Рішення адміністративного суду від 2014-01-23 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві (далі - відповідач, ВДВС Шевченківського РУЮ), в якому просив визнати протиправними та скасувати постанови від 09.10.2013 року ВП № 34982426 про стягнення виконавчого збору та від 09.10.2013 року ВП № 34982426 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій. Свої вимоги мотивує тим, що заочним рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 09.09.2009 року по справі № 2-1131/2009 з позивача на користь ПАТ "Укрнафта" стягнуто грошові кошти в сумі 141992,74 грн. На виконання вказаного рішення видано виконавчий лист, за яким 01.11.2012 року головним державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 34982426. Вказаною постановою боржнику встановлено семиденний строк для добровільного виконання рішення суду з моменту винесення такої постанови. Зазначена постанова була направлена боржнику не за адресою його проживання, а на адресу ПАТ "Укргазвидобування". Постанова про відкриття виконавчого провадження була передана позивачу працівниками ПАТ "Укргазвидобування" лише 07.10.2013 року. 08.10.2013 року між позивачем та стягувачем - ПАТ "Укрнафта", укладено угоду про погашення [PERSON] боргу на виконання рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 09.09.2009 року по справі № 2-1131/2009. 08.10.2013 року борг було погашено в повному обсязі, а позивач та ПАТ "Укрнафта" направили до ВДВС Шевченківського РУЮ заяви про закінчення виконавчого провадження. Виконавши рішення суду у встановлений строк, позивач вважає постанови від 09.10.2013 року про стягнення виконавчого збору та про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій неправомірними, а виконавче провадження ВП № 34982426 таким, що підлягає закінченню. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що заочним рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 09.09.2009 року по справі № 2-1131 з [PERSON] на користь ПАТ "Укрнафта" стягнуто грошові кошти в сумі 141992,74 грн. (а.с.9). 28.06.2010 року Охтирським міськрайонним судом Сумської області було видано виконавчий лист (а.с.63), який направлено на виконання до відділу державної виконавчої служби Охтирського районного управління юстиції. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Охтирського районного управління юстиції від 22.10.2012 року ВП № 34106194 виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа від 28.06.2010 року, виданого Охтирським міськрайонним судом Сумської області, було закінчено на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" (а.с.60). Виконавчий документ направлено до ВДВС Шевченківського РУЮ за належністю. Постановою державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ від 01.11.2012 року ВП № 34982426 було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Охтирським міськрайонним судом Сумської області (а.с.11). Зазначеною постановою боржнику запропоновано добровільно виконати рішення суду в семиденний строк з моменту її винесення. 09.10.2013 року на адресу ВДВС Шевченківського РУЮ надійшла заява [PERSON] про погашення ним 08.10.2013 року заборгованості перед ПАТ "Укрнафта", чим фактично виконано рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 09.09.2009 року по справі № 2-1131 (а.с.40). 09.10.2013 року державний виконавець ВДВС Шевченківського РУЮ виніс постанови про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 14199,27 грн. (за невиконання рішення суду у встановлений строк) (а.с.38) та про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 240,00 грн. (а.с.39) Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. При цьому, матеріали справи не містять доказів направлення [PERSON] постанови про відкриття виконавчого провадження від 01.11.2012 року ВП № 34982426 рекомендованим листом та доказів її отримання боржником. Суд зобов'язував відповідача надати докази, що підтверджують час отримання [PERSON] постанови про відкриття виконавчого провадження, однак вимоги суду виконані не були, відповідні докази не були надані. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить із наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. При цьому, як вбачається із роз'яснень, викладених в постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 21.05.202 року № 5 "Про внесення змін до постанови Пленуму ВАСУ від 13 грудня 2010 року №3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби", виконавчий збір належить до виду відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі; є санкцією відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання. Таким чином для визначенні наявності підстав для стягнення виконавчого збору, слід встановити факт невиконання рішення суду боржником самостійно у строк, встановлений для його самостійного виконання. При цьому, суд має враховувати наявність реальної можливості у боржника виконати свої зобов'язання (в даному випадку сплатити заборгованість за рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області) у строк встановлений для самостійного виконання. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позивач (боржник по ВП № 34982426) був фактично позбавлений можливості виконати рішення суду в добровільному порядку в семиденний термін з моменту отримання постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки, як вже зазначалося вище докази того, що позивач отримав постанову від 01.11.2012 року відсутні. При розгляді справи встановлено, що обставини відносно того, чи обізнаний позивач із існуючим виконавчим провадженням державним виконавцем не з'ясовувалося. На час винесення спірних постанов від 09.10.2013 року заборгованість була погашена 08.10.2013 року, що підтверджується копією листа стягувача від 09.10.2013 року (а.с.47). Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Згідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. В ході судового розгляду відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів належним чином правомірність прийнятих ним постанов про стягнення з боржника виконавчого збору та про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, відповідно, вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Результат розгляду: granted