Рішення адміністративного суду від 2014-03-11 00:00:00+02

До Київського окружного адміністративного суду звернулась [PERSON] фізична особа-підприємець з позовом до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 16.07.2013 № 39/0003781702/4 та від 16.07.2013 № 40/0003771702/5. Спірні податкові повідомлення-рішення прийняті податковим органом на підставі Акта перевірки, в якому встановлено заниження податку на доходи фізичних осіб, заниження податку на додану вартість, заниження обсягів продажу у декларації з податку на додану вартість та завищення задекларованих показників у декларації з податку на додану вартість. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки Акта перевірки є необґрунтованими, такими, що не базуються на нормах чинного законодавства України та не підтверджуються фактично. Як зазначає позивач податковим органом не встановлено жодних порушень документального оформлення господарських операцій платника податків з його контрагентами. Крім того, у податкового органу відсутні будь - які зауваження стосовно справжності первинних документів, наявності у них всіх обов'язкових реквізитів, а також щодо реальності (товарності) господарських операцій ФОП [PERSON], які здійснені у 2012 році. Крім того, позивач вказує на наявність розбіжностей в Акті перевірки даних стосовно обсягу надходження коштів, що формують валовий дохід платника податків, що є порушенням Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства. Представники відповідача у судові засідання не з'являлись. Від відповідача до суду надійшли письмові заперечення на адміністративний позову, в яких відповідач зазначив, що в ході проведення перевірки позивача встановлено ряд порушень податкового законодавства. Зокрема, перевіркою правильності визначення валового доходу встановлено розбіжності в сумі 617487,00 грн., чим порушено вимоги п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України. Перевіркою повноти визначення податкових зобов'язань встановлення їх заниження на суму 5935,00 грн. за період 01.01.2012 по 31.12.2012. Встановлено заниження задекларованих показників у декларації з податку на додану вартість в сумі 2822,00 грн. за лютий 2012 року. У рядку 8.1 декларації занижено задекларовані показники на загальну суму 3113,00 грн., а саме, не задекларовано повернення медикаментів назад постачальникам на суму 18678,00 грн. Також встановлено заниження обсягів продажу, які звільнені від ПДВ на загальну суму 603375,00 грн. та неправильно задекларовано повернення лікарських засобів та виробів медичного призначення назад постачальникам на суму 615890,00 грн., що є порушенням п.п. 197.1.3, п.п. 197.1.27 п. 197.1 ст. 197 Податкового кодексу України. На думку податкового органу доводи позивача, наведені у позовній заяві є законодавчо необґрунтованими та безпідставні, тому у задоволенні позову слід відмовити. Крім того, у запереченнях на позов відповідач просив суд здійснювати судовий розгляд даної справи у відсутності представників податкового органу. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено судом, посадовими особами Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області проведено планову виїзну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктом підприємницької діяльності - фізичної особи [PERSON] за період з 01.01.2012 по 31.12.2012, за результатами якої складено Акт від 27.06.2013 № 2637/17-2/105/24551158 (далі - Акт перевірки). Як вбачається з Акта перевірки за наслідками її проведення податковий орган дійшов висновку про порушення позивачем: п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на додану вартість в сумі 104972,79 грн.; абз. «а» п.187.1 ст. 187, п.198.4 ст. 198, ст. 199 Податкового кодексу України в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість на загальну суму 43032,00 грн.; п.п.197.1.3, 197.1.127 п.197.1 ст. 197 Податкового кодексу України в результаті чого встановлено заниження задекларованих показників у рядку 5 Декларації «Операції, які звільненні від оподаткування» на загальну суму 603375,00 грн.; п.п. 197.1.3 п.