Рішення адміністративного суду від 2014-01-15 00:00:00+02

З матеріалів справи вбачається, що 03.06.2013 року [PERSON] направила на адресу прокурора АР Крим Павлова В.В. скаргу на незаконні дії робітників прокуратури АР Крим при розгляді заяв у порядку Закону України «Про звернення громадян», а також при розслідуванні кримінальних проваджень (а.с.6-9). З вказаної скарги вбачається, що [PERSON] просила надати їй інформацію щодо кримінальної справи №12011039770135, яка була повернута на додаткове розслідування, а саме: 1) в якому правовому статусі по кримінальній справі вона перебуває у теперішній час (свідок, підозрювана, обвинувачена)? 2) Чи діє у відношенні неї обрана міра запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд? 3) Чи діє постанова слідчого про відсторонення її від посади заступника Чорноморського селищного голови? 4) Чи діє постанова слідчого про накладення арешту на її майно? 5) Чи прийнята до провадження кримінальна справа та хто веде розслідування? Також, [PERSON] просить повідомити чи порушені міліцією вимоги діючого законодавства або ні, а якщо порушені та цей факт встановлений прокуратурою, то чому ГУ МВС України в АР Крим проігнорована вимога прокуратури АР Крим та не виконані вказівки наглядового відомства. Крім цього заявник просила направити їй копії постанов для можливості їх оскарження у судовому порядку, а також відповісти чому прокуратурою АР Крим укриваються злочини скоєні слідчим Єрмоленко А.В. та не дається його діям належна правова оцінка, чому майже 3 місяці не виконувалося рішення суду, хто в цьому винний та чому ніхто за вказані порушення не поніс ніякої відповідальності, чому ігноруються рішення суду, скільки ще необхідно рішень судів, щоб були виконані всі необхідні слідчі дії по справі та її визнали потерпілою. 20 липня 2013 року [PERSON] звернулася на адресу прокурора АР Крим Павлова В.В. з заявою про прийняття її на особистий прийом прокурором АР Крим (а.с.11). Також, 31.07.2013 року [PERSON] звернулася на адресу прокурора АР Крим Павлова В.В. зі скаргою на незаконні дії робітників прокуратури АР Крим при розгляді заяв у порядку Закону України «Про звернення громадян», а також при розслідуванні кримінальних проваджень (а.с.13-14). З вказаної скарги вбачається, що [PERSON] просила надати їй інформацію щодо кримінальної справи №12011039770135, яка була повернута на додаткове розслідування, а саме: 1) в якому правовому статусі по кримінальній справі вона перебуває у теперішній час (свідок, підозрювана, обвинувачена)? 2) Чи діє у відношенні неї обрана міра запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд? 3) Чи діє постанова слідчого про відсторонення її від посади заступника Чорноморського селищного голови? 4) Чи діє постанова слідчого про накладення арешту на її майно? При цьому в даній скарзі зазначено, що на всі вказані питання заявник 17.07.2013 року отримала тільки одну відповідь за вих. №21/2-4352-11 від 03.07.2013 року, однак, ця відповідь не мотивована, не конкретна та в ній не відображені всі питання, які зазначені у скарзі від 03.06.2013 року. Також, [PERSON] просить повідомити чи порушені міліцією вимоги діючого законодавства або ні, а якщо порушені та цей факт встановлений прокуратурою, то чому ГУ МВС України в АР Крим проігнорована вимога прокуратури АР Крим та не виконані вказівки наглядового відомства. Коли і хто надасть необхідну інформацію про проведення у відношенні неї оперативно-розшукових заходів? Також заявник [PERSON] вказує, що слідчим Труновим А.В. грубо порушені норми кримінально-процесуального законодавства України і проігнорована ухвала суду, в якій прямо зазначено «зобов'язати слідчого з ОВС слідчого управління Трунова О.В. виконати вимоги ст. 55 КПК України». Крім цього заявник просить надати відповідь чому слідчий прокуратури не виконує рішення суду, чому прокуратурою АР Крим укриваються злочини скоєні слідчим Єрмоленко А.В. та не дається його діям належна правова оцінка, чому майже 3 місяці не виконувалося рішення суду, хто в цьому винний та чому ніхто за вказані порушення не поніс ніякої відповідальності, чому про прийняте рішення вона дізналася тільки через місяць, хто спричинив їй тілесні ушкодження, чому робітниками міліції не був складений протокол про її затримання біля СІЗО, чому пред'явили доручення слідчого про її доставку до Сакської прокуратури, датовану 14.09.11 року, хоча її затримували та доставляли 13.09.11 року. Також, 12 вересня 2013 року [PERSON] звернулася на адресу прокурора АР Крим Павлова В.В. з заявою про прийняття її на особистому прийомі у прокурора АР Крим (а.