Рішення адміністративного суду від 2014-02-10 00:00:00+02

Приватне підприємство «Полінуур» (позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом про визнання протиправними дій Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області, які полягають в складанні актів від13.08.13 № 1445/21-03-22-05/38481188 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «Полінуур» щодо підтвердження господарських відносин із контрагентами - постачальниками та з контрагентами - покупцями за березень - квітень 2013 року», від 22.10.13 № 1497/21-03-22-05/38481188 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «Полінуур» щодо підтвердження господарських відносин із контрагентами - постачальниками та з контрагентами - покупцями за травень - серпень 2013 року», визнання протиправними дій Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області, які полягають у визнанні фіктивними угод, укладених ПП «Полінуур» у березні - серпні 2013 року, в актах від 13.08.2013 № 1445/21-03-22-05/38481188 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «Полінуур» щодо підтвердження господарських відносин із контрагентами - постачальниками та з контрагентами - покупцями за березень - квітень 2013 року», від 12.10.2013 № 1497/21-03-22-05/38481188 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «Полінуур» щодо підтвердження господарських відносин із контрагентами - постачальниками та з контрагентами - покупцями за травень - серпень 2013 року». Також, позивач просить визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного правління Міндоходів у Херсонській області, які полягають в зміні в електронній базі даних «Детальна інформація по платнику ПДВ щодо результатів автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» показників податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ, які задекларовані ПП «Полінуур» в березні - серпні 2013 року, на підставі актів від 13.08.2013 № 1445/21-03-22-05/38481188 та від 22.10.2013 № 1497/21-03-22-05/38481188, зобов'язати Державну податкову інспекцію у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області відобразити в електронній базі даних «Деталізована інформація по платнику ПДВ щодо результатів автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» показники податкових зобов'язань та податкового кредиту, задекларованих ПП Полінуур» в березні - серпні 2013 року, та які були змінені на підставі актів від 13.08.13 № 1445/21-03-22-05/38481188 та від 22.10.2013 № 1497/21-03-22-05/38481188 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «Полінуур» щодо підтвердження господарських відносин із контрагентами - постачальниками та з контрагентами - покупцями за травень - серпень 2013 року». Позовна заява мотивована тим, що із проведеними звірками та складеними актами позивач не погоджується та вважає, що порушено його конституційні права, порядок складання актів про неможливість проведення зустрічних звірок порушений. В позові зазначено, що первинні бухгалтерські документи при звірці не досліджувались, а висновки актів ґрунтуються тільки на даних податкових декларацій та інформаційних базах даних ДПІ. Дії ДПІ по зміні в електронній базі податкової звітності задекларованих позивачем показників податкового кредиту та податкових зобов'язань є неправомірними, і законодавством не передбачено право ДПІ на підставі актів зустрічних звірок змінювати в електронній базі податкової звітності задекларовані платником податків показники податкового кредиту та податкових зобов'язань з ПДВ. Податковий орган не наділений правом робити висновки про не реальність правочинів, укладених між позивачем та його контрагентами. Представник позивача в судове засідання з'явився, просить задовольнити позов. Державна податкова інспекція у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області (відповідач) просить відмовити в задоволенні позову. Свою правову позицію обґрунтовує тим, що пунктом 73.5 статті 73 Податкового кодексу України визначено право органів державної податкової служби проводити зустрічні звірки даних суб'єктів господарювання щодо платників податків, які не є перевірками і проводяться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (постанова КМУ від 27.12.10 №1232). Згідно наказу ДПА України від 22.04.11 № 236 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо організації та проведення органами державної податкові служби зустрічних звірок" у разі встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання, зокрема, у зв'язку з встановленням відсутності суб'єкта господарювання та/або його посадових осіб за місцезнаходженням (податковою адресою) складається акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання, що і було вчинено ДПІ. Представник відповідача прибув в судове засідання, просить відмовити в задоволенні позову. Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення учасників процесу, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив: Приватне підприємство «Полінуур» є юридичною особою, платником податків, в тому числі податку на додану вартість, основний вид діяльності оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами, санітарно-технічним обладнанням. Податкова адреса м. Херсон, вул. Садова, 9-б, кв. 95, директором підприємства є гр-н Бец Юрій Вікторович. У листопаді 2013 року ПП «Полінуур» дізналось про те, що ДПІ у м. Херсоні ГУ Міндоходів у Херсонській області було складено акти від 13.08.2013 № 1445/21-03-22-05/38481188 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «Полінуур» щодо підтвердження господарських відносин із контрагентами - постачальниками та з контрагентами - покупцями за березень - квітень 2013 року», від 22.10.2013 № 1497/21-03-22-05/38481188 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «Полінуур» щодо підтвердження господарських відносин із контрагентами - постачальниками та з контрагентами - покупцями за травень - серпень 2013 року». ПП «Полінуур» стверджує, що не отримувало запит про надання інформації для проведення зустрічної звірки, про проведення зустрічної звірки підприємству не було відомо, вищевказані акти не були вручені представнику ПП «Полінуур» або надіслані на адресу підприємства. Про наявність вищевказаних актів підприємству стало відомо від контрагентів, оскільки вказаний акт був розісланий ДПІ у м. Херсоні іншим територіальним органам Міндоходів та у зв'язку з наявністю цього акту податковими органами здійснювались заходи по збору інформації від контрагентів щодо взаємовідносин з ПП «Полінуур». В наданому суду акті ДПІ у м. Херсоні від 13.08.2013 року № 1445/21-03-22-05/38481188 вказано про неможливість підтвердити факт реального здійснення господарських операцій при придбанні ПП «Полінуур» товарів (послуг) у контрагентів постачальників та продажу цих товарів (послуг) контрагентам покупцям у березні-квітні 2013 року, встановлено невідповідність первинних документів нормам діючого законодавства, відсутність наміру створення правових наслідків, в тому числі щодо сплати належних сум податків та обов'язкових платежів, такі угоди носять фіктивний та нереальний характер. При складанні актів був використаний висновок ГВПМ ДПІ у м. Херсоні від 12.08.13 про відсутність підприємства за юридичною адресою м. Херсон, вул. Садова, 9б, кв. 95, відсутність у підприємства основних фондів, складських приміщень, автотранспортних засобів, що свідчить про нереальність господарських операцій за період, який був предметом перевірки. В наданому суду акті від 22.10.2013 року № 1497/21- 03-22-05/38481188 податкова інспекція вказує на надіслання запиту підприємству від 18.09.13 № 2169/10/21-03-15-02, на який була надана неповна відповідь. Крім того, від Головного оперативного відділу ДПІ у м. Херсоні було отримано службову записку № 371/07.50-09 від 17.10.13 про нереальність здійснення господарських операцій (у зв'язку з незнаходженням за податковою адресою) так як до ЄДР внесений запис про відсутність ПП "Полінуур" за юридичною адресою. ДПІ дійшла до висновку про неможливість підтвердити факт реального здійснення господарських операцій при придбанні ПП «Полінуур» товарів (послуг) у контрагентів постачальників та продажу цих товарів (послуг) контрагентам покупцям у травні-серпні 2013 року, встановлено невідповідність первинних документів нормам діючого законодавства, відсутність наміру створення правових наслідків, такі угоди носять фіктивний та нереальний характер. При цьому, в акті зазначено про відсутність у підприємства основних фондів, складських приміщень, автотранспортних засобів, що свідчить про нереальність господарських операцій за період, який був предметом перевірки. Таким чином, задекларований податковий кредит з ПДВ позивача за березень - серпень 2013 року сформований неправомірно та перевіркою не підтверджується, а також задекларовані податкові зобов'язання з ПДВ позивача за березень-серпень 2013 року, сформовано неправомірно та перевіркою не підтверджується. Вищевикладене свідчить про відсутність наміру створення правових наслідків, в тому числі щодо сплати належних сум податків та обов'язкових платежів. Тобто, такі угоди носять фіктивний характер. Податкові повідомлення-рішення за результатами перевірок на підставі актів не приймались. Позивач стверджує про внесення податковою інспекцією змін до бази "Детальна інформація по платнику ПДВ щодо результатів автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України" за період березень-серпень 2013 року та зменшення суми задекларованих зобов'язань та податкового кредиту до «0» грн. Як вбачається з наданої ДПІ у м. Херсоні інформації, податковою інспекцією дійсно були внесені такі зміни до бази даних, відповідачем не спростовано твердження приватного підприємства «Полінуур», що вказані зміни були здійснені саме у зв'язку з наявністю актів про неможливість здійснення зустрічних звірок від 13.08.13 та 22.10.13. Не погоджуючись з такими діями відповідача позивач звернувся до суду. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. За правилами статей 2, 17 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод. Позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин. Предметом оскарження в адміністративному суді можуть бути юридичні наслідки, що безпосередньо випливають з результатів відповідних дій чи бездіяльності. В даному випадку оскарження юридичних наслідків, які настали внаслідок дій податкового органу щодо порядку проведення зустрічної звірки та застосування висновків актів звірок, перенесення податковим органом висновків актів до своїх баз даних (зокрема, до "Системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів"), є належним правовим засобом захисту прав позивача. Щодо вимоги про визнання протиправними дій відповідача по проведенню зустрічних звірок та складанню Державною податковою інспекцією у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області актів про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «Полінуур» щодо підтвердження господарських відносин із контрагентами - постачальниками та з контрагентами - покупцями від 13.08.13 № 1445/21-03-22-05/38481188, від 22.10.13 № 1497/21-03-22-05/38481188 суд вважає її обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до п. 73.5 ст. 73 Податкового кодексу України, з метою отримання податкової інформації контролюючі органи мають право проводити зустрічні звірки даних суб'єктів господарювання щодо платника податків. Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється контролюючими органами з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків. Пунктом 3 Порядку проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1232, (далі - Порядок №1232) передбачено, що з метою проведення зустрічної звірки орган державної податкової служби (ініціатор) надсилає органу державної податкової служби (виконавцю), на обліку в якому перебуває суб'єкт господарювання, запит про проведення зустрічної звірки для підтвердження отриманих від платника податків та зборів даних. Зустрічна звірка може бути проведена органом державної податкової служби (ініціатором) самостійно у разі, коли суб'єкт господарювання перебуває на обліку в тому ж органі державної податкової служби, в якому перебуває платник податків, або в межах одного населеного пункту. У разі відсутності запитуваної органом державної податкової служби (ініціатором) інформації орган державної податкової служби (виконавець) надсилає завірений печаткою запит про подання інформації та її документального підтвердження суб'єкту господарювання за його адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) рекомендованим листом з повідомленням про вручення чи особисто вручає суб'єкту господарювання або його законному чи уповноваженому представникові під розписку. Таким чином, підставами для проведення зустрічної звірки, у відповідності до вищезазначених норм, є необхідність зіставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання по господарських операціях, за наявності сумнівів стосовно факту здійснення таких операцій. При цьому, визначено процедуру проведення такої звірки, а саме: наявності обов'язкового письмового запиту податкового органу, яким здійснюється основна перевірка суб'єкта господарювання, щодо перевірки його контрагента, за виключенням, коли суб'єкт господарювання перебуває на обліку в тому ж органі державної податкової служби. Отже, відсутність у розпорядженні податкового органу первинних документів унеможливлює проведення зустрічної звірки. Згідно з п. 7 Порядку №1232 та п. 4 Методичних рекомендацій щодо організації та проведення органами Державної податкової служби зустрічних звірок, затверджених наказом Державної податкової адміністрації України № 236 від 22.04.2011 (далі - Методичні рекомендації № 236) передбачено, що за результатами проведеної зустрічної звірки складається довідка, яка підписується суб'єктом господарювання (законним чи уповноваженим представником) і посадовими особами органу державної податкової служби та особисто вручається суб'єкту господарювання або його законному чи уповноваженому представникові під розписку або надсилається суб'єкту господарювання за його адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) рекомендованим листом із повідомленням про вручення. В даному випадку був складений акт про неможливість проведення зустрічної звірки, а не довідка. Так, згідно п.4.4 наказу ДПА України від 22.04.11 №236 у разі встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання, зокрема, у зв'язку встановленням відсутності суб'єкта господарювання та/або його посадових осіб за місцезнаходженням (податковою адресою) складається акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання. Зі зразка акту про неможливість проведення зустрічної звірки, який наведений у додатку 3 до Методичних рекомендацій, вбачається, що в даному акті, серед іншого, повинні зазначатись причини неможливості проведення зустрічної звірки, встановлені в ході організації проведення зустрічної звірки, із наведенням реквізитів документів, що підтверджують цей факт (копії яких додаються до актів) та детально перелічуватись заходи вжиті в ході організації проведення зустрічної звірки з метою забезпечення підтвердження господарських відносин. З правового аналізу положень п. 73.5 ст. 73 Податкового кодексу України, п.