Рішення адміністративного суду від 2014-02-24 00:00:00+02

Фізична особа-підприємець [PERSON] (далі - позивач, ФОП [PERSON]) звернулась до суду із позовом до виконуючого обов'язки начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Херсонській області Руснака Олександра Юрійовича (далі - відповідач), у якому просить визнати протиправними дії відповідача по складанню відносно позивача постанови від 09.12.2013р. №193/Б про накладенню штрафу та скасувати вказану постанову. Позовні вимоги мотивовані тим, що висновки відповідача про наявність порушення, за яке позивача притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу - відсутність журналів спеціальних робіт (журналу антикорозійних робіт зварних з'єднань та журналу з монтажу будівельних конструкцій), є необґрунтованими та помилковими і не відповідають дійсності, оскільки ці журнали є у позивача в наявності і ведуться ним належним чином. Також позивач вказує, що до таких висновків відповідач дійшов на підставі матеріалів позапланової перевірки достовірності даних, наведених позивачем у поданій Декларації про готовність до експлуатації об'єкта - «Реконструкція будівлі магазину-кафе із збільшенням площі за рахунок забудови за адресою: [ADDRESS], зокрема, акту перевірки від 27.11.2013р. та протоколу від 27.11.2013р. №50/Б. Позивач вважає, що ці документи є неналежними доказами вчинення ним правопорушення, оскільки, по-перше, викладені в них обставини не відповідають дійсності з причин, зазначених вище, по-друге, вони складені посадовими особами Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Херсонській області (далі - ІДАБК у Херсонській області) з перевищенням повноважень, тому що особи, які здійснювали перевірку, повинні були встановлювати обставини виключно щодо предмету перевірки, а саме достовірності даних, наведених у Декларації про готовність об'єкта до експлуатації. На думку позивача, викладене свідчить про те, що його необґрунтовано притягнуто до відповідальності. Сторони в судове засідання не з'явились, будучі належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи. Позивачем заявлено клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження; відповідачем не повідомлено про причини неявки у судове засідання і не надано заперечень на позов та доказів, витребуваних від нього ухвалою суду від 21.01.2014р. Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає можливим розглянути справу в порядку письмового провадження. Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, ФОП [PERSON] подано до ІДАБК у Херсонській області Декларацію про готовність до експлуатації об'єкта - «Реконструкція будівлі магазину-кафе із збільшенням площі за рахунок забудови за адресою: [ADDRESS]. Листом від 29.11.2013р. №ХС153133260885 ІДАБК у Херсонській області повідомила позивача про необхідність доопрацювання згаданої Декларації з тих підстав, що у ній не коректно вказано строк введення об'єкта в експлуатацію та основних показниках по об'єкту не зазначені основні показники. В подальшому, на підставі направлення №2000 від 26.11.2013р. головним державним інспектором ІДАБК у Херсонській області Московченком Г.Л. проведено позапланову перевірку достовірності поданої Декларації про готовність до експлуатації об'єкта - «Реконструкція будівлі магазину-кафе із збільшенням площі за рахунок забудови за адресою: [ADDRESS]. За результатами перевірки складено акт від 27.11.2013р. та протокол від 27.11.2013р. №50/Б, за змістом яких особою, що здійснювала перевірку, встановлено допущене позивачем порушення Додатку Г ДБН А.3.1-2009 «Організація будівельного виробництва», яке полягало у відсутності журналів спеціальних робіт (журналу антикорозійних робіт зварних з'єднань та журналу з монтажу будівельних конструкцій) і відповідальність за яке передбачена п.6 ч.3 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності». Також на ім'я позивача видано припис від 27.11.2013р. №41/Б, яким ФОП [PERSON] зобов'язано у строк до 27.12.2013р. привести виконавчу документацію на будівництво «Реконструкція будівлі магазину-кафе із збільшенням площі за рахунок забудови за адресою: [ADDRESS] у відповідність до вимог чинного законодавства. На підставі вказаних акту та протоколу відповідачем розглянуто справу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та прийнято постанову від 09.12.2013р. №193/Б про накладення на ФОП [PERSON] штрафу в розмірі 20 646,00 грн. за правопорушення, передбачене п.6 ч.3 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності». Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного. Повноваження Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі - Держархбудінспекція України) щодо здійснення державного архітектурно-будівельного контролю визначені статтею 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Положенням про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 08.04.2011р. №439/2011, та Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011р. №553 (із змінами і доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 27.02.2012р. №148). Відповідно до положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Згідно із ст. 41 цього Закону, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За змістом ст. 4 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», позивач є суб'єктом містобудування. Постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 р. № 553 затверджено Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю (далі - Порядок), п.1 якого передбачено, що він визначає процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов'язаної з будівництвом об'єкта архітектури, який за складністю архітектурно-будівельного рішення та (або) інженерного обладнання належить до IV і V категорії складності (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Згідно із п.