Рішення адміністративного суду від 2014-02-11 00:00:00+02

До Національного банку України надходили звернення в інтересах ТОВ «КУА «Практика» з питань невиплати ПАТ «Кредитпромбанк» відсотків та вкладу за договором строкового банківського вкладу від 05.07.2010 № 0052/ДС-49.8.1.1-10. Зокрема, позивач посилається на звернення від 29.05.2013р., №04/05-2013р., яким Національний банк України було повідомлено про невиконання ПАТ «Кредитпромбанк» письмової вимоги вкладника від 14.05.2013р. про сплату відсотків у розмірі 3120992,88грн. Даним листом позивач просив, на підставі ст. 73, п.2 ч.1 статті 75 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визнати ПАТ «Кредитпромбанк» проблемним та відсторонити посадових осіб банку від посад. Національним банком України було надіслано позивачу відповідь від 17.06.2013р. №47-113/9963, за змістом якої повідомлено про те, що захист прав позивача має здійснюватися в судовому порядку, а звернення юридичної особи не є підставою для застосування до банку заходів впливу. Також вищезазначеним листом позивача було повідомлено про те, що інформація, наведена у зверненні позивача прийнята до уваги та буде врахована при здійсненні нагляду за діяльністю банку. Відповідно до статті 73 Закону України «Про банки і банківську діяльність», у разі порушення банками або іншими особами, які можуть бути об'єктом перевірки Національного банку України відповідно до цього Закону, банківського законодавства, нормативно-правових актів Національного банку України, його вимог, встановлених відповідно до статті 66 цього Закону, або здійснення ризикової діяльності, яка загрожує інтересам вкладників чи інших кредиторів банку, Національний банк України адекватно вчиненому порушенню або рівню такої загрози має право застосувати заходи впливу, до яких належать: 1) письмове застереження; 2) скликання загальних зборів учасників, спостережної ради банку, правління (ради директорів) банку; 3) укладення письмової угоди з банком, за якою банк чи визначена угодою особа зобов'язується вжити заходів для усунення порушень, поліпшення фінансового стану банку, підвищення ефективності функціонування та/або адекватності системи управління ризиками тощо; 4) зупинення виплати дивідендів чи розподілу капіталу в будь-якій іншій формі; 5) встановлення для банку підвищених економічних нормативів; 6) підвищення резервів на покриття можливих збитків за кредитами та іншими активами; 7) обмеження, зупинення чи припинення здійснення окремих видів здійснюваних банком операцій; 8) заборона надавати бланкові кредити; 9) накладення штрафів на: керівника банку у розмірі до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; банк відповідно до положень, затверджених Правлінням Національного банку України, але у розмірі не більш як 1 відсоток суми зареєстрованого статутного капіталу; власників істотної участі у банку в разі порушення ними вимог статті 34 цього Закону щодо порядку набуття або збільшення істотної участі в банку у розмірі до 10 відсотків придбаної (збільшеної) частки; 10) тимчасова, до усунення порушення, заборона використання власником істотної участі в банку права голосу придбаних акцій (паїв); 11) тимчасове, до усунення порушення, відсторонення посадової особи банку від посади; 12) віднесення банку до категорії проблемного або неплатоспроможного; 13) відкликання банківської ліцензії та ліквідація банку. На підставі вищевикладеного, колегія суддів доходить висновків, що правовою нормою статті 73 встановлено перелік заходів, який розподілено за ступенем можливого впливу на банк. При цьому позивачем висунуто вимогу про застосування одного з найбільш суворих заходів, який за ступенем передує тільки ліквідації банку. Також колегія суддів доходить висновків, що застосування заходів впливу передбачено у вигляді права Національного банку України. Згідно з частиною другою статті 74 вищезазначеного Закону, порядок застосування заходів впливу (санкцій), передбачених законом, а також розмір фінансових санкцій, що застосовуються до банків та інших юридичних осіб, які охоплюються наглядовою діяльністю Національного банку України, встановлюються законами України та нормативно-правовими актами Національного банку України. Згідно з затвердженим Постановою Правління Національного банку України від 17.08.2012 №346 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 вересня 2012 р. за N 1590/21902 Положенням про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства, це Положення визначає підстави і порядок запровадження Національним банком особливого режиму контролю за діяльністю банків і філій іноземних банків, застосування заходів впливу, фінансових санкцій за порушення банками, філіями іноземних банків та іншими особами, які охоплюються наглядовою діяльністю Національного банку, банківського законодавства та нормативно-правових актів Національного банку. (п. 1.2). Відповідно до пункту 3.1. вищезазначеного Положення, Національний банк застосовує заходи впливу за порушення банками, їх відокремленими підрозділами, філіями іноземних банків, банківськими групами, відповідальними особами банківських груп, іншими учасниками банківських груп чи іншими особами, які є об'єктом перевірки Національного банку згідно із Законом про банки (далі - банки), банківського законодавства на підставі результатів (матеріалів): інспекційних перевірок діяльності банків; перевірок банків та/або безвиїзного нагляду з питань фінансового моніторингу; безвиїзного банківського нагляду за діяльністю банків; аналізу дотримання банками вимог банківського законодавства з використанням статистичної звітності, щомісячних і щоденних балансів тощо; перевірок діяльності банків аудиторськими фірмами, які мають право відповідно до законодавства України на проведення аудиторських перевірок банків; перевірок дотримання банками валютного законодавства; контролю за усуненням банками виявлених у їх діяльності порушень, відповідністю ділової репутації керівників банків вимогам законодавства України. Суд доходить висновків, що п. 3.1 Положення визначено виключний перелік підстав для прийняття рішення про застосування заходів впливу, і даний перелік не містить звернення юридичних осіб щодо виконання банком зобов'язань. Відповідно до розділу 12 вищезазначеного Положення, Національний