Рішення адміністративного суду від 2014-03-14 00:00:00+02

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна Українська Спілка» (надалі - позивач) з позовною заявою до Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області (надалі - відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення від 14.01.2014 № 0000112203. Ухвалами суду від 14.02.2014 було відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 25.02.2014. 25.02.2014 за клопотанням представника відповідача розгляд справи було відкладено на 05.03.2014. 05.03.2014 в судовому засіданні було оголошено перерву до 14.03.2014 для надання додаткових доказів. 14 березня 2014 року у судовому засіданні представниками сторін було подано письмові клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження. Згідно з частиною четвертою статі 122 Кодексу адміністративного судочинства України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішення відповідача щодо нарахування позивачу податкового зобов'язання з податку на додану вартість прийнято відповідачем із порушенням норм чинного законодавства, а відтак є протиправним, у зв'язку з чим позивач просив суд скасувати оскаржуване податкове повідомлення-рішення. Представник відповідача подав суду письмові заперечення проти позову, в яких вказав, що позивачем було порушено норми податкового законодавства під час здійснення господарських операцій між позивачем та ПАТ АЕС «Київенерго», ТОВ «Амадео», ТОВ «Рубіж», ПП «Квадро-Альянс», ДП «Служба ремонту», ТОВ «Торгова група «АРС-Кераміка», Корпорація «Галтрансрембуд», ПАТ «Львівобленерго», ПП «ОСВ Сервіс», ТОВ «Євро Склад», ТОВ «Українська компанія «Модус», ТОВ «Маєток-Будівництво» та ТОВ «Маєток-Сервіс», а відтак рішення прийняте відповідачем є правомірним, у зв'язку з чим відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову. Дослідивши обставини справи та подані сторонами докази, суд встановив наступне. За наслідками перевірки позивача, відповідач по справі прийняв Акт від 06.12.2013 № 979/10-07-22-03-12/33870540 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Будівельна Українська Спілка» (код 33870540) з питань достовірності та законності декларування від'ємного значення з податку на додану вартість за жовтень 2013 року» (надалі - Акт перевірки від 06.12.2013). Із Акта перевірки слідує, що відповідач встановив вчинення позивачем наступних порушень, а саме в порушення п. 201.11 ст. 201, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-УІ (із змінами та доповненнями) у ТОВ «Українська Будівельна Спілка» завищено суму від'ємного значення по податку на додану вартість (р. 24 декларації) на загальну суму 1648484,00 грн., в тому числі за жовтень 2013 року на суму 1648484,00 грн. В обґрунтування вказаного порушення відповідач вказав, що в ході проведення перевірки встановлено, що оформлення операцій з придбання робіт та товарів за період з травня 2012 року по вересень 2013 року у ПАТ АЕС «Київобленерго», ТОВ «Євро Склад», ТОВ «Українська компанія «Модус», ТОВ «Маєток-Будівництво» та ТОВ «Маєток-Сервіс» на загальну суму ПДВ 307845,00 грн. виходить за межі господарської діяльності ТОВ «Українська будівельна спілка» та, як наслідок не викликає реальних змін майнового стану, зв'язок понесених витрат та сплаченої суми в складі вартості товарів, робіт та послуг з господарською діяльністю підприємства не доведено. На підставі наведеного відповідач не встановив використання товарів, робіт та послуг у межах господарської діяльності підприємства. На підставі вказаного Акта перевірки, відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення від 14.01.2014 № 0000112203. Досліджуючи правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, суд встановив наступне. Між ТОВ «Українська компанія «Модус» та ТОВ «Будівельна Українська Спілка» було укладено договір про надання юридичних послуг від 15.04.2013. За умовами вказаного договору виконавець бере на себе зобов'язання надати замовнику комплекс юридичних послуг щодо оформлення на замовника правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна (житлові будинки), які розташовані за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Іванковичі, котеджне містечко «Маєток». Між позивачем та TOB «Маєток-Будівництво» було укладено договір генерального підряду №1/МБ/13 від 02.01.2013 року, за яким підрядник (ТОВ «Маєток-Будівництво» зобов'язується у визначений строк, на умовах цього Договору виконати комплекс будівельних робіт з капітального ремонту приміщень нежитлової будівлі а замовник (позивач) зобов'язується прийняти такі роботи та оплатити їх на умовах, визначених цим Договором. Адреса об'єкта: вул. Джерельна 38, м. Львів. У подальшому, між позивачем та ТОВ «Маєток-Сервіс» було укладено договір від 01.07.2013 № 4, за умовами якого виконавець (ТОВ «Маєток-Сервіс») надає замовнику (позивач) комплексні послуги по обслуговуванню 37 об'єктів нерухомого майна (полив, стрижка газонів та ін.), що знаходяться на території котеджного містечка «Маєток». 