Рішення адміністративного суду від 2014-02-11 00:00:00+02

Приватне підприємство "Соріус" (далі - ПП "Соріус") звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Севастополя Державної податкової служби України (далі - ДПІ у Ленінському районі м. Севастополя) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 03.04.2013: № 0000342210 про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 1 417 723,00 грн. та нарахування штрафних санкцій у розмірі 303 512,75 грн., № 0000352210 про зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у сумі 40 335,00 грн. та застосування штрафних санкцій у сумі 10 056,25 грн., № 0000362210 про зменшення від'ємного значення об'єкту оподаткування податком на додану вартість у сумі 2 230 373,00 грн., від 06.06.2013 р. № 0001122210 про зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у сумі 40 225,00 грн. У судовому засіданні представник позивача надав до суду розрахунок розподілу податкових зобов'язань за податковими повідомленнями-рішеннями, зазначав про скасування на момент розгляду справи податкового повідомлення-рішення № 0000352210 про зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у сумі 40 225,00 грн. та застосування штрафних санкцій у сумі 10 056,25 грн. за наслідками процедури адміністративного оскарження, наполягав на вимогах про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень: № 0001122210 про зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у сумі 40 225,00 грн., часткову протиправність рішень та скасування : № 0000362210 про зменшення від'ємного значення об'єкту оподаткування податком на додану вартість у сумі 2 230 373,00 грн., № 0000342210 про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 1 417 723,00 грн. та нарахування штрафних санкцій у розмірі 303 512,75 грн. Зазначені вимоги обґрунтовані протиправністю висновків перевірки щодо заниження податку при отриманні: - консалтингових (маркетингових) послуг від нерезидента при виконанні договорів комісії; - рекламних послуг у 2010 році та послуг, пов'язаних із влаштуванням виставок, у 2010 та 2011 роках, отриманих від нерезидентів; Представник підприємства підтримав уточнені позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні з мотивів, наведених у позовній заяві. Представники відповідача проти задоволення позову заперечували в повному обсязі, з підстав, викладених у запереченнях та доповненнях до заперечень. Третьою особою - Дочірнім підприємством Державною Компанією з експорту та імпорту продукції та послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" Державне госпрозрахункове зовнішньоторговельне підприємство "Спецтехноекспорт" явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечено, письмові пояснення з викладенням правової позиції не надали. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, вивчивши інші докази, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення проти позову, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що ДПІ у Ленінському районі м. Севастополя ДПС у період: з 12.02.2013 по 12.03.2012 було проведено планову документальну виїзну перевірку ПП «Соріус» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період: з 01.01.2010 по 31.12.2012 р. За результатами перевірки було складено акт перевірки №23/22-1/22285658 від 19.03.2013, у якому зафіксовані порушення чинного законодавства України, зокрема ті, що стосуються предмету оскарження: п.3.1 ст.3, п.4.3 ст.4, п.6.5 ст.6, п.10.1 ст.10 Закону України «Про податок на додану вартість» за період до 01.01.2011, п.п.187.1.1 п.187.1 ст.187, п.п.198.1, 198.2, 198.6 ст.198 Податкового кодексу України за період після 01.01.2011 року. Не погодившись з висновками акту, ПП "Соріус" до податкового органу були надані заперечення від 22.03.2013 на акт перевірки № 23/22-1/22285658 від 19.03.2013, які розглядалися у присутності представників підприємства. За наслідками розгляду заперечень ДПІ у Ленінському районі м.Севастополя ДПС надано відповідь № 44/10/22-1 від 29.03.2013. На підставі акту перевірки з урахуванням результатів розгляду заперечень платника керівництвом ДПІ у Ленінському районі м. Севастополя ДПС були винесені податкові повідомлення-рішення від 03.04.2013: №0000342210 про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 1 417 723,00 грн. та нарахування штрафних санкцій у розмірі 303 512,75 грн., № 0000352210 про зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у сумі 40335,00 грн. та застосування штрафних санкцій у сумі 10 056,25 грн., № 0000362210 про зменшення від'ємного значення об'єкту оподаткування податком на додану вартість у сумі 2 230 373,00 грн. Не погодившись з зазначеними рішеннями, платник оскаржив їх в адміністративному порядку до Державної податкової служби у м.Севастополі. За результатами розгляду скарги 04.06.2013 рішенням ДПС у м.Севастополі вимоги скаржника задоволені частково: залишені без змін податкові повідомлення-рішення від 03.04.2013: №0000342210 та № 0000362210, скасовано податкове повідомлення-рішення № 0000352210 в частині застосування фінансової санкції у розмірі 10 056,25 грн., в інший частині залишено без змін. 06.06.2013 ДПІ у Ленінському районі м.