банк приймає рішення про віднесення банку (філії іноземного банку) до категорії проблемних у разі наявності хоча б одного з критеріїв, передбачених частиною першою статті 75 Закону про банки. (п. 12.1) Рішення Правління Національного банку про віднесення банку (філії іноземного банку) до категорії проблемних має містити, зокрема: строк, протягом якого проблемний банк (філія іноземного банку) зобов'язаний(а) привести свою діяльність у відповідність до вимог законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України, але не більше 180 днів; обмеження у діяльності банку (філії іноземного банку); порядок та строки повідомлення проблемним банком (філією іноземного банку) про стан виконання заходів щодо фінансового оздоровлення банку (філії іноземного банку), а також приведення банком своєї діяльності у відповідність до вимог банківського законодавства. (п. 12.2). Суд вважає, що вищезазначені норми конкретизують наслідки віднесення банку до категорії проблемних, зокрема, передбачають висунення банку вимог, встановлення обмежень, строків виконання вимог та дії обмежень. Отже, позивачем було висунуто вимоги до відповідача про застосування до третьої особи одного з найсуворіших заходів впливу, при цьому не наведено конкретизації, які вимоги банківського законодавства були порушені, яких конкретно заходів має бути вжито. Натомість, віднесення банку до категорії проблемних передбачає обов'язкове вжиття заходів, передбачених розділом 12 Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства. Відповідно до статті 75 Закону України «Про банки і банківську діяльність», Національний банк України зобов'язаний прийняти рішення про віднесення банку до категорії проблемних за умови його відповідності хоча б одному з таких критеріїв: 1) банк допустив зменшення розміру регулятивного капіталу та/або нормативів капіталу банку, встановленого законом та/або нормативно-правовими актами Національного банку України, на 10 і більше відсотків протягом звітного місяця; 2) банк не виконав вимогу вкладника або іншого кредитора, строк якої настав п'ять і більше робочих днів тому; 3) системне порушення банком законодавства, що регулює питання запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму; 4) банк порушив вимоги законодавства щодо порядку подання та/або оприлюднення звітності, в тому числі подав Національному банку України та/або оприлюднив недостовірну звітність, що призвело до суттєвого викривлення показників фінансового стану банку; 5) систематичне незабезпечення ефективності функціонування та/або адекватності системи управління ризиками, що створює загрозу інтересам вкладників чи інших кредиторів банку. Колегія суддів погоджується з доводами відповідача про те, що норма статті 75 Закону України «Про банки і банківську діяльність» не встановлює обов'язкового терміну прийняття рішення про віднесення банку до категорії проблемних. Нормами Закону України «Про банки і банківську діяльність» не визначено критеріїв для підтвердження обґрунтованості вимог вкладника до банку, порядку висунення такої вимоги та підстав для прийняття рішення про віднесення банку до категорії проблемних у зв'язку з невиконанням зобов'язань. При цьому, суд враховує наступне. Як вбачається з матеріалів справи товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Практика» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» про розірвання Договору №0025/ДС-49.8.1.1.-10 строкового банківського вкладу в національній валюті юридичної особи - резидента від 05.07.2010р. у зв'язку з істотним порушенням зобов'язань; стягнення з відповідача на користь позивача суми вкладу за Договором №0025/ДС-49.8.1.1.-10 строкового банківського вкладу в національній валюті юридичної особи - резидента від 05.07.2010р. у розмірі 210 956 000,00 грн., стягнення з відповідача на користь позивача невиплачених процентів за Договором №0025/ДС-49.8.1.1.-10 строкового банківського вкладу в національній валюті юридичної особи - резидента від 05.07.2010р.у розмірі 6 346 018,85 грн., пені у розмірі 89 397,21 грн.; звернення стягнення на майно Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Практика» в сумі, що дорівнює сумі вкладу за Договором №0025/ДС-49.8.1.1.-10 строкового банківського вкладу в національній валюті юридичної особи-резидента від 05.07.2010р. у розмірі 210 956 000,00 грн., невиплачених процентів у розмірі 6 346 018,85 грн. та пені у розмірі 89 397,21 грн. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.07.2013р. №910/12352/13 частково задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Практика» про вжиття заходів до забезпечення позову та з метою забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Практика" до Публічного акціонерного товариства "Кредмитпромбанк" про розірвання Договору №0025/ДС-49.8.1.1-10 строкового банківського вкладу в національній валюті юридичної особи-резидента від 05.07.2010, стягнення 217 391 416,06 грн. та звернення стягнення на майно накладено арешт на грошові кошти на рахунках Публічного акціонерного товариства "Кредитпромбанк" у межах розміру позовних вимог. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.09.2013р. у справі №910/12352/13 скасовано заходи забезпечення позову. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 11 грудня 2013 р. дану ухвалу залишено без змін. Отже, станом на дату розгляду даної справи питання про повернення позивачу коштів банком є предметом судового розгляду. При розгляді питання можливого допущення відповідачем бездіяльності колегія суддів враховує, що згідно з наданим графіком перевірок на 2014 рік заплановано проведення перевірки третьої особи. Розглядаючи вимоги про включення до переліку проблемних банків інших третіх осіб, суд доходить висновків, що позивачем не зазначено жодних підстав та не наведено доказів існування будь - яких відносин позивача з іншими, ніж ПАТ "Кредмитпромбанк" банками. Наведені позивачем підстави, за якими позивач вимагає включення банків до категорії проблемних, є довільним трактуванням та посилається виключно на публікації в засобах масової інформації. При цьому, не зазначено ні порушених прав позивача, ні законодавчо встановлених підстав для застосування заходів впливу. На підставі вищенаведених норм законодавства,

Результат розгляду: denied