п. 197.1.27 п. 197.1 ст. 197 Податкового кодексу України в результаті чого встановлено заниження обсягів продажу у рядку 8.1.1 Декларацій «Операції, які звільнені від оподаткування» на загальну суму 615890,00 грн.; ст. 192 Податкового кодексу України в результаті чого встановлено завищено задекларованих показників у рядку 16.1.1 Декларацій «Коригування» на загальну суму 615890,00 грн. Як вбачається з Акта перевірки, перевіркою правильності визначення валового доходу, відображеного в декларації про доходи, з даними про суми валового доходу, встановленими в ході перевірки, виявлено розбіжності в сумі 617487,00 грн., чим порушено п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України, а саме підприємцем не включено до валового доходу суми надходження готівки через реєстратори розрахункових операцій та розрахунковий рахунок від покупців за реалізовані медичні препарати в сумі 617487,00 грн. за 2012 рік. Таким чином, податковий орган дійшов висновку, що в результаті заниження валового доходу в розмірі 617487,00 грн. це призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності в сумі 104972,80 грн. Також в Акті перевірки у розділі 2.5.1 «Податкові зобов'язання» визначено, що перевіркою повноти визначення податкових зобов'язань за період з 01.01.2012 по 31.12.2012 встановлено їх заниження на суму 5935,00 грн. за лютий-грудень 2012. У цьому ж розділі Акта зазначено, що позивачем в порушення абзацу «а» п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України занижено задекларовані показники у рядку 1 Декларації «Підлягають оподаткуванню за ставкою 20 відсотків та нульовою ставкою» на загальну суму 2822,00 грн. Зокрема, при перевірці фактично наданих для перевірки податкових накладних на продаж та даних податкової декларації з ПДВ виявлено розбіжності при визначенні податкового зобов'язання по ПДВ на вказану суму. Перевіркою також встановлено, що позивач не задекларував у вказаних періодах надходження коштів на розрахунковий рахунок від реалізації медикаментів на суму 16932,00 грн., в т.ч. ПДВ 2822,00 грн. Перевіркою відображених показників у рядку 8.1 Декларації «Коригування згідно ст. 192 розділу V Кодексу обсягів постачання та податкових зобов'язань» встановлено заниження показників на суму 3113,00 грн., оскільки позивач неправильно задекларував у вищевказаних періодах повернення медикаментів назад постачальникам на суму 18678,00 грн. у т.ч. ПДВ 3113,00 грн. Перевіркою встановлено, що позивачем не задекларовано у період перевірки надходження готівкових коштів через РРО від реалізації лікарських засобів в сумі 603375,00 грн., чим порушено п.п. 197.1.3 п.п. 197.1 ст. 197 Податкового кодексу України. Крім того, за результатами перевірки встановлено, що позивачем неправильно задекларовано повернення лікарських засобів та виробів медичного призначення назад постачальникам на суму 615890,00 грн., що є порушенням п.п. 197.1.3, п.п. 197 1.27 п. 197.1 ст. 197 Податкового кодексу України. Перевіркою повноти визначення податкового кредиту за період з 01.01.2012 по 31.12.2012 встановлено завищення податкового кредиту з податку на додану вартість на загальну суму 37097,00 грн. Перевіркою повноти нарахування податку на додану вартість за період з 01.01.2012 по 31.12.2012 встановлено його заниження всього у сумі 43032,00 грн. в результаті допущених порушень податкового законодавства. На підставі Акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 16.07.2013 року № 40/0003771702/5, яким позивачу нараховано податкове зобов'язання з податку на додану вартість в суму 64548, 00 грн., в т.ч. основний платіж - 43032,00 грн. та штрафні (фінансові) санкції - 21516, 00 грн. та податкове повідомлення-рішення від 16.07.2013 року № 39/0003781702/4, яким позивачу нараховано податкове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 131215, 99 грн., в т.ч. основний платіж - 104972,79 грн. та штрафні (фінансові) санкції - 26243,2 грн. Не погоджуючись із спірними податковими повідомленнями-рішеннями позивач оскаржив їх в адміністративному порядку. За наслідками розгляду, скарги залишені без задоволення, податкові повідомлення-рішення без змін. У подальшому позивач звернувся до суду із даним позовом. Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого. Відповідно до статей 11 і 71 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Слід зазначити, що суд ухвалою від 14.02.2014 про закінчення підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду викликав у судове засідання посадових осіб податкового органу, які проводили перевірку позивача: головних державних податкових ревізорів-інспекторів Марунквеч Н.