Рішення адміністративного суду від 2014-01-21 00:00:00+02

Постановою Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим (головуючий суддя Радчук А.А.) від 20.11.13 у справі № 801/9060/13-а адміністративний позов [PERSON] до Державної реєстраційної служби України, Державного реєстратора права на нерухоме майно Ботезат О. П. про визнання протиправним та скасування рішення, - задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Ботезат О.П. про відмову в державній реєстрації прав та обтяжень за №3939362 від 13.07.2013. Зобов'язано Державну реєстраційну службу України в особі Державного реєстратора прав на нерухоме майно Ботезат О.П. повторно розглянути питання щодо проведення реєстрації рішення Сакського міськрайонного суду АР Крим від 03.07.2012 за №117/3227/2012. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Державного бюджету України на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 34,41 грн. Не погодившись з даним рішенням суду, Державна реєстраційна служба України звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 20.11.13 та прийняти нове рішення по справі. Апеляційна скарга мотивована порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. В судовому засіданні 21.01.2014 року представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав та просив скасувати постанову суду першої інстанції з ухваленням нового рішення по справі щодо відмови в задоволенні позовних вимог. Інші сторони у судове засідання не з'явились. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Про причину неявки суд не повідомили. Чинне законодавство не обмежує коло представників осіб, які беруть участь у справі, при апеляційному розгляді адміністративної справи. На підставі та за правилами статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав. Позивач - [PERSON] - 16.09.2013 року звернувся до Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим з адміністративним позовом до відповідачів Державної реєстраційної служби України, державного реєстратора права на нерухоме майно Ботезат О.П., в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Державної реєстраційної служби України про відмову в державній реєстрації прав та обмежень № 3939362 від 13.07.2013 року; зобов'язати державного реєстратора права на нерухоме майно Ботезат О.П. здійснити реєстрацію рішення Сакського міськрайонного суду Автономної Республіки Крим від 03.07.2012 року № 117/3227/2012 . Матеріалами справи встановлено, що рішенням Сакського міськрайонного суду Автономної Республіки Крим від 03.07.2012 року по справі № 117/3227/2012 (2/117/1027/2012) визнано за [PERSON] право власності у порядку спадкування на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS], що складається з сараю літер. «Б», літньої кухні літер. «В», сараю літер. «Г», сараю літер. «Д», убиральні літер. «У», убиральні літер «Уб», вимощення - І, огорожі № 1, воріт № 2. Визнано за [PERSON] право власності у порядку спадкування на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0659 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий № 01114000000001401 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії КМ № 078806, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010601500177. (а.с. 10-11). Ухвалою Сакського міськрайонного суду АР Крим від 12.04.2013 року по справі № № 117/3227/2012 (2/117/1027/2012) виправлено описку у рішенні Сакського міськрайонного суду Автономної Республіки Крим від 03.07.2012 року по справі [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа - Криське республіканське підприємство «Бюро реєстрації та технічної інвентаризації м. євпаторія», про визнання права власності на спадкове майно, змінивши у всьому тексті рішення написання кадастрового номеру земельної ділянки з « 01114000000001401» на « 0111400000000140139». (а.с. 12). 20.06.2013 року [PERSON] звернувся Державної реєстраційної служби України з заявою, відповідно якої просив здійснити державну реєстрацію прав на нерухоме майно згідно з рішенням Сакського міськрайонного суду Автономної Республіки Крим від 03.07.2012 року по справі № 117/3227/2012. 13.07.2013 року рішенням № 393932 державного реєстратора права на нерухоме майно Ботезат О. П. позивачу відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень, мотивуючи відмову тим, що подані документи не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. (а.с. 14). Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004 року визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна. Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Згідно з частиною першою статті 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», систему органів державної реєстрації прав становлять:Міністерство юстиції України;центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав;органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку (далі - органи державної реєстрації прав). Частиною першою статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування. Відповідно до пункту 4 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року № 703, встановлено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, які розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду або їх окремі частини, квартиру, житлове та нежитлове приміщення. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки проводиться після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Частиною першою статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»встановлено порядок державної реєстрації прав та їх обтяжень, а саме: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження. Згідно статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»визначено підстави для відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, зокрема, частиною четвертої зазначеної статті встановлено, що у державній реєстрації може бути відмовлено, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Як встановлено матеріалами справи, рішенням Сакського міськрайонного суду АР Крим від 03.07.2012 року по справі № 117/3227/2012 (2/117/1027/2012) помилково зазначено кадастровий номер земельної ділянки 01114000000001401, разом з тим, в державному акті на право власності на земельну ділянку серії КМ № 078806, поданого для здійснення державної реєстрації прав на нерухоме майно, зазначено кадастровий номер земельної ділянки 0111400000000140139, у зв'язку з чим виникли розбіжності між відомостями рішення суду та державним актом. Разом з тим, як було зазначено, ухвалою Сакського міськрайонного суду АР Крим від 12.04.2013 року по справі № № 117/3227/2012 (2/117/1027/2012) виправлено описку у рішенні Сакського міськрайонного суду Автономної Республіки Крим від 03.07.2012 та зазначено кадастровий номер земельної ділянки 0111400000000140139. Частиною другої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено перелік обов'язків державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, одним із обов'язків є встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. На підставі викладеного, судова колегія зазначає, що державним реєстратором прав на нерухоме майно Ботезат О. П. не досліджено зазначених обставин, у зв'язку з чим, рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Ботезат О.П. про відмову в державній реєстрації прав та обтяжень за №3939362 від 13.07.2013 прийнято з порушенням норм чинного законодавства. Згідно з частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції. Судова колегія вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції в частині виключення у пункті 3 резолютивної частини прізвище державного реєстратора Ботезат О.П., оскільки, відповідно до наказу Державної реєстраційної служби України від 01.08.2013 року № 497/к, звільнено Ботезат О.П. - начальника відділу взаємодії з органами державної реєстрації прав Департаменту державної реєстрації речових прав на нерухоме майно - із займаної посади 01.08.2013 року. (а.с. 69). Відповідно до статті 201 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є: правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права; вирішення не всіх позовних вимог або питань.

Результат розгляду: denied