Рішення адміністративного суду від 2014-02-26 00:00:00+02

Відповідач (ідентифікаційний код [NUMBER]) як фізична особа-підприємець зареєстрований Солом'янською районною в місті Києві державною адміністрацією та як платник податків перебуває на обліку у позивача. У ході розгляду справи судом з'ясовано, що твердження представників позивача про наявність у відповідача податкового боргу ґрунтуються на тому, що відповідачем протиправно не сплачено єдиний податок у розмірі 686,54 грн., нарахований позивачем. Суд не погоджується з доводами представників позивача щодо наявності підстав для задоволення позову, виходячи з оцінки наявних у матеріалах справи доказів та аналізу наступних положень і обставин. Так, згідно з п.п. 293.1, 293.2 ст. 293, п. 294.1, 294.2 ст. 294, п. 295.1 ст. 295 Податкового кодексу України (далі - ПК України; у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), ставки єдиного податку встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), та у відсотках до доходу (відсоткові ставки). Фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць: 1) для першої групи платників єдиного податку - у межах від 1 до 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати; 2) для другої групи платників єдиного податку - у межах від 2 до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати. Податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку першої групи є календарний рік. Податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку другої - шостої груп є календарний квартал. Податковий (звітний) період починається з першого числа першого місяця податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем останнього місяця податкового (звітного) періоду. Платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Відповідно до підпункту 14.1.175 п. 14.1 ст. 14, п. 54.3 ст. 54 ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання. Контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію; дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках; згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган; рішенням суду, що набрало законної сили, особу визнано винною в ухиленні від сплати податків; дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом; результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов'язань, визначених платником податків у митних деклараціях. Проаналізувавши викладені положення та враховуючи, що представниками позивача, як суб'єкта владних повноважень, на якого покладено обов'язок щодо надання суду усіх наявних у нього документів та матеріалів, які можуть бути використані як докази у справі, не надано суду належних та достатніх доказів на обґрунтування заявлених вимог, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача податкового боргу у розмірі 686,54 грн. Наявні у матеріалах справи докази, а саме довідка про наявність заборгованості, розрахунок заборгованості та облікова картка платника податків містять відомості про наявність у відповідача податкового боргу станом на 31 грудня 2013 року. Доказів, які б свідчили про наявність у відповідача податкового боргу у розмірі 686,54 грн. на час звернення до суду з позовом, у тому числі детального розрахунку такого боргу, у ході судового розгляду справи представниками позивача не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 4, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів. На підставі викладених положень та обставин суд прийшов до висновку, що позов державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві до фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення з відповідача заборгованості є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню повністю. Згідно з ч. 4 ст. 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються. У зв'язку з ухваленням судового рішення на користь суб'єкта владних повноважень та відсутністю з його сторони судових витрат, судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Результат розгляду: denied