Рішення адміністративного суду від 2014-02-10 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до начальника відділення ДАІ Обухівського РВ ГУ МВС України в Київській області майора міліції Огородніка Андрія Леонідовича, обґрунтовуючи який зазначив, що 04.01.2014 року за місцем проживання в с. Халеп’я Обухівського району Київської області, його відвідав відповідач та повідомив, що він 29.12.2013 року порушив Правила дорожнього руху, а саме на зупинився на вимогу працівника ДАІ на 20 км автомобільної дороги Київ-Овруч, про що інспектором ДАІ був складений відповідний рапорт. Відповідач склав відносно позивача протокол про адміністративне правопорушення за ст. 122-2 КУпАП. Позивач вказав, що не згоден з даним протоколом, ПДР не порушував, та зазначив, що рапорт інспектора ДАІ, з яким його не ознайомили, не може слугувати доказом порушення ним ПДР. Зазначає, що протокол повинен бути складений 29.12.2013 року і тому дії відповідача щодо складання протоколу 04.01.2014 року є протиправними. Інших доказів про вчинення ним адміністративного правопорушення у відповідача не було. Крім того, останній при складанні протоколу не повідомив позивачу його права. В судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав викладених в позовній заяві, просить його задовольнити. Також, вказав, що 29.12.2013 року він не зупинявся працівниками ДАІ, не був затриманий, автомобіль в нього не вилучався, працівники ДАІ його не переслідували, відповідач не запрошував його до відділення міліції для складання протоколу, а склав протокол в будинку позивача. Відповідач, будучи належним чином повідомлений, в судове засідання повторно не з'явився. Надав до суду заперечення проти позову, де вказує, що діяв відповідно до норм чинного законодавства, а тому в позові просить відмовити. Зазначив, що 30.12.2013 року до ВДАІ Обухівського РВ ГУ МВС України в Київській області по факсимільному зв'язку з УДАІ ГУМВС України в Київській області надійшов рапорт інспектора ДПС взводу ДПС № 3 РДПС ДАІ із ЗС при УДАІ ГУМВС України в Київській області прапорщика міліції Корнєва С.В., в якому вказано, що 29.12.2013 року під час несення служби на 20 км. а/д Київ-Овруч близько 12-30 год. автомобіль «Форд» д.н.з. [NUMBER] не виконав вимоги інспектора ДАІ про зупинку, що надавалась за допомогою жезла та свистка. В подальшому було встановлено, що даний автомобіль належить [PERSON], який пояснив, що 29.12.2013 року він дійсно перебував за кермом даного транспортного засобу та знаходився на вказаній ділянці дороги. Таким чином, на підставі рапорту відповідачем був складений протокол про адміністративне правопорушення. Відповідні права позивачу було роз'яснено, а його заперечення щодо вчинення ним адміністративного правопорушення, крім його слів, нічим не були підтвердженні. Згідно ч.4 ст.128 КАС України у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.12.2013 року інспектором ДПС взводу № 3 РПДС ДАІ із ЗС при УДАІ ГУМВС України в Київській області прапорщиком міліції Корнєвим С.О. складено рапорт на ім'я начальника УДАІ ГУМВС України в Київській області полковника міліції Дерев’янкіна С.О. про те, що 29.12.2013 року під час несення служби на 20 км а/д Київ-Овруч в с. Нові Петрівці близько 12.30 автомобіль «Форд» н.з. [NUMBER] не виконав його вимогу про зупинку, що надавалась за допомогою жезла та свистка, чим порушив п.2.4 ПДР України. Відповідно до протоколу серії АІ 2 № 124921 від 04.01.2014 року складеного начальником ВДАІ Обухівського РВ ГУ МВС України майором міліції Огородніком А.Л. [PERSON], 29.12.2013 року о 12-30 хв. на 20 км. а/д Київ-Овруч, керуючи автомобілем «Форд» д.н.з. [NUMBER] не виконав вимогу про зупинку, подану інспектором ДАІ за допомогою жезла та свистка, чим порушив вимоги п.2.4. ПДР, відповідальність за що передбачена ст.122-2 КУпАП. Позивачу роз'яснені його права та обов'язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст.268 КУпАП. В поясненнях [PERSON] вказав, що на вимогу інспектора зупинився і надав документи для огляду, є відеодокази. З протоколом і тим що нібито порушив не згоджується. Зі змістом ознайомлений і не погоджується. