Рішення адміністративного суду від 2014-03-25 00:00:00+02

[PERSON] та [PERSON] звернулись до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області Василенко Б.В., у якому просять: - визнати протиправними дії державного реєстратора прав на нерухоме майно Василенко Благовіста Володимировичащодо відмови в реєстрації права власності за [PERSON] та [PERSON] на об'єкт нерухомого майна - 1/4 частину картири [NUMBER], відповідно за кожним по 1/8 частині квартири, яка розташована в [ADDRESS], в порядку спадкування за представленням після смерті [PERSON], померлої [INFO], на підставі рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 24.04.2012 року, яке набрало законної сили 16.07.2012 року, та ухвал цього суду від 04.04.2013 р. і 19.08.2013 р.; - скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Василенко Благовіста Володимировича № 10902057 від 13.02.2014 року про відмову [PERSON] та [PERSON] у державній реєстрації прав та їх обтяжень на об'єкт нерухомого майна - 1/4 частину картири [NUMBER], відповідно за кожним по 1/8 частині квартири, яка розташована в [ADDRESS], в порядку спадкування за представленням після смерті [PERSON], померлої [INFO], на підставі рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 24.04.2012 року, яке набрало законної сили 16.07.2012 року, та ухвал цього суду від 04.04.2013 р. і 19.08.2013 р.; - зобов'язати Реєстраційну службу Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області здійснити державну реєстрацію права власності за [PERSON] та [PERSON] на об'єкт нерухомого майна - 1/4 частину картири [NUMBER], відповідно за кожним по 1/8 частині квартири, яка розташована в [ADDRESS], в порядку спадкування за представленням після смерті [PERSON], померлої [INFO], на підставі рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 24.04.2012 року, яке набрало законної сили 16.07.2012 року, та ухвал цього суду від 04.04.2013 р. і 19.08.2013 р. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що при прийнятті державним реєстратором оскарженого рішення ним фактично висловлено незгоду зі змістом судового рішення, яке набрало законної сили та обов'язкове для виконання, чим порушені права позивачів як власників майна. Сторони у судове засідання не прибули. Позивачі подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Представники відповідачів про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заперечень на позовну заяву не надали, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Суд вважає, що вжив усі залежні від нього заходи для реалізації відповідачами права судового захисту своїх прав та інтересів, а тому вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін. З урахуванням неявки сторін, відповідно до вимог статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази у справі, проаналізувавши чинне законодавство, суд доходить висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 24.04.2012 року у справі № 2/422/2001/2012 задоволено позов [PERSON] та [PERSON] до [PERSON], третя особа - Друга Дніпропетровська державна нотаріальна контора, в частині визнання права власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS], в порядку спадкування за представленням після смерті [PERSON], померлої [INFO]. Рішення набрало законної сили 16.07.2012 року. Ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 04.04.2013 р. № 2-4760/11 роз'яснено попереднє рішення суду від 24.04.2012 року наступним чином: «Вважати, що квартира [ADDRESS], складається з коридору, кладової, кухні, ванної, уборної, трьох жилих кімнат житловою площею 38,6 кв.м., загальною площею 67,7 кв.м.». Ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 19.08.2013 р. № 2-4760/11 роз'яснено попереднє рішення суду від 24.04.2012 року наступним чином: «Визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на 1/4 частину картири [NUMBER], відповідно за кожним по 1/8 частині квартири, яка розташована в [ADDRESS], в порядку спадкування за представленням після смерті [PERSON], померлої [INFO].». Позивачі звернулись до Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області із заявою для реєстрації права власності зазначеного нерухомого майна, проте державний реєстратор реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області Василенко Б.В. прийнято рішення від 13.02.2014 року №10902057 про відмову у державній реєстрації права власності та їх обтяжень за [PERSON] та [PERSON] на об'єкт нерухомого майна - 1/4 частину картири [NUMBER], відповідно за кожним по 1/8 частині квартири, яка розташована в [ADDRESS], в порядку спадкування за представленням після смерті [PERSON], померлої [INFO], на підставі рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 24.04.2012 року, яке набрало законної сили 16.07.2012 року, та ухвал цього суду від 04.04.2013 р. та 19.08.2013 р. Відмова у реєстрації права власності на вищезазначене нерухоме майно мотивована тим, що подані документи не відповідають вимогам або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, саме: в рішенні суду від 24.04.2012 року відсутній технічний опис нерухомого майна. В обґрунтування прийнятого рішення відповідач посилається на п.п.2 п.2 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року №1141, згідно якого метою проведення державної реєстрації виникнення права власності державний реєстратор вносить до запису про нерухоме майно такі відомості щодо об'єкта нерухомого майна: - площа об'єкта нерухомого майна (загальна та (за наявності) житлова); - відомості про складові частини об'єкта нерухомого майна (найменування та/або присвоєння літера, загальна та (за наявності) житлова площа об'єкта нерухомого майна, який є складовою частиною складної речі та призначений для обслуговування іншої (головної) речі, пов'язаний з нею спільним призначенням та є її приналежністю. Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 13 Конституції України та статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Правовідносини, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обтяжень та правочинів щодо нерухомості, врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до частини 1 статті 19 зазначеного Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. Процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, встановлює Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року №703 (далі - Порядок). Згідно із пунктом 23 зазначеного Порядку державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені у Законі України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». При прийнятті оскарженого рішення відповідач посилається на те, що подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, що передбачено статтею 24 зазначеного Закону. Відповідно до пунктів 26, 27 зазначеного Порядку для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є, зокрема, рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Подання жодних інших документів разом із рішенням суду не передбачено. Причиною відмови у реєстрації права власності фактично є незгода із судовим рішенням. Тобто, виходячи із наведених норм суд дійшов висновку, що позивачі виконали усі визначені чинним законодавством приписи, надали органу реєстрації права власності передбачені чинним законодавством України документи, а посилання відповідача на Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року №1141є безпідставним та необґрунтованим. З огляду на викладене, при наявності рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 24.04.2012 року, яке набрало законної сили 16.07.2012 року, та ухвал цього суду від 04.04.2013 р. та 19.08.2013 р., державний реєстратор реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, відмовляючи позивачам в реєстрації права власності, вийшов за межі своїх повноважень. Оскільки відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, дії щодо прийняття рішення щодо відмови позивачам у реєстрації права власності на нерухоме майно протиправні, а прийняте рішення підлягає скасуванню. З метою належного захисту прав позивача суд доходить висновку про зобов'язання відповідача - Реєстраційну службу Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, як органа державної реєстрації прав, зареєструвати право власності на зазначене майно. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Результат розгляду: granted