В. та Бортніка В.С. з метою надання ними пояснень відносно обставин проведення перевірки та надання пояснень щодо тих порушень, які відображені в Акті перевірки. Проте, дані особи у судові засідання не з'являлись та не надали суду будь-яких пояснень із документальним підтвердженням щодо тих висновків, які викладені в Акті перевірки. Представники відповідача у судові засідання також не з'являлись, а у запереченнях на позов фактично виклали те саме, що зазначено в Акті перевірки. При цьому, будь-яких спростувань тих доводів, які наведені у позовній заяві відповідач суду не надав. Враховуючи викладене, суд розглядаючи дану справу виходить із тих даних, які наведені в Акті перевірки. Так, зокрема, як вбачається з п.п.1.12-1.13 Акта перевірки, податковий орган здійснив перевірку достовірності відображених показників у поданих деклараціях з ПДФО та ПДВ за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року на підставі декларацій про доходи, з ПДВ, Книги обліку доходів і витрат, звітів про використання РРО та КОРО, за даними накладних на придбання та продаж товарів, податкових накладних, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних, банківських виписок, господарських договорів з контрагентами, актів виконаних робіт, рахунків - фактур, товарно - транспортних накладних, інформації з «Системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту на рівні ДПА України» та ІС «Податковий блок». Детально проаналізувавши Акт перевірки, суд дійшов висновку, що податковим органом не встановлено жодних порушень документального оформлення господарських операцій платника податків з його контрагентами. Крім того, у відповідача відсутні будь - які зауваження стосовно справжності первинних документів, наявності у них всіх обов'язкових реквізитів, а також щодо реальності (товарності) господарських операцій ФОП [PERSON], здійснених у 2012 році. Так, як зазначено в п.1.15 Акта перевірки: «Перевіркою не виявлено взаємовідносин із суб'єктами господарювання, які припинили діяльність на підставі рішення суду або договори, первинні чи інші документи, які визнано судом недійсними (які мали ознаки фіктивності), тощо». Таким чином, викладені порушення, які на думку відповідача мали місце в діяльності ФОП [PERSON] протягом 2012 року, мають виключно бухгалтерський характер та не пов'язані із фактичним порушенням платником податків приписів цивільного, господарського та податкового права, що стосуються підприємницької діяльності та оформлення її результатів. Як встановлено перевіркою (п.п.2.2.1 Акта перевірки), в Декларації про майновий стан та доходи за 2012 рік ФОП [PERSON] відображено валовий дохід в сумі 23936732, 00 грн. Разом з тим, ревізори податкового органу в ході проведення перевірки дійшли до висновку про розмір валового доходу платника податків за 2012 рік в сумі 24554219, 00 грн., тобто різниця між задекларованими показниками та висновками перевірки складає 617487, 00 грн. В обґрунтування доводів щодо наявності таких розбіжностей відповідач в Акті передвіки зазначив, що підприємцем не включено до валового доходу суми надходження готівки через реєстратори розрахункових операцій та розрахунковий рахунок від покупців за реалізовані медичні препарати в сумі 617487,00 грн. Слід зазначити, що даний висновок податкового органу є суб'єктивним, нічим не обґрунтованим та документально не підтвердженим, адже, з Акта перевірки взагалі неможливо встановити, яким чином особи, які проводили перевірку вирахували вищезазначену суму розбіжностей та на підставі яких даних вони робили подібні розрахунки, оскільки такі розрахунки в Акті відсутні, як і посилання на конкретні документи при дослідженні яких податковий орган дійшов таких висновків. Суд також звертає увагу на наявність розбіжностей в сумах валового доходу позивача, які зазначались в Акті перевірки. Так, згідно з п.1.16.4 Акта перевірки цей показник складає 24960106,51 грн. (47125,02 + 24912981,29 грн.), відповідно до п.п.2.2.1 Акта перевірки це вже 23936732,00 грн. або 24554219, 00 грн. При цьому, в п.п.2.5.1 та в п.п.2.5.2 Акта перевірки ця цифра складає 24960106,47 грн. Відрязняються і відображені в Акті перевірки дані стосовно обсягу надходження коштів, що формують валовий дохід платника податків. Так, згідно із п.1.10 Акта перевірки надходження коштів на рахунки ФОП [PERSON] становить 21705143, 00 грн., в т.