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідачем було складено відносно позивача протокол про адміністративне правопорушення на підставі рапорту працівника ДАІ за місцем проживання позивача. Згідно ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Дана вимога відповідачем під час вчинення оскаржуваних дій була виконана не в повній мірі. Так, згідно ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Вручення особі протоколу про адміністративне правопорушення підтверджується її підписом, а в разі відмови від підписання - поясненнями свідків такої відмови та вручення протоколу або відеозаписом цих фактів. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 255 КУпАП У справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати: зокрема, уповноважені на те посадові особи: органів внутрішніх справ, за ст.122-2 КУпАП. Статтею 258 КУпАП регламентовано випадки коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. Згідно ст. 259 КУпАП, з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення в разі неможливості скласти його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов'язковим, порушника може бути доставлено в міліцію, в підрозділ Військової служби правопорядку у Збройних Силах України чи до органу Державної прикордонної служби України, штабу громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, чи громадського пункту з охорони громадського порядку працівником міліції, посадовою особою Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, військовослужбовцем чи працівником Державної прикордонної служби України або членом громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, а при порушенні законодавства про державну таємницю - до органів Служби безпеки України її співробітником. Доставлення порушника з числа кадрових співробітників розвідувального органу України при виконанні ним своїх службових обов'язків здійснюється тільки у присутності офіційного представника цього органу. Згідно ст. 260 КУпАП, у випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов'язковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускаються адміністративне затримання особи, особистий огляд, огляд речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, ліцензійної картки на транспортний засіб, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення водіїв від керування транспортними засобами, річковими і маломірними суднами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Таким чином, Кодексом України про адміністративне правопорушення встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення повинен бути складений на місці вчинення адміністративного правопорушення безпосередньо під час його виявлення, за виключенням випадків передбачених ст.ст. 258, 259 КУпАП. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не було виконано дані вимоги, а саме протокол був складений не на місці вчинення правопорушення, не в день його вчинення, позивача не було доставлено до міліції для його складення, відсутні докази переслідування автомобіля позивача працівниками ДАІ. Оцінюючи правомірність дій відповідача, внаслідок яких було складено протокол про адміністративне правопорушення, суд приймає до уваги наступне. Згідно п.2.2. Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС, затвердженої Наказом МВС від 27.03.2009 року № 111, у своїй діяльності працівники підрозділів ДПС керуються Конституцією України, законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами Міністерства внутрішніх справ України та цією Інструкцією. Згідно п.12.7.4 даної Інструкції, втручання при правопорушеннях полягає в реагуванні на дії громадян з метою профілактики, запобігання правопорушенням та їх припинення. Порядок зупинки транспортного засобу регламентується гл.14 даної Інструкції, за якою,у разі прийняття працівником підрозділу ДПС рішення про зупинку транспортного засобу останній повинен врахувати всі його наслідки (причину зупинки, дорожні умови, інтенсивність руху, освітлення або видимість ділянки дороги, можливий досвід водія). Сигнал про зупинку транспортного засобу подається працівником підрозділу ДПС у зрозумілій для водіїв формі (сигналів), за допомогою жезла регулювальника, свистка чи рукою. При цьому жезлом (рукою) вказується безпосередньо на транспортний засіб, який зупиняється, та на пропоноване місце зупинки. У місцях де зупинка транспортного засобу може створити перешкоду у русі чи аварійну обстановку, інформація про порушення ПДР з приладу фото- відео фіксації каналами зв'язку передається на найближчий стаціонарний пост ДПС ДАІ де автомобіль правопорушника зупиняється та до особи, що допустила порушення вживаються заходи у порядку