Рішення адміністративного суду від 2014-01-08 00:00:00+02

Позивач, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом в якому просить суд стягнути з ФОП [PERSON] заборгованість з єдиного податку у сумі 1472,33 грн. в рахунок погашення податкового боргу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ФОП [PERSON] перебуває на податковому обліку в Державній податковій інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області та є платником єдиного податку. Станом на час звернення до суду мається податковий борг у загальному розмірі 1472,33 грн., який виник внаслідок несплати у встановлений строк суми єдиного податку. В зв'язку з тим, що відповідачем у добровільному порядку суму податкового зобов'язання сплачено не було, а проведені податковим органом дії щодо примусово стягнення суми не призвели до погашення податного боргу, то дана сума підлягає стягненню за рішенням суду. Представник позивача в судове засідання не прибув, надав клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача, позов підтримав та просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулося до суду з відміткою про отримання. Згідно ст.35 КАС України відповідач є належно повідомленим про дату, час та місце судового засідання. Відповідач відзив на позов не надав, правом участі в судовому засіданні не скористався. Враховуючи викладене, беручи до уваги, що відповідач не прибув в судове засідання, причин неприбуття суду не повідомив, є належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за наявними в ній доказами. Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС якщо не має перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглядати справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Згідно з ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] зареєстрований фізичною особою підприємцем та перебуває на обліку як платник податків та зборів в Державній податковій інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області. В зв'язку з тим, що ФОП [PERSON] в добровільному порядку не було сплачено суму єдиного податку у розмірі 1472,33 грн., а проведені податковим органом дії щодо примусово стягнення суми не призвели до погашення податного боргу, то позивач звернувся до суду із позовом про стягнення суми боргу у примусовому порядку. Перевіряючи правомірність звернення до суду та наявність підстав для стягнення суми боргу у примусовому порядку, суд дійшов висновку про наступне. 01 січня 2011 року набув чинності Податковий Кодекс України (далі - ПК України), який встановлює перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Положеннями п. 291.4. ст. 291 ПК України зазначено, що суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку: 1) перша група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб, здійснюють виключно роздрібний продаж товарів з торговельних місць на ринках та/або провадять господарську діяльність з надання побутових послуг населенню і обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує 150000 гривень; 2) друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв. Відповідно до п. 293.1 ст. 293 ПК України ставки єдиного податку встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), та у відсотках до доходу (відсоткові ставки). Пунктом 293.2 статті 293 ПК України, фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць: 1)для першої групи платників єдиного податку - у межах від 1 до 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати; 2) для другої групи платників єдиного податку - у межах від 2 до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати. Відповідно до п. 294.1 ст. 294 ПК України податковим (звітним) періодом для платник єдиного податку першої групи є календарний рік. Податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку другої - четвертої груп є календарний квартал. Відповідно до п. 295.1 ст. 295 ПК України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Фізична особа-підприємець [PERSON] знаходиться на спрощеній системі оподаткування, згідно заяви відповідачем обрана II група платників єдиного податку та ставка єдиного податку 20 % до розміру мінімальної заробітної плати. [PERSON] має податковий борг перед бюджетом зі сплати єдиного податку у розмірі 1472,33 грн., ( нараховано за 2012 рік 2752,80 грн., сплачена сума 2198,07 грн., залишок несплаченої заборгованості 554,73 грн.; нараховано за 2013 рік 2294 грн., сплачено 0,00 грн., борг на 20.04.2013 року 1472,33 грн.), що підтверджується обліковою карткою платника податків. В силу приписів п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. При цьому, суд зважає, що за визначенням п.14.1.39 ст.14 ПК України під грошовим зобов'язанням платника податків розуміється сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності. У зв'язку з несплатою вищевказаної суми податкового зобов'язання у встановлені Законом строки, Державною податковою інспекцією у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, направлено відповідачу податкову вимогу №357-10 від 19.08.2013 року. Відповідно до п.п. 20.1.28 п. 20.1 ст. 20 ПК України, органи державної податкової служби мають право, зокрема, застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом, стягувати суми простроченої заборгованості суб'єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом. Відповідачам на підставі вимог ч. 1 ст. 71 КАС України не було надано доказів відсутності суми заборгованості або обов'язку її сплачувати. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення суми заборгованості, яка виникла внаслідок несплати у встановлений строк суми узгодженого податкового зобов'язання.

Результат розгляду: granted