Рішення адміністративного суду від 2014-03-13 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом про визнання дій протиправними та зобов»язання вчинити дії посилаючись на те, що він віднесений до першої категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи та отримав право на розмір пільги регламентований ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», на щорічну допомогу на оздоровлення інваліду другої групи в розмірі п»яти мінімальних заробітних плат. Позивач зазначає, що звернувся у листопаді 2013 року до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат КМДА із заявою про здійснення перерахування щорічної допомогу на оздоровлення у розмірі визначеному ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2012-2013 рр, але отримав відповідь від 29.11.2013 року №0207Т-1862, згідно якої було відмовлено у перерахунку вказаної щорічної допомоги з посиланням на те, що вказані виплати визначаються постановами Кабінету Міністрів України, та позивачу було нарахована та виплачено вказану допомогу у 2013 році у розмірі 120 грн., а тому вважає дії відповідачів неправомірними та просить суд позов задовольнити визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат КМДА щодо прав [PERSON] протягом2012-2013 рр на отримання щорічної грошової допомоги на оздоровлення в розмірі 5( п»яти) мінімальних заробітних плат, як інваліду другої групи - протиправними. Зобов»язати Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат КМДА усунути встановлене порушення шляхом надання Київському міському центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат КМДА розпорядження по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат КМДА розпорядження по нарахуванню та виплаті [PERSON] створеної протягом 2012-2013рр за різницею належних для сплати 5(п»яти) мінімальних заробітних плат і отриманих сум щорічної грошової допомоги на оздоровлення. Зобов»язати Київський міський центр на підставі розпорядження по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат КМДА, Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації забезпечити виплату [PERSON] заборгованості нарахованої за період 2012-2013рр за різницею належної до сплати (в розмірі п»яти мінімальних зарплат) і отриманих ним сум щорічної грошової допомоги на оздоровлення. Прийняти окрему ухвалу і направити її відповідачам, щодо вжиття заходів усунення причин та умов вчиненого правопорушення (зменшення розміру грошової допомоги на оздоровлення з п»яти мінімальних заробітних плат до 120,00 грн.) шляхом визначення розміру та виплати [PERSON] в майбутньому щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі встановленому ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». В судовому засіданні позивач представник позивача підтримали вимоги адміністративного позову та просили суд позов задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача Київський міський центр на підставі розпорядження по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат КМДА проти позову заперечувала, подала письмові заперечення (а.с.22-24) що не стосуються предмету спору. Відповідач Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації подав письмові заперечення проти позову (а.с.19-21) просив суд у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що позивачем було пропущено строк звернення до суду, що рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 року №20-рп2011 р зазначено що розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічний можливостей держави. Зазначала, що згідно рішення Конституційного Суду України від 25.01.2012 року №20-рп2011 р вказано, що нормативно-правові акти Кабінету міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до п.5 ч.1 ст.4 Бюджетного кодексу України. Отже, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно- правові акти Кабінету Міністрів України прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік. Рішення Конституційного Суду України є обов»язкови на території України, а тому просить суд у задоволені позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши письмові докази подані до матеріалів справи в обґрунтування позовних вимог судом встановлено наступне. Згідно зі ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», передбачена щорічна допомога на оздоровлення інвалідам І та ІІ групи - п'ять мінімальних заробітних плат. Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування , їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Встановлено, що відповідач Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат КМДА незаконно виплачував позивачу щорічну допомогу на оздоровлення в меншому розмірі, ніж передбачено нормами Закону, що підтверджено листом від 29.11.2013 року №0207Т-1862. За конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд приходить до висновку про необґрунтованість заперечень відповідачів проти позову та зазначає, що при визначенні розміру щорічної допомоги на оздоровлення позивачу застосуванню підлягає стаття 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не у порядку передбаченому Кабінетом Міністрів України, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав. Згідно частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відповідно до частини 1, 2 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. А тому суд погоджується із твердженнями позивача та поданими доказами в обґрунтування заявлених позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню частково. В частині позовних вимог щодо прийняти окрему ухвалу і направити її відповідачам, щодо вжиття заходів усунення причин та умов вчиненого правопорушення (зменшення розміру грошової допомоги на оздоровлення з п»яти мінімальних заробітних плат до 120,00 грн.) шляхом визначення розміру та виплати [PERSON] в майбутньому щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі встановленому ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд вважає що позов задоволенню не підлягає, оскільки відповідачі виконували директиви Департаменту соціальної політики Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), а тому винесення окремої ухвали щодо вказаних відповідачів є передчасним.

Результат розгляду: partial