Рішення адміністративного суду від 2014-02-12 00:00:00+02

Приватна агрофірма «Колос» (далі - позивач, ПА «Колос») звернулась з адміністративним позовом до Сумської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Сумській області (далі - відповідач, Сумська ОДПІ) в якому просить суд: - визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Сумської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Сумській області від 27.11.2013 р. № 0001532202 про збільшення суми грошового зобов'язання по податку на додану вартість, з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій, в розмірі 1 591, 00 грн. Позовні вимоги ПА «Колос» обґрунтовує наступним. За результатами документальної позапланової невиїзної перевірки з питань правомірності формування податкового кредиту за період вересень 2011 року по господарським операціям з ПП «Атендер», згідно акту № 367/22/03777166 від 12 листопада 2013 року, Сумська ОДПІ дійшла висновку про порушення позивачем абзацу а, п. 198.1, 198.3, ст. 198 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено суму податку, що підлягає перерахуванню на спецрахунок по скороченій податковій декларації з ПДВ за вересень 2011 року на суму 13802, 00 грн. На підставі висновків акту перевірки, відповідачем 27 листопада 2013 року було прийняте податкове повідомлення-рішення №0001532202 про збільшення суми грошового зобов'язання по податку на додану вартість, з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій, в розмірі 1591, 00 грн. На переконання позивача, висновки ДПІ в м. Сумах про порушення податкового законодавства, викладені в акті перевірки, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки господарські операції за договором поставки з ПП «Атендер» є реальними, поставка дизпалива фактично виконана та оплачена, що підтверджується первинними документами бухгалтерського обліку, а саме: договором поставки, податковою накладною, платіжним дорученням, видатковою накладною, товаро-транспортною накладною та ін. Враховуючи наявність всіх документів, які підтверджують поставку дизпалива, ПА «Колос» має право на відображення указаних господарських операцій у податковому обліку, зокрема формувати податковий кредит при визначенні об'єкта оподаткування податком на додану вартість. З вищезазначених підстав представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. ДПІ в м. Сумах з позовними вимогами не погодилась, в запереченні на адміністративний позов (а.с.46-49) зазначила, що за результатами перевірки контрагента позивача по ланцюгу постачання дизпалива ПП «Атендер» від ТОВ «Лобос-Трейд» було встановлено відсутність у останнього трудових ресурсів, складських приміщень, виробничих потужностей для здійснення будь-якого виду діяльності, внаслідок чого вбачається проведення транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій надання податкової вигоди переважно контрагентами, які не виконують свої податкові зобов'язання, зокрема у випадках, коли операції здійснюються через посередників з метою штучного формування валових витрат та валового кредиту, не мають реального товарного характеру. Зазначені обставини, на переконання відповідача, свідчать про відсутність у ПА «Колос» права відображати господарські операції з ПП «Атендер» у податковому обліку, зокрема формувати податковий кредит. Враховуючи наведене, в судовому засіданні представник ДПІ в м. Сумах проти позову заперечував та просив суд в його задоволенні відмовити. Заслухавши повноважних представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне адміністративний позов Приватної агрофірми «Колос» задовольнити, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, ст.79 Податкового кодексу України, головним державним податковим ревізором-інспектором Зікєєвою О.В. проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Приватної агрофірми «Колос» з питань правомірності формування податкового кредиту за період вересень 2011 року по господарським операціям з ПП «Атендер». За результатами перевірки 12 листопада 2013 року складений акт № 367/22/03777166 (а.с.6-10), згідно якого ДПІ в м. Сумах дійшла висновку про порушення позивачем абзацу а, п. 198.1, 198.3, ст. 198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження суми податку, що підлягає перерахуванню на спецрахунок по скороченій податковій декларації з ПДВ за вересень 2011 року на суму 13802, 00 грн. На підставі акту перевірки № 367/22/03777166 від 12.11.2013 р., відповідачем 27 листопада 2013 року прийняте податкове повідомлення-рішення № 000153202 (а.с.13) про збільшення суми грошового зобов'язання по податку на додану вартість, з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій, в розмірі 1591, 00 грн. Отже, правовою підставою для визначення податкових зобов'язань та прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, ДПІ в м. Сумах визначила нереальність господарських операцій між ПП «Атендер» і ТОВ «Лобос-Трейд» по ланцюгу постачання, вчинення цих операцій без мети настання правових наслідків, які обумовлені ними, з метою надання податкової вигоди позивачу. Проте, надаючи оцінку обставинам справи, суд не може погодитись з указаними доводами відповідача, з огляду на нижченаведене. Порядок оподаткування податком на додану вартість та підстави формування податкового кредиту визначається Податковим кодексом України. Так, податковим кредитом, згідно пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України є сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу. Пунктами 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за встановленою ставкою протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням чи виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку або придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями та іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. Отже, виходячи із системного аналізу вказаних норм, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість, має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Виникнення у платника податку права на податковий кредит не ставиться у залежність від дотримання вимог податкового законодавства і сплатою податку до бюджету іншими суб'єктами господарювання. Зокрема, платник податку не може нести відповідальність за неподання контрагентом обов'язкових звітів про свою господарську діяльність, а також за інші порушення законодавства. Водночас, за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту для цілей оподаткування податком на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів. Тобто, для підтвердження даних податкового обліку платника податку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Господарською операцією, згідно зі ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Також, вказана вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків, як обов'язкова ознака господарської операції, кореспондує і з нормами Податкового кодексу України. При цьому, сама собою відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. В даному випадку, як вбачається з матеріалів справи (а.с.14-30), позивачем було укладено договір поставки дизпалива між ПП "Атендер" та Приватної агрофірми "Колос" №12 від 01 квітня 2011 року. Факт виконання, оприбуткування та оплати вказаної поставки підтверджується податковою накладною №18 від 14.09.2011 року, видатковою накладною №216 від 14.09.2011 року, копією платіжного доручення №593 від 14.09.2011 року, журналом реєстрації доручень за період вересень 2011 року, товаро-транспортною накладною №Р216 від 14.09.2011 року та ін. Враховуючи наведене, на переконання суду, господарські операції за договором поставки №12 від 01 квітня 201 року дизпалива між Приватною агрофірмою «Колос» і ПП «Атендер» фактично здійснені, направлені на настання правових наслідків, які обумовлені ними та підтверджені належним чином складеними первинними документами. Тобто, позивач має право на відображення цих господарських операцій у податковому обліку при визначенні об'єкту оподаткування податком на додану вартість, зокрема формування податкового кредиту. Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Таким чином, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення ДПІ в м. Сумах не відповідає ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, в зв'язку з чим адміністративний позов Приватної агрофірми «Колос» підлягає задоволенню.

Результат розгляду: granted