Рішення адміністративного суду від 2014-04-02 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до начальника відділу Держземагентства у Збаразькому районі Тернопільської області та заступника начальника відділу Держземагентства у Збаразькому районі Тернопільської області про визнання протиправними та незаконними дій відповідачів щодо відмови в реєстрації заяв на видачу документів для звернення в Управління Держземагенства у Тернопільській області щодо видачі наказу на розробку проекту землеустрою та зобов'язати відповідачів заяви, що будуть подані інвалідом війни в Афганістані [PERSON] на видачу документів для звернення в Управління Держземагенства у Тернопільській області щодо видачі наказу на розробку проекту землеустрою. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю з мотивів викладених в позовній заяві, пояснив, що 17 березня 2014 року він звернувся у відділ Держземагенства в Збаразькому районі із відповідними заявами на видачу документів для звернення в Управління Держземагенства у Тернопільській області щодо видачі наказу на розробку проекту землеустрою. Працівник відділу та заступник начальника відділу Тененьський Я.Я. відмовили йому у реєстрації заяв зіславшись на те, що в суді знаходиться його справа щодо зменшення розміру земельної ділянки і тому Тененьським Я.Я. було рекомендовано звернутися у відділ 18 березня 2014 року. Проте, 18 березня 2014 року при зверненні із заявами до відділу позивачу було повторно відмовлено у реєстрації його заяв у зв'язку з іншою справою яка знаходиться в суді та стосується оскарження відмови Управління Держземагентсва у Тернопільській області. Позивач вважає, відмову відповідачів у реєстрації його заяв такою, що суперечить вимогам Конституції України та Закону України «Про звернення громадян», а тому просив позов задовольнити та визнати віщенаведені дії відповідачів протиправними та тнезаконними та зобов'язати їх зареєструвати його заяви. Відповідачі в судове засідання не зявилися, були повідомлені належним чином про день та час слухання справи. Надіслали на адресу суду письмові заперечення проти позову в якому просили розгляд справи здійснювати у їх відсутність. В запереченні на позов відповідачі наголосили на тому, що при повторному зверненні у відділ 18 березня 2014 року громадянин [PERSON] на викопіюванні картографічних матеріалів вказав ту саму ж земельну ділянку, яка є предметом судового розгляду 10 квітня 2014 року, частково збільшивши її та перекривши існуючу польову дорогу, що видно з викопіювань з якими [PERSON] звернувся до суду. Відповідачі вважають, що оскільки станом на 18 березня 2014 року не було наявності рішення суду по ділянці, яка є предметом судового розгляду, спеціалістами відділу було запропоновано гр..[PERSON] звернутися у відділ після того як буде отримано рішення суду. В запереченні також зазначено, що [PERSON] після надання роз'яснення працівниками відділу повідомив, що буде скаржитись до прокуратури та покинува приміщення відділу не подавши заяв на реєстрацію. З врахуванням цього, відповідачі просять в задоволенні позовних вимог відмовити. Заслухавши пояснення позивача, проаналізувавши письмові заперечення відповідачів, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. 17 та 18 березня 2014 року [PERSON] звертався до відділу Держземагентства у Збаразькому районі Тернопільської області із заявами про надання йому документів, а саме: - підтверджуючих документів або графічних матеріалів про те, чи не порушуватиме бажане місце розташування земельної ділянки вимог раціональної організації територій (шляхом створення черезсмужжя) та компактності землекористування (за межами населеного пункту Черниховецької сільради Збаразького району Тернопільської області в районі господарського двору); - документів або графічних матеріалів, що підтверджують відповідність місця розташування земельної ділянки схемі землеустрою і техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальної одиниці, проектам землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку; - довідки про наявність нормативної грошової оцінки земельної ділянки; - довідки по формі 6-зем. До заяви було додано викопіювання з планово-картографічного матеріалу території Чернихівецької сільської ради за межами населеного пункту із зазначенням обраного ним місця розташування земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної форми власності орієнтовною площею до 1,75 га для ведення особистого селянського господарства (а.с. 8). Вказані документи необхідні були позивачу для звернення до Головного управління Держземагентства у Тернопільській області із заявою про передачу йому у власність вказаної земельної ділянки. Проте, у відділі Держземагентсва в Збаразькому районі не зареєстрували вищенаведені заяви позивача з тих мотивів, що станом на 18 березня 2014 року тривали судові процеси щодо земельної ділянки яку бажав отримати гр..