Рішення адміністративного суду від 2014-02-24 00:00:00+02

Постановою Окружного адміністративного суду АР Крим від 11.09.2013 року адміністративний позов Заступника прокурора м. Ялта в інтересах держави в особі Республіканського комітету АР Крим з охорони навколишнього природного середовища до Лівадійської селищної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Ялтинський гірсько-лісовий природний заповідник, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: [PERSON], [PERSON], Державна інспекція сільського господарства в АР Крим, про визнання незаконним та скасування рішення задоволений повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Лівадійської селищної ради від 04.04.2008 року №83 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS], на землях Лівадійської селищної ради». Не погодившись із вищевказаною постановою суду, третя особа [PERSON] звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду АР Крим від 11.09.2013 року та постановити нове рішення, яким у позові відмовити у повному обсязі. Апеляційна скарга мотивована неповним з'ясуванням судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального та процесуального права. У судовому засіданні 24.02.2014 року представник заступника прокурора м. Ялта заперечувала проти задоволення апеляційної скарги за необґрунтованістю, просила у її задоволенні відмовити, оскаржувану постанову Окружного адміністративного суду АР Крим від 11.09.2013 року - залишити без змін. Представник позивача - Республіканського комітету АР Крим з охорони навколишнього природного середовища у судове засідання 24.02.2014 року не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, про причину неявки суд не повідомив. Представник відповідача - Лівадійської селищної ради у судове засідання 24.02.2014 року не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, про причину неявки суд не повідомив. Представник третьої особи - Ялтинського гірського-лісового природного заповідника у судове засідання 24.02.2014 року не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, про причину неявки суд не повідомив. Треті особи - [PERSON], [PERSON] у судове засідання 24.02.2014 року не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно, про причину неявки суд не повідомили. Представник третьої особи - Державної інспекції сільського господарства АР Крим у судове засідання 24.02.2014 року не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, надав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність. Згідно з частиною 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи. Чинне законодавство не обмежує коло представників осіб, які беруть участь у справі, при апеляційному розгляді адміністративної справи. Судова колегія, вислухавши пояснення представника заступника прокурора м. Ялта, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку (частина 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України). З матеріалів справи вбачається, що заступник прокурора м. Ялта звернувся до Окружного адміністративного суду АР Крим в інтересах держави в особі Республіканського комітету АР Крим з охорони навколишнього природного середовища з адміністративним позовом до Лівадійської селищної ради, треті особи: Ялтинський гірсько-лісовий природний заповідник, [PERSON], [PERSON], Державна інспекція сільського господарства в АР Крим, про визнання незаконним та скасування рішення Лівадійської селищної ради №83 від 04.04.2008 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що прокурор звернувся до суду в інтересах держави в особі Республіканського комітету АР Крим з охорони навколишнього природного середовища у порядку приписів статті 121 Конституції України, статті 36-1 Закону України «Про прокуратуру», статті 60 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки Державною інспекцією по контролю за виконанням та охороною земель АР Крим в ході перевірки додержання вимог діючого законодавства встановлено суттєві порушення. Так, 04.04.2008 року Лівадійською селищною радою прийнято рішення №83 про затвердження проекту землеустрою та надання у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,1000 га за адресою: [ADDRESS], на підставі якого [PERSON] отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №082151. У подальшому право власності на зазначену земельну ділянку перейшло до [PERSON], якому видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №516538. Встановлено, що вказана земельна ділянка відноситься до земель природно-заповідного фонду та знаходиться у користуванні Ялтинського гірсько-лісового природного заповідника. Таким чином, Лівадійська селищна рада не мала повноважень на прийняття рішення про надання [PERSON] у власність земельної ділянки із складу земель заповідника. Ухвалою Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 16.09.2011 року до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, залучено Ялтинський гірсько-лісовий природний заповідник (Т.1 а.с.19). Ухвалою Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 30.04.2013 року до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, залучено Державну інспекцію сільського господарства АР Крим (Т.2 а.с.84-85). Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог позивача виходячи з наступного. Матеріали справи містять відомості про те, що рішенням 24 сесії 5 скликання Лівадійської селищної ради №83 від 04.04.2008 року «Про затвердження проекту землеустрою з відведення та передачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за адресою: АРК, м. Ялта, [ADDRESS], на землях Лівадійської селищної ради» передано безоплатно у власність [PERSON] земельну ділянку загальною площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку із земель Лівадійської селищної ради, які не передані у власність та не надані у користування у межах населених пунктів, за адресою: м. Ялта, [ADDRESS] (Т.1 а.