02.07.2012 між позивачем та ТОВ «Євро-Склад» було укладено договір суборенди № 1. За умовами вказаного договору орендар зобов'язувався надавати суборендареві у строкове користування нежитлові приміщення за плату, об'єкти, що орендувались визначались договором. 13.06.2012 між позивачем та ТОВ «Амадео» було укладено договір підряду № 13/П-2012. За умовами даного договору підрядник зобов'язується у визначений строк та на умовах цього договору виконати будівельно-монтажні роботи протипожежного водопроводу нежитлової будівлі,а замовник зобов'язується прийняти такі роботи та оплатити їх. Обєкт робіт знаходить за адресою: вул. Джерельна, 38, м. Львів. 03.01.2013 між позивачем та ТОВ «Рубіж» було укладено договір № 26-13 про технічне обслуговування обладнання пожежної сигналізації в приміщенні адміністративного офісного комплексу по вул. Джерельній, 38, м. Львів. 20.05.2013 між позивачем та ПП «Квадро-Альянс» було укладено договір підряду № 20/05/13-1. Предметом вказаного договору є встановлення системи повітропроводів, сервісне обслуговування та ремонт системи кондиціювання та об'єктів замовника за адресою: вул. Джерельна, 38, м. Львів. 12.08.2013 між позивачем та ДП «Служба ремонту» було укладено договір підряду № 350113. За умовами вказаного договору підрядник зобов'язується виконати технічне обслуговування і пусконаладжувальні роботи кондиціонерів на об'єктів: вул. Джерельна, 38, м. Львів. 19.06.2013 між позивачем та ТОВ «Торгова група «АРС-Кераміка» укладено договір № 194 купівлі-продажу. За умовами вказаного договору продавець зобов'язується передати у власність покупця матеріальні цінності, будівельні, оздоблювані матеріали та інше), а покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його. 20.02.2013 між позивачем та Корпорація «Галтрансрембуд» було укладено договір № 200213-1, за умовами якого замовник доручає виконавцю, а виконавець зобов'язується виконати своїми та залученими силами наступні роботи: підсилення зовнішньої стіни будівлі адміністративного комплексу по вулиці Джерельній, 38, м. Львів (демонтаж зовнішніх металевих сходів). Між позивачем та ПАТ «Львівобленерго» було укладено договір про надання послуг № Б/Н. За умовами вказаного договору виконавець згідно із замовленням замовника виконує роботи з перевірки трифазного електролічильника з трансформаторами струму на стороні низької напруги, а замовник зобов'язується оплатити вартість виконаних робіт. Також, відповідачем згідно первинних бухгалтерських документів було встановлено, що у перевіряємому періоді у позивачем також були договірні взаємовідносини з ПП «ОСВ Сервіс» та ПАТ «Київобленерго». Виконання вказаних фінансово-господарських відносин підтверджується наступними документами, копії яких наявні в матеріалах справи: - копіями договорів (т. І а.с. 136 - 166, т. ІІ а.с. 31, 50 - 53, 74 - 75, 98 - 100, 149 - 155); - реєстр податкових накладних (т. І а.с. 109 - 119, т. ІІ а.с. 3 - 30, 107 - 118); - копії податкових накладних (т. І а.с. 120 - 137, т. ІІ а.с. 55 - 67, 76 - 79, 104 - 105, 156 - 180, 212 - 218, 222 - 226, 232 - 250, т. ІІІ а.с. 1 - 18, 21 - 51, 53 - 71, 73 - 79, 81 - 83, 85 - 86, 88 - 90, 92 - 113, 115 - 116, 118 - 125); - копіями актами здачі-приймання робіт (надання послуг) (т. І а.с. 167 - 169, 173, 179, 181, 183-184,189,192,194, т. ІІ а.с. 72, 101, 137, 139, 141, 144-145, 193 - 210); - копіями платіжних доручень (т. ІІ а.с. 68 - 71, 135, 184, 188); - копіями виписок із банківського рахунку (т. ІІ а.с. 80 - 83, 106, 120-134, 147-148, 181 - 183, 185 - 187, 189 -192, 219 - 220). Як слідує із Акту перевірки, позивачем надавались до перевірки належним чином засвідчені копії вказаних первинних документів. Надаючи правову оцінку правовідносинам, які складають предмет спору у даній справі в частині формування позивачем податку на додану вартість, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відсутність належних доказів, які б вказували на порушення податкового законодавства, що має наслідком безумовне та чітко визначене застосування відповідних санкцій податкового законодавства, та за умов застосування презумпції правомірності рішень платника податку, передбаченого п.