Рішення адміністративного суду від 2014-02-05 00:00:00+02

Луганська обласна організація «Східноукраїнський центр громадських ініціатив (Тотальна акція на підтримку прав людини та демократії)» звернулась до суду з позовом до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України про визнання бездіяльності Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України щодо не розгляду за участю представників СЦГІ експертних пропозицій на найближчій колегії (засіданні) Міністерства неправомірною. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.10.2013 р. задоволено клопотання представника позивача про відкликання частини позовних вимог та залишенні без розгляду позовні вимоги: визнати бездіяльність Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України щодо не завершення процедури громадської експертизи неправомірною; визнати бездіяльність Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України щодо не затвердження переліку заходів для реалізації експертних пропозицій - неправомірною; зобов'язати Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України завершити процедуру громадської експертизи, зокрема: розглянути на найближчій колегії (засіданні) Міністерства за участю представників СЦГІ надані Експертні пропозиції; затвердити перелік заходів для реалізації наданих Експертних пропозицій. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 жовтня 2013 року позов задоволено, визнано неправомірною бездіяльність Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України щодо не розгляду за участю Луганської обласної організації «Східноукраїнський центр громадських ініціатив (Тотальна акція на підтримку прав людини та демократії)» експертних пропозицій на найближчій колегії Міністерства. Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції відповідач звернувся до Київського апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалене у справі судове рішення скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з`явились у судове засідання, перевіривши за матеріалами справи наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 20.10.2011 року позивач звернувся до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України із запитом щодо проведення громадської експертизи. (а.с.5) Мінрегіону України прийнято наказ № 356 від 19.12.11 «Про проведення громадської експертизи», відповідно якого, зокрема, визначені відповідальні особи за забезпечення взаємодії з позивачем. (а.с.7) Позивач підготував експертні пропозиції та надіслав їх відповідачу, які ним були отримані 24.07.2012 року. (а.с.8-34). 17.09.2013 року відповідачем прийнято рішення за № 76 «Про розгляд експертних пропозицій громадської експертизи діяльності Мінрегіону України, наданих громадською організацією «Східноукраїнський центр громадських ініціатив». Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушив порядок проведення громадської експертизи, а саме: п.п. 2 п. 7 постанови КМУ «Про затвердження Порядку сприяння проведенню громадської експертизи діяльності органів виконавчої влади» від 05.11.2008 року № 976 (далі - Порядок), не розглянувши експертні пропозиції на найближчій колегії Міністерства. Однак, судова колегія не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне. Відповідно до пункту 2 Порядку громадська експертиза діяльності органів виконавчої влади є складовою механізму демократичного управління державою, який передбачає проведення інститутами громадянського суспільства оцінки діяльності органів виконавчої влади, ефективності прийняття і виконання такими органами рішень, підготовку пропозицій щодо розв'язання суспільно значущих проблем для їх урахування органами виконавчої влади у своїй роботі. Згідно приписів цього Порядку під інститутами громадянського суспільства слід розуміти громадські організації, професійні та творчі спілки, організації роботодавців, благодійні і релігійні організації, органи самоорганізації населення, недержавні засоби масової інформації та інші непідприємницькі товариства і установи, легалізовані відповідно до законодавства. Відповідно до частини другої статті 4 Порядку орган виконавчої влади після надходження від інституту громадського суспільства письмового запиту щодо проведення громадської експертизи утворює у разі потреби робочу групу для підготовки матеріалів із залученням представників інституту громадського суспільства, що ініціює проведення громадської експертизи. Згідно п.3 Порядку орган виконавчої влади сприяє інституту громадянського суспільства у проведенні громадської експертизи у разі надходження від нього письмового запиту із зазначенням: його найменування, відомостей про легалізацію, місцезнаходження та електронної адреси (за наявності); предмета і мети громадської експертизи; переліку документів та інших матеріалів, необхідних для проведення громадської експертизи (далі - матеріали); адреси, за якою надсилається відповідь на запит, або прізвища, ім'я та по батькові особи, уповноваженої одержати таку відповідь, її контактного телефону і електронної адреси (за наявності). Пунктом 7 Порядку встановлено, що орган виконавчої влади після надходження експертних пропозицій розглядає їх на найближчому засіданні колегії за участю представників інституту громадянського суспільства, що проводив громадську