згідно з чинним законодавством. Місце для зупинки транспортного засобу працівник підрозділу ДПС повинен вказувати так, щоб після повної зупинки останній знаходився попереду патрульного автомобіля (автобуса, мотоцикла) чи поста на відстані до 20 метрів. Згідно п.15.8. вказаної Інструкції, при порушенні ПДР(за винятком розділів 8 (крім сигналу регулювальника), 10-18, 26, 27 та пункту 28.1 розділу 28) водіями оперативних транспортних засобів працівником підрозділу ДПС складається рапорт у якому зазначаються місце, час, марка транспортного засобу, його колір, номерний знак, обставини скоєного порушення ПДР та стаття Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою передбачена відповідальність за його вчинення. Рапорт надсилається до відділу (відділення) Державтоінспекції МВС з обслуговування адміністративних територій міст, районів, районів у містах за місцем реєстрації такого транспортного засобу. У таких випадках можливе використання спеціальних технічних засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Згідно п.16.1. даної Інструкції, працівниками підрозділів ДПС допускається переслідування транспортних засобів з особами, що підозрюються в скоєнні злочину, водіїв, які не виконали вимогу працівника міліції про зупинку або зникли з місця ДТП, а також водіїв, що своїми діями наражають на небезпеку життя чи здоров'я інших учасників дорожнього руху, а згідно п.27.3 тієї ж Інструкції, зупинення транспортного засобу здійснюється виключно жезлом, а у виняткових випадках - жестом руки. При цьому працівник підрозділу ДПС спочатку вказує на транспортний засіб, який повинен зупинитися, а потім - на місце, де йому слід зупинитися. Для привертання уваги учасників дорожнього руху може подаватися сигнал свистком (у необхідних випадках - увімкненим спеціальним світловим або звуковим сигнальним пристроєм). Жести працівника підрозділу ДПС мають бути зрозумілими всім водіям і пішоходам, подаватися своєчасно і так, щоб їх виконання не створювало аварійної обстановки. Згідно п.27.7. даної Інструкції, затримання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, для складання протоколу або розгляду справи по суті, якщо ці питання не можуть бути вирішені на місці, здійснюється відповідно до вимог законодавства України. Згідно п.4.1. Наказу Міністра внутрішніх справ № 77 від 26.02.2009 року, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху працівник Державтоінспекції МВС відповідно до статті 255 КУпАП складає протокол про адміністративне правопорушення копія якого під підпис вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює порушникові його права і обов'язки відповідно до статті 63 Конституції України та статті 268 КУпАП. Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. В спірних правовідносинах судом не встановлено наявності правомірних дій працівників міліції, які б вказували на факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, зазначеного у відповідному протоколі, оскільки в матеріалах справи відсутні об'єктивні докази зупинки будь-яким працівником міліції, а тим паче самим відповідачем, транспортного засобу під керуванням позивача у час і місці, зазначеному у протоколі, зокрема відсутні пояснення потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколи про вилучення речей і документів. Єдиною підставою для складення протоколу та, відповідно, вчинення оскаржуваних в межах цієї адміністративної справи дій, відповідач зазначає рапорт іншого працівника міліції. Складення рапорту працівником ДПС про вчинення особою адміністративного правопорушення без складення відповідного протоколу можливе лише в єдиному випадку, а саме пунктом 15.8 Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС, затвердженої Наказом МВС від 27.03.2009 року № 111 врегульовані дії працівника ДПС при порушенні ПДР (за винятком розділів 8 (крім сигналу регулювальника), 10-18, 26, 27 та пункту 28.1 розділу 28) водіями оперативних транспортних засобів. В даному випадку позивач не керував оперативним транспортним засобом, тому правові підстави для складення рапорту були відсутні, а відповідач не звернув увагу на вказані приписи відомчих інструкцій та чинного законодавства. Наказом МВС України № 650 від 27.07.2012 року «Про затвердження Інструкції з оформлення документів у системі МВС України» встановлено, що: рапорт (від фр. rapport - повідомляти) - письмове звернення працівника до вищої посадової особи з викладом питань службового чи особистого характеру і висловленням у зв'язку з цим відповідного прохання. Рапорт має такі реквізити: адресат; назва виду документа (Рапорт); текст документа; відмітка про наявність додатків, (якщо вони є); підпис, дата документа. В даному випадку рапорт інспектором ДПС взводу № 3 РПДС ДАІ із ЗС при УДАІ ГУМВС України в Київській області прапорщиком міліції Корнєвим С.