п. 5, 7, 8 Порядку, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за територіальним принципом (у межах областей) у порядку проведення планових та позапланових перевірок. Позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи інспекції. Підставами для проведення позапланової перевірки, серед інших, є необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у декларації про готовність об'єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначеного документу. Згідно із п.п. 8, 9 Порядку, за результатами перевірки суб'єкта господарювання, який провадить господарську діяльність, пов'язану із створенням об'єктів архітектури, складається відповідний акт у двох примірниках. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб'єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об'єкт будівництва. Згідно із п.п. 16-22 Порядку, за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою інспекції складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком. У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт (далі - припис). Протокол протягом трьох днів після його складення та всі матеріали перевірки подаються керівникові відповідної інспекції або його заступникові для винесення постанови про накладення штрафу, передбаченої законодавством України. Якщо суб'єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, не погоджується з актом перевірки, він підписує його із зауваженнями, які є невід'ємною частиною такого акта. У разі відмови суб'єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, підписати акт перевірки та припису, посадова особа інспекції робить у акті відповідний запис. У разі відмови суб'єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, від отримання акта та припису, вони надсилаються йому рекомендованим листом з повідомленням. Постанова про накладення штрафу складається у трьох примірниках. Перший примірник постанови у триденний строк після її прийняття вручається під розписку суб'єкту містобудування (керівнику або уповноваженому представнику суб'єкта містобудування) або надсилається рекомендованим листом з повідомленням, про що робиться запис у справі. Два примірники залишаються в інспекції, яка наклала штраф. Як видно з матеріалів справи, позапланова перевірка проводилась у присутності позивача, яка відмовилась від підпису складених 27.11.2013р. акту та протоколу, у яких, тим не менш, вона висловила свої зауваження, зазначивши, що з викладеними у них висновками вона не згодна. Другі примірники акту, протоколу та припису були отримані позивачем, про що свідчить її підписи. Оцінюючи правомірність оскарженого рішення про накладення на позивача штрафу, суд керується визначеними у ст. 3 КАС України критеріями, за якими перевіряються рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень. Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбаченим ч.3 ст.2 КАС України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Так, відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. «На підставі» означає, що суб'єкт владних повноважень: 1) повинен бути утвореним у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобов'язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним. «У межах повноважень» означає, що суб'єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх. «У спосіб» означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби. Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб'єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії. Відповідно до ст.ст.3, 4 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», справи про правопорушення, передбачені цим Законом, розглядаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю. Накладати штраф від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, мають право його керівник та уповноважені ним посадові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю. Порядок накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності визначається Кабінетом Міністрів України. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 6 квітня 1995 р. №244 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 2 жовтня 2013 р. № 735) затверджено Порядок накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності (далі - Порядок №244). Згідно із п.2 Порядку №244, справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності розглядаються Держархбудінспекцією та її територіальними органами (далі - інспекції). Накладати штраф від імені інспекцій мають право керівник Держархбудінспекції та уповноважені ним його заступники, керівники територіальних органів Держархбудінспекції та їх заступники у межах своїх повноважень. Отже, відповідно до вищевикладених правових норм та з урахуванням положень ст.ст. 3,48, 50 КАС України, в.о. начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Херсонській області Руснак О.Ю. є особою, уповноваженою розглядати справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та накладати штрафи, а також суб'єктом владних повноважень - посадовою особою органу державної влади, який може брати участь у адміністративній справі як відповідач. Відповідно до п.