Рішення адміністративного суду від 2014-03-07 00:00:00+02

05 квітня 2013 року [PERSON] звернувся до Київської міської ради з клопотанням в порядку ст. 118 Земельного кодексу України та доданими до нього графічними матеріалами з метою реалізації його гарантованого права на отримання безоплатно у власність земельної ділянки. В своєму клопотанні позивач просив КМР визначити без його погодження та виділити йому земельну ділянку орієнтовним розміром до 0,10 га в межах м. Києва з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; розглянути дане питання на сесії ради у встановлений законодавством місячний термін з прийняттям об'єктивного і обґрунтованого рішення. 18 грудня 2013 року за дорученням заступника Київського міського голови - секретаря Київради Гереги Г.Ф., клопотання позивача було Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Департамент земельних ресурсів) залишено без розгляду, про що заявника повідомлено листом за № 057026-26660. Не погоджуючись з діями відповідача щодо порушення процедури розгляду клопотання та необхідністю вчинення ним певних дій обумовила позивача звернутись до суду. Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані представником позивача докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд частково погоджується з доводами [PERSON], виходячи з наступного. Спірні правовідносини врегульовано нормами Конституції України, Земельного кодексу України (далі - ЗК України), Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 р. № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР). Приписами ч. 2 ст. 14 Конституції України (в редакції, чинній в момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Частиною першою статті 116 Земельного кодексу України (в редакції, чинній в момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Так, статтею 118 Земельного кодексу України встановлений порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Зазначеною нормою встановлено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Крім того, Рішенням Київської міської ради XI сесії VI скликання № 63/9120 від 28.02.2013 р. затверджено Тимчасовий порядок передачі (надання) земельних ділянок у користування або у власність із земель комунальної власності в місті Києві (далі - Тимчасовий порядок № 63/9120), згідно Розділу сьомого «Передача громадянам безоплатно у власність або в оренду земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки), ведення садівництва, індивідуального дачного та гаражного будівництва» якого, громадяни, зацікавлені в одержанні земельної ділянки у межах м. Києва для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального гаражного та дачного будівництва чи ведення садівництва, подають безпосередньо до Київської міської ради клопотання про передачу земельної ділянки у власність, а у разі наміру одержати земельну ділянку для зазначених цілей в оренду - клопотання в довільній формі про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою (ч. 1 ст. 21 Тимчасового порядку № 63/9120). Згідно з ч. 2 ст. 21 Тимчасового порядку № 63/9120 у клопотанні про передачу земельної ділянки у власність, а у разі наміру одержати земельну ділянку в оренду - у клопотанні про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зазначаються цільове призначення ділянки, орієнтовний розмір і місце розташування земельної ділянки (далі - клопотання). У клопотанні відповідно до Закону України «Про захист персональних даних» також зазначається в довільній формі згода громадянина на обробку в ПК «Кадастр» його персональних даних, зазначених у клопотанні та доданих до нього документах. Приписами ч. 3 ст. 21 Тимчасового порядку № 63/9120 встановлено, що до клопотання додаються: викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали у масштабі не менше 1:2000, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки; витяг з містобудівного кадастру; витяг з міського земельного кадастру; нотаріально посвідчена письмова згода землекористувача на вилучення земельної ділянки чи її частини при формуванні нової земельної ділянки (у разі необхідності вилучення земельної ділянки) або припинення права користування земельною ділянкою чи її частиною при формуванні нової земельної ділянки (у разі добровільної відмови від права користування земельною ділянкою) із зазначенням розмірів передбаченої для вилучення (припинення права користування) земельної ділянки та умов її вилучення, а також документи, що посвідчують правонаступництво землекористувача, якщо таке було, або у разі ненадання чи відмови у наданні такої згоди - рішення суду про вирішення цього питання; нотаріально посвідчені копії документів щодо правового статусу об'єктів нерухомого майна (житлового будинку та інших будівель, споруд) та копія матеріалів технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна (житлового будинку та інших будівель, споруд), якщо такі розташовані на земельній ділянці; копії рішень уповноважених органів про передачу земельної ділянки в користування (у разі подачі клопотання щодо земельної ділянки, яка надавалась в користування до 15.03.91 - до введення в дію Земельного кодексу Української РСР) або довідка Департаменту містобудування та архітектури про відсутність в архіві документів щодо відведення відповідної земельної ділянки (крім подачі клопотання щодо передачі сформованої земельної ділянки без зміни її цільового призначення); копії документів, що посвідчують право на земельну ділянку (за наявності, а у разі подачі клопотання щодо передачі сформованої земельної ділянки без зміни