Рішення адміністративного суду від 2014-03-03 00:00:00+02

Позивачка звернулася до Яготинського районного суду з адміністративним позовом до Яготинської міської ради, як органу приватизації, м. Яготин вул. Незалежності-67 про визнання дій неправомірними та визнання права на приватизацію, в котрому просила визнати дії Яготинської міської ради Київської області протиправними щодо відмови у приватизації у власність квартири [ADDRESS] і визнати за позивачкою та членами її сім'ї право на приватизацію в рівних частках даної кімнати в гуртожитку. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позову та пояснив, що позивачці було надано ордер на вселення в дану квартиру гуртожитку, проте відмовлено у приватизації з посилання на розбіжності площі квартири в гуртожитку з приводу самовільного перепланування та переобладнання жилих та нежилих приміщень гуртожитку. Перепланувань та переобладнання даної квартири не проводилося, квартира була отримана в тому стані, в якому її залишили попередні жильці. Представник відповідача в судовому засіданні частково визнав позовні вимоги, зазначивши, що даних про переобладнання не має, ордер видавався на кімнату, позивачка має право на приватизацію. Технічна документація була втрачена та на даний час виготовлена нова. Треті особи в судове засідання не з'явилися, звернулися з заявами про розгляд справи у їх відстуність. не заперечували проти позовних вимог. Перевіривши матеріали справи, заслухавши думку сторін, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до ордеру на ім'я позивачки від 18 листопада 2002 року в квартирі гуртожитку, що розташований по [ADDRESS] поселилася позивачка зі своєю сім'єю та зареєстровані за адресою розташування даного гуртожитку (а.с. 6-14, 16). Так, відповідно до акту приймання-передачі вказаного гуртожитку в комунальну власність територіальної громади м. Яготин та рішення Яготинської міської ради (а.с. 32-34) приміщення гуртожитку, що розташований по [ADDRESS] прийнято в комунальну власність територіальної громади м. Яготин та надано дозвіл на приватизацію його жилих та нежилих приміщень громадянам в порядку встановленому чинним законодавством України. З копії технічного паспорта першого поверху гуртожитку що розташований по [ADDRESS] даного гуртожитку складається з чотирьох кімнат та санвузолу, загальну площа яких становить 46.90 кв. м, при цьому ордер на квартиру виданий на блок (кімнати) № 29-30 (а.с. 14) не містить даних про площу квартири. З розпорядження органу приватизації (а.с.15) вбачається, що позивачці відмовлено в приватизації квартири [ADDRESS], оскільки в зв'язку з невідповідністю відомостей, на підставі яких можливо визначити право на приватну власність жилого приміщення в гуртожитку, так як в документах поданих виявлена розбіжність розміру фактично зайнятих заявником площ у гуртожитку, відповідно до технічного паспорту, розміру площ, що надавалася при вселенні в гуртожиток, що спричинено самовільним переплануванням та переобладнанням жилих та нежилих приміщень. З копії технічного паспорта на ім'я [PERSON] на квартиру (кімнату) [ADDRESS] (а.с. 17-19) вбачається, що квартира [ADDRESS] складається з чотирьох кімнат та санвузолу, загальна площа яких становить 45.50 кв. м. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчі органи сільських, селищних, міських рад, крім повноважень, передбачених цим Законом, здійснюють й інші надані їм законом повноваження. В силу ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду (надалі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Особливості приватизації житлових приміщень у гуртожитках визначаються законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитки» визначено, що всі гуртожитки, на які поширюється дія цього Закону, підлягають передачі у власність територіальних громад. Передача гуртожитків згідно із цим Законом у власність територіальних громад здійснюється відповідно до порядку, передбаченого Законом України «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності». Згідно положень ст. 4 Закону, громадяни, які на законних підставах проживають у гуртожитках державної форми власності, гуртожитках, що було включено до статутних капіталів товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), набувають право на приватизацію житлових приміщень у таких гуртожитках після їх передачі у власність відповідної територіальної громади. П. 10 Примірного положення про гуртожитки затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 3 червня 1986 р. № 208 передбачає, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер (додаток), який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Ордер може бути виданий лише на вільну жилу площу. П. 18 Примірного положення про гуртожитки затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 3 червня 1986 р. № 208 передбачає, що робітники, службовці, студенти, учні, а також інші громадяни, які проживають у гуртожитку, зобов'язані: використовувати надану жилу площу відповідно до її призначення. П. 19 Примірного положення про гуртожитки затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 3 червня 1986 р. № 208 передбачає, що мешканцям гуртожитку забороняється: провадити самовільно переобладнання й перепланування приміщень. Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Якщо загальна площа квартир (будинків), що підлягають приватизації, відповідає площі, передбаченій абзацом другим статті 3 цього Закону, зазначені квартири (будинки) передаються наймачеві та членам його сім'ї безоплатно. Згідно ч. 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Відповідно до 6.3 Положення «Про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» при приватизації жилих приміщень у гуртожитку коридорного типу у власність мешканцям передаються тільки кімнати (з урахуванням відповідних коефіцієнтів площі розташованих в них веранд, засклених балконів, лоджій, холодних комор, відкритих балконів та терас), яким надаються відповідні номери. Таким чином, враховуючи викладене, а також те, що представник позивачки зазначив, що позивачка отримала квартиру в гуртожитку, після користування попереднім жителем даної квартири, переобладнання та перебудування даної квартири не проводила, що підтверджується матеріалами справи. З ордеру на вселення в дану квартиру не містить даних про площу квартири, яка надана позивачці для проживання, проте з технічних паспортів, вбачається, що кількість кімнат не змінилася, а виготовлений на ім'я позивачки технічний паспорт на дану квартиру має меншу площу, а ніж в технічному паспорті на вказаний гуртожиток. При цьому технічний паспорт на ім'я позивачки виготовлений після даного розпорядження органу приватизації. Оскільки не може бути завдано шкоди будь-чиїм інтересам та правам, в зв'язку з чим міська рада, як орган приватизації відмовив позивачці у приватизації квартири безпідставно, а тому вона має право на звернення для реалізації свого право на приватизацію. Щодо позовних вимог про визнання за позивачкою та членами її сім'ї, що є третіми особами по даній справі права на приватизацію, то дані позовні вимоги до задоволення не підлягають, оскільки позивачкою по справі є лише [PERSON], а третіми особами [PERSON] та [PERSON], чи їх представниками не заявлено самостійних позовних вимог та у матеріалах справи відсутні докази про відмову їм у приватизації квартири у відповідних частках. А тому за таких обставин, суд вважає, що вимоги позову підлягають до часткового задоволення.

Результат розгляду: partial