експертизу. Отже, як вбачається з наведеного, обов'язок органу виконавчої влади розглянути експертні пропозиції виникає одразу після їх надходження до цього органу. Як вбачається з матеріалів справи, позивач, 20.10.2011 року, надіслав запит про проведення громадської експертизи діяльності відповідача щодо формування Переліку відомостей, що становлять службову інформацію у Мінрегіоні України, яка, на думку позивача, призводить до обмеження доступу громадськості до генеральних планів населених пунктів України. Відповідач отримав лист позивача за результатами громадської експертизи (вх. реєстр. № 6123/0/10-12). Листом від 31.08.2012 №7/14-14103 Мінрегіон України поінформував позивача про невідповідність наведених ним пропозицій, всупереч Порядку № 976, зазначеним у запиті предмету і меті громадської експертизи, що унеможливлює визначення їх статусу як «експертних пропозицій» та їх врахування у роботі відповідача. Листом від 09.10.2013 № 8/14-198-12 відповідач з метою завершення процедури громадської експертизи повторно звернувся до позивача з проханням надіслати експертні пропозиції. Також, листом від 28.12.2012 № 7/14-20933 Мінрегіон України додатково наголосив позивачеві, що надані пропозиції підготовлені з порушенням Порядку № 976 та не можуть бути враховані у роботі. 29.01.2013 Мінрегіоном України разом із позивачем проведено робочу нараду, на якій, згідно протоколу (а.с. 122-124), досягнуто домовленості, що позивачем буде надіслано експертні пропозиції відповідно до Порядку № 976, які відповідачем будуть розглянуті на колегії. Відповідач листом від 04.06.2013 № 8/14-172-13 повідомив позивача про підготовку питання щодо результатів громадської експертизи для розгляду на колегії. Також необхідно зазначити, що матеріали справи містять неодноразові звернення відповідача на адресу позивача, які залишились поза увагою позивача, зокрема, листи від 31.08.2012 №7/14-14103, від 09.10.2013 № 8/14-198-12, від 28.12.2012 № 7/14-20933, з вимогами надіслати експертні пропозиції, що відповідають Порядку №976, лист від 19.02.2013 № 7/14-2431 з протоколом робочої наради за участі представника позивача від 29.01.2013р. Крім того, за змістом листа відповідача на адресу позивача №7/29-15916 від 23.11.2011р., протоколу від 22.02.2012р. розширеної наради відповідача за участю, зокрема, Міністерства оборони України, представника від позивача, питання обмеженості доступу громадськості до містобудівної документації пов?язано із наявністю встановленого грифу «для службового користування» щодо картографічного матеріалу та геодезичних даних. При цьому, відповідачем наголошено, що обмеженість доступу громадськості до містобудівної документації зумовлена наданими Міністерством оборони України картографічними матеріалами грифу «для службового користування». За змістом протоколу №12 від 17.07.2013р. (а.с.79) Міністерством оборони України проведено засідання експертної комісії при державному експерті з питань таємниць - начальникові Головного управління оперативного забезпечення Збройних Сил України, на якому прийнято рішення щодо зняття грифу «для службового користування» з інформації Міноборони України, в якій визначені критерії обмеження доступу до картографічно-геодезичної документації, що використовується при розробці генеральних планів населених пунктів. Факсограмами від 05.08.2013 №7/14-12155 та7/14-12156 (а.с.84,85) відповідач звернувся до облдержадміністрацій та проектних інститутів з проханням взяти під контроль зняття обмеження доступу з документації, що використовується при розробці генеральних планів населених пунктів. 17.09.2013р. колегією Мінрегіону прийнято рішення № 76 «Про розгляд експертних пропозицій громадської експертизи діяльності Мінрегіону України, наданих громадською організацією «Східноукраїнський центр громадських ініціатив». При цьому за змістом рішення, йому передувало засідання 11.09.2013р. експертної комісії з питань затвердження переліку відомостей, що становлять службову інформацію у Міністерстві, за результатами якого наказом №452 від 16.09.2013р. внесено зміни в Перелік відомостей, що становлять службову інформацію, шляхом виключення пункту 4 «відомості у сфері містобудування». Таким чином, з наведеного вбачається, що неможливість розгляду експертних пропозицій на найближчій колегії Міністерства була обумовлена тим, що позивачем не було надано експертних пропозицій, які б відповідали б Порядку № 976. Крім того, висновки суду першої інстанції щодо бездіяльності відповідача стосовно розгляду пропозиції позивача та прийняти рішення раніше, не знайшли свого документального підтвердження та спростовуються наявними матеріалами справи. Враховуючи наведені обставини, судова колегія вважає, що Мінрегіон України при розгляді експертних пропозицій позивача діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України і, в межах компетенції належно вчинив всі дії, визначені Порядком № 976. Отже, колегія суддів дійшла висновку про відсутність обґрунтованих підстав для задоволення позову. З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Таким чином, колегія суддів, у відповідності до ст. 205 КАС України, приходить до висновку, що постанову суду першої інстанції необхідно скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

Результат розгляду: denied