповідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (в чинній редакції на час виникнення спірних правовідносин), дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Розмір мінімальної пенсії за віком визначений у абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно якої мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність. Всупереч ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» відповідач виплачував позивачу підвищення до пенсії в меншому розмірі, який встановлений постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» №530 від 28.05.2008, що є неправомірним, оскільки виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, Закон України «Про соціальний захист дітей війни» має вищу юридичну силу в порівняні з постановою Кабінету Міністрів України, та є пріоритетним у застосуванні. Однак, колегія суддів звертає увагу на те, що 14.06.2011 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» №3491-VI, відповідно до якого п. 7 ч. 1 Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» доповнено пунктом 4, яким встановлено, що у 2011 році норми і положення, зокрема статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік. Згідно наведеної норми, визначення порядку та розмірів виплат зазначеним категоріям громадян делеговано Кабінету Міністрів України, на реалізацію якої Кабінетом Міністрів України 06.07.2011 прийнята постанова «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» №745 (набрала законну силу з 23.07.2011), п. 6 якої встановлено, що дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у розмірі 49,8 грн. Тобто, з 23.07.2011 при нарахуванні належних позивачу виплат застосуванню підлягає постанова Кабінету Міністрів України «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» від 06.07.2011 №745, а тому суд першої інстанції мав зазначити кінцевий строк - 22.07.2011, по який позивачу належить здійснювати виплати в розмірах встановлених ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», оскільки постанова суду ухвалена після набуття чинності вказаної постанови Кабінету Міністрів України. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів, не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, а тому апеляційну скаргу відповідача необхідно задовольнити частково, а постанову суду - змінити: в абзаці 2 резолютивної частини оскаржуваної постанови період, за який задоволено позовні вимоги змінити на «з 10.02.2011 року по 22.07.2011 рік», оскільки постанова ухвалена з порушенням норм матеріального права. В решті постанову - залишити без змін.

Результат розгляду: partial