с.17). Позивач у своїй позовній заяві та її представник у судовому засіданні зазначали, що на вказані вище звернення було отримано неповні та необґрунтовані відповіді, а також незаконно відмовлено у особистому прийомі прокурором АР Крим. Згідно з ст. 1 Закону України "Про прокуратуру" прокурорський нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів Кабінетом Міністрів України, міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади, органами державного і господарського управління та контролю, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими Радами, їх виконавчими органами, військовими частинами, політичними партіями, громадськими організаціями, масовими рухами, підприємствами, установами і організаціями, незалежно від форм власності, підпорядкованості та приналежності, посадовими особами та громадянами здійснюється Генеральним прокурором України і підпорядкованими йому прокурорами. Прокуратура України становить єдину систему, на яку відповідно до Конституції України та цього Закону покладаються такі функції: 1) підтримання державного обвинувачення в суді; 2) представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом; 3) нагляд за додержанням законів органами, які проводять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство; 4) нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян (ст. 5 Закону України "Про прокуратуру"). Прокурор, відповідно до ст. 12 цього Закону, розглядає заяви і скарги про порушення прав громадян та юридичних осіб, крім скарг, розгляд яких віднесено до компетенції суду. Прокурор здійснює нагляд за додержанням вимог законодавства щодо порядку розгляду скарг всіма органами, підприємствами, установами, організаціями та посадовими особами. Відповідно до п. 1.2. Інструкції про порядок розгляду і вирішення звернень та особистого прийому в органах прокуратури в Україні, затвердженої наказом Генерального прокурора України №9гн від 21.06.2011 року цією Інструкцією встановлюється порядок розгляду і вирішення звернень громадян, службових та інших осіб, запитів і звернень народних депутатів України, депутатів місцевих рад, а також прийому громадян, службових та інших осіб у Генеральній прокуратурі України, прокуратурах Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя, військових прокуратурах регіонів та Військово-Морських Сил України, міських, районних, міжрайонних і прирівняних до них прокуратурах. Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів та забезпечення громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення регулюються Законом України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 № 393/96. Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Відповідно до ст. 3 Закону України "Про звернення громадян" під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо. Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб. Статтею 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів. Так, судом встановлено, що звернення [PERSON] від 03.06.2013 року було розглянуто та листом від 03.07.2013 року №21/2-4352-11 заявнику роз'яснено, що після повернення судом кримінальної справи стосовно неї для проведення додаткового розслідування, матеріали зареєстровано у єдиному реєстрі досудових розслідувань та об'єднано у одне провадження. Відповідно постанови прокурора АР Крим, підслідність у цьому кримінальному проваджені визначено за Сакською міжрайонною прокуратурою АР Крим. Згідно із нормами КПК України, постанова про притягнення особи як обвинуваченої не передбачено, однак ст. 42 КПК України передбачено, що особа визнається підозрюваною якщо у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, їй повідомлено про підозру, або особа затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення. Відповідно до п. 9 розділу ХІ Кримінального процесуального кодексу України, запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. Крім того, заявника повідомлено, що 20.03.2013 року слідчим з ОВС слідчого управління прокуратури АР Крим винесено постанову про закриття кримінального провадження №4201213000000042 на підставі ч. 1 ст. 284 КПК України. Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Сімферополя АР Крим від 10.06.2013 року задоволено скаргу [PERSON] в інтересах [PERSON] на постанову про закриття кримінального провадження від 20.03.2013 року й направлено до слідчого управління прокуратури АР Крим для організації подальшої перевірки відповідно до вимог КПК України. На цей час досудове розслідування у кримінальному провадженні №2401213000000042 відновлено (а.с.10). Також, прокуратурою АР Крим було розглянуто звернення [PERSON] від 31.07.2013 року та листом від 30.08.2013 року №21/2 - 4352-11 та заявнику повторно надано інформацію, викладену у вищевказаній відповіді від 03.07.2013 року №21/2-4352-11. Додатково повідомлено, що матеріали службового розслідування проведено УВБ в АР Крим ДВБ МВС України які направлені до прокуратури АР Крим 12.07.2013 року за вих. №18/12-1623 перенаправлені до прокуратури м. Сімферополя для вирішення питання згідно з чинним законодавством та перебувають на контролі прокуратури АР Крим. Після скасування Центральним районним судом м. Сімферополя постанови про закриття кримінального провадження стосовно слідчого Сакського міжрайонної прокуратури Єрмоленка О.В., слідчим відділом прокуратури АР Крим в рамках досудового розслідування відповідно до вимог ст. 91 КПК України вживаються заходи щодо збирання, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Слідчому в ОВС слідчого відділу прокуратури АР Крим Трунову О.В. надані вказівки з метою забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення. Щодо неналежного досудового розслідування у кримінальному провадженні №42013130760000034 від 04.04.2013 року встановлено, що старшим слідчим прокуратури Залізничного району м. Сімферополя Савченко С.