Рішення адміністративного суду від 2014-01-15 00:00:00+02

17.09.2013 року позивач звернулася до Валківського районного суду Харківської області з адміністративним позовом, в якому просить скасувати рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 24.04.2013 року за № 280 «Про затвердження акту про визначення збитків», яким затверджено акт за № 353 від 22.04.2013 року про визначення збитків у сумі 119239,85 грн., що були нанесені позивачем міській раді за час використання земельної ділянки без оформлення документів, які посвідчують право на земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог вказує, що згідно договорів купівлі-продажу від 01.03.2012 року та 07.03.2012 року вона набула право власності на об'єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю літ. Ж-1, загальною площею 255,6 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS]. 12.04.2013 року уповноваженими посадовими особами Управління земельних відносин Харківської міської ради було складено Акт № 1404/13 обстеження, визначення меж, площі та конфігурації земельної ділянки по [ADDRESS], який в подальшому було затверджено начальником Управління земельних відносин Харківської міської ради. Зазначеним актом встановлено, що спірна земельна ділянка, загальною площею 0,6715 га, використовується ФО-П [PERSON] для вирощування декоративних рослин, експлуатації та обслуговування нежитлових будівель (адміністративні, складські, допоміжні приміщення). Проте, на земельній ділянці по [ADDRESS], загальною площею 0,6660 га, знаходиться збудована споруда - теплиця загальною площею забудови земельної ділянки 293 кв.м., що використовується позивачем для вирощування рослин. Розмір земельної ділянки та факт знаходження теплиці на земельній ділянці підтверджується Обґрунтуванням меж та розмірів земельної ділянки та технічним паспортом на нежитлову будівлю. Крім того, актом обстеження та актом про визначення збитків встановлено, що право користування цією земельною ділянкою ФО-П [PERSON] не оформлено, чим порушено вимоги ст.ст.125,126 Земельного кодексу України, хоча зазначені статті не встановлюють заборони використання земельної ділянки без оформлення відповідних документів на право користування та не визначають строк їх оформлення. При складанні розрахунку збитків Управління земельних відносин Департаменту містобудування, архітектури та земельних відносин, самостійно віднесло спірну земельну ділянку до земель промисловості та земель комерційного використання, що вплинуло на метод розрахунку розміру збитків та призвело до значного збільшення розміру збитків. Проте, як вбачається із договору на право тимчасового користування землею, в якому попереднім користувачем даної земельної ділянки значиться Державне сільськогосподарське підприємство ім. Будьонного, зазначена земельна ділянка відноситься до земель сільськогосподарського призначення. Зазначені обставини, на думку позивача, свідчать про протиправність та необґрунтованість даного розрахунку розміру збитків. При винесенні рішення відповідачем не враховано, що позивачем вчинялися дії щодо оформлення права користування земельною ділянкою, а саме розроблено виконавчу фотозйомку території для обґрунтування меж земельної ділянки; розроблено Комунальним підприємством «Міськпроект» та затверджено Заступником начальника Управління містобудування та архітектури, заступником головного архітектора міста Харкова Колоша С.В. Обґрунтування меж та розмірів земельної ділянки; до міськради направлялися листи з проханням надати згоду на розробку проекту відведення земельної ділянки за адресою: [ADDRESS]; отримано кадастрову довідку, надану Службою містобудівного кадастру; отримано згоду попереднього землекористувача на припинення права користування земельною ділянкою. Оригінали зазначених документів були надані до Управління земельних відносин Харківської міської ради в березні 2013 року для підготовки пропозицій міській раді щодо надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки по [ADDRESS]. Щодо Акту № 353 від 22.04.2013 року про визначення збитків, позивач зазначає, що звертався з заявами до голови Комісії визначення збитків, до начальника Управління Держземагенства у м. Харкові, до Департаменту містобудування, архітектури та земельних відносин, з проханням надати можливість ознайомитися з відповідними розрахунками та надати документи про категорії земельних ділянок, що використовуються ФО-П [PERSON], та анулювання реєстрації договору № 1893 від 17.03.1999 року на право тимчасового користування землею попереднім землекористувачем для з'ясування підстав та прийняття рішення про добровільне відшкодування збитків, але відповіді позивач не отримав, а вказані обставини не були враховані відповідачем при винесенні рішення про його затвердження. За таких обставин позивач вважає, що рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 24.04.2013 року за № 280 «Про затвердження акту про визначення збитків» - протиправне, необґрунтоване, прийняте без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому підлягає скасуванню. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності, позов підтримала, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини, просила позов задовольнити. Вказала, що позивач правомірно використовувала земельну ділянку по [ADDRESS], розміром 0,6662, оскільки набула право власності на розміщену на ній нежитлову будівлю. Згідно договору на право користування цією земельною ділянкою попереднім власником сплачувався земельний податок. Дію даного договору припинено відповідачем тільки 25.09.2013 року та надано дозвіл позивачу на виготовлення проекту на відведення земельної ділянки. Документи, на підставі яких проведено розрахунок визначення збитків, є неналежними, а тому оспорюване рішення, винесене відповідачем вважає безпідставним і необґрунтованим. Представник відповідача Настусенко Д.