Рішення адміністративного суду від 2014-02-11 00:00:00+02

У січні 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати дії 22-ї сесії Григорівської сільської ради VІ скликання від 18.09.2013 року по ухваленню рішення № 695 від 18.09.2013 року про відмову йому у наданні дозволу на замовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки неправомірним, скасувати зазначене рішення та зобов'язати Григорівську сільську раду надати позивачу під будівництво та обслуговування житлового будинку та прибудинкових споруд, земельну ділянку із земель комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації - 0,25 га, мотивуючи свої вимоги тим, що 20 серпня 2013 року він звернувся до Григорівської сільської ради Обухівського району Київської області з письмовою заявою про отримання безоплатно у власність земельної ділянки із земель комунальної власності , для будівництва і обслуговування житлового будинку та прибудинкових споруд площею 0, 25 га . Рішенням №695 від 18.09.2013 року 22 сесії VІ скликання Григорівської сільської ради позивачу було відмовлено у задоволенні заяви у зв'язку з тим , що дана земельна ділянка знаходиться на деградованих землях, які використовувалися раніше для здійснення господарської діяльності та відносяться до земельних ділянок з підвищеною кислотністю, а також можуть мати ознаки забруднення хімічними речовинами. Також позивач зазначає, що ним виконані всі умови, передбачені ч.6 ст.118 Земельного кодексу України при подачі заяви до Григорівської сільської ради Обухівського району Київської області щодо отримання у власність (безоплатно) земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку та прибудинкових споруд площею 0, 25 га . Вважає дії сесії сільської ради неправомірними, а рішення таким, що не ґрунтується на висновках відповідних органів держави та на нормах Земельного кодексу України , внаслідок чого порушено його права на отримання земельної ділянки. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечили, просили відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність . Пояснили також, що землі на колишніх ближніх полях фільтрації Григорівського цукрового заводу є землями промисловості, що підтверджується технічною документацією. Вивчивши матеріали адміністративної справи, заслухавши позивача, представника позивача, представників відповідача, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом в ході розгляду справи, 20 серпня 2013 року позивач в порядку ч.6 ст. 118 Земельного кодексу України звернувся до Григорівської сільської ради Обухівського району Київської області з заявою, в якій він просив наділити йому земельну ділянку під забудову розміром 0,25 га. , що розташована на бувших ближніх полях фільтрації Григорівського цукрового заводу, до якої було додано фотозйомку земельної ділянки. (а.с. 7-8). Згідно ч.6 ст. 118 Земельного Кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. Рішенням 22-ї сесії Григорівської сільської ради VІ скликання №695 від 18.09.2013 року (а.с.9) позивачу було відмовлено в наданні земельної ділянки загальним розміром 0,25 га, що розташована в селі Григорівка для будівництва жилого будинку, оскільки земельна ділянка знаходиться на деградованих землях, які використовувалися раніше для здійснення господарської діяльності та відносяться до земельних ділянок з підвищеною кислотністю, а також можуть мати ознаки забруднення хімічними речовинами. Окрім того в рішенні зазначено, що до заяви позивачем не додано перелік документів , що є обов'язковим для відведення земельної ділянки, а саме : кадастровий план та графічні матеріали , на яких позначено бажане місце розташування земельної ділянки. Як вбачається з матеріалів справи позивач, звернувшись з вищевказаною заявою до відповідача не додав до нього перелік документів, що є обов'язковими для відведення земельної ділянки , а саме : кадастровий план та графічні матеріали, на яких би було зазначене бажане місце розташування земельної ділянки. Іншого порядку звернення з такого роду клопотаннями ст. 118 ЗК України не передбачає. Як встановлено судом землі колишніх ближніх полів фільтрації Григорівського цукрового заводу знаходяться в районі під номером 19 і згідно технічної документації є землями промисловості. Згідно ч.2 ст. 2 Закону України « Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад, сіл, селищ, міст. Згідно ч.ч.1,2 ст.59 Закону України « Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень, рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Суд вважає, що під час судового розгляду позивачем не доведено факту наявності неправомірних дій суб'єкту владних повноважень , оскільки згідно ч.ч.1,2 ст.59 Закону України « Про місцеве самоврядування в Україні» належною формою реалізації владних повноважень сільської ради є рішення, яке приймається колегіальним органом - сесією ради. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що подана позивачем заява про отримання безоплатно у власність земельної ділянки розглянута відповідачем в спосіб та порядок передбачений чинним законодавством України, протиправності оскаржуваного позивачем рішення в ході розгляду справи судом не встановлено. За таких обставин, суд приходить висновку про те, що позивачем при зверненні з заявою не дотримано порядку звернення, що визначений ст. 118 ЗК України, а тому позов в частині визнання неправомірними дій 22-ї сесії Григорівської сільської ради VІ скликання від 18.09.2013 року по ухваленню рішення №695 від 18.09.2013 року про відмову у наданні [PERSON] земельної ділянки є недоведеним та необґрунтованим , а отже відсутні і підстави для скасування зазначеного рішення. Також позивачем пред'явлено позовну вимогу зобов'язати відповідача надати йому під будівництво для обслуговування жилого будинку та прибудинкових споруд земельну ділянку із земель комунальної власності в межах норми безоплатної приватизації - 0,25га, але питання про визначення якій конкретній особі виділяти земельну ділянку в межах села належить до виключної компетенції органу місцевого самоврядування і не може вирішуватись судом, критерії, за якими надаються переваги громадянам перед іншими при виділенні земельних ділянок законодавством не визначені. Крім того , суд не є розпорядником землі, а тому зобов'язувати відповідача надавати земельні ділянки громадянам він не вправі, а має лише повноваження зобов'язати розглянути питання щодо надання земельних ділянок, тому дана позовна вимога є безпідставною та необґрунтованою, і також задоволенню не підлягає. У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Відповідно до частини 1 статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Згідно з ч. 2 ст. 162 КАС України адміністративний суд має право у разі задоволення адміністративного позову прийняти постанову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, а також про зобов'язання відповідача вчинити певні дії або прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Враховуючи вищевикладене,

Результат розгляду: denied