Рішення адміністративного суду від 2014-01-27 00:00:00+02

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Оноківської сільської ради, голови Оноківської сільської ради, виконкому Оноківської сільської ради про зобов'язання вчинити дії та видати рішення. Позовні вимоги мотивує тим, що рішенням виконавчого комітету Оноківської сільської ради № 47 від 25.06.2010 р. надано дозвіл приватному підприємцю [PERSON] на торгівлю продовольчими товарами в [ADDRESS] з пересувного кіоску «[INFO]», з дотриманням санітарних норм та діючого податкового законодавства строком на один рік. В порушення вимог вказаного рішення Оноківської сільради ПП [PERSON] розпочала свою торгівельну діяльність на дорозі вул. Тупікової у с. Оноківці, де за це отримала попередження Оноківської сільської ради за № 341 від 30.07.2010 р. із виконкому Оноківської сільської ради про усунення порушень - благоустрою земель загального користування під торгівлю, вимоги якого [PERSON] виконала лише у серпні 2010 року на вимогу громади села. На підтримку вимог сільської ради та громади села Оноківці виступив відділ регіонального розвитку, містобудування та архітектури Ужгородської районної державної адміністрації, де листом № 108/01-10 від 20.08.2010 р. повідомив громаду вулиць Тупікова та Нова с. Оноківці про те, що ПП [PERSON] не отримувала вихідних даних на проектування торгового павільйону в [ADDRESS]. Державна інспекція сільського господарства в Закарпатській області на звернення Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області своїм листом № 04/Л-590 від 20.09.2013 р. проінформувала, що здійснення торгівлі з пересувного кіску «[INFO]» ПП [PERSON], проводиться на власній земельній ділянці з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Дозвіл надавався на торгівлю товарами переважно продовольчого асортименту, натомість протягом трьох років без належного на це дозволу ПП [PERSON] практично відкрила кафе, таким чином порушуючи вимоги п. 52.11.0 свідоцтва платника єдиного податку. Строк дії рішення № 47 від 25.06.2010 р., яким було дозволено торгувати ПП [PERSON], сплив 25.06.2011 р. і до теперішнього часу ПП [PERSON] здійснює торгівлю із пересувного кіоску «[INFO]» продуктами харчування та облаштувала кафе без дозволу Оноківської сільради. Після отримання від сільської ради у 2010 році дозволу на торгове місце, не маючи конкретно відведеної земельної ділянки - місця для торгівлі у с. Оноківці, ПП [PERSON], у порушення вимог свідоцтва платника єдиного податку серії [NUMBER], в якому місцем торгової діяльності є [ADDRESS] а не с. Оноківці, та в супереч вимог протипожежних правил, розпочала свою торгову діяльність на земельній ділянці, яка призначена для обслуговування та експлуатації житлового будинку [ADDRESS] ПП [PERSON] систематично порушує ПКЕЕ(Н) у зв'язку із чим неодноразово викликалась на засідання комісії Ужгородського РЕМ по розгляду актів про порушення ПКЕЕ, на які не з'являється. Стосовно ПП [PERSON] проведено перевірку Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Закарпатській області, якою встановлено, що [PERSON], реалізовувала продукцію - продукти харчування без достовірної, доступної та своєчасної інформації про продукцію, без відповідних якісних посвідчень на продукцію, а також реалізувала продукцію строк придатності якої минув. На даний час Ужгородським РВ УМВС щодо перевірки ПП [PERSON], надано листи до ДАБК у Закарпатській області, ГУ Держсанепідемслужби у Закарпатській області, Держінспекції сільського господарства у Закарпатській області та Ужгородської міжрайонної ДПІ. Інспекція з питань захисту прав споживачів з огляду вимог ЗУ «Про захист прав споживачів» щодо об'єктивного і повного розгляду матеріалів перевірки стосовно ПП [PERSON], надала до Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області та [PERSON], відповідні стосовно неї повідомлення, які направлені, як матеріали до виконавчих органів Оноківської сільради про притягнення ПП [PERSON] до відповідальності за ст. 156-1 КУпАП. У зв'язку із цим, 20.08.2013 р. відповідно до вимог ч.ч. 2, 3 п. б с . 30, п. 18 ст. 42, п.п. 13, 18 ст. 55 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» та відповідно до вимог ст.ст. 156-1, 255 КУпАП нею - позивачкою, - до Оноківської сільської ради був направлений лист на ім'я голови сільської ради, який є головою виконкому та до адміністративної комісії, у якому вона просила доручити відповідним виконавчим органам рад вжити заходів до ПП [PERSON], передбачених адміністративним законодавством, де виконавчому органу Оноківської сільради прийняти рішення про заборону торгівлі ПП [PERSON] за адресою [ADDRESS]. 