с.106-107). На підставі зазначеного рішення [PERSON] 26.05.2008 року видано державний акт серії ЯЕ №082151 на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, розташовану за адресою: АР Крим, м. Ялта, [ADDRESS], для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруджень (присадибна ділянка) (Т.1 а.с.4). У подальшому, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30.05.2008 року ВКО №861332 (р.№1-1317) [PERSON] видано державний акт серії ЯЖ №516538 на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, розташовану за адресою: АР Крим, м. Ялта, [ADDRESS], для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруджень (присадибна ділянка) (Т.1 а.с.5). 29.04.2011 року посадовими особами Республіканського комітету по земельних ресурсах АР Крим була проведена позапланова перевірка з питання дотримання вимог земельного законодавства при використанні земельних ділянок на території Ялтинського гірсько-лісового природного заповідника, про що був складений акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства (Т.1 а.с.6-7). Згідно зазначеного акту від 29.04.2011 року земельна ділянка орієнтовною площею 0,15 га, розташована за адресою: [ADDRESS], надана у власність [PERSON] для індивідуального житлового будівництва. Згідно матеріалів лісовпорядкування дана земельна ділянка знаходиться на території Лівадійського лісництва у межах Ялтинського гірсько-лісового природного заповідника (Т.1 а.с.7). Заступник прокурора м. Ялта звернувся до суду в інтересах держави в особі Республіканського комітету АР Крим з охорони навколишнього природного середовища із адміністративним позовом до Лівадійської селищної ради, треті особи: Ялтинський гірсько-лісовий природний заповідник, [PERSON], [PERSON], Державна інспекція сільського господарства АР Крим, про визнання незаконним та скасування рішення Лівадійської селищної ради №83 від 04.04.2008 року. З позовної заяви вбачається, що прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Республіканського комітету АР Крим з охорони навколишнього природного середовища у порядку приписів статті 36-1 Закону України «Про прокуратуру», статті 60 Кодексу адміністративного судочинства України. Згідно з пунктом 2 статті 121 Конституції України, частин 2, 5 статті 36-1 Закону України «Про прокуратуру» прокуратура України становить систему, на яку покладається: представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом. Підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або державою. Прокурор самостійно визначає підстави для представництва в судах, форму його здійснення і може здійснювати представництво на будь-якій стадії судочинства в порядку, передбаченому процесуальним законом. У відповідності до частини 2 статті 60 Кодексу адміністративного судочинства України прокурор здійснює в суді представництво інтересів громадянина або держави в порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами. За змістом статей 59, 60 Кодексу адміністративного судочинства України прокурор у випадку звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом є законним представником сторони, а отже, не може мати більше прав, ніж сама сторона, в інтересах якої пред'явлено позов. Разом з тим, серед повноважень Республіканського комітету АР Крим з охорони навколишнього природного середовища, передбачених Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища» №1264-ХІІ та Положенням про Республіканський комітет АР Крим з охорони навколишнього природного середовища, у Республіканського комітету АР Крим з охорони навколишнього природного середовища відсутнє право на пред'явлення позову до суду про скасування рішень органів місцевого самоврядування щодо надання громадянам та юридичним особам земельних ділянок, тому немає цього права й прокурор. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 29.01.2013 року у справі за позовом прокурора м. Черкаси в інтересах Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Черкаській області до Черкаської міської ради, третя особа: приватне підприємство «Міськбуд-Плюс» про визнання протиправним та скасування рішення. Крім того, судова колегія зазначає, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, були порушені, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам. Отже, якщо прокурором ставилась мета повернення земельної ділянки, то слід було заявляти віндикаційний позов про витребування майна від добросовісного набувача, якщо ж покарання винних у порушенні закону щодо відчуження земельних ділянок, то потрібно було звертатися до відповідних правоохоронних органів. Якщо ж метою було відшкодування шкоди, завданої державі посадовими особами внаслідок незаконної передачі земельних ділянок, то такі вимоги і мали заявлятися поруч з вимогою про визнання актів протиправними. Аналізуючи вищенаведене, судова колегія дійшла висновку, що прокурор під час звернення до суду обрав неправильний спосіб захисту порушеного права. З урахуванням усього вищенаведеного у сукупності, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судом апеляційної інстанції судового рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права. Вказаним обставинам судом першої інстанції не дана належна оцінка, постанова суду ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Результат розгляду: denied