Рішення адміністративного суду від 2014-02-18 00:00:00+02

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Територіальної державної інспекції з питань праці у Волинській області про визнання дій неправомірними, скасування припису № 03-01-20/0883-079 від 06.11.2013 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в місті Луцьку Волинської області, де відповідачем проводилась перевірка підприємства позивача з питань дотримання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування жодного підприємства позивача немає. В місті Луцьку позивач не здійснює своєї діяльності. У зв'язку з наведеним, позивач просить суд: визнати неправомірними дії відповідача під час проведення перевірки діяльності ТОВ «Еліт» з питань дотримання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування в період з 30.10.2013 року до 06.11.2013 року; скасувати припис Територіальної державної інспекції з питань праці у Волинській області № 03-01-20/0883-079 від 06.11.2013 року. Ухвалою суду від 16.12.2013 року відкрито провадження в адміністративній справі, справа призначена до судового розгляду. В судовому засіданні 20.01.2014 року оголошено перерву в судовому розгляді в порядку ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з необхідністю отримання додаткових доказів у справі. В судовому засіданні 03.02.104 року представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, представник відповідача в судове засідання не з'явився, надіслав клопотання про розгляд справи без участі відповідача. Оскільки в судове засідання прибули не всі особи, які беруть участь у справі, суд, в порядку ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, судом встановлено наступне. Згідно направлення на проведення перевірки суб'єкта господарювання № 1013 від 30.10.2013 року відповідачем проведено позапланову перевірку на предмет додержання вимог законодавства з питань праці Луцькою філією ТОВ «Еліт». Підставою для здійснення перевірки стало звернення громадянина [PERSON] (працював охоронцем на підприємстві), погодження Держпраці України від 07.10.2013р. За наслідками проведеної перевірки складений акт перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування № 03-01-20/0883 від 06.11.2013 року. Перевіркою встановлено наступне: згідно з наказом від 13.03.2013р. № ЕЛ/К 00067 [PERSON] був прийнятий на посаду охоронця з 13.03.2013р. за строковим трудовим договором, дія якого закінчилась 01.09.2013 року. Згідно даного договору не визначена оплата праці, крім того по сумісництву [PERSON] виконував роботу двірника. Згідно штатного розпису нарахування заробітної плати заявнику здійснювалась за посадовим окладом 1380 грн., доплати за виконання обов'язків двірника 287 грн., оплата за роботу в нічний час та святкові дні. В наданих табелях обліку використання робочого часу за час роботи [PERSON] з березня по вересень 2013 року зазначено, що останній працював в межах місячного балансу робочого часу крім червня. Перевіркою встановлено, що в табелі обліку використання робочого часу відображено, що заявник у червні відпрацював 151 годину, при місячному балансі робочого часу 143 години, тобто він надурочно працював 8 годин. У розрахунковій відомості за червень [PERSON] відсутні нарахування оплати за роботу в надурочний час у подвійному розмірі. І на день звільнення цієї оплати не проведено. Зазначене є порушенням ст. 106 Кодексу законів про працю України. Перевіркою встановлено, що в поясненні начальника відділу кадрів [PERSON] зазначено, що охоронці чергували за графіком, але сталого графіку чергування для охорони не передбачено, визначено, що час початку і закінчення щоденної роботи передбачається правилами внутрішнього трудового розпорядку і графіками у відповідності із законодавством. У колективному договорі підприємства (п. 3.1.6) встановлений режим роботи працівників: початок роботи - 9:00, закінчення роботи - 18:00, перерва для відпочинку і харчування - 13:00-14:00. Для охоронців режим роботи не визначений. Зазначене є порушенням ст. 57 Кодексу законів про працю України. Перевіркою встановлено, що правила внутрішнього трудового розпорядку на підприємстві не розроблені, що є порушенням ст. 142 Кодексу законів про працю України. В табелі обліку використання робочого часу за травень 2013 року відображено, що гр. [PERSON] працював по 23 години - 8 та 9 числа, тоді як тривалість в роботі між змінами мав бути не меншою подвійної тривалості часу роботи в попередній зміні. Призначення працівників на роботу протягом двох днів підряд забороняється (порушення ч. 1 ст. 59 Кодексу законів про працю України). Перевіркою встановлено: згідно з наказом від 01.09.2013 року № ЕЛ/К-00111 [PERSON] звільнений з роботи у зв'язку із закінченням строку договору, п. 2 ст. 36 КЗпП України. В день звільнення з ним не був проведений повний розрахунок всіх сум, які йому належали. Не виплачена заробітна плата за 8 годин надурочної роботи у травні 2013 року. Ця виплата не проведена і на день підписання акту перевірки. Зазначене є порушенням ч. 1 ст. 116 Кодексу законів про працю України. У зв'язку з виявленими порушеннями, відповідачем винесений припис № 03-01-20/0883-0797 від 06.11.2013 року з вимогою проінформувати про усунення виявлених порушень у строк до 06.12.2013 року. Позивач просить суд скасувати зазначений вище припис, посилаючись на те, що перевірка діяльності позивача за адресою: Волинська область, м. Луцьк, вул. Заньковецької, 90 не могла бути проведена з огляду на відсутність за даною адресою підприємства позивача, зазначив, що за вказаною адресою позивач свою діяльність не здійснює, а тому не міг фактично допускати жодних порушень трудового законодавства. Крім того, позивач посилається та те, що вказані в акті перевірки посадові особи позивача не працюють на підприємстві, оскільки в вересні 2013 року були звільнені, довіреностей на ім'я зазначених осіб, які б давали право представляти інтереси позивача останній не видавав. Відповідач направив до суду належним чином завірені копії документів, з яких вбачається наступне. При виході головного державного інспектора праці за адресою: м. Луцьк, вул. Заньковецької, 90, директор Луцької філії товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт» [PERSON] отримала направлення на проведення перевірки суб'єкта господарювання № 1013 від 30.10.2013 року, що підтверджується її підписом та надала необхідні для здійснення перевірки документи. Повноваження представляти інтереси товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт» були підтверджені довіреністю від 03.04.2013 року, якою генеральний директор ТОВ «Еліт» Баканов В.