Рішення адміністративного суду від 2014-03-20 00:00:00+02

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] 24 квітня 2010 року звернулися до Уманського міськрайонного суду з адміністративним позовом до Родниківської сільської ради Уманського району, третя особа: [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення, у якому просять суд визнати незаконним та скасувати рішення Родниківської сільської ради від 02.11.2006 року № 4-10/ V «Про розгляд заяв громадян» в частині виділення в приватну власність земельної ділянки [PERSON] для ведення особистого селянського господарства розміром 0,17 га за адресою [ADDRESS]. Позивачі в позові посилаються на те, що 13.04.2010 року в ході судового розгляду Уманським міськрайонним судом цивільного позову [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним з моменту укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки позивачі з поданої Родниківською сільською радою виписки з рішення дізналися про існування рішення Родниківської сільської ради від 2 листопада 2006 року № 4-10/ V «Про розгляд заяв громадян». Відповідно до цієї виписки з посиланнями на положення п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільська рада відмінила своє рішення № 7-5 від 28.03.2003 року про передачу в приватну власність [PERSON] земельної ділянки розміром 0,25 га для ведення особистого підсобного господарства по [ADDRESS] та виділила в приватну власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства 0,17 га по [ADDRESS]. Позивачі вважають, що означене рішення Родниківської сільської ради прийнято з перевищенням своєї компетенції, незаконно, воно порушує права позивачів, так як винесене стосовно земельної ділянки, що закріплена за будинковолодінням, співвласниками якого вони є. Відповідно до договору купівлі-продажу від 06 грудня 2006 року, укладеного між [PERSON] та третьою особою - [PERSON], відчужено земельну ділянку розміром 0,17 га. [INFO] (через 4 дні після вчинення угоди) [PERSON] помер. Позивач [PERSON] та інші співвласники будинковолодіння про вчинену угоду купівлі-продажу земельної ділянки дізналися після відкриття спадщини. Вказана спірна земельна ділянка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та до моменту відчуження була частиною всієї земельної ділянки - двору та городу будинковолодіння [NUMBER] по цій же вулиці. Співвласниками вказаного будинковолодіння є [PERSON] - ? частина, [PERSON] - ? частина та був власником ? частини покійний батько - [PERSON], спадкоємцем якого є він, позивач [PERSON]. Відповідно до довідки голови Родниківської сільської ради Яремчука Р.А. земельна ділянка, що закріплена за вказаним будинковолодінням складала 0,3773 га, частину з вказаної земельної ділянки й було відчужено по договору купівлі - продажу. Будинок по [ADDRESS] перебував на момент поділу земельної ділянки, що закріплена за будинком, в спільній частковій власності у позивачів по справі та покійного [PERSON], а тому у нього було відсутнє право самостійно та без участі інших співвласників розпоряджатися частиною земельної ділянки. Виділення частини земельної ділянки, що в подальшому протягом декількох днів була продана [PERSON], проводилося на підставі акту погодження меж землеволодіння від 30 листопада 2006 року, який замість всіх власників будинковолодіння-землекористувачів земельною ділянкою, розміром 0,3773 га, був погоджений лише з [PERSON] Таким чином, виділення частини земельної ділянки при будинковолодінні [ADDRESS] [PERSON] та її подальша приватизація і продаж є незаконною та порушує права інших співвласників будинковолодіння. Вказаним рішенням органу місцевого самоврядування також грубо порушується право власності позивачів [PERSON] та [PERSON] на частину їх майна, що перебуває у спільній частковій власності, а саме ворота та паркан будинковолодіння, який фактично також був відчужений разом з частиною земельної ділянки. Також всі позивачі позбавлені можливості користуватися та обробляти город біля будинку, так як в наслідок проведеного відчуження частини земельної ділянки неможливо заїхати до двору та на город. Крім порушень чинного земельного законодавства також вбачається ряд фальсифікацій за участю службових осіб Родниківської сільської ради, в тому числі документів, на підставі яких виносилося оскаржуване рішення. Позивач [PERSON], який діє в інтересах позивачів [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просив його задоволити. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, вважає що є всі підстави для задоволення позову, оскільки мало місце незаконне відчуження земельної ділянки по [ADDRESS]. У вказаному будинковолодінні проживала сім'я складом : [PERSON], його дружина [PERSON] та їх діти - [PERSON], [PERSON], які є зведеними братом та сестрою позивача. Після смерті матері [PERSON] та [PERSON] перейшло у спадок по ? частині будинковолодіння. Будинок не було розділено між співвласниками в натурі і кожному із них не було виділено у натурі його частку. За вказаним будинковолодінням також закріплена земельна ділянка площею 0,37 га, на якій розташований будинок. У ході розгляду цивільної справи 13.04.2010 року представником Родниківської сільської ради було надане для огляду оскаржуване рішення сільської ради, саме того дня і стало відомо позивачам про наявність рішення сільської ради про передачу у власність [PERSON] частини земельної ділянки, що була закріплена за будинковолодінням. У акті узгодження меж міститься підпис лише [PERSON], а інші співвласники взагалі не мали уяви про наявність цього акту, а дізналися лише в суді. Вважає, що земельна ділянка відчужена незаконно, що призвело до порушення прав позивачів. Просить суд позов задовольнити в повному обсязі. Представник Родниківської сільської ради в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на пропуск позивачами строку на звернення до адміністративного суду. Та пояснив, що рішення було прийняте законно, оскільки [PERSON] мав право на ? земельної ділянки, закріпленої за домоволодінням [ADDRESS], тобто на 0,185 га, а йому було передано у власність менше ? частини цієї земельної ділянки - 0,17 га, а за домоволодінням залишилося 0,2072 га. Тому права позивачів щодо права користування ? частиною земельної ділянки під домоволодінням не було порушене оскаржуваним рішенням. Позивачі [PERSON] не з'являлися на земельну ділянку майже 20 років, не користувалися нею. Між співвласниками не проведено розподілу домоволодіння, а тому і земельна ділянка не підлягає поділу. Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та заперечував проти його задоволення, вказавши, що [PERSON] на законних підставах було придбано земельну ділянку та всі документи оформленні належним чином. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов не підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що станом на 02.11.2006 року, коли було прийнято оскаржуване рішення Родниківської сільської ради, домоволодіння по [ADDRESS], належало трьом особам: ? частина - [PERSON], [PERSON] по ? частині кожному, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 01.12.1989 року, зареєстроване в реєстрі за № 3040; ? частина належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.10.1987 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1869. Вказане домоволодіння складається з житлового будинку, з прибудовами, надвірних споруд: сараю, погребу, огорожі № 1, хвіртки під № 2, воріт під № 3. Згідно довідки виконкому Родниківської сільської ради № 113 від 19 березня 2008 року за господарством по [ADDRESS] числилась земельна ділянка у розмірі 0,3773 га, із них передано у приватну власність [PERSON] в розмірі 0,17 га для ведення особистого селянського господарства, згідно державного акту від 30.11.2006 року, яка була продана [PERSON], згідно договору купівлі-продажу від 06.12.2006 року. 2 листопада 2006 року Родниківською сільською радою прийнято рішення № 4-10/V, про передачу в приватну власність [PERSON] земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, що розташована по [ADDRESS], розміром 0,17 га. та на підставі оскаржуваного рішення 30.11.2006 року [PERSON] видано Державний акт серії ЯГ № 636517 на право власності на земельну ділянку розміром 0,17 га по [ADDRESS]. На підставі договору купівлі-продажу від 06.12.2006 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] земельна ділянка розміром 0,17 га по [ADDRESS], була продана [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер. Спадкоємцем всього майна після смерті [PERSON] є його син [PERSON], який в установлений шестимісячний строк для прийняття спадщини звернувся до нотаріальної контори із відповідною заявою. 27 червня 2007 року державним нотаріусом Уманської районної державної нотаріальної контори позивачу [PERSON] видано свідоцтво про право власності на спадщину за законом на майно [PERSON], а саме на ? частину будинку [ADDRESS]. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в позові, посилаючись на пропуск позивачами строку на звернення до адміністративного суду. Представник позивача пояснив, що про існування оскаржуваного рішення дізналися в 2008 році під час розгляду цивільної справи за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про визнання угоди недійсною, однак на той час рішенням Родниківської сільської ради від 02.11.2006 року за № 4/10V права позивачів не порушувалися, тому підстав для оскарження даного рішення не було. Про порушення їх прав та наявність оскаржуваного рішення позивачі дізналися лише 13.04.2010 року в ході розгляду Уманським міськрайонним судом цивільної справи за їхнім позовом про визнання договору купівлі-продажу недійсним, коли голова Родниківської сільської ради надав суду виписку з цього рішення. Такі доводи позивачів спростовуються письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні. Так згідно матеріалів справи, вбачається, що під час розгляду справи Уманським міськрайонним судом цивільної справи за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про визнання угоди недійсною судом до матеріалів справи були приєднані копії технічної документації [PERSON] та державного акта на право власності [PERSON], де зазначено, що підставою видачі Акта є рішення Родниківської сільської ради від 02.11.2006 року за № 4/10V, дані документи досліджені судом в судовому засіданні, що підтвердили в судовому засіданні позивач та його представник. Отже, суд вважає достовірно встановленим, що не пізніше 22 квітня 2008 року позивачі повинні були дізнатися про порушення своїх прав - про те, що земельна ділянка була приватизована [PERSON] на підставі оскаржуваного ними рішення Родниківської сільської ради. Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України, яка діяла до внесення в неї змін Законом України від 07.07.2010 р. № 2453-VI, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Згідно з ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлене інше, обчислюється з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Як встановлено в судовому засіданні позивачі повинні були дізнатися про порушене на їх думку право 22 квітня 2008 року, з моменту ухвалення рішення суду по справі за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про визнання угоди недійсною, тому суд вважає, що позивачами пропущений строк для звернення до адміністративного суду. Позивачами 17.01.2014 року подано заяву про поновлення строків звернення до адміністративного суду, поважними причинами пропуску строків подачі адміністративного позову зазначають те, що за час судового розгляду цивільної справи в 2008 році [PERSON], як позивачу дійсно було відомо про наявність акту про право власності на земельну ділянку на ім'я [PERSON], в якому мались реквізити оскаржуваного рішення Родниківської сільської ради, однак, з скасуванням судами договору купівлі-продажу означеної земельної ділянки означене рішення Родниківської сільської ради не впливало на його права і обов'язки. Разом з тим, в справі відсутні будь-які докази про те, що [PERSON] як позивачі знали про оскаржуване рішення, а тому не можливо спростувати їх доводи про те, що вони дізналися про оскаржуване рішення виключно перед подачею адміністративного позову від [PERSON] в 2010 році. Відповідно до ч. 2 ст. 100 КАС України, що діяла до 07.07.2010 року, якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом. Судом достовірно встановлено, що позивачі знаючи про існування рішення Родниківської сільської ради, яке досліджувалося в судовому засіданні 22.04.2008 року, мали б дізнатися і про порушене їх право в 2008 році, а не як зазначають в заяві про поновлення строків звернення до адміністративного суду в 2010 році, крім цього суд не вважає поважними причини пропуску строку звернення до суду зазначені позивачами.

Результат розгляду: denied