Рішення адміністративного суду від 2014-02-11 00:00:00+02

Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Техноторес» з питань своєчасності, достовірності та повноти нарахування і сплати податків за наслідками фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Стренг Інтернешнл», ТОВ «Катрейд», ТОВ «ТД «Скандинавія», ТОВ «Асті-Ко» за період з 01.01.2010 по 30.06.2013, за результатом якої складено акт 23.08.2013 №264/26-55-22-08/33151530 (далі - акт перевірки). Як вбачається з акту перевірки відповідач дійшов висновку про порушення позивачем вимог п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 255 238 грн.;. 185.1 ст. 185, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 236 615 грн. На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 11.09.2013: - №47326552208, яким позивачу збільшено податкове зобов'язання по податку на прибуток на загальну суму 290 016 грн. (за основним платежем 255 238 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 34 778 грн.), - №47426552208, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 293 291 грн. (за основним платежем 236 615 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 56 676 грн.). За результатом адміністративного оскарження податкові повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу без задоволення. Відповідно до акту перевірки позивач у перевіряємий період мав взаємовідносини з ТОВ «Стренг Інтернешенел», ТОВ «АСті-Ко», ТОВ «ТД «Скандинавія», ТОВ «Картрейд». Щодо взаємовідносин між ТОВ «Техноторес» з ТОВ «Стронг Інтернешнел» відповідачем встановлено, що особою відповідальної за ведення фінансово - господарської діяльності ТОВ «Стронг Інтернешнел» є гр.. [PERSON]. З протоколу допиту вказаного громадянина від 13.02.2013 вбачається, що він не реєстрував та фактично не здійснював фінансово - господарську діяльність зазначеного товариств, звітні, бухгалтерські та фінансові документи ним не підписувались. Щодо взаємовідносин ТОВ «Техноторес» з ТОВ «Асті - Ко» відповідачем встановлено, що ДПІ у Печерському районі м. Києва ДПС складено Акти від 12.09.12 № 3699/22-9/37317518, від 29.12.12 №5808/2209/37317518, від 27.12.12 № 5758/22-09/37317518 з яких вбачається, що ВРКС СУ ДПС у м. Києві 21.11.2012 року розпочато досудове розслідування у кримінальному проваджені № 32012110000000009 за матеріалами кримінальної справи № 70-00578 порушеної 07.11.2012 року за фактом створення (придбання) з метою прикриття незаконної діяльності, невстановленими слідством особами суб'єктів господарської діяльності, серед яких ТОВ «Асті - Ко» за ч.2 ст.205 КК України. Особою, відповідальною за ведення фінансово - господарської діяльності ТОВ «Асті - Ко» був гр.. [PERSON], який в протоколі допиту показав, що фактично він не здійснював фінансово - господарську діяльність зазначеного товариства. Щодо взаємовідносин ТОВ «Техноторес» з ТОВ «ТД «Скандинавія» в акті перевірки вказано, що особою, відповідальною за ведення фінансово - господарської діяльності ТОВ «ТД «Скандинавія» є громадянин [PERSON]. З протоколу допиту вказаного громадянина від 13.02.13 вбачається, що він не реєстрував та фактично не здійснював фінансово - господарську діяльність зазначеного товариства, звітні, бухгалтерські та фінансові документи ним не підписувались. ТОВ «ТД «Скандинавія» має стан платника 7: до ЄДР внесено запис про відсутність підтвердження відомостей. Щодо взаємовідносин ТОВ «Техноторес» з ТОВ «Катрейд» відповідачем встановлено, що ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві отримано акт ДПІ у Солом'янському районі м. Києва ДПС від 30.05.2013 № 1095/22.8-17/38185978 про неможливість проведення зустрічної звірки вказаного суб'єкта господарювання, з якого встановлено, відсутність об'єктів оподаткування по операціях з придбання товарів (робіт, послуг) у підприємств - постачальників, та по операціях з продажу цих товарів (робіт, послуг)підприємствам - покупцям. Звіркою не встановлено факту реального здійснення господарських операцій ТОВ«Катрейд» за період з 01.06.2012 по 31.01.2013 року. Встановлено відсутність об'єктів оподаткування при придбанні та продажу товарів (послуг), які підпадають під визначення ст.22, ст.185, п. 198.6 ст.198 Податкового Кодексу України. На підставі викладеного відповідач дійшов висновку, що позивачем не підтвердження фактичне здійснення господарських операцій з ТОВ «Стренг Інтернешенел», ТОВ «АСті-Ко», ТОВ «ТД «Скандинавія», ТОВ «Картрейд». З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Стренг Інтернешенел» в особі директора громадянина Мурчика О.А. були виписані для позивача рахунки-фактури на оплату ТМЦ та складено видаткові та податкові накладні, копії яких долучено до матеріалів справи. Позивачем на рахунок ТОВ «Стренг Інтернешенел» перераховано грошові кошти в сумі 207 310,8 грн. Також, між ТОВ «Стренг Інтернешенел» (первісний кредитор), ТОВ «Капромтрейд» (новий кредитор) та позивачем (боржник) укладено договір від 11.03.2013 №0503/13 про відступлення права вимоги. Позивачем відповідно до вказаного вище договору перераховано на рахунок ТОВ «Капромтрейд» грошові кошти в сумі 18 886,8 грн. (відповідно до видаткової накладної від 09.01.2013 №010903). Також, з матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Картрейд» виписано позивачу рахунки-фактури на оплату ТМЦ та складено видаткові та податкові накладні, копії яких долучено до матеріалів справи. Як вбачається з матеріалів справи видаткові накладні від імені ТОВ «Картрейд» не містять прізвища, ім'я по батькові та посади особи, відповідальної за проведення операції, тобто підписані невстановленою особою. Судом встановлено, що між ТОВ «Картрейд» (цемент), ТОВ «Бізнес Альянс Трейд» (цесіонарій) та позивачем (боржник) укладено договір від 20.11.2013 №2011-4 про уступлення права вимоги. З акту перевірки вбачається, що грошові кошти в сумі 85 899,96 грн. позивачем переведено на нового кредитора ТОВ «Бізнес Альянс Трейд». Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ТД «Скандинавія» виписані для позивача рахунки-фактури на оплату ТМЦ та складено видаткові та податкові накладні, копії яких долучено до матеріалів справи. Суд звертає увагу, що вказані рахунки-фактури, видаткові тат податкові накладні не містять прізвища, ім'я по батькові та посади особи, відповідальної за проведення операції, тобто підписані невстановленою особою. Згідно з п.2, 3, 5 ст. 65 Господарського кодексу України: власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів. Для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) або уповноважений ним орган призначає (обирає) керівника підприємства. Керівник підприємства без доручення діє від імені підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, формує адміністрацію підприємства і вирішує питання діяльності підприємства в межах та порядку, визначених установчими документами. Згідно з пунктом 3 статті 8 Розділу III Закону України від 16.07.1999р. № 996 "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (надалі -Закон України №996) визначено, що відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів. Як зазначено вище, засновник та директор ТОВ «ТД «Скандинавія» громадянин [PERSON], громадянин [PERSON] - засновник та директор ТОВ «Асті - Ко», громадянин [PERSON] - директор та засновник ТОВ «Стронг Інтернешнел» згідно з вказаними вище поясненнями не мали відношення до зазначених обов'язків покладених на них згідно з Законом України від 16.07.1999р. № 996. У відповідності до п.2 ст.3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.99р. №996, податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку, що ведеться підприємством. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які згідно з Законом є документами, що містять відомості про господарські операції та підтверджують їх здійснення. Статтею 9 Закону № 996 встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена пп.1.2 п.1, пп.2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995р. за №168/704, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення. Згідно п.2.4, п.2.16 Положення "Про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку", затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.95р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. №168/704, визначено, що: - первинні документи для надання ним юридичної сили та доказовості повинні мати обов'язкові реквізити і бути підписані посадовою особою, відповідальною за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа; забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим і нормативним актам, встановленому порядку приймання, зберігання і витрачання грошових коштів, товарно-матеріальних цінностей та іншого майна, порушують договірну та фінансову дисципліну, завдають шкоди державі, власникам, іншим юридичним і фізичним особам. Такі документи повинні бути передані головному бухгалтеру підприємства, установи для прийняття рішення. Тобто, для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства. Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства. Отже, податкові та видаткові накладні, виписані від імені осіб, які заперечують свою участь у створенні та діяльності товариства, зокрема у підписанні будь-яких первинних документів, не можна вважати належно оформленими та підписаним повноваженими особами. Крім того, суд звертає увагу, що в порушення вимог ст. 9 Закону №996, п.2.4, п.2.16 Положення "Про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку" видаткові накладні від імені ТОВ «Картрейд» та ТОВ «ТД «Скандинавія» не містять прізвища, ім'я по батькові та посади особи, відповідальної за проведення операції, і складання документу. Крім того, позивачем не надано суду копій довіреностей на отримання товару, актів приймання-передавання товару, товарно-транспортних накладних. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних доказів фактичного здійснення господарської операції з вказаними вище контрагентами. Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. Згідно з пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. При цьому відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку. Водночас, відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності. При цьому, установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку є передумовою для висновків про наявність порушень податкового законодавства. Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України дою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Податковий кодекс України передбачає тільки один випадок не включення до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг) - це не підтвердження податковими накладними або оформлення з порушенням вимог чи не підтвердження митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу) (пункт 198.6 статті 198). Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку. За приписом пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу. З аналізу зазначених норм вбачається, що визначальним фактором для формування податкового кредиту платником податку на додану вартість є відповідність податкової накладної порядку її заповнення та подальше використання придбаних товарів (основних фондів) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Враховуючи, що позивачем не надано належних доказів виконання умов спірних договорів, надані позивачем рахунки-фактури, видаткові та податкові накладні частково оформленні з порушенням ст. 9 Закону №996, п.2.4, п.2.16 Положення "Про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку", а відтак на думку суду висновок відповідача про порушення позивачем п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п. 185.1 ст. 185, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, є обґрунтованим та підтверджується матеріалами справи, а тому винесені на його підставі спірні податкове повідомлення-рішення є правомірними та обґрунтованими. Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем доведена правомірність та обґрунтованість спірних податкових повідомлень-рішень з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Техноторес» не підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Результат розгляду: denied