п. 6, 7 Порядку №1232, положення Методичних рекомендацій № 236, суд приходить до висновку, що зустрічна звірка може бути проведена податковим органом лише в разі наявності у розпорядженні податкового органу первинних документів або надання таких документів платником податків на обов'язковий письмовий запит податкового органу, оскільки зустрічна звірка полягає у зіставленні даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється органами державної податкової служби, з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій і розрахунків, що здійснювалися між ними з метою з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків. Однак, доказів того, що при проведенні зустрічної звірки здійснено співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів позивача та його контрагентів, відповідачем не надано та з актів не вбачається. Податковою адресою юридичної особи відповідно до п. 45.2 ст. 45 Кодексу є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України. Відповідно до ст. 93 Цивільного кодексу України місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку. Відповідно до ст. 20 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, в тому числі про місцезнаходження юридичної особи, є відкритими і загальнодоступними. В актах про неможливість проведення зустрічних звірок в якості причини такої неможливості зазначена та обставина, що підприємство відсутнє за юридичною адресою, до ЄДР внесений запис про відсутність за юридичною адресою, також цей факт підтверджено висновком ГВПМ ДПІ у м. Херсоні ГУ Міндоходів у Херсонській області, висновок не наданий суду. Отже, суд не має можливості встановити яким чином податкова служба перевіряла знаходження підприємства або його керівника за юридичною адресою. Судом встановлено, що на час здійснення звірки позивач був зареєстрований за адресою: 73000, м. Херсон, вул. Садова, 9 б, кв. 95, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України. Даний витяг свідчить, що станом на 27.12.13 до ЄДР не вносилось запису про відсутність за юридичною адресою (арк. справи 145-150). Директор підприємства Бец Юрій Вікторович в судовому засіданні пояснив, що постійно мешкає за даною адресою, квартира № 95 придбана ним в 1998 році, що підтверджується договором купівлі-продажу (арк. справи 143, 144), за цією адресою до нього приходили співробітники податкової міліції. Крім того, на цю ж адресу був надісланий запит ДПІ від 18.09.13, на який дана відповідь позивачем. В актах про неможливість проведення звірок не міститься будь-якого документального обґрунтування стосовно нереальності фінансово-господарських взаємовідносин позивача з контрагентами, які мали місце в березні-серпні 2013 року. Висновки перевірки ґрунтуються лише на припущеннях, без дослідження документів первинного бухгалтерського та податкового обліку, недійсність правочинів між позивачем та його контрагентами не встановлена в судовому порядку. Та обставина, що позивач не декларує наявності основних фондів не є перепоною для здійснення господарської діяльності. Представники позивача пояснили про наявність у підприємства орендованих складів для зберігання товарів. Крім того, обов'язкової наявності основних фондів для здійснення підприємницької діяльності чинне законодавство не вимагає. Отже, при розгляді справи, судом встановлено, що не тільки була порушена процедура проведення зустрічних звірок, але й самі акти не відповідають вимогам чинного законодавства, так і викладені в ньому висновки, які ґрунтуються на припущеннях, без зазначення будь-яких первинних документів та без системного викладення порушень вимог чинного податкового законодавства. Акти не містять жодного посилання відповідача на встановлення порушень позивачем вимог ПКУ або інших законодавчих норм. З системного аналізу норм "Порядку проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок", затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 27.12.2010р. № 1232, а також "Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства", затвердженого наказом ДПА України від 22.12.2010р. №984, вбачається, що судження податкового органу відносно правильності справляння платником податків сум податків та зборів за відображеними в податковій звітності показниками господарських операцій можуть бути викладені виключно в акті перевірки або довідці зустрічної звірки. Чинним законодавством не передбачено відображення таких суджень в акті про неможливість проведення перевірки або