Д., що діє на підставі довіреності, позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні в повному обсязі, посилаючись на правомірність прийнятого рішення № 280 від 24.04.2013 року, оскільки договір про право користування вказаною земельною ділянкою попереднім власником було скасовано рішенням Господарського суду Харківської області від 04.12.2012 року. Зазначена земельна ділянка є комунальною власністю, а тому згідно вимог чинного законодавства до повноважень відповідача відноситься вирішення усіх питань, що виникають в галузі земельних відносин щодо даної земельної ділянки, в тому числі самоврядний контроль вирощування декоративних рослин та обслуговування комерційних приміщень, що розміщені на цих земельних ділянках. В даному випадку факт вирощування декоративних рослин та обслуговування комерційних приміщень, що розміщені на земельній ділянці комунальної власності, було встановлено під час перевірки, складено акт обстеження, на підставі якого визначено розмір заподіяних збитків. Доказів щодо цільового призначення земельної ділянки позивачем не надано, крім того, пропущено строк позовної давності. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу належить на праві власності 1/2 частина нежитлової будівлі літ. Ж-1, площею 127,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], про що свідчить договір купівлі-продажу від 07.03.2012 року, засвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області і зареєстрований в реєстрі за № 304; витяг з Державного реєстру правочинів № 11086907 від 07.03.2012 року; витяг про державну реєстрацію прав № 33468296 від 14.03.2012 року; технічний паспорт, виготовлений Харківським міським бюро технічної інвентаризації, реєстровий номер 4871, інвентаризаційна справа № 72356. Згідно п.5 Договору купівлі-продажу від 07.03.2012 року земельна ділянка по [ADDRESS], на якій розташована нежитлова будівля, за даними Державного земельного кадастру, не є власністю продавцю. При цьому сторони підтвердили, що їм відомий і зрозумілий зміст ст.377 ЦК України, де зазначено, що коли договором відчуження будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності (а якщо земля знаходилася у користуванні - право користування) на ту частину земельної ділянки, яка зайнята такою будівлею чи спорудою, та на ту частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування (п.6 Договору). Як вбачається із договору на право тимчасового користування землею № 1893 від 17.03.1999 року, рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради № 1234 від 10.11.1998 року земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 4,8384 га, в тому числі ріллі 3,9257 га, під виробничими будівлями і дворами 0,1622 га, під господарськими шляхами та прогонами 0,7505 га, надано в тимчасове користування Державному сільськогосподарському підприємству ім. Будьонного згідно з планом землекористування строком до 10.11.2023 року для експлуатації і обслуговування адміністративних, виробничих та допоміжних будівель і споруд. Із акту № 1404/13 від 12.04.2013 року обстеження, визначення меж, площі та конфігурації земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], слідує, що уповноваженими посадовими особами управління земельних відносин Харківської міської ради встановлено, що зазначений договір на право тимчасового користування землею від 17.03.1999 р. № 1893, укладений між виконавчим комітетом Харківської міської ради та Державним сільськогосподарським підприємством ім. Будьонного, розірвано на підставі рішення Господарського суду Харківської області від 04.12.2012 року у справі № 5023/4475/12 за позовом Харківської міської ради до Державного сільськогосподарського підприємства ім. Будьонного про розірвання договору оренди землі. Вказане рішення суду набрало законної сили. Відповідно до положень ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням, зокрема в господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Також згідно вказаного вище акту обстеженням на місцевості встановлено, що частина обстеженої земельної ділянки по [ADDRESS], площею 0,6715 га не огорожена, використовується ФО-п [PERSON] для вирощування декоративних рослин, експлуатації та обслуговування одноповерхової нежитлової будівлі літ. Ж-1, яка належить ФО-П [PERSON] на праві власності в межах, які визначені у схемі обґрунтування меж та розмірів земельної ділянки від 17.12.2012 року. Документи на право користування зазначеної земельної ділянки ФО-П [PERSON] не оформлено, що є порушенням ст.126 ЗК України. З урахуванням зазначених документів комісією для визначення збитків власникам землі та землекористувачам, що діє на підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 05.11.2008 року№ 717, складено акт № 353 від 22.04.2013 року, яким встановлено, що оплата за використання земельної ділянки не здійснюється, що є порушенням вимог ст.206 ЗК України та розділу Х111 «Плата за землю» Податкового кодексу України, в зв'язку з чим визнано неодержаний Харківською міською радою дохід в сумі 119239,85 грн. збитками, які нанесені ФО-П [PERSON] міській раді за використання земельної ділянки загальною площею 0,6715 га (в тому числі 1 - 0,6421 га (землі промисловості, ділянка 2 - 0,0294 га (землі комерційного використання) по [ADDRESS], без оформлення документів, що посвідчують право на земельну ділянку відповідно до закону. