Рішення адміністративного суду від 2014-01-20 00:00:00+02

заступник прокурора Львівської області звернувся в суд з позовом до Львівської обласної ради про, з врахуванням уточнених позовних вимог, визнання протиправним та скасування п.1 (підп.1, 2, 3, 4) рішення від 17.12.2013 року №931 «Про посилення контролю за роботою Львівської обласної державної адміністрації» та результати голосування з вказаного питання. Підставами позовних вимог, як зазначено в позовній заяві, є те, що при прийнятті спірного рішення відповідачем в порушення вимог чинного законодавства не було враховано положень законодавства згідно з яких періодичність звітування керівників структурних підрозділів облдержадміністрації щодо стану виконання делегованих повноважень, зокрема, щоквартальна чинним законодавством взагалі не передбачена. Виходячи із норм Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», звітування таких посадових осіб обласної державної адміністрації повинно здійснюватись виключно на пленарних засіданнях сесії ради і може відбуватись після включення відповідного питання до порядку денного відповідно до вимог вказаного Закону та регламенту ради. Іншої форми здійснення контролю обласною радою за виконанням відповідною державною адміністрацією делегованих повноважень положеннями Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Закону України «Про місцеві державні адміністрації» не передбачено. Представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві, просить його задовольнити. Третя особа в письмових поясненнях на позов зазначає, що в контексті положень ст.34 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» термін «щорічно» означає один раз на рік, а не постійно чи періодично. Тому незаконною є вимога рішення обласної ради надавати оперативну інформацію (тобто постійно) щодо стану виконання делегованих повноважень. Щоквартальне звітування керівників структурних підрозділів облдержадміністрації щодо стану виконання делегованих повноважень чинним законодавством взагалі не передбачено. Представник третьої особи просить позов задоволити. Відповідач в запереченні проти позовної заяви зазначає, що вимога обласної ради до голови адміністрації забезпечити щоквартальне звітування керівниками структурних підрозділів щодо стану виконання делегованих повноважень, яка міститься в оскаржуваному рішенні, не суперечить ст.43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», оскільки дана норма не встановлює періоду за який обласна рада може вимагати звіту керівників структурних підрозділів місцевої адміністрації. Також, продовжується в запереченні, оскаржуване рішення є законним та має на меті забезпечення належного контролю за здійсненням місцевою державною адміністрацією делегованих повноважень. Представник третьої особи дав аналогічні пояснення, просить в задоволенні позову відмовити. Заслухавши представників, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд даючи правову оцінку спірним правовідносинам виходив з наступного. Відповідно до ст.4 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року за № 1789-XII (з наступними змінами та доповненнями), діяльність органів прокуратури спрямована на всемірне утвердження верховенства закону, зміцнення правопорядку і має своїм завданням захист від неправомірних посягань: 1) закріплених Конституцією України незалежності республіки, суспільного та державного ладу, політичної та економічної системи, прав національних груп і територіальних утворень; 2) гарантованих Конституцією, іншими законами України та міжнародними правовими актами соціально-економічних, політичних, особистих прав і свобод людини та громадянина; 3) основ демократичного устрою державної влади, правового статусу місцевих Рад, органів самоорганізації населення. Частиною п.5 ст.23 даного Закону передбачено, що у разі відхилення подання в цілому чи частково або неповідомлення прокурора про результати розгляду подання, а також якщо подання не вносилося, прокурор може звернутися до суду щодо: 1) визнання незаконним нормативно-правового акта відповідного органу повністю чи в окремій його частині; 2) визнання протиправним рішення чи окремих його положень і щодо скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень; 3) визнання протиправними дій чи бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії або утриматися від вчинення певних дій. Згідно з ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Судом встановлено, що Львівською обласною радою було прийнято рішення від 17.12.2013 року № 931 «Про посилення контролю за роботою Львівської обласної