Рішення адміністративного суду від 2014-01-15 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду із адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м.Умані та Уманському районі Черкаської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, посилаючись на те, що він до 01 липня 2012 року отримував пенсію в розмірі 90% від суми місячної заробітної плати прокурорів, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» підвищено посадові оклади працівників прокуратури. Згідно до ч.18 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» в новій редакції призначені пенсії підлягають перерахуванню у зв'язку з підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчих працівників. 13 серпня 2012 року у зв'язку з ухваленням Кабінетом Міністрів України Постанови №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» він звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії, однак перерахування пенсії відповідачем проведено не у розмірі 90% від суми місячного заробітку, як це встановлено Законом, а у розмірі 80%, внаслідок чого перерахована пенсія значно менша, ніж повинна бути, про що відповідач повідомив позивача 04 грудня 2013 року. Відмовляючи в проведенні перерахування пенсії в розмірі 90 % від суми місячного заробітку відповідач послався на викладену в новій редакції ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», однак дана відмова є незаконною з наступних підстав. Пенсія позивачу виплачувалася у розмірі 90% від суми місячного заробітку на підставі ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру». В ч.17 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» вказано, що при призначенні працівникам прокуратури пенсії перераховуються з підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок пенсії проводиться з урахуванням фактично отриманих працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи. Встановлені Законом України «Про прокуратуру» положення щодо проведення перерахування пенсії з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи, поширення їх на пенсіонерів із числа працівників прокуратури, незалежно від часу виходу їх на пенсію, повністю залишені без змін в ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» в новій редакції від 17.05.2012 року. Таким чином вважає, що дії відповідача щодо невиконання законодавчо визначеного обов'язку перерахування пенсії у розмірі 90% від суми місячного заробітку є незаконними. Відповідно до ст.22, ч.1 ст.92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод визначаються Законами України. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Всупереч цим вимогам відповідач - управління ПФУ в м.Умані та Уманському району безпідставно зменшив розміри обчислення пенсії і по суті перерахував призначену пенсію з 90% на 80% від суми місячного заробітку, на що не мав права, звузивши існуючі права позивача і таким чином обмежив право на проведення перерахування пенсії в розмірі, визначену Законом. Доводи відповідача про відмову в перерахуванні пенсії в розмірі 90% суперечать вимогам ч.18 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» в новій редакції, якою передбачено, що перерахунок пенсії проводиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення, тобто відповідач поширює положення Закону про призначення пенсії(що робиться вперше) на її перерахунок, тобто пенсії, яка була призначена раніше. Необґрунтованими є посилання відповідача на внесені зміни до положень ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» щодо призначення пенсії в розмірі 80% від суми місячної заробітної плати ще й тому, що від застосував ці нові положення до правовідносин, які виникли задовго до набрання ними чинності (зворотна дія), однак зворотна дія закону в часі не може застосовуватися в даному випадку тому, що згідно з вимогами ч.1 ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність. Конституційний Суд України в мотивувальній частині свого рішення від 09.02.1999 №1-рп/99 у справі щодо офіційного тлумачення положень частини 1 статті 58 Конституції України зазначив, що «за загальновизнаним принципом права Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині 1 статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той Закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскарженим». Пленум Верховного Суду України у постанові від 13.06.2007 року №8 «Про незалежність судової влади» роз'яснив, що відповідно до статті 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права людини та громадянина, а також нові закони , які звужують зміст і обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод. Окрім того свої доводи позивач підтверджує судовою практикою, яка існує на даний час в аналогічних справах, зокрема ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду та Донецького апеляційного суду. Вважає дії Управління Пенсійного фонду України в м. Умань та Уманському районі Черкаської області щодо перерахунку його пенсії у розмірі 80% від суми місячного заробітку за вислугу року неправомірними і просить суд зобов'язати відповідача перерахувати з 01.07.2012 року призначену йому пенсію у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури відповідно до вимог ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 90% від суми місячного заробітку та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплатним сумою пенсії, поновивши строк звернення до суду, який пропустив через вік та стан здоров'я і був лише повідомлений про порушені його права листом ПФУ від грудня 2013 року. Відповідно до рішення Конституційного суду України від 22.09.2005 року № 5-рп/2005, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані, а при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. В судове засідання позивач не з'явився, подав письмову заяву до суду про неможливість бути присутнім в судовому засіданні через хворобу, підтримав заявлені позовні вимоги, просить розглянути справу без його участі. Представник відповідача - Управління ПФУ в м.