[PERSON] Суд вважає, що даний факт відмови у реєстрації заяв є доведеним, оскільки він підтверджується як поясненнями позивача наданими в судовому засіданні, а також частково визнається відповідачами , про що зазначено в їх письмовому запереченні на позов. Суд вважає таку відмову у реєстрації заяв позивача протиправною виходячи з наступного: Відповідно до ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Указом Президента України "Про Державне агентство земельних ресурсів України" №445/2011 від 08.04.2011 затверджено Положення про Державне агентство земельних ресурсів України, відповідно до п. 1 якого Державне агентство земельних ресурсів України (Держземагентство України) є центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів та топографо-геодезичної і картографічної діяльності, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері земельних відносин та топографо-геодезичної і картографічної діяльності. Статтею 118 Земельного кодексу України визначено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим (ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України). Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України). Наказом Державного агентства земельних ресурсів України "Про деякі питання реалізації повноважень з питань передачі земель сільськогосподарського призначення державної власності для всіх потреб" №72 від 28.02.2013 затверджено Методичні рекомендації щодо порядку реалізації головними управліннями Держземагентства в областях, містах Києві та Севастополі повноважень з передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування (на безконкурентних засадах) для всіх потреб (далі по тексту - Методичні рекомендації). Відповідно до п.2.1 Методичних рекомендацій, при надходженні до територіального органу клопотання громадянина, зацікавленого в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації, або клопотання особи, зацікавленої в одержанні у користування земельної ділянки сільськогосподарського призначення із земель державної власності відповідному територіальному органу безпосередньо в момент звернення рекомендується здійснити реєстрацію такого клопотання у відповідності до вимог Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року N 1242, а також рекомендується вносити відомості про реєстрацію клопотання (дату реєстрації та вхідний номер) до програмного забезпечення. Відповідно до п.161 Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року N 1242, реєстрація документів полягає у веденні запису облікових даних про документ за встановленою реєстраційною формою, яким фіксується факт створення, відправлення або одержання документа шляхом проставлення на ньому реєстраційного індексу з подальшим записом у зазначених формах необхідних відомостей про документ. Реєстрація документів провадиться з метою забезпечення їх обліку, контролю за виконанням і оперативним використанням наявної в документах інформації. Реєструються документи незалежно від способу їх доставки, передачі чи створення. Право на письмове звернення до органів державної влади та належний розгляд поданих звернень гарантовано також Законом України «Про звернення громадян». Таким чином, з аналізу вищенаведених нормативно-правових актів, суд приходить до висновку, що незалежно від способу доставки звернень [PERSON] у відділ Держземагенства в Збаразькому районі, вони повинні були бути зареєстрованими в день доставки та в подальшому передані на вирішення відповідальній особі, а тому не реєстрація вищеописаних заяв позивача в незалежності від причин є протиправною. Приходячи до переконання про часткове задоволення позовних вимог та обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне, користуючись правом наданим ч.2 ст.11 КАС України, частково вийти за межі позовних вимог та зобов'язати начальника відділу Дерземагенства у Збаразькому районі Кукуріна Сергія Олеговича як керівника відділу вчинити дії щодо прийняття, реєстрації та розгляду відповідно до вимог чинного законодавства України, заяв, що будуть подані інвалідом війни в Афганістані [PERSON] з приводу видачі документів, які стосуються виділення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Чернихівецької сільської ради Збаразького району для їх подальшого подання в Управління Держземагенства в Тернопільській області. Разом з тим, суд вважає, що не підлягають до задоволення позовні вимоги в частині визнання протиправними та незаконними дій відповідачів щодо відмови в реєстрації заяв на видачу документів для звернення в Управління Держземагенства у Тернопільській області щодо видачі наказу на розробку проекту землеустрою, оскільки позивачем у відповідності до вимог ст. ст. 69, 70 КАС України не надано жодних належних та допустимих доказів, а судом не здобуто таких, які б доводили, що саме в посадові обов'язки начальника чи заступника відділу Держземагенства в Збаразькому районі входить реєстрація заяв громадян. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Статтею 6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Системний аналіз вказаних норм законодавства дозволяє суду зробити висновок про неможливість захисту прав і свобод особи на майбутнє, тобто з метою уникнення можливого порушення таких прав в майбутньому, в зв'язку з чим суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про зобов'язання відповідача в подальшому діяти в межах і спосіб, передбачений чинним законодавством, а отже і в цій частині позову слід відмовити. Судові витрати по справі відсутні.

Результат розгляду: partial