Рішення адміністративного суду від 2014-02-06 00:00:00+02

Постановою Корюківського районного суду Чернігівської області від 08 серпня 2013 року позов задоволено повністю. Не погоджуючись з прийнятим рішенням, управління праці та соціального захисту населення Корюківської районної державної адміністрації Чернігівської області подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Свої вимоги апелянт аргументує тим, що судом першої інстанції були неповно з'ясовані всі обставини, що мали суттєве значення для вирішення справи та допущені порушення норм процесуального права. Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, позивач відноситься до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та є інвалідом 2 групи, інвалідність якого отримана через захворювання, яке пов`язане з виконанням робіт щодо ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Внаслідок вказаних обставин, позивач має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі п`яти мінімальних заробітних плат, що передбачено ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі п`яти мінімальних заробітних плат саме відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII за 2013 рік, проте колегія суддів не погоджується з даним висновком, виходячи з наступного. Відповідно до рішення Конституційного суду України від 25 січня 2012 року у справі № 1-11/2012 нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України. Отже, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік. Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2012 рік» встановлено, що у 2012 році норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", статей 5 та 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", статей 14, 22, 37 та 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", статті 22 Закону України "Про міліцію", статті 49 Закону України "Про прокуратуру", статті 77 Основ законодавства України про охорону здоров'я, статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", статті 9 Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні", статті 22 Закону України "Про пожежну безпеку", статті 20 Закону України "Про захист рослин", статті 43 Гірничого закону України, статей 6 1, 6 2, 6 3 та 6 4 Закону України "Про жертви нацистських переслідувань", статті 3 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік. Враховуючи, що з адміністративним позовом до суду позивач звернулась 22 квітня 2013 року, позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки повноваження щодо визначення порядку та розміру, в яких здійснюється перерахунок пенсії у 2012 році, делеговано Кабінету Міністрів України. Вказані обставини не були досліджені судом першої інстанції, що привело до неправильних висновків щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог. Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів, у відповідності до ч.2 ст. 205 КАС України, приходить до висновку, що постанову суду першої інстанції необхідно скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

Результат розгляду: denied