п.4.1.4 п. 4.1 ст.4 Податкового кодексу України, приводить суд до висновку про задоволення позову та скасування оскаржуваного рішення. Щодо висновку відповідача про безтоварність операцій між позивачем та його контрагентами за перевіряємий період, суд зазначає наступне. Відповідно до п.14.1.181 статті 181 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду. Відповідно до п. 198.1. статті 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема і з придбання товарів. В силу положень пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Згідно пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Порядок визначення суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України регулюється Податковим кодексом та Порядком заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 25.11.2011 № 1492 (далі - Порядок № 1492). Так, статтею 200 Податкового кодексу України визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 статті 200 Податкового кодексу України, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені розділом V Податкового кодексу України (пункт 200.2 статті 200 Податкового кодексу України). При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно пункту 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до Податкового кодексу України), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (пункт 200.3 статті 200 Податкового кодексу України). За приписами пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 статті 200 Податкового кодексу України, має від'ємне значення, то: бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду. При цьому підпунктом 4.6.6 пункту 4 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість передбачено, що залишок від'ємного значення (для декларації 0110 - після бюджетного відшкодування) включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (відображається у рядку 24 декларації поточного звітного (податкового) періоду та переноситься до рядка 21.2 декларації наступного звітного (податкового) періоду). Таким чином, за підприємством зберігається право на використання накопиченого ним податкового кредиту у майбутньому, зокрема в рахунок погашення платежів з податку на додану вартість наступних податкових періодів (рядок 23.2 декларації) чи в рахунок податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24 декларації). У судовому засіданні встановлено, що позивачем у рядку 24 податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2013 року задекларовано розмір залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду у розмірі 1634060 грн., при цьому рядок 23 декларації (сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню) позивачем не заповнювався. Судом встановлено, що від'ємне значення податку на додану вартість, задеклароване позивачем у вересні 2013 року на суму 1634060грн. виникло: у грудні 2010 року у розмірі 528858 грн.; у листопаді 2011 року у розмірі 28155 грн.; у грудні 2011 року у розмірі 581621 грн.; у лютому 2012 року у розмірі 7191 грн.; у березні 2012 року у розмірі 40713грн.; у квітня 2012року у розмірі 154101 грн.; у травня 2012 року у розмірі 1742 грн.; у липні 2012 року у розмірі 65026 грн.; у серпні 2012 року у розмірі 2478грн.; у листопаді 2012року у розмірі 670 грн.; у грудні 2012 року у розмірі 3800 грн.; у травні 2013 року у розмірі 51538 грн.; у червні 2013 року у розмірі 111747 грн., у липні 2013 року у розмірі 47245 грн., у серпні 2013 року у сумі 9175 грн. Позивачем на підтвердження здійснення всіх господарських операцій було подано зазначені первинні бухгалтерські документи, які підтверджують зміст здійснення укладених договорів. Натомість, відповідачем не надано суду жодних підтверджуючих документів безтоварності здійснених господарських операцій. Крім того, суд звертає увагу, що період, який відповідачем досліджувався в Акті перевірки від 06.12.2013 № 979/10-07-22-03-12/33870540 раніше вже досліджувався відповідачем та був предметом спору у справі № 810/6886/13-а, за результатами розгляду якої постановою Київського окружного адміністративного суду від 21.01.2014 позов ТОВ «Будівельна Українська Спілка» задоволено та вказано, що висновки відповідача щодо відсутності у позивача права на відображення від'ємного значення податку на додану вартість за 2010-2013 роки є необґрунтованими. Отже, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення від 14.01.2014 № 0000112203 є протиправним та підлягає скасуванню. Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Результат розгляду: granted