Рішення адміністративного суду від 2014-01-13 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Партенітської селищної ради про визнання протиправними дії, скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, здійснення судового контролю за виконанням судового рішення та стягнення судових витрат. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач звернувся до відповідача, Партенітської селищної ради із клопотанням та доданими до нього графічними матеріалами для гарантованого права на отримання безоплатно у власність земельної ділянки. У своєму клопотанні позивач просив визначити та виділити земельну ділянку без його погодження, орієнтовною площею до 0,15 га в адміністративних межах смт. Партеніт АР Крим з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. У відповідь на клопотання в вересні 2013 року [PERSON] отримав лист, з якого вбачається, що його клопотання було розглянуто на сесії Партенітської селищної ради та прийняте рішення № 36-26 від 30 серпня 2013 року «Про розгляд клопотання громадянина [PERSON] про передачу йому у власність земельної ділянки», яким йому було відмовлено у задоволенні клопотання з підстави не зазначення бажаного місця розташування земельної ділянки. Позивач вважає рішення відповідача незаконним, протиправним та таким, що порушує йог законне право на отримання земельної ділянки, гарантоване Конституцією України та нормами чинного законодавства. Ч.6 ст. 118 ЗК України визначено порядок отримання земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян в межах безоплатної приватизації. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри, також додаються графічні матеріали на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. Підставою відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому порядку. На момент звернення до суб'єкта владних повноважень в публічному доступі була відсутня інформація щодо наявності вільних земельних ділянок (державної чи комунальної власності). Тому не маючи іншої можливості конкретизувати бажану земельну ділянку позивач в клопотанні вказував на свою згоду на отримання будь-якої земельної ділянки в адміністративних межах Партенітської селищної ради с. Партеніт (з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) орієнтовною площею до 0,15 га). У відповідності до цього позивачем до клопотання було додано графічні матеріали з визначеною територією, на якій він бажає отримати земельну ділянку. Позивач вважає свої дії законними та вчиненими у відповідності з нормами чинного законодавства. Відповідач, відмовляючи у задоволенні клопотання з мотиву не зазначення бажаного місця розташування земельної ділянки, незаконно відмовив позивачу у задоволенні клопотання, чим вчинив противоправні дії. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю та позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, також надав письмові заперечення проти адміністративного позову. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до вимог КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, та принципом рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, відповідно до якого усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом. Згідно із частиною 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON], громадянин України, звернувся до Партенітської селищної ради з клопотанням від 31.07.2013 року в порядку ст.118 ЗК України про визначення без його погодження та виділення йому земельної ділянки орієнтовним розміром до 0,15 га в межах смт. Партеніт АР Крим з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, як зазначено в клопотанні до нього були додані позивачем графічні матеріали (а.с. 7-8). Зазначене клопотання було розглянуте Партенітською селищною радою 30.08.2013 року на 36 сесії 6-ого скликання, за результатами розгляду чого було прийнято рішення № 36-26 "Про розгляд заяви громадянина [PERSON] про передачу йому у власність земельної ділянки ". Зазначеним рішенням було відмовлено громадянину [PERSON] у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою по відводу у власність земельної ділянки орієнтовною площею до 0,15 га в межах смт. Партеніт АР Крим для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з підстав невідповідності заявлених вимог ст.118 ЗК України, яка регламентує необхідність у додаток до заяви надати графічні матеріали, на яких буде зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (а.с. 27). Згідно ч.6 ст.118 Земельного кодексу України (в редакції, що діяла на момент розгляду клопотання) громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Виходячи з приписів ч.6 ст.118 ЗК України, визначити бажане місце розташування земельної ділянки має сам заявник, а не відповідний орган місцевого самоврядування. Відповідач, розглядаючи клопотання позивача встановив, що додані ним матеріали до своєї заяви не є графічним матеріалом із зазначенням бажаного місцезнаходження земельної ділянки, у розумінні вимог ст.118 ЗК України, що є перешкодою для задоволення клопотання про надання позивачу безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на території Партенітської селищної ради м. Алушти АР Крим, про що зазначив у своєму рішенні. Із матеріалі справи та письмових пояснень представника відповідача убачається, що позивачем до відповідного клопотання в якості графічного матеріалу було надано документ, (а.с. 14), де пунктирною лінією було окреслено район знаходження практично всієї існуючої зони житлової забудови смт.Партеніт м.Алушти АР Крим, при цьому позивач просив, щоб селищна рада самостійно визначала земельну ділянку без його погодження та зазначає цей документ графічним матеріалом. Але діюче земельне законодавство не уповноважує органи місцевого самоврядування на визначення та пошук вільних земельних ділянок для осіб, які мають бажання отримати землю безоплатно у власність. Так як графічний матеріал, на якому позивачем не було зазначено бажаного місцезнаходження земельної ділянки, став перешкодою для задоволення клопотання про передачу безоплатно у власність земельної ділянки для відповідних цілей, тому відповідач прийняв спірне рішення, при цьому посилався на вимоги ст.ст. 12, 118 Земельного кодексу України, ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". Відповідно до вимог частини 1 статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. З огляду на вищевикладене суд не вбачає підстав для визнання протиправними дії щодо прийняття рішення Партенітської селищної ради від 30.08.2013 року № 36-26, щодо відмови у задоволенні клопотання позивача про надання безоплатно у власність земельної ділянки без його погодження, орієнтовною площею до 0,15 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у межах смт. Партеніт АР Крим та вважає, що відповідач належним чином розглянув заяву позивача, надавши вмотивоване, ґрунтовне на чинному Земельному кодексі України рішення. Таким чином, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання протиправними дії щодо прийняття рішення Партенітської селищної ради від 30.08.2013 року № 36-26, щодо відмови у задоволенні клопотання про надання безоплатно у власність земельної ділянки без його погодження, орієнтовною площею до 0,15 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у межах смт. Партеніт АР Крим, скасування рішення Партенітської селищної ради від 30.08.2013 року № 36-26, щодо відмови у задоволенні клопотання про надання безоплатно у власність земельної ділянки без його погодження, орієнтовною площею до 0,15 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у межах смт. Партеніт АР Крим, зобов'язання винести на пленарне засідання сесії Партенітської селищної ради та розглянути клопотання в місячний термін з моменту набрання рішенням суду законної сили та прийняти належне, у відповідності до чинного законодавства України рішення, здійснення судового контролю, стягнення судових витрат На підставі викладеного та

Результат розгляду: denied