Рішення адміністративного суду від 2014-01-30 00:00:00+02

У січні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення, винесену 17 грудня 2013 року інспектором Відділу державної автомобільної інспекції Солом'янського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві Сімоновим С.В. В обґрунтування позовних вимог зазначив про те, що 17 грудня 2013 року приблизно о 10 годині 30 хвилин по вул. Борщагівській в м. Києві позивач, керуючи автомобілем марки «Порше», державний номерний знак [NUMBER], зупинений інспектором ВДАІ Солом'янського РУ ГУМВС України в м. Києві старшим лейтенантом Сімоновим С.В., у зв'язку із перевищенням позивачем швидкості руху на 27 км/год, а також у зв'язку із тим, що під час руху, позивач користувався засобами мобільного зв'язку, чим порушив вимоги п. 2.9 Правил дорожнього руху. 17 грудня 2013 року відносно позивача складено протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 122 ч. 1 та ст. 126 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за результатами розгляду яких 17 грудня 2013 року інспектором ВДАІ Солом'янського РУ ГУМВС України в м. Києві старшим лейтенантом Сімоновим С.В. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122 ч. 1, 126 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень. Вказану вище постанову у справі про адміністративне правопорушення, винесену 17 грудня 2013 року інспектором ВДАІ Солом'янського РУ ГУМВС України в м. Києві старшим лейтенантом Сімоновим С.В., позивач вважає такою, що винесена з порушенням вимог чинного законодавства України, оскільки твердження відповідача та обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення щодо перевищення позивачем швидкості руху не відповідають дійсності та не ґрунтуються на жодних доказах. Крім того, у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки вказана вище стаття передбачає інше правопорушення, ніж вказане відповідачем у протоколі та оскаржуваній постанові. У судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився, з невідомих для суду причин, не надав письмові заперечення по суті позовних вимог, про день, час та місце судового засідання у справі був повідомлений судом належним чином що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення. Відповідно до положень ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у ній доказів, враховуючи, що останнім не надано суду докази поважності неявки у судове засідання або клопотання про його відкладення. Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 грудня 2013 року відповідачем інспектором ВДАІ Солом'янського РУ ГУМВС України в м. Києві старшим лейтенантом Сімоновим С.В. відносно позивача [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення серії АБ № 379761, передбачене ст. 122 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), відповідно до даних якого водій [PERSON] 17 грудня 2013 року о 10 годині 34 хвилини по вул. Борщагівській, 100 в м. Києві, керуючи автомобілем марки «Порше», державний номерний знак [NUMBER], рухався зі швидкістю 87 км/год, чим перевищив швидкість на 27км/год під час руху у населеному пункті (а.с. 5). Крім того, 17 грудня 2013 року відповідачем інспектором ВДАІ Солом'янського РУ ГУМВС України в м. Києві старшим лейтенантом Сімоновим С.В. відносно позивача [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення серії АБ № 379762, передбачене ст. 126 ч. 1 КУпАП, відповідно до даних якого водій [PERSON] 17 грудня 2013 року о 10 годині 34 хвилини по вул. Борщагівській, 100 в м. Києві, керуючи автомобілем марки «Порше», державний номерний знак [NUMBER], користувався засобом зв'язку, тримаючи його в руці (а.с. 6). Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Згідно вимог ч. 1 ст. 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Постановою інспектора ВДАІ Солом'янського РУ ГУМВС України в м. Києві старшого лейтенанта Сімонова С.В. [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122 ч. 1, 126 ч. 1 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. (а.с. 6). Відповідно до положень ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування кожної обставини справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Згідно положень ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. З даних протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч. 1 КУпАП, складеного відносно [PERSON], вбачається, що перевищення швидкості водієм [PERSON] у межах населеного пункту на 27 км/год зафіксовано відповідачем за допомогою приладу «Візир» № 0810703. Відповідно до переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксації порушень правил дорожнього руху, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України № 33 від 01 березня 2010 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 березня 2010 року за № 262/17557, спеціальним технічним засобом, який працює в автоматичному режимі,що має функції фото- і кінозйомки, відеозапису є вимірювач швидкості радіолокаційний відеозаписувальний «Візир». Таким чином, показання технічного засобу - вимірювача швидкості «Візир», що має функції фото- і кінозйомки, що використовується при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху , та які в розумінні ст. 251 цього Кодексу є доказом у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч. 1 КУпАП, на основі якого, серед інших, у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, приєднуються у відповідності до вимог ст. 251 КУпАП до протоколу про адміністративне правопорушення, з метою підтвердження, зокрема, факту перевищення водієм встановленої швидкості руху у населеному пункті. Разом з тим, належні докази на підтвердження того, що водієм [PERSON] 17 грудня 2013 року перевищено встановлену у населеному пункті швидкість руху на 27 км/год., матеріали справи не містять, та не були надані відповідачем в порядку ч. 2 ст. 71 КАС України на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення. В п. 24 Постанови Пленуму Верховного України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року з подальшими змінами та доповненнями зазначено, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення. Оцінюючи у сукупності вказані вище обставини, суд надходить до висновку про те, що при винесені оскаржуванної постанови у справі про адміністративне правопорушення, посадовою особою не перевірено та не наведено доказів, на яких ґрунтувався висновок про винність [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Крім того, частина перша статті 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність водіїв за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, ліцензійної картки на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката - «Зелена картка»). Натомість, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії АБ2 № 379762 та оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення, складених 17 грудня 2013 року відповідачем відносно [PERSON] за ст. 126 ч. 1 КУпАП, останньому інкримінується користування засобами зв'язку під час керування транспортним засобом, що не є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 ч. 1 КУпАП. Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. З огляду на викладене, а також враховуючи правила статей 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення та ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, суд надходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки відсутність доказів вчинення [PERSON] вказаних вище адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122 ч. 1 та 126 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення , не надання таких доказів відповідачем суду на спростування обставин, зазначених позивачем як підстав для звернення до суду з позовом, є підставою для висновку суду про відсутність складу зазначених вище адміністративних правопорушень у діях позивача, які давали б підстави відповідачу для прийняття рішення про притягнення останнього до адміністративної відповідальності. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted