Рішення адміністративного суду від 2014-01-28 00:00:00+02

Позивач [PERSON] звернувся в суд із адміністративним позовом до УДАІ УМВС України в Тернопільській області про скасування постанови серії ВО1 №196856 від 31.12.2013 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн. Посилається на те, що дана постанова про притягнення його до адмінвідповідальності прийнята з порушенням вимог, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Просить суд адміністративний позов задовольнити, скасувати постанову серії ВО1 №196856 від 31.12.2013 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП у зв'язку з відсутністю адміністративного правопорушення. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, просить суд позов задовольнити. Представник відповідача - УДАІ УМВС України в Тернопільській області лейтенант міліції Галушка А.Й. у судовому засіданні позов не визнав та суду по справі пояснив, що 31.12.2013 року інспектором ДПС Тернопільського МВ виявлено порушення п.15.9 (ґ) Правил дорожнього руху водієм транспортного засобу марки «Форд фокус», державний номерний знак [NUMBER], [PERSON], який в м.Тернополі на перехресті вулиць Кн.Острозького - Т.Шевченка здійснив зупинку транспортного засобу, чим порушив правила зупинки. Крім того, мотивуючи причину зупинки технічними несправностями автомобіля, позивач усупереч п.31.5 Правил дорожнього руху не рухався найкоротшим шляхом до місця стоянки чи ремонту, а зупинився у невідведеному для цього місці. У результаті даного порушення 31.12.2013 року інспектором ДПС Тернопільського МВ складений протокол про адміністративне правопорушення серії АА2 №134763, в якому чітко вказано місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення та винесено спірну постанову серії ВО1 №196856 про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн. Вважає дану постанову законною, а позовні вимоги безпідставними, у зв'язку з чим просить в їх задоволенні відмовити. Суд, розглянувши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази та враховуючи норми чинного законодавства, прийшов до переконання, що позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав. Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії АА2 №134763 від 31.12.2013 року, [PERSON] 31.12.2013 року о 14 год. 50 хв., керуючи транспортним засобом марки «Форд фокус», державний номерний знак [NUMBER], здійснив зупинку на перехресті вулиць Кн.Острозького - Т.Шевченка в м.Тернополі, чим порушив п.15.9 «ґ» Правил дорожнього руху. На підставі вищевказаного протоколу інспектором ДПС Тернопільського МВ старшим сержантом міліції 31.12.2013 року винесено спірну постанову серії ВО1 №196856, згідно якої [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом та інше. У відповідності до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Відповідно до положень ст.ст.33, 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. У судовому засіданні [PERSON] пояснив, що 31.12.2013 року о 14 год.50 хв., проїжджаючи перехрестя вулиць вул.Кн.Острозького - Т.Шевченка в м.Тернополі, з незалежних від нього обставин, транспортний засіб вийшов з ладу, тому з метою запобігти створення аварійної ситуації, накатом скотився до «острівка», де здійснив зупинку транспортного засобу та увімкнув аварійну світлову сигналізацію. Проте, не встиг вийти з автомобіля і вчинити жодних дій з приводу технічної несправності автомобіля, коли до нього підійшов працівник ДАІ та склав протокол про адміністративне правопорушення. Вважає, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, у зв'язку з чим просить спірну постанову скасувати. Підтвердив факт здійснення зупинки у неналежному місці. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що 31.12.2013 року була пасажиром позивача та підтвердила факт несправності автомобіля, керування яким здійснював [PERSON] У зв'язку з несправністю автомобіля позивач накатом скотився до «острівка», увімкнув аварійну світлову сигналізацію та виходив з автомобіля, щоб виявити під капотом причину несправності, коли підійшов працівник ДАІ та склав протокол про адміністративне правопорушення, не взявши до уваги пояснення позивача. Пунктом 15.9 (ґ) Правил дорожнього руху передбачено, що зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга. Крім того, п.31.5 (а) Правил дорожнього руху передбачено, що у разі виникнення в дорозі несправностей, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил (увімкнення аварійної сигналізації, встановлення знаку аварійної зупинки або миготливого червоного ліхтаря). У судовому засіданні з'ясовано, що позивачем не було вжито заходів при здійсненні вимушеної зупинки, а саме позивачем не використано найкоротшого шляху до місця стоянки, не втановлено знаку аварійної зупинки або миготливого червоного ліхтаря. Відповідальність за порушення правил зупинки, стоянки передбачена ч.1 ст. 122 КУпАП. Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Відповідно до вимог процесуального закону докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними - якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини вчинення [PERSON] даного правопорушення повністю викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії АА2 №134763 від 31.12.2013 року, які є об'єктивні і вказують на вчинення адміністративного правопорушення. Відповідно до ч.1 ст. 71 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Посилання позивача в судовому засіданні на те, що він не допускав порушення вимог Правил дорожнього руху, суд до уваги не приймає, як такі, що спростовуються в судовому засіданні, зокрема даними протоколу про адміністративне правопорушення серії АА2 №134763 від 31.12.2013 року. Також суд оцінює критично і не приймає до уваги пояснення свідка [PERSON] (які при цьому не співпадають з поясненнями позивача), оскільки вважає, що її пояснення направлені на уникнення [PERSON], який є її чоловіком, від адміністративної відповідальності. На підставі вищенаведеного, проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до переконання, що в даному випадку факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, доведений належним чином. Отже, заявлені вимоги про скасування постанови до задоволення не підлягають.

Результат розгляду: denied