акті про неможливість проведення зустрічної звірки, де мають зазначатись лише обставини, котрі спричинили таку неможливість. А відтак, відображення в актах про неможливість проведення зустрічної звірки суджень податкового органу по суті проведених платником податків господарських операцій суперечить закону, який не передбачає такого порядку дій суб'єкта владних повноважень. Суд зазначає, що за своєю правовою природою акт про неможливість проведення зустрічної звірки не повинен містити висновки щодо реальності здійснення господарської діяльності. Висновок податкового органу про відсутність реального характеру правочинів, укладених позивачем із його контрагентами, прямо суперечить вищезазначеним нормам та зразку форми акта про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання. Наслідком неможливості проведення зустрічної звірки з підстав відсутності суб'єкта господарювання за юридичною адресою, є саме висновок про відсутність такого суб'єкта за місцезнаходженням із зазначенням фактичних обставин. З огляду на вищевикладене та враховуючи те, що відповідачем не надано доказів наявності підстав для проведення зустрічних звірок, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправними дій ДПІ у м. Херсоні щодо проведення зустрічних звірок та складання актів від 13.08.13 та 22.10.2013 є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до положень п. 73.5 ст. 73 Податкового кодексу України, п.п. 6, 7 Порядку №1232, положення Методичних рекомендацій № 236, акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання в подальшому використовується в комплексі з іншими документами суб'єкта господарювання при проведенні чергової документальної планової або позапланової перевірки суб'єкта господарювання із метою підтвердження повноти відображення результатів здійснених господарських операцій у податковому та бухгалтерському обліку. Отже, даний акт є підставою для здійснення заходів щодо проведення документальної позапланової перевірки такого платника податків з урахуванням вимог Податкового Кодексу. Позивач стверджує про те, що акти від 13.08.13 та 22.10.13 були використані відповідачем для корегування його показників податкового кредиту та податкових зобов'язань декларацій з ПДВ, які обліковуються податковою службою в електронній базі даних "Детальна інформація по платнику ПДВ щодо результатів автоматичного співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України". Відповідно до п. 74.1 ст.74 ПК України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах органів державної податкової служби або безпосередньо посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби. Податкова інформація є різновидом інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності органів державної податкової служби (п.62.1.2 ПК України), який, у свою чергу, є способом здійснення податкового контролю. Згідно пункту 1.3 Методичних рекомендацій щодо організації та проведення камеральних перевірок податкової звітності платників податків, крім перевірок податкової декларації про майновий стан і доходи та податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця, затверджених наказом Міністерства доходів і зборів України від 14.06.2013 № 165, під час реалізації Методичних рекомендацій використовуються програмні продукти, зокрема, як "Детальна інформація по платнику ПДВ щодо результатів автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України". Інформація податкової звітності з ПДВ, надіслана до центральної бази даних податкової звітності, підлягає співставленню засобами системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів на рівні ДПА України. Детальна база співставлення є одним з програмних продуктів центральної бази даних податкової звітності, який було розроблено для реалізації Порядку взаємодії органів державної податкової служби при опрацюванні розшифровок податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість у розрізі контрагентів, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 18.04.2008 № 266, введена в дію з метою проведення перевірок податкових декларацій з податку на додану вартість, в якій по податковим періодам відображаються показники податкового кредиту та податкових зобов'язань платників податків у розрізі контрагентів на підставі поданої податкової звітності з ПДВ, тобто податкових декларації з податку на додану вартість з додатками №5. Платник податків самостійно обчислює суму податкового зобов'язання, яку зазначає у податковій декларації, і прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. За відсутності зауважень до оформлення податкової звітності вона реєструється і вважається прийнятою. В подальшому податкова служба здійснює зіставлення даних податкової звітності з ПДВ з інформацією, отриманою від митних органів та з інших джерел. При цьому враховуються результати автоматизованого зіставлення даних додатка 5 до