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 24.04.2013 року № 280 «Про затвердження акту про визначення збитків» затверджено вказаний вище акт від 22.04.2013 року № 353. Ст.189 ЗК України, ст.20 Закону України «Про охорону земель» передбачено, що самоврядний контроль за використанням та охороною земель, здійснюється міськими радами. Можливість здійснення самоврядного контролю у галузі земельних відносин передбачена також п.«ї» ст.15 Закону України «Про охорону навколишнього середовища». Порядок здійснення контрольних повноважень органами місцевого самоврядування визначається насамперед Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні». Зокрема, п.«б» ч.1 ст.33 Закону надає виконавчим органам рад повноваження щодо здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою. Відповідно до ст.144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території. Згідно п.1.4. рішення 14 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 04.07.2007 року № 146/07 «Про внесення змін до рішення 22 сесії Харківської міської ради 4 скликання від 23.06.2004 року № 87/04 «Про затвердження Положення про самоврядний контроль за використанням та охороною земель у м. Харкові» основними завданнями самоврядного контролю за використанням та охороною земель є запобігання порушенням законодавства України у сфері використання та охорони земель, своєчасне виявлення таких порушень та вжиття відповідних заходів щодо їх усунення. Відповідно до розділу 3 Положення про самоврядний контроль за використанням та охороною земель у м. Харкові, затвердженого рішенням 2 сесії Харківської міської ради 4 скликання від 23.06.2004 року № 87/04 посадові особи відділу самоврядного контролю за використанням та охороною земель мають право обстежувати земельні ділянки, передбачені пунктом 1.2. цього Положення, щодо дотримання умов їх використання та охорони відповідно до чинного законодавства України та укладених договорів оренди (тимчасового користування, тимчасового користування на умовах оренди). Складати Акти обстеження стану та дотримання умов використання земельних ділянок. Таким чином, акт обстеження земельної ділянки, складений уповноваженими на те посадовими особами відділу самоврядного контролю за використанням та охороною земель, є належним доказом по справі, який виготовлений компетентним органом відповідно до вимог чинного законодавства. Дії виконавчих органів та уповноважених на те посадових осіб по обстеженню та складанню відповідних актів у судовому порядку не визнані протиправними, акт обстеження у судовому порядку позивачем не скасований, що свідчить про легітимність вказаного акту та його чинність. Крім того, п.«б» ч.1 ст.33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» надає можливість виконавчим органам міських, сільських, селищних рад здійснювати підготовку висновків надання або вилучення в установленому законом порядку земельних ділянок, що проводиться органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, вирішувати земельні спори у порядку, встановленому законом (на підставі ст.158 ЗК України). Окрім згаданих у цій нормі повноважень до контролюючих функцій можна віднести такі: - припиняти право користування земельною ділянкою відповідно до ст.ст. 141, 143 ЗК України у випадку наявності порушень у діях відповідних суб'єктів; - розглядати справи про адміністративні правопорушення (вирішення яких віднесене до компетенції виконавчих комітетів сільських, селищних,міських рад), пов'язані із земельними відносинами (ст.ст.92, 99,104,141,142,152,182 КУпАП); - звертатись до органів прокуратури із заявами про перевірку фактів виявлених порушень земельного законодавства, тощо. Відповідно до п.1 Положення «Про Державну інспекцію з контролю за використанням і охороною земель», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2002 року №1958 Державна інспекція з контролю за використанням і охороною земель (Держземінспекція) є урядовим органом державного управління, який діє у складі Держкомзему і йому підпорядковується. Таким чином, Державна інспекція з контролю за використанням і охороною земель в Харківській області не відноситься до органів місцевого самоврядування і їм не підпорядковується. Згідно з п.1 Положення «Про Державну інспекцію сільського господарства України», затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 459/2011, Державна інспекція сільського господарства України (Держсільгоспінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України (далі - Міністр), входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі. Аналіз зазначених нормативно-правових актів вказує на те, що контролюючі повноваження Держземінспекції та Держсільгоспінспекції не співпадають та не поширюються на відділ самоврядного контролю за використанням та охороною земель у м. Харкові. Враховуючи наведене, уповноважені посадові особи Харківської міської ради під час здійснення самоврядного контролю за використанням та охороною земель міської ради мають право проводити перевірки дотримання вимог земельного законодавства при використанні фізичними та юридичними особами земельних ділянок комунальної форми власності шляхом їх обстеження та в результаті чого складати відповідні акти. Твердження представника позивача про те, що відсутність в даному випадку сукупності документів адміністративного впливу (притягнення ФО-П [PERSON] до адміністративної відповідальності) виключає підставу для нарахування збитків також не містить під собою правового підґрунтя та не може братися до