Рішення адміністративного суду від 2014-02-27 00:00:00+02

У лютому 2010 року Закрите акціонерне товариство «Райз-Максимко» звернулося до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач вказував, що у листопаді 2009 року Управлінням Пенсійного фонду України в Тростянецькому районі Сумської області виявлено факт порушення Романівською філією ЗАТ «Райз-Максимко» вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Про виявлені порушення складено акт № 49, на підставі якого донараховано страхових внесків на загальну суму 269857,86 грн. та прийнято вимогу про сплату боргу № 70/2 від 16 листопада 2009 року. За донарахування платнику сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків відповідачем на підставі пункту 4 частини 9 статті 106 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" застосовано до Романівської філії позивача фінансову санкцію у сумі 144060,22 грн. (5 відсотків зазначених сум за кожний повний або неповний місяць, за який донараховано ці суми), про що прийнято рішення від 03.12.2009 № 304. Романівська філія зареєстрована без права юридичної особи і входить до складу ЗАТ «Райз-Максимко», яке є платником фіксованого сільськогосподарського податку, здійснює свою діяльність від імені головного підприємства та, на думку позивача, має право сплачувати страхові внески за тією ставкою, за якою їх сплачує ЗАТ «Райз-Максимко», тобто у 2008 році за ставкою 19,92%, а у 2009 році - за ставкою 26,56 % від суми фактичних витрат на оплату праці. Враховуючи вказане, позивач вважав безпідставним донарахування Романівській філії страхових внесків у сумі 269857,00 грн., зазначеній у вимозі про сплату боргу від 16.11.2009 № 70/2, та застосування до Романівської філії фінансових санкцій у сумі 144060,22 грн. за донарахування територіальним органом Пенсійного фонду сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків згідно рішення про застосування фінансових санкцій від 03.12.2009 № 304. Позивач вважає це рішення та вимогу відповідача необґрунтованими і такими що суперечать чинному законодавству України та просить їх скасувати. Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2010 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2011 року, позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано вимогу про сплату боргу від 16 листопада 2009 року № 70/2 у частині визначення Романівській філії Закритого акціонерного товариства «Райз-Максимко» суми недоїмки у розмірі 106 044,92 грн. і рішення про застосування фінансових санкцій за донарахування органом Пенсійного фонду України або страхувальником сум своєчасно не обчислених та несплачених страхових внесків від 3 грудня 2009 року № 304 у частині застосування до Романівської філії закритого акціонерного товариства «Райз - Максимко» фінансових санкцій на загальну суму 31 384,77 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. В касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідач також звернувся з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову. Колегія суддів вважає, що касаційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а касаційна скарга відповідача підлягає задоволенню з наступних підстав. Закрите акціонерне товариство "Райз-Максимко" є юридичною особою, має ряд філій, у тому числі й Романівську. Відносно останньої Управління Пенсійного фонду України в Тростянецькому районі Сумської області винесло спірну вимогу та рішення з урахуванням, що Романівська філія не є юридичною особою, а діє від імені Закритого акціонерного товариства "Райз-Максимко". Також встановлено, що позивач протягом 2008 - 2009 років мав статус платника фіксованого сільськогосподарського податку. У відповідності до Преамбули Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закону) (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади та механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду і фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, зазначеним у цьому Законі. У ч. 2 ст. 5 Закону вказано, що виключно цим Законом визначається порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, стягнення заборгованості за цими внесками. Частиною першою статті 21 Закону встановлено, що органи Пенсійного фонду ведуть облік усіх застрахованих осіб та персоніфікований облік надходження страхових внесків, створюють і забезпечують функціонування єдиного державного автоматизованого банку відомостей про застрахованих осіб, здійснюють облік коштів Накопичувального фонду на накопичувальних пенсійних рахунках. Пунктом 4 частиною 9 статті 106 Закону передбачено, що за донарахування територіальним органом Пенсійного фонду або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначених сум за кожний повний або неповний місяць, за який донараховано ці суми. Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про фіксований сільськогосподарський податок" особи можуть бути зареєстровані як платники фіксованого сільськогосподарського податку, якщо такі особи є сільськогосподарськими підприємствами різних організаційно-правових форм, передбачених законами України, селянські та інші господарства, які займаються виробництвом (вирощуванням), переробкою та збутом сільськогосподарської продукції, а також рибницькі, рибальські та риболовецькі господарства, які займаються розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах), у яких сума, одержана від реалізації сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її переробки за попередній звітний (податковий) рік, перевищує 75 відсотків загальної суми валового доходу. Вимогами статті 4 Закону України "Про систему оподаткування" (чинного на час виникнення спірних відносин) платниками податків і зборів (обов'язкових платежів) є юридичні і фізичні особи, на яких згідно із законами України покладено обов'язок сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі). Абзацом сьомим пункту 1 статті 4 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" для платників фіксованого сільськогосподарського податку збір на обов'язкове пенсійне страхування визначається окремо за спеціальною ставкою від об'єкта оподаткування. Питання нарахування та сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України врегульовані Законами України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" відповідними підзаконними актами та Положенням про порядок справляння та обліку фіксованого сільськогосподарського податку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.1999 року № 658 (чинним на час виникнення спірних відносин). До суб'єктів права на користування спеціальною пільговою ставкою нарахування страхових внесків віднесені платники фіксованого сільськогосподарського податку. Закон не дає підстав для розширеного тлумачення поняття платника такого податку за рахунок його філій, що не є юридичними особами. Враховуючи вищенаведене, суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку щодо часткового задоволення позовних вимог Закритого акціонерного товариства "Райз-Максимко" про визнання рішення нечинним та скасування вимоги. Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки доказів, але судами допущено помилку в застосуванні норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного рішення, то рішення судів першої і апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Результат розгляду: partial