Рішення адміністративного суду від 2014-02-25 00:00:00+02

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов [PERSON] до Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, до Реєстратора реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області Богдан Тетяни Леонідівни в якому позивач просить: скасувати повністю рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень державного реєстратора прав на нерухоме майно Богдан Тетяни Леонідівни реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області від 15 січня 2014 року №9957956, №9958083, №9958127 про відмову в реєстрації права власності на 45/100 частин домоволодіння [ADDRESS] та земельні ділянки t площею 500 кв.м. та 382 кв.м. по [ADDRESS]; зобов'язати реєстраційну службу Дніпропетровського міського управлінню юстиції Дніпропетровської області, зареєструвати за [PERSON] право «власності 45/100 ідеальних часток домоволодіння [ADDRESS] в житловому будинку «А», прибудові «А1», веранді «а» та мезоніні «мз» - приміщення 1-7 (2,8 кв.м), приміщення 1-9 (3,9 кв.м). приміщення 1-10 (10,1 кв.м.), приміщення 1-11 (7,1 кв.м.), приміщення 1-12 (25,3 кв.м.), приміщення 1-13 (0,6 кв.м.), приміщення (14,7 кв.м.), приміщення 1-19 (12,2 кв.м.), приміщення 1-17 (13,4 кв.м.), приміщення 1-16 (43,7 кв.м.), приміщення 1-18 (0,4 кв.м.), а усього 134,2 кв.м.; господарські будівлі та споруди: гараж «Б», оглядову яму «о/я», сарай «В», навіс «Е», зливну яму «з/я», камін, ганок, що складає 45/100 ідеальних часток домоволодіння, визнавши за мною право власності на дану частину домоволодіння; ворота №1, хвіртка №2, огорожі №3, 4, 5, замощення «І», в домоволодінні [ADDRESS] залишити в спільній частковій власності [PERSON] та [PERSON], виходячи з Ѕ часток кожного із співвласників; зареєструвати за [PERSON] право власності на земельну ділянку по [ADDRESS] площею 500 кв.м., відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №1505/1507,1508-10 від 24 вересня 2010 року, яка зафарбована у додатку №7 до висновку у жовтий колір, що складає 1/2 частину ідеальної частки земельної ділянки за державним актом на право власності на земельну . ділянку серії ЯЕ №162353 від 24 квітня 2007 року, кадастровий номер 1221411000-02-006-0014; зареєструвати за [PERSON] право власності на земельну ділянку по [ADDRESS] площею 382 кв.м., відповідно де висновку судової будівельно-технічної експертизи №1506/1507/1508-10 від 24 вересня 2010 року, яка зафарбована у додатку №8 до висновку у жовтий колір, що складає 1/2 частину ідеальної частки земельної ділянки за державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №162354 від 24 квітня 2007 року, кадастровий номер 1221411000-02-006-0015, на підставі рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2011 року, яке набрало чинності 15 січня 2013 року. В обґрунтування позову позивач зазначив, що відмова відповідачів щодо реєстрації права власності права є незаконною, оскільки він в своїх рішеннях посилається на вимоги Податкового кодексу України, що суперечить Конституції України та чинному законодавству. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Представник відповідача-1 та відповідача-2 в судовому засіданні проти позову заперечував, просив в задоволенні адміністративного позову відмовити. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2011 року позовні вимоги [PERSON] про поділ майна подружжя та виділ його в натурі задоволені. Цим рішенням суду [PERSON] виділено в будинку [ADDRESS] в житловому будинку «А», прибудові «А1», веранді «а» та мезоніні «мз» - приміщення 1-7 (2,8 кв.м), приміщення 1-9 (3,9 кв.м), приміщення 1-10 (10,1 кв.м.), приміщення 1-11 (7,1 кв.м.), приміщення 1-12 (25,3 кв.м.), приміщення 1-13 (0,6 кв.м.), приміщення 1-І (14,7 кв.м.), приміщення 1-19 (12,2 кв.м.), приміщення 1-17 (13,4 кв.м.), приміщення 1-16 (43,7 кв.м.), приміщення 1-18 (0,4 кв.м.), а усього 134,2 кв.м., господарські будівлі та споруди: гараж «Б», оглядову яму «о/я», сарай «В», навіс «Е», зливну яму «з/я», камін, ґанок, що складає 45/100 ідеальних часток домоволодіння, визнавши за мною право власності на дану частину домоволодіння; ворота №1, хвіртка №2, огорожі №3, 4, 5, замощення «І» в домоволодінні [ADDRESS] залишено в спільній частковій власності [PERSON] та [PERSON], виходячи з Уг часток кожного із співвласників; виділено [PERSON] земельну ділянку по [ADDRESS], площею 500 кв.м., відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №1506/1507/1508-10 від 24 вересня 2010 року, яка зафарбована у додатку №7 до висновку у жовтий колір, що складає 1/2 частину ідеальної частки земельної ділянки за державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ№162353 від 24 квітня 2007 року, кадастровий номер 1221411000-02-006-0014, визнавши за мною право власності на дану частину земельної ділянки; виділено [PERSON] земельну ділянку по [ADDRESS], площею 382 кв.м., відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №1506/1507/1508-10 від 24 вересня 2010 року, яка зафарбована у додатку №8 до висновку у жовтий колір, що складає 1/2 частину ідеальної частки земельної ділянки за державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №162354 від 24 квітня 2007 року, кадастровий номер 1221411000-02-006-0015, визнавши за мною право власності на дану частину земельної ділянки. Вказане рішення набрало чинності 15 січня 2013 року. 10 січня 2014 року позивач звернулася із заявою про реєстрацію права власності на нерухоме майно до Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, додавши до заяви ксерокопію реєстраційного номеру облікової картки платника податків, що не заперечується представником відповідачів. 15 січня 2014 року складено і підписано реєстратором реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області Богдан Тетяною Леонідівною рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за №9957956, №9958,083, №9958127. У рішеннях №9957956, №9958083, №9958127 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, як на підставу для відмови в реєстрації Відповідач-2 посилається на те, що в документі, поданому на розгляд заявником, а саме в рішенні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2011 року №2-4734/11 не зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків [PERSON]. Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" № 1959-ІV від 01.07.2004 року (надалі по тексту - Закон № 1959-ІV) державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Згідно ст. 4 Закону №1959-ІV обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: 1) право власності на нерухоме майно; 2) право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном; 3) інші речові права відповідно до закону; 4) податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження. Речові права на нерухоме майно, зазначені в пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті, є похідними і реєструються після державної реєстрації права власності на таке майно, крім випадків, передбачених статтею 4-1 цього Закону. Постановою Кабінету Міністрів України № 703 від 22 червня 2011 року затверджено Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - Порядок, чинний на момент виникнення спірних правовідносин), пунктом 5 якого передбачена обов'язковість подання документів для проведення державної реєстрації прав, які повинні відповідати вимогам, що встановлені законом, цим Порядком та іншими нормативно - правовими актами. Пунктом 7 Порядку встановлено, що для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові заяву про державну реєстрацію, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст. Відповідно до п.9 Порядку заявник під час подання заяви про державну реєстрацію пред'являє органові державної реєстрації прав, нотаріусові документ, що посвідчує його особу. Згідно п.10 Порядку, заявник разом із заявою про державну реєстрацію подає органові державної реєстрації прав, необхідні для такої реєстрації документи, що визначені цим Порядком, їх копії, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документи про сплату державного мита. Пунктом 26 Порядку передбачено, що для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком. В силу підпункту 10 пункту 27 Порядку, рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно є документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п.28 Порядку у разі подання документів заінтересованою особою особисто така особа, крім документів, що зазначені в абзаці першому цього пункту, подає копію реєстраційного номера облікової картки платника податку згідно з Державним реєстром фізичних осіб - платників податків (далі - реєстраційний номер облікової картки платника податку), крім випадків, коли фізична особа через свої релігійні або інші переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податку, офіційно повідомила про це відповідні органи державної влади та має відмітку в паспорті громадянина України. Таким чином, вищевказаними нормами законодавства встановлено, що умовою для проведення державної реєстрації права власності є надання заінтересованою особою заяви про державну реєстрацію; документ, що посвідчує його особу; рішення суду, що набрало законної сили. Як зазначено позивачем та підтверджено представником відповідача в судовому засіданні при звернення до відповідача для проведення державної реєстрації [PERSON] надала всі відповідні документи в томі числі довідку з реєстраційним номером облікової картки платника податків [PERSON]. Отже, вказані вимоги законодавства позивачем виконано в повному обсязі. Відповідно до ст..11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Як вбачається з прохальної частини позову, позивач просить зареєструвати право власності на нерухоме майно згідно рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2011 року у справі №2-4734/11, а тому суд вважає за можливе задовольнити п.2 позовних вимог шляхом зобов'язання Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області зареєструвати право власності на частку житлового будинку, розташованого у Дніпропетровській області, [ADDRESS], земельні ділянки за кадастровим номером №122141100:02:006:0015 та №1221411000:02:006:0014 що розташовані по адресу [ADDRESS], відповідно до рішення Дніпропетровського районного суду від 06.10.2011 року у справі за №2-4734/11 за [PERSON] (ін. [NUMBER]). Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог. Згідно з ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Результат розгляду: granted