Рішення адміністративного суду від 2014-02-26 00:00:00+02

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, просила визнати протиправною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ПС1 № 351189 від 28.01.2014 року, а провадження у справі закрити. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини вказані в позовній заяві та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав до суду письмові заперечення (вх. № 8435 від 26.02.2014 року), в яких зазначав, що позов не визнає в повному обсязі, просить відмовити в його задоволенні та розглядати справу без його участі, також разом з запереченнями надано диск з відео фіксацією адміністративного правопорушення (а.с. 13-15). Згідно ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належних чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Суд дослідивши письмові докази у справі прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.01.2014 року інспектором Самарським Ігорем Олександровичем був складений протокол, в якому зазначено, що 28.01.2014 року о 08:43 год., керуючи транспортним засобом Фольксваген, державний номер [NUMBER] на перехресті вул. В.Перспективна - Шевченка в м. Кіровограді, повертаючи ліворуч при зеленому сигналі світлофора, позивач не дала дорогу автомобілю, що рухався в зустрічному напрямку прямо, чим порушила п. 16.6. ПДР України. На підставі вищевказаного протоколу була винесена постанова серія ПС1 № 351189 від 28.01.2014 року по справі про адміністративне правопорушення, якою притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, та накладено адміністративне стягнення на позивача за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 425 грн. Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Виходячи із норм викладених в ст. 71 КАС України встановлено, що за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. Відповідно до п. 16.6 ПДР України, повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов'язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч. З оглянутого в судовому засідання відео, вбачається, що за обставин зазначених у протоколі на регульованому перехресті третій в ряду автомобіль, що перебував на зустрічній смузі здійснював рух прямо по смузі, в той час як попередні два повернули один ліворуч, інший праворуч. Позивач не дочекавшись проїзду транспортного засобу, що рухався прямо, здійснила поворот ліворуч, при цьому даний транспортний засіб проїхав перехрестя без перешкод та пригальмовування. Згідно до існуючих коментарів, застосування п. 16.6 ПДР України тісно пов'язане з правилами визначеними п. 10.11 ПДР України. Згідно до пункту 10.11 ПДР України, у разі коли траєкторії руху транспортних засобів перетинаються, а черговість проїзду не обумовлена цими Правилами, дати дорогу повинен водій, до якого транспортний засіб наближається з правого боку. Даний пункт правил підкреслює перевагу рейкових транспортних засобів перед нерейковими і перевагу транспортних засобів, що наближаються з правого боку (п. 10.11 ПДР України), на рівнозначних дорогах. За таких обставин, суд вважає за можливе задовольнити позов в частині скасування постанови, оскільки при проїзді перехрестя позивач жодним чином не завадила транспортному засобу, що рухався прямо, їх траєкторії не перетиналися, у водіїв вказаних транспортних засобів було достатньо часу до закінчення розпочатого маневру без перешкод один для одного. Суд відмовляє у закритті провадження у справі, оскільки відповідно до ч.3 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи про накладення адміністративних стягнень, а тому прийняття рішення щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення може лише орган чи повноважена особа, яка вирішує питання про притягнення до адміністративної відповідальності. На підставі викладеного та

Результат розгляду: partial