Рішення адміністративного суду від 2014-02-26 00:00:00+02

Позивач, Державне підприємство «Донецквантажтранс» м. Донецьк, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Пенсійного фонду України в Куйбишевському районі м. Донецька про визнання неправомірними рішення № 1639 та № 1640 від 11.11.2009 року про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що рішення № 1639 та № 1640 від 11.11.2009 року УПФУ в Куйбишевському районі м. Донецька були прийняті з порушенням вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками і застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України. Позивач у встановлений Законом строк сплачував суми страхових внесків, а відповідач, при цьому, в порушення ст. 41 Конституції України неправомірно змінив спрямування платежу, тим самим, порушив право власника на розпорядження грошовими коштами. В зв'язку з чим позивач просить скасувати прийняті 11.11.2013 р. рішення № 1639 про застосування фінансових санкцій у вигляді стягнення суми штрафу в розмірі 264,41 грн. та пені в розмірі 29,49 грн. та № 1640 про застосування фінансових санкцій у розмірі 6675,84 грн. та нарахування пені в розмірі 900,42 грн. Представник позивача у судовому засіданні не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, надавши заперечення, відповідно до яких зазначив, що позивачем суму страхових внесків за червень 2009 року сплатив з порушенням строків, встановлених законодавством, в зв'язку з чим на підставі п. 2 ч. 9 ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» прийняті рішення про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду. На підставі викладеного відповідач просив суд у задоволені адміністративного позову відмовити у повному обсязі. Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 25.02.2010 року позовні вимоги Державного підприємства «Донецьквантажтранс» до Управління Пенсійного фонду України в Куйбишевському районі м. Донецька про визнання протиправними рішення № 1639 від 11.11.2009 року та рішення № 1640 від 11.11.2009 року про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків в сумі 6940,25 грн. і пені в сумі 929,91 грн. задоволено в повному обсязі. Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 22.06.2010 року апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Куйбишевському районі м. Донецьку залишено без задоволення, постанову Донецького окружного адміністративного суду залишено без змін. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17.12.2013 року по справі № К-25735/10/10 постанова Донецького окружного адміністративного суду від 25.02.2010 року та ухвала Донецького апеляційного адміністративного суду від 12.06.2010 року скасовані; справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд. Направляючи справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, Вищій адміністративний суд України відзначив, що висновок суду першої інстанції про невірне застосування відповідачем до цих правовідносин частини 5 статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є помилковим. Водночас зазначивши про те, що судовим рішенням не встановлено чи мало Державне підприємство «Донецьквантажтранс» у відповідний період несплачену недоїмку, пеню та фінансові санкції і чи Управління Пенсійного фонду України в Куйбишевському районі м. Донецька спрямовувало сплачені позивачем поточні суми страхових внесків на погашення недоїмки, пені та фінансових санкцій. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, про відмову у задоволення позовних вимог. Державне підприємство «Донецьквантажтранс», зареєстроване в якості юридичної особи виконавчим комітетом Донецької міської ради 25.12.2006 року, включено до ЄДРПОУ за № 34828840 та перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Куйбишевському районі м. Донецька. Відповідно до статуту Державне підприємство «Донецьквантажтранс» засноване на державній власності згідно з наказу Міністерства вугільної промисловості України від 25.09.2006 року і належить до сфери управління Міністерства вугільної промисловості України. 14.07.2009 р. позивачем до Управління Пенсійного фонду України в Куйбишевському районі м. Донецька подано розрахунок суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування що підлягають сплаті за червень 2009 року. Відповідно до якого позивачем самостійно визначено до сплати загальну суму страхових внесків в розмірі 200387,43 грн. Згідно копій платіжних доручень які маються в матеріалах справи (том 1 арк. справи з 138 - 202) позивачем здійснювалась сплата визначеного зобов'язання за червень 2009 р. у період з 09.07.2009 р. по 13.08.2009 р. Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (зі змінами та доповненнями на час спірних правовідносин, далі по тексту Закон 1058) який регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, позивач є таким суб'єктом, а саме - страхувальником. Статтею 1 Закону 1058 визначено поняття страхувальника це роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону сплачують страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Відповідно до ст. 20 Закону 1058 та Інструкція про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України затвердженою Постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 р. № 21-1 (зі змінами та доповненнями на час спірних правовідносин, далі по тексту Інструкція № 21-1) страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду, гірничі підприємства зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 28 календарних днів з дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом для позивача визначено календарний місяць. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 106 Закону 1058 суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій. Територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Судом встановлено, що 03.07.2009 р. УПФУ у Куйбишевському районі була прийнята вимога № Ю-1752У, якою визначено суму боргу станом на 03.07.2009 р. платника страхових внесків в розмірі 91913, 46 грн. (том 2 арк. 46). Крім того відповідачем надано суду копію акту звірки розрахунків по нарахованим та сплаченим страховим внескам між позивачем та відповідачем станом на 01.01.2009 р. (том 2 арк. 44), з якого вбачається наявна заборгованість зі сплати страхових внесків станом на початок 2009 р. Відповідно до ч. 5 ст. 106 Закону 1058 встановлено, що за рахунок сум, що надходять від страхувальника або від державної виконавчої служби в рахунок сплати недоїмки, погашаються суми недоїмки, пені та фінансових санкцій у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі, коли страхувальник має несплачену недоїмку, пеню та фінансові санкції і здійснює сплату поточних сум страхових внесків, ці суми зараховуються в рахунок сплати недоїмки, пені та фінансових санкцій. У відповідності до п. 2 ч. 9 ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виконавчі органи Пенсійного фонду за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, застосовують до страхувальників фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум страхових внесків. Одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу. Суд зазначає, що оскільки позивач мав несплачену недоїмку зі страхових внесків і сплачуючи при цьому поточні суми страхових внесків, страхувальник не вважається таким, що своєчасно виконав свої зобов'язання за поточний період, оскільки в силу відповідно до вимог ч. 5 ст. 106 Закону 1058 органи ПФУ зобов'язані направити цей платіж на погашення недоїмки, пені та фінансових санкцій, тому сплачені позивачем страхові внески в липні - серпні 2009 р. правомірно віднесені управлінням ПФУ до заліку заборгованості та не можуть визнаватися справлянням страхових внесків за червень 2009 р. Аналогічного висновку дійшов Верховний суд України у постанові від 14.05.2013 року. Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України. З урахуванням вищевикладеного суд вважає що Управлінням Пенсійного фонду України в Куйбишевському районі м. Донецька правомірно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України прийняті рішення № 1639 та № 1640 від 11.11.2009 року про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків. В зв'язку з чим позовні вимоги Державного підприємства «Донецьквантажтранс»м. Донецьк до Управління Пенсійного фонду України в Куйбишевському районі м. Донецька про визнання неправомірними рішення № 1639 та № 1640 від 11.11.2009 року про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків - не підлягають задоволенню.

Результат розгляду: denied