Рішення адміністративного суду від 2014-04-02 00:00:00+03

Позивач звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом, посилаючись на те, що інспектором ДПС ДАІ міста Маріуполя старшим сержантом Михайленко О.А. було винесено постанову серії ПС1 №204735 від 11 січня 2014 року, якою притягнуто його до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.1 та ст.126 ч.1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень. Вказаною постановою було встановлено, що він, керуючи транспортним засобом - автомобілем Chery Amulet д/н [NUMBER], рухався по вулиці Набережній у місті Маріуполі з швидкістю 89 км/год в межах міста, чим перевищив швидкість більш ніж на 20 км/год та без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 1.2.4 п. 2.1 г Правил дорожнього руху України. З зазначеною постановою він не згоден, вважає її незаконною та просить скасувати, посилаючись на порушення з боку посадової особи при складанні протоколу та винесенні оскаржуваної постанови норм діючого законодавства. У судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав, зазначених у адміністративному позову. Зазначили, що не згодні із відеозаписом фіксації адміністративного правопорушення, наданого відповідачем, у зв'язку із тим, що не можливо достовірно вказати, що на відеозаписі зафіксована саме швидкість автомобіля позивача, а не інших автомобілів, які також рухались. Крім того, засіб вимірювання швидкості не відповідає вимогам законодавства через відсутність відомостей про сертифікацію. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав, посилався на порушення останнім п. 1.2.4 п.2.1 г ПДР України, що зафіксовано у протоколі про адміністративне правопорушення, а також підтверджується відеоматеріалом фіксації порушення, який просив прийняти до уваги та дослідити в судовому засіданні копію диска з відеозаписом правопорушення. Судом встановлено, що 11.01.2014р. інспектором ДПС ВДПС міста Маріуполя старшим сержантом Михайленко О.А. було складено адміністративний протокол серії АВ2 №209342 відносно [PERSON], який 11 січня 2014 року о 11:54 год. керуючи транспортним засобом - автомобілем Chery Amulet д/н [NUMBER] рухався по вулиці Набережній у місті Маріуполі 89 км/год в межах міста, чим перевищив швидкість більш ніж на 20 км/год та без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 1.2.4 п. 2.1 г Правил дорожнього руху України та здійснив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП. Особу порушника встановлено згідно посвідчення водія Серії ВАН №061999 від 29.08.2012 року м. Маріуполь. При вирішенні спору судом прийнято до уваги, що за приписами ст.255 КУпАП інспектор ДПС, як працівник органів внутрішніх справ склав відносно позивача протокол про адміністративне правопорушення, про що не заперечує сам позивач. Суд вважає, що зміст спірного протоколу про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] відповідає вимогам ст. 256 КУпАП України. 11.01.2014 року, у відповідності до ст. 283 КУпАП, інспектором ДПС ВДПС міста Маріуполя старшим сержантом Михайленко О.А. було винесено постанову Серії ПС1 №204735, згідно з якою [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.1 та ст.126 ч.1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 425 гривень. Як вбачається з вищезазначеного протоколу про адміністративне правопорушення, в ньому зафіксовано в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» позивач особисто зазначив, що з рішенням інспектора не згодний. Ознайомившись з відеозаписом суд приходить до висновку про те, що порушення правил дорожнього руху мало місце, а саме, відеозйомкою зафіксовано автомобіль Chery Amulet д/н [NUMBER], який рухався зі швидкістю 89 км/год. Порушення зафіксовано за допомогою «лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20» (№ТС000665), власником якого є УДАІ ГУВМС України в Донецькій області, який придатний до застосування відповідно до Свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, виданого ДП «Укрметртестстандарт». З урахуванням вищевикладеного суд не приймає до уваги пояснення позивача в частині того, що він не порушував правила ПДР України, а дані зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності, вважаючи таку позицію бажанням позивача уникнути відповідальності за скоєне правопорушення. Крім того, позивачем не доведено факт порушення працівниками міліції норм і правил законодавства при фіксуванні правопорушення, складанні протоколу та постанови. Застосування засобу вимірювальної техніки здійснено відповідно до положень законодавства. Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Позивач не довів та не надав суду доказів відсутності в своїх діях порушення правил дорожнього руху. Таким чином, суд вважає що протокол про скоєнння [PERSON] адміністративного правопорушення та постанова про накладення на нього адміністративного стягнення були винесені правомірно, а дії інспектора ДПС відповідають Iнструкції з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України «Про затвердження Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС» № 111 від 27.03.2009р. Суд вважає, що відповідачем вірно дана оцінка дій позивача стосовно вчинення останнім правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 та ст.126 ч.1 КУпАП та правомірно з цього приводу ухвалена постанова. За таких обставин, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. Також суд зауважує, що дії працівників міліції після складання постанови по справі про адміністративне правопорушення можуть бути оскарження за правилами предметної підсудності адміністративних справ. На підставі Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 9, 10, 11, 71, 159, 160, 162, 163 КАС України, суд,

Результат розгляду: denied