Рішення адміністративного суду від 2014-03-12 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з позовом до Старокостянтинівської районної державної адміністрації, в якому просив: - визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання відповіді на звернення від 24.12.2013 року про надання дозволу [PERSON] на розробку технічної документації; - зобов'язати відповідача надати дозвіл [PERSON] на розробку технічної документації на отримання у приватну власність земельної ділянки площею 1,2254 га на території Капустинської сільської ради. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24 грудня 2013 року звернувся до Старокостянтинівської районної державної адміністрації з листом про надання дозволу на розробку технічної документації, щодо розпаювання та виділення позивачу у приватну власність земель із "деградованих земель", які не були включені в землі для розпаювання, площею 1,22 га. Однак, відповідь органом державної влади на дане звернення не надано, внаслідок чого позивач вважає бездіяльність відповідача протиправною та просить суд зобов'язати відповідача надати йому дозвіл на розробку технічної документації на отримання у приватну власність земельної ділянки площею 1,2254 га на території Капустинської сільської ради. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на викладені обставини в позовній заяві просив задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач до суду не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений судом належним чином. Надіслав до суду клопотання в якому просив розгляд справи провести без його участі та зазначив, що заява позивача розглядалася на засіданні конкурсної комісії з надання земель державної власності, земель під водними об'єктами, земель лісового фонду. Проте, у зв'язку з необхідністю додаткового вивчення питання щодо розпаювання земель колективної власності колишнього КСП "1 Травня" с. Капустин, заява [PERSON] буде розглянута на наступному засіданні комісії. При розгляді адміністративного позову поклався на думку суду. Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши надані сторонами документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що згідно сертифіката серія ХМ № 0360651 [PERSON] належить право на земельну частку (пай) землі, яка перебуває у колективній власності КСП "1 Травня" на території Капустинської сільської ради, розміром 3,48 в умовних кадастрових гектарах. У відповідності із Державним актом від 14 листопада 2005 року [PERSON] отримала у приватну власність земельну ділянку на території Капустинської сільської ради площею 2,01 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивачу не було передано у приватну власність 1,2 га землі, у зв'язку із тим, що вказані землі є деградованими та не підлягають до розпаювання. Відповідно до додатку № 11 розпорядження Старокостянтинівської районної державної адміністрації №460/2007-р від 25 грудня 2007 року "Про затвердження проектів землеустрою та передачу у власність земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва то особистого селянського господарства" [PERSON] додано 1.22 га.. Згідно вказаного розпорядження, усі земельні ділянки, передані у колективну власність, знаходяться у стані ріллі, деградованих земель на території Капустинської сільської ради немає. 24 грудня 2013 року [PERSON] звернулася до Старокостянтинівської районної державної адміністрації із проханням надати дозвіл на розробку технічної документації на земельну ділянку 1,22 га. (пай), що була розпайована та виділена їй у приватну власність згідно розпорядження Старокостянтинівської районної державної адміністрації №460/2007-р від 25 грудня 2007 року. Однак, відповідачем відповіді позивачу на його звернення надано не було. Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне. Порядок та строки розгляду органами державної влади звернень громадян України регулюється Законом України "Про звернення громадян". Відповідно до статті 1 Закону України "Про звернення громадян", громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. У відповідності до статті 15 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. Відповідно до частини 1 статті 20 даного Закону звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Отже, як вбачаться із матеріалів справи та поданого до суду відповідачем листа № 45/418-14/2014 від 11.03.2014 року, Старокостянтинівською районною державною адміністрацією відповіді на звернення позивача від 24.12.2013 року про надання дозволу [PERSON] на розробку технічної документації органом місцевого самоврядування не надано, чим порушено порядок розгляду органами державної влади звернень громадян України, що встановлений Законом України "Про звернення громадян", а тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог позивача про зобов'язання відповідача надати дозвіл [PERSON] на розробку технічної документації на отримання у приватну власність земельної ділянки площею 1,2254 га на території Капустинської сільської ради, суд зазначає наступне. Згідно з абз. 6 ч. 1 ст. 123 ЗК України, надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу. У відповідності до частин 2 та 3 ст. 123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Вимога позивача про зобов'язання відповідача надати дозвіл на розробку технічної документації є передчасним, оскільки районною державною адміністрацією таке клопотання нерозглядалось по суті. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що оскільки клопотання позивача про надання дозволу [PERSON] на розробку технічної документації на отримання у приватну власність земельної ділянки площею 1,2254 га на території Капустинської сільської ради, по суті Старокостянтинівською районною державною адміністрацією не розглянуто, передбаченого законодавством рішення за наслідками опрацювання такого клопотання відповідачем не прийнято, то в цій частині позовних вимог позивача слід відмовити. В силу ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. У відповідності до ч. 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно. Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Виходячи з меж заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги є частково обґрунтованими, а відповідно такими, що підлягають частковому задоволенню.

Результат розгляду: partial