Рішення адміністративного суду від 2014-02-26 00:00:00+02

[PERSON] звернулася до Київського районного суду м. Одеси з адміністративним позовом Інспектора ДПС Ніколова Віталія Михайловича, який працює ВДАЇ Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, в якому просить визнати незаконною постанову серія ПС 1 № 284497 про адміністративне правопорушення від 22 січня 2014 року та скасувати її; визнати протокол серіі АГ2 № 795798 про адміністративне правопорушення від 22 січня 2014 року незаконним та скасувати його. Позивач посилається на те, що 22 січня 2014 року відносно неї було складено протокол та постанову про адміністративне правопорушення. Не погоджуючись з вказаним протоколом та постановою про адміністративне правопорушення [PERSON] вимушена звернутися до суду з вимогою про їх скасування. У судове засідання позивач не з'явилась, повідомлялась належним чином, в позові просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, до суду надав письмові заперечення проти задоволення зазначеного адміністративного позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити. Судом встановлено, що 22 січня 2014 року Інспектором ДПС ВДАЇ ОМУ Ніколовим Віталієм Михайловичем винесено протокол та постанову, відповідно до яких [PERSON] порушила правила дорожнього руху, передбачених ч. 1 ст. 122 КУпАП. Відповідно до ст.288 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена у вищестоящий орган або в суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими КУпАП. Згідно зі ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу». Відповідно до ч.1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: - усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Судом встановлено, що [PERSON] 22 січня 2014 року дійсно скоїла адміністративне правопорушення, що підтверджується письмовими запереченнями відповідача та диском, який він надав. Відповідно до ч.2 ст.171-2 КАС України рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає. Враховуючи, що вимоги позивача не є обґрунтованими, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Результат розгляду: denied