Рішення адміністративного суду від 2014-03-12 00:00:00+02

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Білгород-Дністровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Одеській області до фізичної особи-підприємця [PERSON], в якій позивач просить стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON], ідентифікаційний код [NUMBER], яка мешкає за адресою: [ADDRESS], заборгованість перед бюджетом з єдиного податку з фізичних осіб у сумі 1462 гривень 29 копійок на р/р 31516970700011, одержувач: ВДК у Білгород-Дністровському районі, код 37894104, банк: УДК в Одеській області, МФО 828011. Відповідно до п.п. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини. Виходячи з положень ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 17, п. 5 ч. 4 ст. 50 КАС України, адміністративні позови про стягнення з платників податків сум податкового боргу відносяться до юрисдикції адміністративних судів. Згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 183-2 КАС України в адміністративних справах щодо стягнення грошових сум, які ґрунтуються на рішеннях суб'єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження, застосовується скорочене провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 183-2 КАС України суд може розглядати в порядку скороченого провадження адміністративні справи щодо вимог, передбачених частиною першою цієї статті, якщо такі вимоги не стосуються прав, свобод, інтересів та обов'язків третіх осіб. Положеннями ч. 3 ст. 183-2 КАС України передбачено, що про відкриття скороченого провадження суд виносить ухвалу, копія якої разом з копією позовної заяви та доданих до неї документів невідкладно надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідачу. В ухвалі в обов'язковому порядку зазначаються строк подання заперечення проти позову, порядок його подання, а також наслідки неподання такого заперечення. Відповідач у десятиденний строк з дня одержання такої ухвали та копій документів може подати заперечення проти позову та необхідні документи або заяву про визнання позову. Якщо справа розглядається судом за місцезнаходженням відповідача, то заперечення проти позову чи заява про визнання позову мають бути подані безпосередньо до канцелярії суду. Частиною 4 цієї норми законодавства встановлено, що суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне судове рішення. Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 183-2 КАС України справа повинна бути розглянута в порядку скороченого провадження не пізніше трьох днів у разі, якщо протягом семи днів з дня закінчення строку, передбаченого частиною третьою цієї статті, до суду не надійшло заперечення відповідача та за умови, що справа не розглядається за місцезнаходженням відповідача. Судова кореспонденція яка надсилалась на адресу фізичної особи-підприємця [PERSON], що зазначена в позовній заяві та за якою відповідач зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а саме: [ADDRESS], повернулась до суду з відміткою відповідальної особи відділення зв'язку за закінченням терміну зберігання та завірена печаткою поштового відділення. Відповідно до ч.11 ст.35 КАС України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином. У зв'язку із вказаними обставинами суд вважає, що відповідач - фізична особа-підприємець [PERSON] отримала надіслану копію ухвали про відкриття скороченого провадження у справі належним чином, але жодних заяв про визнання позовних вимог чи заперечень на адміністративний позов до суду не надходило. Відтак, суддя дійшов висновку, що спір підлягає вирішенню на підставі наявних у матеріалах справи доказів, оскільки вони повно та всебічно висвітлюють обставини спірних правовідносин. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] зареєстрована фізичною особою-підприємцем (ідентифікаційний номер - [NUMBER]) виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради Одеської області 10.05.2008 року, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 5). Згідно з довідки про взяття на облік платника податків від 12.05.2008 року № 14955 фізична особа-підприємець [PERSON] перебуває на обліку у Білгород-Дністровській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів в Одеській області (а.с. 21). 14.03.2012 року відповідач звернулась до Білгород-Дністровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Одеській області із заявою про застосування з 01.04.2012 року спрощеної системи оподаткування, внаслідок чого отримала відповідне свідоцтво, корінець якого доданий до справи (копія а.с. 9-10). Як вбачається із даних облікової картки платника податку, станом на 30.09.2013 року за фізичною особою-підприємцем [PERSON] рахується заборгованість з єдиного податку з фізичних осіб у сумі 1462 гривні 29 копійок , в тому числі недоїмки - у розмірі 1461,50 грн. та пені - у розмірі 0,79 грн. (а.с.13-14). Зазначене підтверджується також розрахунком податкової заборгованості відповідача саном на 27.12.2013 року (а.с. 6). Станом на 27.12.2013 року розрахункових рахунків фізичної особи-підприємця [PERSON] не зареєстровано, що підтверджується довідкою начальника обліку платників та обробки податкової звітності управління інформатизації та обліку платників податків Білгород-Дністровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Одеській області (а.с.12). Згідно з п.п. 14.1.175, п. 14.1, ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання. Відповідно до п. 59.1. ст. 59 зазначеного Кодексу у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. З матеріалів справи вбачається, що Білгород-Дністровською ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області на адресу відповідача була направлена податкова вимога від 26.09.2013 року № 4151-17 на загальну суму податкового боргу у розмірі 1462,29 грн., в тому числі за основним платежем - у сумі 1461,50 грн. та пені - у сумі 0,79 грн. Однак, податковий борг відповідачем так й не був погашений. Відповідно до пп. 16.1.4. п. 16.1. ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Згідно з пунктами 41.1, 41.2. ст. 41 зазначеного нормативно-правового акта контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи. Органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Відповідно до п. 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Пунктом 95.2 ст. 95 цього Кодексу передбачено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги. Таким чином, вищенаведені обставини свідчать, що позивачем вжиті всі передбачені законом заходи з метою погашення податкового боргу, проте останній відповідачем не погашений, зокрема доказів погашення заборгованості до суду не надано. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно з ч.1 ст.69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. З урахуванням встановлених фактів, оцінюючи надані позивачем докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, такими, що підтверджені належними доказами, та відповідають чинному законодавству України, а відтак, сума заборгованості з єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 1462,29 грн. у повинна бути стягнута з відповідача на користь бюджету. Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутністю витрат позивача - суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір), згідно з ч. 4 ст. 94 КАС України стягненню з відповідача не підлягають. На підставі зазначених норм законодавства та

Результат розгляду: granted