декларації, реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, єдиного реєстру податкових накладних, та інше. Якщо виявляються розбіжності між податковими зобов'язаннями та/або податковим кредитом платника та його контрагентів податкова служба повинна повідомити про це платника, а останній має право протягом 10 днів після отримання письмового повідомлення уточнити податкові зобов'язання (збільшити суму податку до сплати та/або зменшити суму бюджетного відшкодування чи від'ємного значення суми податку на додану вартість); також податкова служба повідомляє платнику про отримання податкових накладних, виписаних особами, не зареєстрованими як платники податку в порядку, для формування та уточнення податкової звітності з податку на додану вартість, та вчиняє інші дії відповідно до наказу Міндоходів від 11.02.2011 № 85 "Про запровадження електронного сервісу для платників податків - юридичних осіб" . Процес зіставлення даних податкової звітності з ПДВ у розрізі контрагентів є формальним рівнем податкового контролю, на стадії якого податковий орган фактично порівнює задекларовані контрагентами кореспондуючі суми податкових зобов'язань та податкового кредиту з метою оперативного виявлення платників, що підлягають документальній перевірці. Податковий орган зобов'язаний відобразити показники декларацій у відповідних базах податкової звітності, а показники податкового кредиту та податкових зобов'язань конкретного платника податків, які відображаються в Базі співставлення, на підставі показників поданих таким платником податків податкових декларацій з ПДВ. За відповідність інформації у базах податкової звітності даним податкових документів, наданих платником податків на паперових (електронних) носіях, несуть відповідальність підрозділи, що приймають податкову звітність (наказ ДПС України від 14.06.12 № 516 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо приймання та комп'ютерної обробки податкової звітності платників податків в органах ДПС України"). Зазначений етап контрольно-перевірочної роботи не передбачає здійснення податковим органом оцінки дотримання платником вимог податкового законодавства та аналізу змісту та характеру правовідносин, що стали підставою для формування даних податкового обліку платника. Адже питання правильності відображення платником в обліку проведених господарських операцій досліджуються податковим органом при проведенні податкової перевірки платника з дослідженням фінансово-господарських документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податку. У даному випадку ДПІ не було виявлено розбіжності у податковій звітності ПП «Полінур» та його контрагентів за перевірені податкові періоди з березня по серпень 2013 року при співставленні засобами системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України. Однак, при цьому відповідач дійшов висновку про недостовірність задекларованих контрагентами даних податкового обліку. Сама по собі здійснена ДПІ податкова кваліфікація операцій за відсутності відмінності між задекларованими показниками податкової звітності контрагентів не може слугувати підставою для внесення змін до Системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України. Висновок щодо правильності (або недостовірності) задекларованих платником даних податкового обліку як підстави для внесення змін до вказаної бази даних може бути зроблений податковим органом після визначення платникові податкових зобов'язань та їх узгодження у встановленому законом порядку. Слід також наголосити, що у податковому праві визнається критерій добросовісності платника, який передбачає законність дій платника у сфері податкових правовідносин (у тому числі і щодо формування даних податкового обліку), доки це не спростовано у порядку, встановленому Податковим кодексом України. Наведене також виключає можливість застосування до платника негативних правових наслідків (зокрема, у вигляді вилучення з електронної бази даних задекларованих ним показників) до моменту донарахування платникові податкового зобов'язання в порядку статті 54 Податкового кодексу України та його узгодження. ПДВ за своєю економічною суттю відноситься до непрямих податків, тобто його сума включається у вартість товарів, що поставляються продавцем. Одна операція з продажу товару викликає відповідні податкові наслідки у обох сторін такої операції, які є платниками ПДВ, - у продавця - податкові зобов'язання, у покупця - податковий кредит. Тобто, якщо у продавця товару податкові зобов'язання рівні нулю, то і у покупця товару податковий кредит більший бути не може. За таких обставин, у разі зміни в базі "Детальна інформація по платнику ПДВ щодо результатів автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України" податкового зобов'язання з ПДВ у платника податку, автоматично виникає питання щодо зміни податкового кредиту і у його контрагента. Самостійна зміна податковою інспекцією в базі "Детальна інформація по платнику ПДВ щодо