її цільового призначення - обов'язково); копія реєстраційного номера облікової картки платника податку (крім громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податку (ідентифікаційного номера), офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України); копія паспорта громадянина; довіреність або засвідчена в установленому порядку її копія, на підставі якої інтереси заявника (громадянина) представляє його уповноважена особа (у разі якщо клопотання подається представником). У відповідності до ч. ч. 4, 5 ст. 21 Тимчасового порядку № 63/9120 Секретаріат Київської міської ради разом з дорученням (резолюцією) Київського міського голови або заступника міського голови - секретаря Київради у день надходження клопотання або протягом наступного робочого дня надсилає його через приймальню Київради з земельних питань для опрацювання до Департаменту земельних ресурсів. У разі невідповідності клопотання та складу доданих до нього документів вимогам цього Порядку клопотання по суті не розглядається Департаментом земельних ресурсів, про що громадянин інформується відповідним листом протягом семи робочих днів з дня надходження клопотання з секретаріату Київської міської ради. У цьому разі громадянин або його уповноважена особа отримують додані до клопотання документи у Департаменті земельних ресурсів для приведення їх у відповідність до вимог цього Порядку, а при отриманні документів на звороті клопотання громадянином або уповноваженою ним особою робиться відповідна відмітка з описом отриманих документів, яка скріплюється підписом громадянина або уповноваженої ним особи із зазначенням дати отримання документів. Після приведення документів, що були додані до клопотання, у відповідність до вимог цього Порядку громадянин подає клопотання до Київської міської ради в порядку, встановленому цією статтею. Виходячи з системного аналізу вказаних вище норм вбачається, що приписами Земельного кодексу України, зокрема - ч. 7 ст. 118 ЗК України визначені наслідки розгляду клопотання, які виражаються у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або в наданні мотивованої відмови у наданні дозволу. На відміну від ЗК України, приписами Тимчасового порядку № 63/9120, зокрема ч. 5 ст. 21 Тимчасового порядку № 63/9120 визначені наслідки нерозгляду клопотання через невідповідність останнього та складу доданих до нього документів вимогам Тимчасового порядку № 63/9120. З приводу встановленого, суд вважає за доцільне зазначити, що вказаний Департаментом земельних ресурсів в листі від 18.12.2013 р. № 057026-26660 акт є підзаконним нормативно-правовим актом та не може підміняти порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, встановлений чинним законодавством, зокрема Земельним кодексом України. Аналогічного висновку у своїй ухвалі від 29.10.2013 р. дійшов Вищий адміністративний суд України у справі № К/9991/26794/12. Також, з аналізу зазначених вище норм вбачається, що відмінним є і суб'єктний склад розгляду таких клопотань. У першому випадку, розгляд клопотання громадянина, зацікавленого в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) належить до повноважень відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, тобто - до повноважень Київської міської ради. В іншому випадку, Департамент земельних ресурсів вирішує відповідність чи невідповідність поданого клопотання та складу доданих до нього документів вимогам Тимчасового порядку № 63/9120, та в разі їх невідповідності, приймає рішення про їх нерозгляд. З приводу встановленого, суд вважає за доцільне зазначити, що відповідно до приписів Положення про Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого рішенням Київської міської ради від 19.12.2002 р. № 182/342 (далі - Положення № 182/342) (в редакції, чинній в момент виникнення спірних правовідносин), останній є структурним підрозділом виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та згідно з законодавством виконує функції територіального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів, є підзвітним та підконтрольним Київській міській раді та безпосередньо підпорядковується Київському міському голові. Департамент земельних ресурсів у межах своєї компетенції здійснює управління земельними ресурсами міста, забезпечує проведення в місті земельної реформи, раціональне використання та охорону земель на території міста. Відповідно до пп. 3.12 п. 3 Положення № 182/342 Департамент земельних ресурсів відповідно до покладених на нього завдань, готує та подає в установленому порядку проекти рішень Київської міської ради, розпоряджень Київського міського голови, розпорядження виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації), а також подає свої висновки з питань передачі земельних ділянок у власність громадян та юридичних осіб. Згідно з положеннями ч. 8 ст. 21 Тимчасового порядку № 63/9120 Департамент земельних ресурсів за результатами опрацювання клопотання та висновку Департаменту містобудування та архітектури готує проект рішення Київської міської ради про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою або проект відмови у наданні такого дозволу, який приймається Київською міською радою в порядку, встановленому Регламентом Київської міської ради, та у строки, встановлені законодавством. Водночас, до повноважень Київської і Севастопольської міських рад у галузі земельних відносин на їх території належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу (п. «б» ч. 1 ст. 9 ЗК України). Приписами пункту 34 частини першої статті 26 Закону № 280/97-ВР (в