Рішення адміністративного суду від 2014-04-01 00:00:00+03

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Конотопської міжрайонної державної податкової інспекції про скасування рішення про відмову у видачі свідоцтва платника єдиного податку від 30.01.2012 року № 1304/М/172, зобов'язання відповідача видати позивачеві свідоцтво платника єдиного податку згідно поданої заяви про застосування спрощеної системи оподаткування. Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 12.03.2012 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.09.2012 року, позов задоволено. Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю, оскільки вважає, що постанову та ухвалу було прийнято з порушенням норм матеріального права та без належного врахування всіх обставин справи. Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Судами встановлено, що 24 січня 2012 року позивач подав до Конотопської МДПІ заяву про право застосування спрощеної системи оподаткування з 01.01.2012року. Листом від 30.01.2012 року № 1304/М/172 Конотопська МДПІ Сумської області повідомила позивача про відмову в переході на спрощену систему оподаткування з 01.01.2012 року. Мотивовано це тим, що відповідно до п. 291.5 ст. 291 ПК України не можуть бути платниками єдиного податку суб'єкти господарювання, які здійснюють видобуток, виробництво, реалізацію дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння, у тому числі органогенного утворення. На підставі викладеного, Конотопська МДПІ вважає, що вид діяльності позивача, як фізичної особи - підприємця, не передбачає застосування спрощеної системи оподаткування. Інших підстав для відмови у видачі свідоцтва платника єдиного податку відповідачем у відповіді від 30.01.2012 року № 1304/М/172 не зазначено. Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що обмеження на застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності поширюється тільки на суб'єктів господарювання, які здійснюють операції з дорогоцінними металами та дорогоцінним камінням як сировиною, а не з готовою продукцією споживчого призначення. Разом з тим, Вищий адміністративний суд України не погоджується із зазначеними висновками судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне. Відповідно до абзацу 4 пункту 291.5.1 пункту 291.5 статті 291 Податкового кодексу України (чинний з 1 січня 2012 року по 1 липня 2012 року відповідно до Законів України №4014-VI та № 4834-VI) не можуть бути платниками єдиного податку суб'єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи - підприємці), які здійснюють: видобуток, виробництво, реалізацію дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння, у тому числі органогенного утворення. Поняття «видобуток, виробництво, реалізація дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння» у Податковому кодексі України не визначено. Згідно з пунктом 5.3 статті 5 Податкового кодексу України терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними» дорогоцінними металами є золото, срібло, платина і метали платинової групи (паладій, іридій, родій, осмій, рутеній) у будь-якому вигляді та стані (сировина, сплави, напівфабрикати, промислові продукти, хімічні сполуки, вироби, відходи, брухт тощо). Поняття виробу з дорогоцінного металу наведе в Інструкції про здійснення державного експертно-пробірного контролю за якістю дорогоцінних металів, вставок дорогоцінного каміння, виробів з них та матеріалів, що містять дорогоцінні метали та вставки дорогоцінного каміння, затвердженій наказом Міністерства фінансів України № 244 від 20 жовтня 1999 року. Згідно з пунктом 1.5 вказаної Інструкції виробом з дорогоцінного металу є будь-який ювелірний (побутовий) виріб, виготовлений із сплавів дорогоцінних металів - золота, срібла, платини, паладію, який використовується як прикраси або предмети побуту. Таким чином, спеціальний Закон у галузі контролю за операціями з цінними металами відносить ювелірні вироби до дорогоцінних металів та, відповідно, торгівлю ювелірними виробами - до торгівлі дорогоцінними металами. За таких обставин, з часу набрання чинності (1 січня 2012 року) Законом України №4014-VI та до часу набрання чинності (1 липня 2012 року) Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення деяких податкових норм» від 24 травня 2012 року № 4834-VI, яким було внесено зміни до абзацу 4 пункту 291.5.1 пункту 291.5 статті 291 Податкового кодексу України, особи, які здійснювали торгівлю ювелірними виробами не мали правових підстав для перебування на спрощеній системі оподаткування. Згідно зі статтею 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення. За таких обставин, враховуючи порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень, відповідно до статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування цих рішень з прийняттям нового рішення, зокрема про відмову в задоволенні позовних вимог з наведених вище мотивів. Виходячи із викладеного, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку про необхідність скасування ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2013 року та постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 18 липня 2013 року по даній справі.

Результат розгляду: denied