результатів автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України" показників податкового кредиту та/або податкових зобов'язань позивача без зміни цих показників самим позивачем шляхом подання уточнюючих декларацій (розрахунків), буде порушувати його права та інтереси, оскільки позивач, як платник податків, має право розраховувати на те, що задекларовані ним в податкових деклараціях показники податкового кредиту та податкових зобов'язань відповідають показникам з централізованої бази даних податкової звітності. Суд приймає до уваги, що внаслідок складання актів про неможливість проведення зустрічних звірок у позивача виникли проблеми з контрагентами-покупцями та продавцями, а у останніх - проблеми щодо невизнання права на формування податкового кредиту, валових витрат та податкових зобов'язань та валових доходів у взаємовідносинах з позивачем. Така невідповідність може мати для позивача негативні наслідки, як то: погіршення його ділової репутації, як належного платника податків, відмова його контрагентів від подальших господарських відносин з позивачем з метою уникнення негативних податкових наслідків для себе від таких операцій, позивач, як платник податків, має право розраховувати на те, що задекларовані ним в податкових деклараціях показники податкового кредиту та податкових зобов'язань відповідають показникам з централізованої бази даних податкової звітності тощо. Акт податкової інспекції про неможливість проведення зустрічної звірки позивача стає беззаперечним доказом для іншого податкового органу і автоматично застосовується під час перевірки покупців та продавців товарів, робіт, послуг. Звісно, у контрагентів позивача виникнуть претензії до нього, оскільки проблеми з податковим кредитом чи податковими зобов'язаннями пов'язані з первинною перевіркою податковим органом позивача, у майбутньому є ризик втратити таких контрагентів, тому позивач має вжити заходів для уникнення таких негативних наслідків і забезпечити визнання правомірності формування ним податкового кредиту та податкових зобов'язань. Тому є обґрунтованими позовні вимоги про усунення негативних наслідків перевірки, які обумовлюються відповідними діями посадових осіб податкового органу по перенесенню податковим органом висновків акта перевірки до своїх баз даних, зокрема, до бази даних "Детальна інформація по платнику ПДВ щодо результатів автоматичного співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України", в якій були зменшені задекларовані позивачем показники податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість у періоді, що був предметом перевірки. Виходячи з викладеного, суд вважає, що такі дії відповідача по зміні задекларованих платником податків показників є неправомірними, оскільки відображення таких відомостей з урахуванням того, що такі відомості повинні співпадати з показниками у податковій декларації платника податку. Підлягають задоволенню вимоги по визнанню протиправними дій відповідача щодо внесення змін до "Детальна інформації по платнику ПДВ щодо результатів автоматичного співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України" сум податкового кредиту та податкових зобов'язань з податку на додану вартість, які визначені ПП «Полінуур» у податкових деклараціях за березень-серпень 2013 року, оскільки саме ці дії призвели до порушення прав позивача. Суд вважає, що необхідним та достатнім способом поновлення порушених прав позивача буде зобов'язання відповідача вилучити з електронної базі даних "Детальна інформація по платнику ПДВ щодо результатів автоматичного співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України" інформацію внесену на підставі актів від 13.08.2013 № 1445/21-03-22-05/38481188, від 22.10.2013 № 1497/21-03-22-05/38481188. За вимогою процесуальних норм права, вирішуючи по суті вказані спірні правовідносини, суд зобов'язаний надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу позивача на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Щодо вимоги позивача про визнання протиправними дій Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області, які полягають у визнанні фіктивними угод, укладених ПП «Полінуур» у березні - серпні 2013 року, в актах від 13.08.2013 № 1445/21-03-22-05/38481188, від 12.10.2013 № 1497/21-03-22-05/38481188, суд зазначає, що пред'явлення даної вимоги є неправильним способом захисту порушених прав, оскільки сам по собі зміст актів звірок фіксує дії податкового ревізора-інспектора та не створюють для платника податків жодних негативних наслідків та не порушують його права. Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок, щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. З урахуванням викладеного, суд задовольняє позовні вимоги частково та відшкодовує позивачу з Державного бюджету сплачений судовий збір в сумі 68 грн. 82 коп. В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Результат розгляду: granted