А. уповноважив [PERSON] представляти інтереси ТОВ «Еліт». Надані інспектору документи (завірені мокрою печаткою ТОВ «Еліт») засвідчили, що [PERSON] з 13.03.2013 року прийнятий на посаду охоронця ТОВ «Еліт» на підставі наказу директора [PERSON] № ЕЛ/К 00067. На підставі протоколу загальний зборів №Е-64 від 29.03.2013 року створено Луцьку філію ТОВ «Еліт» та призначено директором підприємства [PERSON], у зв'язку з чим на підставі наказу № 10/01 від 01.04.2013 року генерального директора ТОВ «Еліт» Баканова В.А. «Про кадрове переміщення», з 01.04.2013 року [PERSON] та інших переміщено до Луцької філії ТОВ «Еліт». За період роботи [PERSON] табелі обліку робочого часу затверджувались директором [PERSON], виплата зарплати проводилась ТОВ «Еліт». Звертаю увагу, що платіжних відомостях зазначено прізвище керівника [PERSON] В матеріалах справи наявні листи від 31.08.2013 року та від 01.09.2013 року, які направлялись охоронцю [PERSON] з повідомленням про припинення дії строкового трудового договору. Зазначені листи оформлені на фірмовому бланку ТОВ «Еліт», де крім юридичної адреси, зазначена і поштова адреса: 43006, м. Луцьк, вул. Заньковецької, 90. Листи підписані директором Луцької філії ТОВ «Еліт» [PERSON] та скріплені печаткою ТОВ «Еліт». Зазначені докази, подані суб'єктом владних повноважень, спростовують доводи позивача про нездійснення діяльності в м. Луцьку, вул. Заньковецької, 90. У суду відсутні сумніви, що подані та завірені відповідачем документи є такими, що відповідають дійсності. Суд вважає, що зазначені вище докази підтверджують факт здійснення порушень, що зазначені в акті перевірки за вказаною вище адресою. Суд критично ставиться до пояснень свідка та представник позивача, що громадяни [PERSON] та [PERSON] на час здійснення перевірки не працювали на підприємстві. Вважаю за необхідне звернути увагу позивача, що якщо останній вважає, що якісь особи незаконно здійснюють від імені ТОВ «Еліт» юридично значимі дії, підписуючи договори від імені підприємства, незаконно використовуючи печатку підприємства, то позивач не позбавлений можливості звернутись до правоохоронних органів з відповідною заявою про вчинення зазначеними вище особами злочину. Згідно п. 1 Положення про Державну інспекцію України з питань праці, затвердженого Указом Президента України №386/2011 від 06.04.2011р., Держпраці України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб. Держпраці України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (п. 7 Положення). Основними завданнями Держпраці України є: реалізація державної політики з питань державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства про працю; реалізація державної політики з питань державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства про зайнятість населення та інше (п. 3 Положення). Пунктом 4 Положення визначено, що Держпраці України відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд та контроль за додержанням підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування (далі - роботодавці) законодавства про працю з питань трудових відносин, робочого часу та часу відпочинку, нормування праці, оплати праці, надання гарантій і компенсацій, пільг для працівників, які поєднують роботу з навчанням, дотримання трудової дисципліни, умов праці жінок, молоді, інвалідів, надання пільг і компенсацій за важкі та шкідливі умови праці, забезпечення спеціальним одягом і спеціальним взуттям, засобами індивідуального захисту, мийними та знешкоджувальними засобами, молоком і лікувально-профілактичним харчуванням; проведення обов'язкових медичних оглядів працівників певних категорій; дотримання режимів праці та інших норм законодавства. Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю). Державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом (ст. 4 Закону «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»). Стаття 6 вказаного Закону визначає, що підставою для здійснення позапланового заходу зі здійснення державного нагляду (контролю) є звернення фізичних та юридичних осіб про порушення суб'єктом господарювання вимог законодавства. Позаплановий захід у цьому разі здійснюється тільки за наявності згоди центрального органу виконавчої влади на його проведення. Відповідно до ст. 7 Закону «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ, який має містити найменування суб'єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки. На підставі наказу оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу, яке підписується керівником або заступником керівника органу державного нагляду (контролю) (із зазначенням прізвища, ім'я та по батькові) і засвідчується печаткою. За результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю), у разі виявлення порушень вимог законодавства, складає акт. На підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу. З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що при проведенні позапланової перевірки на предмет додержання вимог законодавства з питань праці на підприємстві позивача, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надане, а тому позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо проведення перевірки діяльності позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Оскаржуваний припис від 06.11.2013 року, винесений відповідачем обґрунтовано, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для винесення такого припису, добросовісно та розсудливо, а тому позовні вимоги про скасування зазначеного вище оскаржуваного припису задоволенню не підлягають.

Результат розгляду: denied