Умані та Уманському районі Насадюк О.І. в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що ухвалою Уманського міськрайонного суду від 17.12.2013 (направлено судом 18.12.2013 вих.№30483 та отримано управлінням 23.12.2013 вх.№3789/09) відкрито провадження в адміністративній справі № 705/7436/13-а, 2а/705/267/13 за адміністративним позовом [PERSON] до управління Пенсійного фонду України в м. Умані та Уманському районі про визнання незаконним рішення, зобов'язання здійснити перерахунок пенсії відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру». Позивач звернувся з позовом в якому просить: - визнання неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в м. Умані та Уманському районі Черкаської області щодо перерахунку пенсії у розмірі 80% від суми щомісячного заробітку за вислугу років; - зобов'язання управління Пенсійного фонду України в м. Умані та Уманському районі Черкаської області перерахувати з 01.07.2012 року призначену пенсію у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури відповідно до вимог ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 90% від щомісячного заробітку та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії, починаючи з 01.07.2012 року. Управління Пенсійного фонду України в м. Умані та Уманському районі позов не визнає, вважає його безпідставним і необґрунтованим та просить суд відмовити в його задоволенні повністю, виходячи з наступного. Позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Умані та Уманському районі Черкаської області та отримує пенсію згідно ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру». 13.08.2012 року позивач звернувся до управління ПФУ в м. Умані та Уманському районі з заявою про перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівників прокуратури та прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року №505 «Про упорядкування структури та умов праці працівників органів прокуратури». Згідно ч.18 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Згідно ч.2 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» пенсія призначається в розмірі 80% від суми їхньої місячної заробітної плати, до якої включається всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року страхові внески на загальнообов'язкове держане пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії (ч.2 ст.50-1 в редакції зі змінами, внесеними згідно Закону України від 08.07.2011 №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи»). Положення ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» поширюється також на пенсіонерів з числа працівників прокуратури, яким до набрання чинності цим Законом призначена пенсія за віком, вислугою років або за інвалідністю безпосередньо з прокурорсько-слідчих посад і посад науково-навчальних закладах, незалежно від часу виходу на пенсію, за умови наявності у них стажу роботи, передбаченого цією статтею (ч.19 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру»). Таким чином ч.19 ст.50-1 передбачено зворотну дію у часі в частині визначення розміру пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом. Зворотна дія нормативно-правового акта полягає в тому, що запроваджені ним нові норми застосовуються до правовідносин, які існували до набрання ним чинності, тобто приписи нового нормативно-правового акта змінюють правило поведінки, яке було встановлено попередніми нормативно-правовими актами. Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Можливість встановлення зворотної дії нормативно-правового акта шляхом прямого застереження в ньому про таке підтверджена Конституційним Судом України. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року №1/99-рп зазначено, що надання зворотної дії в часі нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті. Отже, нормами статті 50-1 Закону Країни «Про прокуратуру» передбачено зворотну дію в часі. Відповідно до ст.57 Конституції України, кожному гарантується право знати свої права та обов'язки. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права та обов'язки громадян, мають бути доведені до відома населення у порядку, встановленому законом. Відповідно до ст.3 Указу Президента України від 10.06.1997 №503/97 «Про порядок оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності», громадяни, державні органи, підприємства, установи, організації під час здійснення своїх прав і обов'язків повинні застосувати закони України, інші акти Верховної Ради України, акти Президента України і Кабінету Міністрів України, опубліковані в офіційних друкованих виданнях або одержані у встановленому порядку від органу, який їх видав. Офіційні друковані видання зазначені в статті 1 зазначеного Указу. Закон України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», яким внесено зміни до Закону України «Про прокуратуру» опублікований у «Відомостях Верховної Ради України» за 2012 рік № 12-13 від 30.03.2012 року, в «Урядовому кур'єрі» за 2011 рік №168 від 14.09.2011 та в «Голос України» за 2011 рік №169 від 13.09.2011. Вважають, що позивач знав про його права та обов'язки, передбачені Законом України «Про прокуратуру» та зміни, внесені до нього Законом України від 08.07.2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», а пому посилання позивача на те, що порядок обчислення його пенсії йому стало відомо лише з листа-відповіді управління у грудні 2013 року не є обгрунтованим щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду за захистом своїх прав. Відповідно до ч.1 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду. Частина 2 ст.99 КАС України встановлює шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше обчислюється з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.100 КАС України адміністративний позов поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду. На підставі ст. 6 Конституції України органи виконавчої влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України. Стаття 19 Конституції України передбачає, що правовий порядок в Україні ґрунтується на принципах, згідно з якими ніхто не може бути вимушений робити те, що не передбачено законодавством. Одночасно дана норма встановлює, що органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти на підставі, в межах повноважень і в спосіб, що передбачені Конституцією та законодавством України. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач до 01 липня 2012 року отримував пенсію в розмірі 90% від суми місячної заробітної плати прокурорів, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. Позивач знаходиться на обліку в УПФУ в м.Умані та Уманському районі та отримує пенсію. 12 вересня 2013 року позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії згідно довідки про заробітну плату від 06.09.2008 №18-319 вих.12 позивачу було проведено перерахунок пенсії з зв'язку з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури», в результаті якого розмір пенсії [PERSON] становить 5652,11 гривень, що включає в себе 5585,68 грн. - розмір пенсії обчислений відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», зі змінами, внесеними Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (6982,10 грн. - сума заробітної плати станом на 14.06.2012 х на 80%); та 66,43 грн. - підвищення як дитині війни. Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, якщо не встановлено інше. [PERSON] звернувся до суду 16.12.2013 року, тобто після того як дізнався з листа-відповіді Управління ПФУ в м.Умані та Уманському районі про порушені з 01.07.2012 року його права свободи та інтереси. Підстав для поновлення строку звернення до суду і задоволення його позовних вимог з 01.07.2012 року суд не вбачає, а тому розгляду підлягають позовні вимоги за період з 16 червня 2013 року по 16 грудня 2013 року. Суд погоджується з доводами відповідача про відсутність законних підстав для перерахунку пенсії позивача в розмірі 90% від суми місячної заробітної плати прокурорів, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. Згідно ч.2 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» пенсія призначається в розмірі 80% від суми їхньої місячної заробітної плати, до якої включається всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року страхові внески на загальнообов'язкове держане пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії (ч.2 ст.50-1 в редакції зі змінами, внесеними згідно Закону України від 08.07.2011 №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи»). Положення ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» поширюється також на пенсіонерів з числа працівників прокуратури, яким до набрання чинності цим Законом призначена пенсія за віком, вислугою років або за інвалідністю безпосередньо з прокурорсько-слідчих посад і посад науково-навчальних закладах, незалежно від часу виходу на пенсію, за умови наявності у них стажу роботи, передбаченого цією статтею (ч.19 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру»). Таким чином ч.19 ст.50-1 передбачено зворотну дію у часі в частині визначення розміру пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом. Зворотна дія нормативно-правового акта полягає в тому, що запроваджені ним нові норми застосовуються до правовідносин, які існували до набрання ним чинності, тобто приписи нового нормативно-правового акта змінюють правило поведінки, яке було встановлено попередніми нормативно-правовими актами. Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Можливість встановлення зворотної дії нормативно-правового акта шляхом прямого застереження в ньому про таке підтверджена Конституційним Судом України. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року №1/99-рп зазначено, що надання зворотної дії в часі нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті. Отже, нормами статті 50-1 Закону Країни «Про прокуратуру» передбачено зворотну дію в часі. Як вбачається із заперечень відповідача, позивачу було проведено перерахунок пенсії згідно ч.2, ч.18, ч.19 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 80% від суми їхньої місячної заробітної плати. Аналізуючи наведені положення, суд доходить до висновку про те, що в усіх випадках розмір пенсії залежить від розміру заробітної плати працівників прокуратури відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. При цьому, законодавець не обмежує розмір пенсії. При цьому, відповідно до рішення Конституційного Суд України від 22.09.2005року № 5-рп/2005, конституційні права свободи гарантуються і не можуть бути скасовані, а при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав свобод, якщо інше не передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті. Враховуючи те, що позивач є пенсіонером, якому розмір пенсії обчислений відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», зі змінами, внесеними Законом України від 08.07.2011 року №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», а отже дії відповідача щодо проведення перерахунку пенсії позивачу в розмірі 80% від суми місячної заробітної плати прокурорів, на підставі наданої ним довідки №18-319 від 06 вересня 2008 року є правомірними.

Результат розгляду: denied