Рішення адміністративного суду від 2014-02-25 00:00:00+02

Заступник прокурора Запорізької області звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної реєстраційної служби України про скасування рішення № 6510506 від 08.10.2013 року, зобов'язання вчинити дії. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем безпідставно і протиправно відмовлено у державній реєстрації права власності на нерухоме майно. З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, позивач просив суд визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про відмову у державній реєстрації № 6510506 від 08.10.2013 року та зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву прокуратури Запорізької області про реєстрацію права власності на недобудований побутовий корпус літ. Б-4, розташований за адресою: Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Артема, 53 за державою Україна та прийняти відповідне рішення. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.12.2013 року відкрито провадження у справі. Справу призначено до попереднього розгляду на 20.01.2014 року. В попередньому судовому засіданні 20.01.2014 року представник позивача позовні вимоги підтримав, відповідач в судове засідання не прибув, направив заперечення на адміністративний позов. 20.01.2014 року ухвалено закінчити підготовче провадження у справі та призначити справу до судового розгляду на 05.02.2014 року. В судовому засіданні 05.02.2014 року оголошено перерву в судовому розгляді за клопотанням представника позивача. В судовому засіданні 17.02.2014 року представником прокуратури подана заява про уточнення позовних вимог, якою останній зазначив, що звертається до суду з позовом в інтересах держави в особі Міністерства аграрної політики та продовольства України. Представник відповідача в судовому засіданні 17.02.2014 року проти задоволення адміністративного позову заперечив з підстав його необґрунтованості. Представник Міністерства аграрної політики та продовольства України в судове засідання не прибув, надіслав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Оскільки в судове засідання прибули не всі особи, що беруть участь у справі, суд, в порядку частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив розглядати справу в письмовому провадженні. Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши наявні в ній докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, що мають значення для прийняття рішення, судом встановлено наступне. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13.12.2010 року позовні вимоги заступника прокурора Запорізької області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України задоволено. Витребувано із володіння [PERSON] Ѕ частини об'єкту незавершеного будівництва - недобудованого побутового корпусу літера «Б-4», що знаходиться за адресою [ADDRESS] Витребувано із володіння [PERSON] ј частини об'єкту незавершеного будівництва - недобудованого побутового корпусу літера «Б-4», що знаходиться за адресою [ADDRESS] Витребувано із володіння [PERSON] ј частини об'єкту незавершеного будівництва - недобудованого побутового корпусу літера «В», що знаходиться за адресою [ADDRESS] Витребувано із володіння [PERSON] ј частини обєкту незавершенного будівництва - недобудованого побутового корпусу літера «В-4», що знаходиться за адресою [ADDRESS] Витребувано із володіння [PERSON] ј частини об'єкту незавершеного будівництва - недобудованого побутового корпусу літера «В», що знаходиться за адресою [ADDRESS] Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 04.04.2012 року заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13.12.2010 року залишено без змін. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19.03.2013 року задоволено заяву начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України у Запорізькій області про заміну стягувача у виконавчому провадженні. Замінено стягувача - Регіональне відділення Фонду державного майна України у Запорізькій області на Міністерство аграрної політики та продовольства України. Як вбачається з зазначеної ухвали суду від 19.03.2013 року, Міністерству аграрної політики та продовольства України за актом приймання-передачі майна переданий цілісний майновий комплекс, до якого входить недобудований побутовий корпус «Б-4» та недобудований виробничий корпус літера «В», що розташовані за адресою: [ADDRESS] 15.08.2013 року представник прокуратури Запорізької області звернувся до Державної реєстраційної служби України з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації права власності, форма власності: державна, на недобудований побутовий корпус літ. Б-4, що розташований за адресою: [ADDRESS] Рішенням № 6510506 від 08.10.2013 року заявнику відмовлено у державній реєстрації права власності. В обґрунтування прийнятого рішення державний реєстратор зазначив, що подані документи не відповідають вимогам або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують у зв'язку з недотриманням вимог порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року № 703, де зазначено, що одним з документів, що підтверджує виникнення права власності на нерухоме майно, є рішення суду, яке набрало законної сили, однак у даному випадку, подане рішення суду має вольовий характер та містить лише вимогу про витребування майна із володіння, тому не є документом, що підтверджує виникнення права власності; статті 4 Закону України "Про управління об'єктами державної власності" від 21.09.2006 року, оскільки в поданій заяві суб'єктом права державної власності зазначено Державу Україну, тоді як держава не є юридичною особою, а суб'єктом управління державним майном є органи, визначені вищезазначеним Законом. Відповідно до частини 7 статті 16 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви правонабувача, сторін (сторони) правочину, за яким виникло право, або уповноважених ними (нею) осіб. Як вже зазначалось вище, цілісний майновий комплекс, до якого входить недобудований побутовий корпус «Б-4» та недобудований виробничий корпус літера «В», що розташовані за адресою: м. Запоріжжя, вул. Артема, 53 переданий Міністерству аграрної політики та продовольства України. Міністерство аграрної політики та продовольства України до державного реєстратора не зверталось. Натомість, до реєстраційної служби звернулась прокуратура Запорізької області За таких обставин, державний реєстратор дійшов висновку, що із заявою про державну реєстрацію права власності звернулась неналежна особа, що є підставою для відмови у державній реєстрації прав на нерухоме майно відповідно до статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень". Заступник прокурора Запорізької області вважає, що державний реєстратор протиправно відмовив в здійсненні державної реєстрації права, чим порушив права прокуратури. Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Частиною 1 статті 6 зазначеного кодексу визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Відповідно до частини 1 статті 11, частини 1 статті 71, частини 1 статті 104 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач звертається до адміністративного суду з позовом у разі, якщо він вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб'єкта владних повноважень) порушено його права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносинах. При цьому, дійсне (фактичне) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів позивача має довести належними та допустимими доказами саме позивач. Позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин. З необхідністю захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень і визначено завдання адміністративного судочинства. Суд наголошує, що право на судовий захист, гарантоване Конституцією України (стаття 55), закріплене статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України, має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд повинен встановити, що оскаржуваними рішенням чи діянням суб'єкта владних повноважень порушено права, свободи чи інтереси саме цієї особи. Заступник прокурора Запорізької області зазначає про протиправність дій відповідача та допущення ним бездіяльності під час прийняття рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно, однак не навів а ні в позові, а ні під час розгляду справи належних і достатніх доказів на підтвердження конкретних обставин допущеного відповідачем дійсного порушення прав, свобод або інтересів прокуратури. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що діяльність відповідача, яка оскаржується, безпосередньо чи опосередковано не стосується Заступника прокурора Запорізької області, зв'язку між ним та відповідачем щодо реалізації публічно-владних повноважень не встановлено, права позивача не порушено, а позовні вимоги містять ознаки втручання в діяльність відповідача. З огляду на зазначене, позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Результат розгляду: denied