В. 18.06.2013 року винесено постанову про закриття кримінального провадження стосовно посадових осіб ВДСБЕЗ ГУ МВС України в АР Крим на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Не погодившись з даним рішенням, адвокатом [PERSON] - [PERSON] оскаржено дану постанову до суду, за результатами розгляду якої 08.08.2013 року її скасовано . Підстав для вжиття заходів прокурорського реагування на цей час не вбачається. Таким чином, судом встановлено, що відповідачем вищевказані скарги позивача [PERSON] від 03.06.2013 року та 31.07.2013 року були розглянуті з дотриманням місячного строку, встановленого ст. 20 Закону України «Про звернення громадян», а також надано запитувану інформацію, а саме щодо кримінальної справи. Щодо вказаних скарг, що стосуються незаконних дій робітників міліції та прокуратури АР Крим при розгляді кримінальних справ, то в цій частині дані скарги не підлягають розгляду у порядку Закону України «Про звернення громадян», оскільки відповідно до ст. 12 вказаного Закону, дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України "Про судоустрій і статус суддів" та "Про доступ до судових рішень", Кодексом адміністративного судочинства України". За таких обставин, суд вважає, що прокуратурою АР Крим надано повні та мотивовані відповіді на звернення позивача [PERSON] від 03.06.2013 року та від 31.07.2013 року. Щодо незаконної відмови у особистому прийомі позивача прокурором АР Крим суд зазначає наступне. Судом встановлено, що на заяви позивача від 20.07.2013 року та від 12.09.2013 року прокуратурою АР Крим було надано відповіді від 25.07.2013 року №19-566/12 та від 02.10.2013 року №19-566/12, відповідно до яких роз'яснено, що прокурор АР Крим здійснює прийом громадян в разі відмови у задоволенні вимог заявника одним із заступників прокурора АР Крим. Статтею 22 Закону України "Про звернення громадян" передбачено, що керівники та інші посадові особи органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян зобов'язані проводити особистий прийом громадян. Відповідно до п. 6.4 Інструкції про порядок розгляду і вирішення звернень та особистого прийому в органах прокуратури в Україні, затвердженої наказом Генерального прокурора України №9 гн від 21.06.2011 року у прокуратурах Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя, спеціалізованих прокуратурах (на правах обласних) рішення про відмову в задоволенні первинних звернень громадян приймаються заступником прокурора, а на те, що надійшло вдруге, - першим керівником або особою, що його заміщає. Вони ж підписують відповіді авторам звернень. Пунктом 7.8 Інструкції про порядок розгляду і вирішення звернень та особистого прийому в органах прокуратури в Україні, затвердженої наказом Генерального прокурора України №9гн від 21.06.2011 року передбачено, що у прокуратурах областей, міських, районних, міжрайонних та прирівняних до них прокуратурах прийом громадян та інших осіб проводиться протягом усього робочого дня відповідно до графіка, який вивішується у доступному для них місці. Крім цього, на видному місці має бути текст Закону України "Про звернення громадян" та графіки прийому громадян у прокуратурах вищого рівня. Порядок прийому у вечірній час, вихідні та святкові дні встановлюється керівниками відповідних прокуратур. Керівниками прокуратур прийом громадян та інших осіб проводиться не рідше одного разу на тиждень. Рішення за зверненням приймається і відповідь надається заступником прокурора, до компетенції якого згідно з розподілом обов'язків належить вирішення порушених у зверненні питань. Проект відповіді перед підписом має бути завізований заступником прокурора, який на особистому прийомі отримав звернення. У разі прийняття рішення безпосередньо прокурором відповідь попередньо візується обома заступниками. Судом встановлено, та підтверджено сторонами по справі, що [PERSON] на особистому прийомі у заступника прокурора АР Крим Бояна В.В. звернулася з вищевказаною скаргою від 31.07.2013 року, та як встановлено судом, на зазначену скаргу прокуратурою АР Крим надано відповідь від 30.08.2013 року №21/2-4352-11 за підписом заступника прокурора АР Крим Лемешева О.В. Тобто, вимоги [PERSON], викладені у скарзі від 31.07.2013 року були задоволені та останній у порядку передбаченому Законом України «Про звернення громадян» та Інструкцією про порядок розгляду і вирішення звернень та особистого прийому в органах прокуратури в Україні, затвердженою наказом Генерального прокурора України №9гн від 21.06.2011 року прокуратурою АР Крим надано відповідь та запитувану інформацію. Згідно п.6.5 Інструкції про порядок розгляду і вирішення звернень та особистого прийому в органах прокуратури в Україні відповідь автору звернення з роз'ясненням вимог чинного законодавства за письмовою вказівкою начальника управління, відділу підпорядкованої прокуратури може надати прокурор управління, відділу. Таки чином, на звернення [PERSON] від 12.09.2013 року правомірно надано відповідь від 02.10.2013 року №19-566/12, якою роз'яснено права останньої щодо особистого прийому прокурором АР Крим, за підписом начальника відділу з питань розгляду листів та прийому громадян Нарушевої О.Г. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку що вищевказані звернення позивача [PERSON] були розглянуті та про їх розгляд заявника було повідомлено з дотриманням вимог Закону України «Про звернення громадян», у зв'язку з чим позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають у повному обсязі. Вступна та резолютивна частини постанови проголошені в судовому засіданні 15 січня 2014 року. У повному обсязі постанову складено та підписано 20 січня 2014 року.

Результат розгляду: denied