державної адміністрації» пунктом 1 якого Львівську обласну державну адміністрацію зобов'язано: - здійснювати делеговані Львівською обласною радою повноваження під безпосереднім контролем Львівської обласної ради, керівників її структурних підрозділів та голів профільних депутатських комісій; - надавати оперативну інформацію щодо стану виконання делегованих повноважень; - забезпечувати щоквартальне звітування керівників структурних підрозділів щодо стану виконання делегованих повноважень; - щорічно, до лютого, звітувати на сесії Львівської обласної ради про стан виконання делегованих обласною радою повноважень. Розглядаючи вимоги позивача про визнання протиправним і скасування вищенаведеного пункту рішення обласної ради, суд вважає за необхідне дослідити обставини наявності чи відсутності в останньої повноважень щодо прийняття даного роду рішень. Відповідно до ч.1 ст.144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території. Відносини місцевих державних адміністрацій з обласними та районними радами врегульовані законами України "Про місцеві державні адміністрації" та "Про місцеве самоврядування в Україні". Як передбачено п.28 ч.1 ст.43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року за №280/97-ВР, з наступними змінами та доповненнями, виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються такі питання як заслуховування звітів голів місцевих державних адміністрацій, їх заступників, керівників структурних підрозділів місцевих державних адміністрацій про виконання програм соціально-економічного та культурного розвитку, бюджету, рішень ради із зазначених питань, а також про здійснення місцевими державними адміністраціями делегованих їм радою повноважень. В той же час, згідно з ч.6 ст.34 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» від 9 квітня 1999 року №586-XIV, голови місцевих державних адміністрацій щорічно звітують перед відповідними радами з питань виконання бюджету, програм соціально-економічного та культурного розвитку територій і делегованих повноважень. Таким чином, періодичність звітування посадових осіб обласних державних адміністрацій та форми здійснення контролю обласною радою за виконанням відповідною адміністрацією делегованих повноважень чітко визначені вищенаведеними нормами закону. Як вбачається із змісту оскаржуваного пункту рішення обласної ради, останньою встановлено іншу періодичність звітування посадових осіб обласної державної адміністрації та інші форми контролю за виконанням делегованих їй повноважень, відмінні від тих, що визначені законом. Як вбачається із змісту оскаржуваного пункту рішення обласної ради, останньою встановлено звітування Львівської обласної державної адміністрації, а не її службових осіб (підп.4 п.1 спірного рішення); не передбачену законодавством періодичність звітування (підп..3 п.1 цього ж рішення); не передбачений законодавством порядок надання інформації (підп.2 п.1 згаданого рішення); не передбачений законодавством порядок контролю (підп.1 п.1 наведеного рішення). Частиною 2 ст.71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач в спростування вищенаведених обставин належних та достатніх доказів не представив. При цьому, судом не беруться до уваги заперечення відповідача, оскільки такі не ґрунтуються на положеннях ст.19 Конституції України, зміст якої вказує на те, що суб'єкти публічного права повинні діяти у чіткій відповідності до вимог законодавства, а не, як суб'єкти приватного права, робити все що не заборонено законодавством. Таким чином, суд вважає, що оскільки відповідач, приймаючи оскаржуване рішення, вирішив питання, які не відповідають порядку та періодичності здійснення контролю обласною радою за виконанням обласною державною адміністрацією делегованих повноважень, визначеного законодавством, таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню в частині заявлених позовних вимог. Що стосується вимоги про визнання протиправним та скасування результатів голосування, то в задоволенні таких належить відмовити, оскільки позивачем обрано не той спосіб захисту. Більше того, саме голосування, без прийняття відповідного акту індивідуальної дії, жодним чином не порушує прав та інтересів будь-кого. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими щодо визнання протиправним та скасування в частині рішення відповідача, а тому адміністративний позов в цій частині підлягає задоволенню. В інші частині в задоволенні позову належить відмовити. Щодо судових витрат, то такі, у відповідності до вимог ст.94 КАС України, не належить стягувати із сторін.

Результат розгляду: partial