ч. надходження коштів від покупців - 47125,00 грн., внесення торгівельної виручки (інкасація) - 21656248, 00 грн. При цьому, вже в п.1.16.4 Акту перевірки ці показники складають 47125,02 грн. та 24912981, 49 грн. відповідно, а згідно з даними, що містяться в п.п.2.2.1 Акта перевірки ці показники складають 39270,36 грн. (безготівковий розрахунок) та 24514948, 64 грн. (інкасація). Таблиця, яка відображена на сторінці 11 Акта перевірки містить ще дві цифри - 23925,2 тис. грн. (готівковий розрахунок) та 11,5 тис. грн. (безготівковий розрахунок). При цьому, ревізор податкового органу в п.п.2.5.1 та в п.п.2.5.2 Акта перевірки зазначає, що ФОП [PERSON] в періоді, охопленому перевіркою, реалізовано лікарських засобів та виробів медичного призначення за готівку через РРО вже на 22254784,39 грн. Про це, зокрема зазначає і позивач у позовній заяві, проте податковим органом жодних пояснень з приводу цих обставин у запереченнях на позов не надано. В Акті перевірки встановлено, що позивачем неправильно задекларовано повернення лікарських засобів та виробів медичного призначення назад постачальникам на суму 615890,00 грн. Але, в чому саме воно полягає в Акті не зазначено. Позивач у свою чергу, надав суду для огляду та приєднання до матеріалів справи розрахунки коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної на підставі яких відбувалось коригування податкового кредиту, у зв'язку із поверненням товару. Всі ці документи належним чином оформлені та містять всі необхідні реквізити. Викладені обставини, свідчать про те, що Акт перевірки не відповідає вимогам Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, який затверджений наказом ДПС України від 22.12.2010 року № 984, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12.01.2011 року № 34/18772 (далі - Порядок). Так, відповідно до п. 4 вказано Порядку акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. Згідно з пунктами 5, 6 цього Порядку за результатами документальної перевірки в акті викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які мають відношення до фактів виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів. У п.п. 5.2 п. 5 Порядку чітко наведено, що у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно: чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення посадових осіб платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень; зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення; Проте, зі змісту Акта перевірки не можливо встановити яким чином та на підставі яких документальних доказів податковий орган дійшов подібних висновків. В Акті відсутні посилання на конкретні первинні документи із зазначенням їх реквізитів та дат їх складання. Відсутня чіткість та системність викладу обставин порушення податкового законодавства, а цифрові показники різняться між собою. Слід зазначити, що суд не наділений повноваженнями замість податковий орган проводити перевірку показників бухгалтерської та податкової звітності суб'єктів господарської діяльності та в ході судового розгляду фактично проводити перевірку. Такі функції належать виключно відповідачу як суб'єкту владних повноважень та фіскальному органу. Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У свою чергу, частина друга статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Проте, як встановлено в ході судового розгляду позивачем не виконано обов'язку щодо доказування правомірності свого рішення, та не доведено суду належними і допустимими доказами правомірність прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, оскільки заперечення відповідача зводяться лише до цитування Акта перевірки на підставі якого прийнято податкові повідомлення-рішення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення від 16.07.2013 № 39/000781702/4 і від 16.07.2013 № 40/0003771702/5 прийняті на підставі Акта перевірки, що складений із порушенням Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, не містить чіткого та системного викладення обставин, посилання на конкретні документи та розрахунки, а також містить суперечливі дані, тому такі податкові повідомлення-рішення є протиправними і підлягають скасуванню. Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Результат розгляду: granted