Рішення адміністративного суду від 2014-02-25 00:00:00+02

31 серпня 2012 року [PERSON] звернувся до Новогродівського міського суду Донецької області з позовом (арк. спр. 1-2) до Управління Пенсійного фонду України в м. Новогродівці (далі - УПФУ), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - ГУПФУ) про: 1) зупинення виконавчого провадження ВП № 33722927 у відділі державної виконавчої служби Новогродівського міського управління юстиції по вул. 40 років Жовтня, буд. 17 в м. Новогродівка на стадії добровільного виконання, не допущення незаконного утримання суми штрафу 170 грн. з пенсії позивача; 2) визнання неправомірними дій УПФУ щодо накладення штрафу 170 грн. за неподання звітності; 3) визнання неправомірними дій ГУПФУ по формальному розгляду скарги на рішення УПФУ в м. Новогродівка № 241 від 3 липня 2012 р.; 4) визнання незаконним та скасування рішення УПФУ в м. Новогродівка № 241 від 3 липня 2012 р. про застосування до позивача штрафу в розмірі 170 грн.; 5) визнання незаконним та скасування рішення ГУПФУ № 8496/08 від 2 серпня 2012 р. про відмову в задоволенні скарги позивача; 6) стягнення з УПФУ та ГУПФУ по 500 тис. грн. з кожного, усього 1 млн. грн.. за допущені відносно позивача порушення за період його, як інваліда 1 групи, трудової реабілітації. Крім того, позивач просив направити окрему ухвалу Пенсійному фонду України щодо відсутності доступу в приміщення УПФУ осіб з обмеженими фізичними можливостями. Ухвалою Новогродівського міського суду Донецької області від 25 липня 2013 року (арк. спр. 92) адміністративну справу за позовом [PERSON] передано для розгляду до Донецького окружного адміністративного суду. Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 9 серпня 2013 року (арк. спр. 95) суддею прийнято справу за позовом [PERSON] до свого провадження. З журналу судового засідання від 28 серпня 2013 року (арк. спр. 104) вбачається, що усною ухвалою суду першої інстанції у якості третього відповідача залучено Головне управління Державної казначейської служби України у Донецької області, про що також зазначено в ухвалі суду першої інстанції від 28 серпня 2013 року (арк. спр. 106). Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12 вересня 2013 року (арк. спр. 118-119) позов [PERSON] залишено без розгляду, у зв'язку з повторною не явкою позивача без поважних причин. Позивач оскаржив ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 12 вересня 2013 року в апеляційному порядку (арк. спр. 121-122). Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 5 грудня 2013 року (арк. спр. 141-142) апеляційна скарга [PERSON] була задоволена, ухвала суду першої інстанції від 12 вересня 2013 р. скасована, а справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду. Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2013 року (арк. спр. 145) суддею прийнято справу за позовом [PERSON] до свого провадження. Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 9 січня 2014 року з урахуванням ухвали про виправлення описки від 20 січня 2014 року (арк. спр. 179-184) у задоволенні адміністративного позову ФОП [PERSON] відмовлено в повному обсязі. При відмові в позові суд першої інстанції виходив з того, що дії УПФУ з застосування штрафу є правомірними, оскільки до 6 серпня 2011 року позивач був платником єдиного внеску на загальних умовах, тому повинен був подати звіт. Позивач не погодився з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу (арк. спр. 36-38), в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та задовольнити позов в повному обсязі. Сторони про дату, місце та час судового розгляду повідомлені, представників до суду не направили. ГУПФУ надало через канцелярію суду заперечення на апеляційну скаргу позивача. Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги встановила наступне. 27 червня 2012 року посадовою особою УПФУ в м. Новогродівці складений акт про неподання [PERSON] звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2011 рік по строку 2 квітня 2012 року (арк. спр. 162). 3 липня 2012 року УПФУ в м. Новогродівці прийнято рішення № 241 про застосування до [PERSON] штрафних санкцій в розмірі 170 грн. на підставі пункту 4 частини 11 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464-VІ від 8 липня 2010 р. (далі - Закон № 2464) за неподання звітності передбаченої цим законом за 2011 р. (арк. спр. 8). 12 липня 2012 року [PERSON] направив до ГУПФУ в Донецькій області заяву (арк. спр. 3) про скасування рішення № 241 від 3 липня 2012 р. Рішенням ГУПФУ № 8496/08 від 2 серпня 2012 р. (арк. спр. 4-6) скарга [PERSON] залишена без задоволення, рішення УПФУ в м. Новогродівці № 241 від 3 липня 2012 р. залишено без змін. В обґрунтування рішення ГУПФУ послалося на те, що платник єдиного внеску зобов'язаний подавати звітність у строки, порядку та за встановленою Пенсійним фондом України формою. ФОП [PERSON], як інвалід 1 групи, звільнений від сплати за себе єдиного внеску, але не звільнений від обов'язку надання звітності за статтею 6 Закону № 2464, пунктом 3.2 розділу ІІІ Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Базовим звітним періодом для підприємців є календарний рік, тому ГУПФУ посилається на те, що за 2011 рік позивач повинен був подати, але не подав звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2011 рік по строку 2 квітня 2012 року. ГУПФУ послалося на дані Красноармійської ОДПІ за період з 1 січня 2011 року по 31 грудня 2011 року, згідно яких [PERSON] здійснював підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування. Рішенням Пенсійного фонду України від 28 серпня 2012 року № 19862/09-10 (арк. спр. 163-164) скарга [PERSON] була залишена без задоволення, рішення УПФУ в м. Новогродівці № 241 від 3 липня 2012 р., рішення ГУПФУ № 8496/08 від 2 серпня 2012 р. залишені без змін. За частиною 4 статті 4 Закону № 2464 (в редакції Закону № 3609-VІ від 7 липня 2011 року, який набрав чинності з 6 серпня 2011 року) особи, зазначені в пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Позивач є інвалідом 1 групи по трудовому каліцтву, що підтверджено посвідченням (арк. спр. 9). Факт його звільнення, як суб'єкта підприємницької діяльності від сплати єдиного податку за частиною 4 статті 4 Закону № 2464 УПФУ та ГУПФУ, як свідчать їх пояснення, не заперечують. Спірним у даній справі є питання щодо застосування рішенням УПФУ № 241 від 3 липня 2012 року до позивача штрафу в сумі 170 грн. за неподання звітності з єдиного внеску за 2011 рік станом на 2 квітня 2012 року. Станом на 3 липня 2012 року пунктом 4 частини 11 статті 25 Закону № 2464 було передбачено, що територіальний орган Пенсійного фонду застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої цим Законом, територіальним органом Пенсійного фонду накладається штраф у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Пункт 4 частини 11 статті 25 Закону № 2464 виключено згідно із Законом України від 4 липня 2013 р. № 406-VII, який діє з 11 серпня 2013 року. Згідно з пунктом 3.2 розділу ІІІ Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 8 жовтня 2010 року № 22-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 1 листопада 2010 р. за № 1014/18309 (далі Порядок № 22-2), зі змінами внесеними згідно з постановою правління Пенсійного фонду України від 23 червня 2011 р. № 18-1, фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, самі за себе і за членів сім'ї, які беруть участь у провадженні підприємницької діяльності; особи, які забезпечують себе роботою самостійно - займаються незалежною професійною діяльністю, а саме науковою, літературною, артистичною, художньою, освітньою або викладацькою, а також медичною, юридичною практикою, в тому числі адвокатською, нотаріальною діяльністю, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід безпосередньо від цієї діяльності, за умови, що такі особи не є найманими працівниками чи підприємцями, самі за себе формують та подають до органів Пенсійного фонду звіт один раз на рік до 1 квітня року, наступного за базовим звітним періодом. Базовим звітним періодом для них є календарний рік. Звіт подається за формою згідно з додатком 5 до цього Порядку. Станом на час подання звіту за 2011 рік - 2 квітня 2012 року - діяла частина 4 статті 4 Закону № 2464 в тій редакції, яка звільняла ФОП - інвалідів від сплати єдиного внеску, отже відсутність обов'язку сплачувати зобов'язання з єдиного внеску виключає звітування за звітний календарний рік з питань нарахування та сплати єдиного внеску. Ця позиція підтверджується тим, що постановою правління Пенсійного фонду України від 10 грудня 2012 року № 24-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2012 р. за № 2204/22516, були внесені зміни до Порядку № 22-2, шляхом визначення розділу ІІІ Порядку 22-2 в новій редакції, а саме викладення пункту 3.3 в наступній редакції: «ФО - підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Звіт зазначеними особами не подається». Згідно з постановою правління Пенсійного фонду України від 3 грудня 2013 року № 25-2, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2013 р. за № 2141/24673, яка набула чинності 8 січня 2014 року, визнана такою, що втратила чинність, постанова правління Пенсійного фонду України від 08 жовтня 2010 року № 22-2 "Про порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", зареєстрована в Міністерстві юстиції України 01 листопада 2010 року за № 1014/18309. Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення. Рішенням Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 передбачено, що положення частини першої статті 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи). Виходячи зі статті 58 Конституції України та приписів частини 4 статті 4 Закону № 2464, підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] в частині скасування рішення УПФУ в м. Новогродівці № 241 від 3 липня 2012 року про застосування штрафу в розмірі 170 грн. за неподання по строку 2 квітня 2012 року звіту з єдиного внеску за 2011 рік. В задоволенні інших позовних вимог суд апеляційної інстанції відмовляє, виходячи з наступних підстав: - вказуючи вимоги про зупинення виконавчого провадження позивач не визначив відповідачем виконавчу службу та не надав до справи докази відкриття такого провадження; - відсутні підстави для скасування рішення ГУПФУ прийнятого за скаргою позивача, оскільки це адміністративне процедурне рішення, яке не має наслідком стягнення штрафу, а є одним з засобів досудового врегулювання спору; - щодо визнання незаконними дій УПФУ та ГУПФУ, то ці органи діяли в межах інструкцій на час прийняття ними рішень, й лише застосування судом апеляційної інстанції конституційних норм та врахування змін в законодавстві, в тому числі щодо звільнення інвалідів від сплати єдиного внеску, має наслідком скасування рішення УПФУ в даній справі; - відсутні підстави для стягнення з відповідачів коштів на користь позивача в якості матеріальної чи моральної шкоди завдяки не наданню до справи документальних доказів наявності такої шкоди, причинно-наслідкового зв'язку цієї шкоди з діями УПФУ та ГУПФУ, документальної необґрунтованості вимог позивача в цій частині. Щодо вимоги позивача направити окрему ухвалу Пенсійному фонду України щодо відсутності доступу в приміщення УПФУ та ГУПУ осіб з обмеженими фізичними можливостями, суд апеляційної інстанції зазначає, що вони задоволенню не підлягають, оскільки відповідачі у відповідь на запит апеляційного суду надали інформацію про те, що кімнати прийому громадян у вказаних органах Пенсійного фонду України доступні особам з обмеженими можливостями, зокрема пандусами для інвалідних колясок, та докази протилежного у справі відсутні. Викладене в цьому судовому рішенні, обумовлює часткове задоволення апеляційної скарги позивача, скасування постанови суду першої інстанції та як наслідок ухвали про виправлення описки в постанові, прийняття нової постанови про часткове задоволення позову.

Результат розгляду: partial