п. 16-19 Порядку №244, справа про правопорушення у сфері містобудівної діяльності (далі - справа) розглядається посадовою особою інспекції, до повноважень якої належить розгляд таких справ, протягом 15 днів з дня одержання зазначеною особою протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та інших матеріалів справи. Справа може розглядатися за участю суб'єкта містобудування, який притягається до відповідальності, або його уповноваженого представника, експертів, інших осіб. Неприбуття суб'єкта містобудування у визначений час і місце не перешкоджає розгляду справи. Справа розглядається відкрито та на засадах рівності всіх учасників. Доказами у справі про правопорушення у сфері містобудівної діяльності є будь-які фактичні дані, на підставі яких встановлюється наявність чи відсутність правопорушення, винність відповідного суб'єкта містобудування в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Зазначені дані встановлюються на підставі протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, у разі потреби - на підставі пояснень суб'єкта містобудування, який притягається до відповідальності, свідків, а також інших документів. Відповідно до п.21 Порядку №244, посадова особа інспекції, до повноважень якої належить розгляд справ, під час розгляду справи зобов'язана з'ясувати, чи було вчинено правопорушення у сфері містобудівної діяльності, чи винний відповідний суб'єкт містобудування в його вчиненні, чи підлягає він притягненню до відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Як видно з матеріалів справи, у провину позивачу відповідачем ставиться порушення вимог Додатку Г ДБН А.3.1-2009 «Організація будівельного виробництва», яке полягало у відсутності журналів спеціальних робіт (журналу антикорозійних робіт зварних з'єднань та журналу з монтажу будівельних конструкцій). Склад цього правопорушення встановлений п.6 ч.3 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», а саме: суб'єкти містобудування, які виконують будівельні роботи, несуть відповідальність у вигляді штрафу за такі правопорушення, як ведення виконавчої документації з порушенням будівельних норм, державних стандартів і правил. Відповідно до п. 1.17 ДБН А.3.1-2009 «Організація будівельного виробництва», на кожному об'єкті будівництва належить, зокрема, вести спеціальні журнали з окремих видів робіт, перелік яких встановлює генпідрядник, виходячи з вимог нормативних документів щодо ведення виконавчої документації за формами, зразки яких наведено в Додатку Г. У Додатку Г до згаданих ДБН А.3.1-2009 наведені зразки спеціальних журналів, в тому числі й журналу антикорозійних робіт зварних з'єднань та журналу з монтажу будівельних конструкцій. Позивачем разом із позовною заявою надано до суду «Журнал зварювальних робіт», який розпочато 06.06.2013р. та закінчено 10.06.2013р., «Список інженерно-технічного персоналу, зайнятого виконанням зварювальних робіт», з якого вбачається, що такі роботи проводились у період з 06.06. по 10.06.2013р., копію Свідоцтва зварювальника №2181, «Журнал виконання антикорозійних робіт №1», «Журнал робіт із монтажу будівельних конструкцій №1», який розпочато 07.06.2013р. та закінчено 10.06.2013р., «Журнал антикорозійного захисту зварних з'єднань №2». Дослідженням цих документів встановлено, що вони складені за формою, установленою Додатком Г до ДБН А.3.1-2009. Таким чином, позивачем доведено наявність спеціальних журналів з окремих видів робіт, відсутність яких ставилась йому у провину та слугувала підставою для притягнення до відповідальності у вигляді штрафу. У порушення п.21 Порядку №244 та визначених ст. 19 Конституції України і ст. 2 КАС України критеріїв діяльності органів державної влади - суб'єктів владних повноважень, відповідач поверхнево, а отже неналежним чином з'ясував обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі, чи було вчинено правопорушення у сфері містобудівної діяльності, чи винний відповідний суб'єкт містобудування в його вчиненні, чи підлягає він притягненню до відповідальності. Відповідач ці обставини не спростував, нехтуючи своїм обов'язком, установленим ст. 71 КАС України. Більше того, відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження правомірності свого рішення, в той час як суд ухвалою від 21.01.2014р. зобов'язав його надати такі докази і, зокрема, матеріали позапланової перевірки, що мала місце 27.11.2013р. Не надано відповідачем і заперечень на позовну заяву. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з частиною першою ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо визнання протиправною та скасування постанови від 09.12.2013р. №193/Б про накладення штрафу та наявність підстав для їх задоволення, оскільки відповідачем не доведено правомірності такого свого рішення. Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача по складанню відносно позивача постанови від 09.12.2013р. №193/Б про накладенню штрафу, суд зазначає наступне. За змістом Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 квітня 1995 р. №244 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 2 жовтня 2013 р. № 735), розгляд справ про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та накладення за такі порушення штрафу, в тому числі і складення відповідної постанови, віднесено до компетенції відповідача. Вчинення дій суб'єктом владних повноважень є способом реалізації наданої останньому компетенції та являє собою процес реалізації наданих законом функцій суб'єкту владних повноважень. Самі по собі дії не тягнуть за собою будь-яких правових наслідків для особи. Правові наслідки для позивача несуть акти індивідуальної дії - в даному випадку постанова про накладення штрафу. Саме вони мають вплив на його права та інтереси. Виходячи із завдань Кодексу адміністративного судочинства України, судовий захист права може бути здійснений лише за умови наявності порушення для фізичної особи прав (чи інтересів). З огляду на вказане, суд зазначає, що вимоги позивача в цій частині не підлягають задоволенню через відсутність порушення прав діями відповідача, а обраний позивачем спосіб захисту в цій частині не відповідає об'єкту порушеного права і є надлишковим. До того ж скасування постанови про накладення штрафу є достатнім заходом для захисту порушених прав позивача. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково шляхом визнання протиправною та скасування винесеної відповідачем постанови про накладення штрафу. Позовні вимоги про визнання протиправними дій щодо складання вказаної постанови є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Результат розгляду: partial