О. подано 30.12.2013 року на ім'я начальника УДАІ ГУМВС України в Київській області полковника міліції Дерев’янкіна С.О., розпорядження якого у формі письмової візи вказує на те, що іншому працівникові, а не відповідачеві, було вказано на необхідність прийняття мір згідно чинного законодавства. За описаних вище обставин чинним законодавством не передбачено можливості і підстав складення протоколу про адміністративне правопорушення. Особа, що подала рапорт та відповідач не перебувають у відносинах підпорядкування. Наявність будь-яких доручень, наказів, розпоряджень чи інших вказівок саме відповідачеві щодо вчинення дій на підставі цього рапорту судом не встановлено. Оцінюючи викладене вище, суд вважає, що відповідач не мав правових підстав для вчинення дій щодо оформлення протоколу про адміністративне правопорушення серії АГ2 № 124921 від 04.01.2014 року відносно [PERSON], у спірних правовідносинах діяв не на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, необгрунтовано, упереджено, нерозсудливо, несвоєчасно, без дотримання рівності перед законом, тобто всупереч приписам ч.3 ст.2 КАС України. Аналіз викладених вище норм права дозволяє зробити висновок про те, що протокол про адміністративне правопорушення повинен бути складений безпосередньо після виявлення даного правопорушення, а у разі, якщо правопорушник не зупинився на вимогу працівника ДАІ допускається його переслідування для зупинки та складання відповідного протоколу, рапорт працівника міліції за фактичних по цій справі обставин не має правового значення для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, тобто не має правових наслідків для позивача. За таких обставин, складення протоколу про адміністративне правопорушення в місці проживання позивача, через п'ять днів після виявлення правопорушення, на підставі рапорту складеного на наступний день після вказаної події, не відповідає закону, а відповідач не мав достатніх доказів для складення протоколу та початку процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Згідно ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Враховуючи викладені вище обставини, суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо оформлення протоколу про адміністративне правопорушення відносно позивача вчинені поза межами повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Судом встановлено достатність підстав для визнання таких дій протиправними. Відповідно до ст. 55 Конституції України, права свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Згідно ч.1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Відповідно до ч.1 ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Щодо зазначення позивачем, що відповідач не роз'яснив йому права передбачені ст. 63 Конституції України та ст.268 КУпАП, то дана обставина не знайшла свого підтвердження в ході судового засідання, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення стоїть підпис позивача під графою роз'яснення даних прав, інших доказів щодо порушення права позивача в цій частині суду не подано. В іншій частині доводи позивача про порушення відповідачем його прав та законних інтересів знайшли підтвердження, тому такі законні права позивача підлягають судовому захисту. Згідно ч.ч. 3,4 ст. 70 КАС України докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору. Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Згідно ч.2 цієї ж статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Під час судового розгляду відповідачем не подано належних та допустимих доказів в обґрунтування правомірності своїх дій як суб'єкта владних повноважень. При цьому з матеріалів справи вбачається, що відповідачем було порушено норми чинного законодавства України щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення, доводи позову узгоджуються із наявними у справі доказами та нормами права. За таких обставин позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення в повному обсязі.

Результат розгляду: granted