судом до уваги, виходячи з такого. Відповідно до ст.10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель мають право складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності. Згідно з пунктом 3.1 Наказу Державного агентства земельних ресурсів України та Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель від 12.09.2007 року № 11О «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо застосування Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 року № 963» підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам, юридичним чи фізичним особам внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, є матеріали справи про адміністративне правопорушення, які підтверджують факт вчинення цього правопорушення, а саме: - акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства; - протокол про адміністративне правопорушення; - припис (з вимогою усунення порушення земельного законодавства); - постанова про накладення адміністративного стягнення; - акт обстеження земельної ділянки. Відповідно до п.3.8. Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 року № 6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі або територіальній громаді внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, є зазначені документи в їх сукупності, оскільки саме вони можуть підтвердити сам факт самовільного зайняття земельної ділянки, розмір зайнятої ділянки та період часу, протягом якого вона використовується без належних правових підстав. Згідно п.3.4. вказаної Постанови Пленуму Вищого господарського суду у разі встановлення факту правомірного набуття особою права на нерухоме майно за наявності у попереднього власника належно оформленого права на земельну ділянку, на якій воно розміщене, необхідно враховувати, що така особа набула права на відповідну земельну ділянку. З виникненням прав власності на будівлю чи споруду у юридичної особи виникає право одержати земельну ділянку в користування, а розглянути таке питання та прийняти відповідне рішення в строки, встановлені законом, зобов'язаний відповідний повноважний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. Тому відсутність у такої особи переоформлених на її ім'я правовстановлюючих документів на земельну ділянку не може кваліфікуватися як самовільне зайняття земельної ділянки. Ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» встановлено, що самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Оскаржуваним рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради затверджено акт про визначення збитків, нанесених відповідачем Харківській міській раді за використання земельної ділянки саме без правовстановлюючих документів, а не за самовільне зайняття земельної ділянки. Таким чином, предметом даного спору є стягнення збитків за використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів, а не за самовільне зайняття земельної ділянки, що є різними підставами для такого стягнення згідно Порядку, затвердженого рішенням Харківської міської ради від 24.06.2009 року № 130/09 (п. 5.1. Порядку - Порядок нарахування збитків у разі використання земельної ділянки без документів, що підтверджують право користування, збитки визначаються за фактичний період користування земельною ділянкою.) А відтак, наявність документів адміністративного впливу (притягнення ФО-П [PERSON] до адміністративної відповідальності) у даному предметі спору можуть виступати лише як додаткові докази по справі, оскільки до повноважень органу місцевого самоврядування не входить притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності за вчинення даного правопорушення. Твердження позивача, що ст.ст.125,126 ЗК України не встановлено заборони використання земельної ділянки без оформлення відповідних документів на право користування та не визначено строк на їх оформлення, не обґрунтовані. Згідно положень ст.206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Відповідно до ст.269 Податкового кодексу України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі. Ст.125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. З огляду на викладене, законодавством України на ФО-П [PERSON] покладено обов'язок оформлення належного права користування земельною ділянкою під існуючим нерухомим майном для його подальшої експлуатації (укладення договору оренди землі з Харківською міською радою), приступати до використання якої можна лише після державної реєстрації цього права (з моменту реєстрації договору оренди землі.) Як вбачається із матеріалів справи, договір на право тимчасового користування землею від 17.03.1999 р. № 1893, укладений між виконавчим комітетом Харківської міської ради та Державним сільськогосподарським підприємством ім. Будьонного, розірваний на підставі рішення Господарського суду Харківської області від 04.12.2012 року. Дозвіл на розробку проектів відведення земельної ділянки із земель територіальної громади м. Харкова за рахунок земель сільськогосподарського призначення площею, орієнтовно, 0,6660 га для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі Ж-1 та вирощування рослин і насаджень по [ADDRESS], надано ФО-П [PERSON] рішенням 26 сесії 6 скликання Харківської міської ради від 25.09.2013 року № 1290/13. Доказів щодо прийняття на момент винесення оспорюваного рішення будь-яких рішень про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки, або про надання її в оренду ФО-П [PERSON] Харківською міською радою, не надано. Твердження позивача про протиправність розрахунку розмірів збитків у зв'язку із застосуванням відповідачем коефіцієнтів для земель комерційного призначення, а не для сільськогосподарського призначення з урахуванням даних щодо цільового призначення земельної ділянки відповідно до договору на право тимчасового користування землею попереднього землекористувача, не найшли свого підтвердження. Відповідно до ст.18 ЗК України до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об'єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Згідно ст.19 цього Кодексу Землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; є) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення. 2. Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі. На підставі ст.19 ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Кожна земельна ділянка, незалежно від форми власності чи використання, має конкретне цільове призначення. Цільове призначення земельної ділянки окреслюється встановленими законодавством та конкретизовані відповідними органами влади допустимими межами використання земельної ділянки громадянами та юридичними особами. Ст.1 Закону України «Про землеустрій» встановлено, що цільове призначення земельної ділянки - це використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку. Класифікація видів цільового призначення земель (КВЦПЗ) розроблена відповідно до Земельного кодексу України, Закону України «Про землеустрій» та Положення про державний комітет України із земельних ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.2008 року № 224. Код та цільове призначення земель застосовуються для забезпечення обліку земельних ділянок за видами цільового призначення у державному земельному кадастрі. КВЦПЗ застосовується для використання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, організаціями, підприємствами, установами для ведення обліку земель та формування звітності із земельних ресурсів. КВЦПЗ визначає поділ земель на окремі види цільового призначення земель, які характеризуються власним правовим режимом, екосистемними функціями, видом господарської діяльності, типами забудови, типами особливо цінних об'єктів. Як вбачається із матеріалів справи, функціональне використання земельної ділянки встановлено на підставі фактичного її використання на місцевості, а саме, вирощування на ній декоративних рослин, експлуатація та обслуговування одноповерхової нежитлової будівлі, тобто, в комерційних цілях, що слідує із акту обстеження від 12.04.2013 року № 1404/13. До того ж, згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо державної реєстрації [PERSON] як фізичної особи-підприємця, основним видом економічної діяльності позивача є надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, що підтверджує використання земельної ділянки саме в комерційних цілях. Разом, з тим, в підтвердження своєї правової позиції щодо використання ФО-П [PERSON] земельної ділянки за вказаною адресою в промислових цілях, позивачем до суду не надано жодних належних письмових та допустимих доказів, які б мали значення та матеріали справи їх не містять. Посилання позивача на вжиття ним заходів щодо оформлення права користування земельною ділянкою як на відсутність повного складу цивільного правопорушення з його боку шляхом направлення на адресу міської ради відповідних листів, суд вважає безпідставними, виходячи з того, що матеріали справи не містять та позивачем не надано доказів визнання у судовому порядку діяльності чи бездіяльності Харківської міської ради та її посадових осіб щодо порядку оформлення права на відповідну земельну ділянку незаконною або протиправною. Відповідно до ст.ст.152,156 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок, зокрема, неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. Згідно зі ст.157 ЗК України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України. Власники землі та землекористувачі мають право на захист своїх прав шляхом стягнення збитків з особи, яка вчинила неправомірні дії (бездіяльність) щодо відповідних земельних ділянок за процедурою, визначеною Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 року № 284. П.1 вказаного Порядку передбачено, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок. У відповідності до п.14 постанови пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», розміри збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам вилученням або тимчасовим зайняттям земельних ділянок у встановленому порядку, визначаються комісіями, створеними міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських рад відповідно до порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам (затвердженим постановою КМ України від 19.04.1993 року № 284). У такому ж порядку визначаються збитки, заподіяні обмеженням прав власників землі та землекористувачів. Рішенням Харківської міської ради від 24.06.2009 року № 130/09 затверджено «Порядок визначення та відшкодування Харківській міській раді збитків, заподіяних внаслідок невикористання земельних ділянок, самовільного зайняття земельних ділянок та використання земельних ділянок з порушенням законодавства про плату на землю». В силу приписів ст.144 Конституції України, ст.73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" зазначений Порядок є нормативним актом органу місцевого самоврядування та відповідно є обов'язковим для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що виконавчий комітет Харківської міської ради обґрунтовано відповідно до вимог наведеного законодавства та нормативно-правових актів Харківської міської ради прийняв оскаржуване рішення про затвердження акту про визначення збитків, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Результат розгляду: denied