Рішення адміністративного суду від 2014-02-14 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до заступника начальника Запорізької митниці Міністерства доходів та зборів України - начальника управління боротьби з контрабандою та митними порушеннями Калганова Олега Вікторовича, яким просить скасувати постанову в справі про порушення митних правил від 17.12.2013 року, згідно якої на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00грн. за вчинення порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України та закрити провадження у справі. Позов обґрунтовує наступним. 23.12.2012 року позивач ввіз на митну територію України, митний пост в зоні діяльності Чернігівської митниці, автомобіль «Volkswagen Passat», державний номер [NUMBER], який належить Індивідуальному підприємству «ІВОлінк» (Республіка Литва), по смузі «зелений коридор». Зазначений автомобіль був наданий йому Литовською компанією «ІВОлінк», де він працює водієм-техніком, відповідно до Трудового договору від 21.012.2012 р., термін дії до 21.12.2022 р. З метою здійснення службової діяльності в інтересах цієї компанії на території України, яку він здійснює відповідно до Посвідчення на відрядження № 632872/12 від 21.11.2013 р. (строком на 365 днів), та Автомобільного шляхового листа № 632872/12 від 21.11.2013 р. Посвідчення та Автомобільний шляховий лист, з якими яв грудні 2012 р. перетинав кордон передані ним до бухгалтерії підприємства для відповідної оплати. Належність автомобіля «Volkswagen Passat», державний номер [NUMBER] Індивідуальному підприємству «ІВОлінк» (Республіка Литва), підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію ТЗ № Е 021715. При перетині кордону співробітникам митниці, він надав всі належні документі, на підставі яких ввезення автомобіля на територію України було здійснено з дотриманням всіх правил встановлених Митним кодексом України та Конвенцією про тимчасове ввезення. Таким чином, вищезазначений автомобіль був ввезений на митну територію України як транспортний засіб комерційного призначення у режимі «тимчасового ввезення». При цьому, під час митного оформлення ввезення автомобіля, співробітники митниці зазначили, що він тимчасово ввозить автомобіль на територію України і повинен дотримуватися зазначеного режиму. Йому повернули всі необхідні документи і він продовжив рух. Після цього, він постійно використовував автомобіль на території України в службових цілях. 17 січня 2014р., з Відділу Державної виконавчої служби Токмакського районного управління юстиції, позивач отримав інформацію про притягнення його до адміністративної відповідальності, та в цей же день з поштового відділення отримав Постанову в справі про порушення митних правил № 0284/11200/13 від 17.12.2013 р., про те, що управлінням боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями Запорізької митниці Міндоходів відносно нього був складений протокол про порушення митних правил № 0284/11200/13 від 06.11.2013 р., за ознаками передбаченими ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України. 17.12.2013 р. відповідач розглянув складений протокол про порушення митних правил № 0284/11200/13 від 06.11.2013 р., визнав позивача винним та наклав адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 8500 грн. Також в спірній постанові зазначено, що позивач викликався до Запорізької митниці на 06.11.2013 р. для надання пояснень та складення протоколу, також викликався на 17.12.2014 р. на розгляд справи. Але ці твердження відповідача не є об'єктивними, т.я. ніяких повідомлень про виклик до позивача не надходило. Згідно оскаржуваної постанови, 28.10.2013 р. Запорізька митниця отримала від Чернігівської митниці лист, щодо ввезення мною на митну територію України вказаного автомобіля, який знаходився в режимі «транзит». Тобто, за ст. 95 МК України, строк транзитних перевезень для автомобільного транспорту становить 10 діб. На думку відповідача, він був повинен вивезти автомобіль до 02.01.2013 р. А згідно інформації відповідача, ним вивезення не здійснено, що і є складом адміністративного правопорушення, за ознаками передбаченими ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України. Вважає, що спірна постанова не законна та підлягає скасуванню, оскільки правопорушення фактично не мало місця, з наступних підстав: при перетині кордону, співробітники митниці для пропуску належного йому автомобіля не визначали режим «транзит», в наслідок чого не складалась відповідна декларація, яка повертається у визначений митними органами, пункт вивезення транспортного засобу в певний строк. Також вважає, що адміністративний матеріал складений та розглянутий з порушенням процесуальних вимог. Так, протокол про порушення митних правил був складений за його відсутністю, а постанова в справі про порушення митних правил винесена 17.12.2013р. Це є грубим порушенням, зі сторони відповідача, оскільки суперечить вимогам ст.525 МК України, згідно якої справа про порушення митних правил розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня отримання посадовою особою митного матеріалів, необхідних для вирішення справи. Крім того, посадовою особою були порушені вимоги ст.489 МК України, згідно якої посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При винесенні оскаржуваної постанови, цього зроблено не було, та посадовою особою яка винесла цю постанову вимоги закону не враховані. Відповідно до ст.526 МК України, справа про адміністративне правопорушення за порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи, справу може бути розглянуто лише у випадках, якщо є дані про своєчасне Ті сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи. В супереч цім вимогам справа була розглянута за його відсутністю. Також були грубо порушені права позивача, передбачені ст. 498 МК України, а саме: під час розгляду справи про порушення митних правил у органі доходів і зборів або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у органі доходів і зборів та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови митного органу, суду (судді), а також; користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами. Всіх наданих мені цим законом прав позивач був позбавлений, що є порушенням процесу при розгляді справи. Крім того, відповідачем порушений шестимісячний строк накладення адміністративного стягнення, визначений ст. 487 МК України. Враховуючи максимальний строк вивезення транспортного засобу з митної території України до 02.01.2013 р (самостійно визначено відповідачем), стягнення за вчинене правопорушення могло бути накладене в строк до 02.07.2013 року. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позов та обставини, якими він обґрунтований, підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, надав заперечення наступного змісту. Вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Наведені позивачем підстави, а саме трудові відносини з іноземним підприємством, посвідчення про відрядження та шляховий лист, не є достатніми підставами для переміщення транспортного засобу у митний режим тимчасового ввезення. Позивачем не надано доказів ані під час митного контролю 23.12.2012 року, ані суду щодо відповідності автомобіля транспортному засобу комерційного призначення, а саме платного перевезення осіб або промислове чи комерційне платне або безоплатне перевезення вантажів. Автомобіль був ввезений на митну територію України смугою руху «зелений коридор», відповідно до вимог ч. 3 ст. 366 МК України в якості товару. Згідно вимог ч. 2 ст. 380, ч. 1 ст. 381 МК України, спірний автомобіль не підлягав письмовому декларуванню. 29.10.2013 року позивач був викликаний повісткою про явку 06.11.2013 року для надання пояснень щодо порушення строку транзиту автомобіля. Поштове відправлення позивач отримав особисто 31.10.2013 року. Оскільки позивач у визначений час не з'явився, протокол про порушення митних правил був складений за його відсутності, у відповідності до ч. 3 ст. 394 МК України. Зазначений протокол надсилався позивачу 06.11.2013 року та 26.11.2013 року. Поштові відправлення повернуті з відмітками «за зазначеною адресою не проживає». Оскаржувана постанова прийнята у відповідності ч. 4 ст. 526 МК України, за відсутності позивача. Постанову позивач отримав 17.01.2014 року. Вважає, що позивачем пропущений строк оскарження постанови, в зв'язку з його винними діями у несвоєчасному отриманні постанови, яка перебувала на пошті з 21.12.2013 року. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивач перебуває в трудових відносинах з II «IVOlink», що підтверджується трудовим договором від 21.12.2012 року. 21.11.2013 року відповідач відряджений до України для технічного обслуговування автомобілів, перевезення співробітників компанії та вантажів строком 365 днів, що підтверджується посвідченням про відрядження від 21.11.2013 № 63287212. Відряджений він на автомобілі «VW PASSAT» [NUMBER], який належить роботодавцю що підтверджується автомобільним шляховим листом від 21.11.2013 № 63287212, свідоцтвом про реєстрацію Е 021715. Згідно протоколу про порушення митних правил від 06.11.2013 № 0284/11200/13, 28.03.2013 року до Запорізької митниці Міндоходів надійшов лист Чернігівської митниці Міндоходів від 28.11.2013 № 09-29/5087-еп, відповідно до якого, 23.12.2012 року [PERSON] ввіз на митну територію України транспортний засіб «VW PASSAT» [NUMBER] в режимі «Транзит». Проведеною перевіркою встановлено, що згідно бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Державної митної служби, транспортний засіб «VW PASSAT» [NUMBER] станом на 28.10.2013 року не вивезено за межі митної території України. Таким чином, [PERSON] перевищив встановлений ст. 95 МК України термін транзитного перевезення зазначеного автомобіля більш ніж на 10 діб. Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України. Під час складання протоколу позивач присутнім не був. Повістка про явку в управління БК та МП Запорізької митниці Міндоходів отримана позивачем 31.10.2013 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Протокол про порушення митних правил та пропозиція про явку для надання пояснень щодо його змісту надіслані позивачу 07.11.2013 року на адресу: [ADDRESS], що підтверджується листом відповідача від 06.11.2013 року № 12-35/1902, фіскальним чеком. Зазначені документи позивачем не отримані, що підтверджується довідкою ДППЗ «Украпошта», в зв'язку з тим, що адресат за зазначеною адресою не проживає. Оскаржувана постанова надіслана позивачу 19.12.2013 року та отримана ним 17.01.2014 року, що підтверджується листом відповідача від 19.12.2013 № 12-35/2453, фіскальним чеком та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Ст. 494 МК України передбачена можливість складання протоколу про порушення митних правил за відсутністю особи, яка притягається до відповідальності, але вона повинна бути повідомлена про зазначений факт, що і було зроблено відповідачем. Позивач був належним чином повідомлений про розгляд справи про порушення митних правил щодо нього, але при розгляді справи присутній не був і не скористався наданим йому законодавством правом на захист. Але при ухвалені оскаржуваної постанови мало місце суттєве порушення норм матеріального права, а саме строку накладення адміністративного стягнення. Відповідно ч. 1 ст. 467 МК України, якщо справи про порушення митних правил розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень. На позивача накладене адміністративне стягнення за порушення митних правил, передбачене ч. 3 ст. 470 МК України, яке не є триваючим, адже кваліфікаційною ознакою зазначеного правопорушення є певний строк, при перевищенні якого правопорушення вважається вчиненим. Таким чином, відповідач мав право накласти на позивача адміністративне стягнення лише в строк з 13.01.2013 року до 13.07 2013 року. Відповідно ч. 2 ст. 531 МК України, підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані інші визначені законами обставини. П.7 ст. 247 КУпАП визначено, що розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення. За таких обставин, постанова в справі про порушення митних правил підлягає скасуванню, а справа про порушення митних правил закриттю. Враховуючи вищевикладене,

Результат розгляду: granted