Рішення адміністративного суду від 2014-03-11 00:00:00+02

у вересні 2011 року [PERSON] звернулась до Нетішинського міського суду Хмельницької області з позовною заявою до управління Пенсійного фонду України в м. Нетішин Хмельницької області про визнання неправомірними дій; зобов'язання оформити пенсію як інваліду 3 групи з дитинства за захворюванням, пов'язаним з наслідками Чорнобильської катастрофи з дати встановлення МСЕК ІІІ групи інвалідності за захворюванням, пов'язаним з наслідками Чорнобильської катастрофи (17 травня 2011 року); зобов'язання здійснити нарахування та виплату пенсії по інвалідності, починаючи з 17 травня 2011 року на підставі ст.ст. 50, 54, ч. 3 ст. 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із розрахунку шести мінімальних пенсій за віком щомісячно, щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установленого законами про Державний бюджет України на відповідні роки. Нетішинський міський суд Хмельницької області постановою від 03 листопада 2011 року позов задовольнив частково. Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Нетішинського міського суду Хмельницької області та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити. Сторони повноважних представників в судове засідання не направили, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, постанову суду першої інстанції скасувати в частині з прийняттям в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. 01 червня 2011 року [PERSON] звернулась до відповідача із заявою про оформлення пенсії по інвалідності відповідно до ст.ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», на що листом за № 414/М-10 від 10.06.2011 року їй було запропоновано з даною заявою звернутися за місцем отримання пенсії. Листом №414/М-10 від 14.09.2011 року управління Пенсійного фонду України в м. Нетішин Хмельницької області на виконання припису прокурора м. Нетішина від 09.09.2011 року №64-108-11 повідомило позивача про те, що їй відмовлено у призначенні пенсії. Не погодившись з отриманою відмовою, позивач звернулась з адміністративним позовом до суду. Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що [PERSON] як інвалід з дитинства, захворювання якої пов'язане з наслідками Чорнобильської катастрофи, має право на одержання пенсії у розмірі відшкодування фактичних збитків. На захист прав позивача суд першої інстанції зобов'язав управління Пенсійного фонду України в м. Нетішині Хмельницької області з 01.06.2011 року призначити їй основну та додаткову пенсію відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Колегія суддів частково не погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 15 Закону України "Про пенсійне забезпечення" умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом Української РСР "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом. Позивач є інвалідом з дитинства 3 групи захворювання, пов'язаного з наслідками Чорнобильської катастрофи, що підтверджується експертним висновком, довідкою МСЕК серії МСЕ №222730 (а. с. 6, 7, 8) та має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, що підтверджується копією посвідчення (а. с. 4). Відповідно до преамбули Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" цей Закон визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення. Відповідно до ст. 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Згідно з ч. 1 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством. Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України. Ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено, що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю. Інших умов для призначення пенсії по інвалідності хвороби, пов'язаної з Чорнобильською катастрофою Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не встановлено. Відповідно до ч. 5 ст. 1 Закону України "Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам" інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, які мають одночасно право на державну соціальну допомогу відповідно до цього Закону, на пенсію та на державну соціальну допомогу згідно із Законом України "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам", призначається за вибором інвалідів з дитинства (законних представників інвалідів з дитинства, визнаних недієздатними, та дітей-інвалідів) державна соціальна допомога відповідно до цього Закону або пенсія чи державна соціальна допомога згідно із Законом України "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам". При цьому якщо інвалід з дитинства або дитина-інвалід має право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника і державну соціальну допомогу відповідно до цього Закону, ці виплати призначаються одночасно. Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що позивач, як інвалід з дитинства внаслідок захворювання, пов'язаного з наслідками Чорнобильської катастрофи, має право на призначення основної та додаткової пенсії відповідно до ст.ст. 50, 54 Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Крім того, управлінням Пенсійного фонду України в м. Нетішин Хмельницької області в поданій апеляційній скарзі не наведено доводів щодо незаконності чи необґрунтованості рішення суду першої інстанції в частині зобов'язання призначити пенсію позивачу. Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Разом з тим, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в частині зобов'язання здійснити нарахування та виплату державної пенсії в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком. Станом на час звернення [PERSON] з адміністративним позовом до суду пенсія відповідно до ст.ст. 50, 54 Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" їй не призначена, а отже управлінням Пенсійного фонду України в м. Нетішині Хмельницької області не визначений і розмір виплати. Враховуючи, що порушення права позивача відсутнє, колегія суддів вважає, що позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Таким чином, колегія суддів вважає, що при вирішенні спору суд першої інстанції врахував не всі його обставини, тому висновки суду по суті справи в частині позовних вимог не в повній мірі відповідають встановленим у ній обставинам, що призвело до неправильного її вирішення в цій частині. Згідно зі ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Результат розгляду: partial