17.09.2013 р. вона отримала відповідь від сільської ради № 451 про те, що її звернення буде розглянуто на черговому засіданні виконавчого комітету. Оноківська сільська рада, виконком та голова сільської ради на відміну від 2010 р., де стосовно [PERSON] застосовували законні вимоги про усунення порушень, ігнорують її звернення, засідання виконкому для розгляду її звернення не проводять, заходів до ПП [PERSON], маючи при цьому всі документи і змогу звернутися до відповідних інспекцій не вживають, чим сприяють їй уникнути від відповідальності. На її черговий лист нагадування від 14.10.2013 р. з приводу вказаного вище вона відповіді не отримала. Просить суд визнати бездіяльність Оноківської сільської ради, голови та виконкому Оноківської сільради щодо ігнорування і не розгляду її звернення від 20.08.2013 р. неправомірним, зобов'язати відповідачів розглянути її звернення від 20.08.2013 р. та 14.10.2013 р. із наданими документальними доказами стосовно ПП [PERSON], на адміністративній комісії та виконкомі Оноківської сільради у найкоротший строк і видати їй відповідні прийняті ними рішення. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та пояснив, що до сьогоднішнього часу звернення позивачки від 20.08.2013 р. та 14.10.2013 р. виконавчим комітетом Оноківської сільської ради не розглядались та жодної відповіді вона не отримувала. Представник відповідачів в судове засідання повторно не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши всі обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 20.08.2013 р. адвокатом [PERSON] в інтересах позивачки до голови Оноківської сільської ради був направлений лист на ім'я голови сільської ради, у якому вона просила доручити відповідним виконавчим органам рад вжити заходів до ПП [PERSON] та виконавчому органу Оноківської сільради прийняти рішення про заборону торгівлі ПП [PERSON] за адресою [ADDRESS] (а.с. 7, 8). 17.09.2013 р. адвокатом позивачки отримано відповідь від голови Оноківської сільської ради № 451 про те, що її звернення буде розглянуто на черговому засіданні виконавчого комітету та про прийняте рішення її буде повідомлено додатково (а.с. 18). З листа до голови Оноківської сільської ради від 14.10.2013 р. вбачається, що [PERSON] повторно просила розглянути її звернення від 20.08.2013 р. (а.с. 19). Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Згідно ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. У відповідності до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів. На даний час звернення позивачки від 20.08.2013 р. та 14.10.2013 р. виконавчим комітетом Оноківської сільської ради не розглядалися та жодної відповіді нею не було отримано, що підтвердив у судовому засіданні її представник. Крім того, як вбачається з письмової відповіді від 17.09.2013 р. позивачку було повідомлено про те, що її звернення буде розглянуто на черговому виконавчого комітету без зазначення дати та часу. У відповідності до ст. 9 КАС України суд при вирішенні спору керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Згідно ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги і заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Докази, відповідно до ст. 70 цього Кодексу, повинні бути належними і допустимими. Доказування не може ґрунтуватися на припущенні. Відповідно до вимог ст. 162 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. З наведених вище та досліджених в судовому засіданні підстав суд вбачає в діях Оноківської сільської ради протиправну бездіяльність. Бездіяльність - це пасивна поведінка відповідача, тобто не вчинення дій, які він повинен був і міг вчинити. Разом з тим, вимоги позивачки [PERSON] про зобов'язання розглянути її звернення на адміністративній комісії сільської ради задоволенню не підлягають, оскільки адміністративна комісія утворюється відповідними органами місцевого самоврядування в складі голови, заступника голови, відповідального секретаря та членів комісії (ст. 215 Кодексу України про адміністративні правопорушення). Адміністративна комісія - це колегіальний орган, який утворюється при виконавчому комітеті сільської ради для розгляду і вирішення справ про адміністративні правопорушення, за винятком справ, віднесених Кодексом України про адміністративні правопорушення до відання інших органів (посадових осіб). За таких обставин, суд приходить до висновку, що Оноківську сільську раду слід зобов'язати розглянути вищенаведені звернення [PERSON] на черговому засіданні виконавчого комітету по суті та надати заявниці обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Відповідно до ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Тому з Оноківської сільської ради на користь позивачки підлягають стягненню понесенні неї судові витрати в сумі 40 грн.

Результат розгляду: partial