редакції, чинній в момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішується питання регулювання земельних відносин відповідно до закону. Отже, вирішення питання регулювання земельних відносин відповідно до закону належить виключно до повноважень Київської міської ради, яка реалізує їх шляхом своїх пленарних засідань. Наведені норми встановлюють право відповідача передавати земельні ділянки комунальної власності у власність громадян. Відповідно до ч. 2 ст. 118 та ч. 2 ст. 140 Конституції України особливості здійснення виконавчої влади та місцевого самоврядування в містах Києві та Севастополі визначаються окремими законами України. Так, Закон України «Про столицю України - місто-герой Київ» від 15.01.1999 р. № 401-XIV (далі - Закон № 401-XIV) визначає спеціальний статус міста Києва як столиці України, особливості здійснення виконавчої влади та місцевого самоврядування у місті відповідно до Конституції України та законів України. Офіційне тлумачення окремих положень цього Закону надав Конституційний Суд України, зокрема Рішенням від 25 грудня 2003 року № 21-рп/2003. Цей Суд зазначав, що Київська міська державна адміністрація є єдиним в організаційному відношенні органом, який виконує функції виконавчого органу Київської міської ради та паралельно функції місцевого органу виконавчої влади з питань, віднесених до відання місцевого самоврядування, цей орган підзвітний і підконтрольний Київській міській раді, а з питань здійснення повноважень у сфері виконавчої влади - Кабінету Міністрів України. Згідно з пп. 8 п. «б» ч. 1 ст. 33 Закону № 280/97-ВР до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження, зокрема, підготовка висновків щодо надання або вилучення в установленому законом порядку земельних ділянок, що проводиться органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування. Виходячи з аналізу наведених норм вбачається, що Департамент земельних ресурсів уповноважений готувати висновки щодо надання земельних ділянок у встановленому законом порядку, а рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та про надання її у власність приймають органи, визначені в статті 118 ЗК України. Їхня бездіяльність не перешкоджає процесу відведення земельної ділянки, оскільки здійснення замовлення на виготовлення проектної документації можливе без отримання дозволу на її виготовлення. Таким чином, надання земельної ділянки або відмова у її наданні здійснюється виключно органами, визначеними в ст. 118 ЗК України. Аналогічного висновку у своїй постанові від 10.12.2013 р. дійшла колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач прийняв клопотання позивача та скерував на розгляд Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), який в свою чергу відмовив в задоволенні вищезазначеного клопотання. При цьому, відповідач діяв у повній відповідності до вимог чинного законодавства, а тому позовні вимоги в частині визнання протиправними дій Київської міської ради щодо порушення процедури розгляду клопотання про виділення та передачу у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) у межах норм безоплатної приватизації орієнтовною площею 0,10 га в межах міста Києва задоволені бути не можуть. У той же час, лист Департаменту земельних ресурсів від 18.12.2013 р. № 057026-26660 не може вважатися рішенням компетентного органу - суб'єкта владних повноважень щодо клопотання позивача, тобто, клопотання позивача у встановленому законодавством порядку розглянуто не було. За таких обставин, Київською міською радою порушено приписи ч. 7 ст. 118 ЗК України щодо місячного строку розгляду клопотання позивача. Беручи до уваги викладене вище, виходячи з системного аналізу вказаних норм та визначення поняття бездіяльності суб'єкта владних повноважень, де бездіяльність - це пасивна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи (наприклад, неприйняття рішення за заявою особи, ненадання допомоги працівниками міліції, неоприлюднення нормативно-правового акта тощо), суд вважає, що в діях Київської міської ради наявні ознаки протиправної бездіяльності в частині дотримання строків розгляду клопотання позивача. Відповідно до ч. 2. ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту права, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Виходячи з приписів ч. 2 ст. 11 КАС України, з урахуванням встановлених обставин, з метою повного захисту права, свобод та інтересів позивача, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність Київської міської ради щодо розгляду клопотання [PERSON] від 05.04.2013 р. та зобов'язати відповідача розглянути подане [PERSON] клопотання про виділення та передачу у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) у межах норм безоплатної приватизації орієнтовною площею 0,10 га в межах міста Києва від 05.04.2013 р. у відповідності до вимог чинного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ч. 3 ст. 24 Закону № 280/97-ВР органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції. У той же час, вимоги позивача в частині зобов'язання відповідача прийняти одне з рішень, зазначених в позовній заяві буде втручанням в дискреційні повноваження, оскільки в силу приписів ст. ст. 6, 8, 19, 124 Конституції України суд не може підміняти собою орган управління в реалізації владних функцій. Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд прийшов до переконання про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує на користь позивача здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 50,00 грн. з міського бюджету.

Результат розгляду: partial