Севастополя ДПС виставлено податкове повідомлення-рішення № 0001122210 про зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у сумі 40 225,00 грн. З матеріалів справи вбачається, що спірні правовідносини між сторонами виникли у зв'язку із зменшенням бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, зменшенням від'ємного значення об'єкту оподаткування податком на додану вартість, збільшенням грошового зобов'язання з цього податку за результатами встановленого контролюючим органом у ході перевірки заниження платником податкового зобов'язання з податку на додану вартість внаслідок порушення вимог Закону України "Про податок на додану вартість" при отриманні консультаційних послуг від нерезидента, пов'язаних з виконанням договорів комісії у періоді: березень-грудень 2010 року. Також відповідачем встановлено заниження підприємством податкового зобов'язання з податку на додану вартість, що призвело до зменшення від'ємного значення об'єкту оподаткування податком на додану вартість, збільшення грошового зобов'язання контролюючим органом внаслідок отримання позивачем від нерезидента рекламних послуг з просування товарів (послуг) у лютому, квітні-травні, вересні, листопаді, грудні 2010 року, липні, вересні, грудні 2011 року, березні-квітні, грудні 2012 року. В обґрунтування позиції за першим епізодом ПП "Соріус" у позовній заяві зазначав про протиправність податкових повідомлень-рішень, мотивуючи це тим, що: підприємство як комітент не було отримувачем послуг від третіх осіб, комісіонером-третьою особою самостійно від власного імені укладалися зовнішньоекономічні договори з нерезидентом про надання йому послуг за межами території України, податок на додану вартість є внутрішнім податком на споживання, а тому ним не оподатковуються послуги за межами України. Позивач посилається на норму п.п. "г" п.10.1 ст.10 Закону України "Про податок на додану вартість", зазначаючи, що місцем надання послуг у спірному випадку не була територія України. Також платник зазначив про думку ДПА України, викладену у листі від 04.12.2009 року № 27085/7/16-1517, яка відповідає його правовій позиції, та про недослідження в ході перевірки договорів, укладених комісіонером з третьою особою-нерезидентом, актів, які мають суттєве значення для справи. Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач зазначав, що при отриманні послуг від нерезидента саме позивач мав намір одержати економічний ефект від проведених операцій, а не його комісіонер. Щодо наявності об'єкту оподаткування представники податкового органу посилалися на норми п.п.3.1.1 п.3.1 ст.3, п.6.5 ст.6 Закону України "Про податок на додану вартість" та обставину поставки послуг на території України. Вказали, що така правова позиція узгоджується з думками ДПА України, незалежних аудиторів та судовою практикою суду касаційної інстанції. В судовому засіданні встановлено, що на запит перевіряючих в ході планової виїзної перевірки посадовими особами ПП "Соріус" надавалися документи, підтверджуючи результати діяльності платника за період, що підлягав перевірці. Зокрема, відповідачем вивчалися договори комісії, звіти комісіонерів, з яких вбачалося укладення та виконання позивачем (Комітент) з Дочірнім підприємством Державної Компанії "Укрспецекспорт" Державне госпрозрахункове зовнішньоторговельне підприємство "Спецтехноекспорт" (Комісіонер) договорів комісії. Документів про виконання консалтингових (маркетингових) послуг фірмою "Trident Global Trading" поза межами митної території України, про що зазначається у звітах комісіонера, до перевірки надано не було. ПП "Соріус" пояснено про відсутність у нього документів та наданий лист від Комісіонера, згідно якого копії зазначених документів не надаються Комітенту, а пред'являються в установленому порядку уповноваженими податковим та контрольно-ревізійним органам при наявності відповідної форми допуску. Згідно з п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать до предмета перевірки або пов'язані з ним. Відповідно до п.85.3 ст.85 документи, що містять комерційну таємницю або є конфіденційними, передаються окремо із зазначенням посадової (службової) особи, що їх отримала. Передача таких документів для їх огляду, вивчення і їх повернення оформляються актом у довільній формі, який підписують посадова (службова) особа органу державної податкової служби та платник податків (його представник). Статтею 44 закріплені вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності. За змістом п.44.1 ст.44 для цілей оподаткування платник податків зобов'язаний вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Проаналізувавши зазначені норми, суд зазначає, що недослідження в ході перевірки договорів, укладених комісіонером з третьою особою-нерезидентом, актів було викликане ненаданням платником документів до перевірки. Перевіряючи правомірність рішень органу владних повноважень щодо визначення сум грошових зобов'язань, зменшення бюджетного відшкодування та зменшення від'ємного значення об'єкту оподаткування податком на додану вартість при отриманні консультаційних послуг від нерезидента, суд зазначає наступне. З матеріалів справи слідує, що у періоді: березень-грудень 2010 року ПП "Соріус" здійснювало експортні операції з постачання товару - запасних частин для військових суден в адресу нерезидента - Міністерства оборони Індії. Зазначені операції здійснювалися позивачем шляхом укладення договорів комісії з Дочірнім підприємством Державної Компанії "Укрспецекспорт" Державне госпрозрахункове зовнішньоторговельне підприємство "Спецтехноекспорт". Відповідно до аналогічних за змістом умов п.1 договорів комісії Комісіонер зобов'язався за дорученням Комітента за плату вчинити правочин з поставки комплекту запасних частин на умовах СІР а/п Мумбай/СІF порт Мумбай від свого імені за рахунок Комітента. Виступаючи від свого імені, Комісіонер самостійно вчиняє зовнішньоекономічну угоду (Контракт) з третьою особою (Покупцем). Підпунктом 3.1.1 пункту 3.1 "обов'язки сторін" договорів передбачено, що Комісіонер у відповідності до договору зобов'язався : здійснити необхідну комерційно-маркетингову роботу, знайти покупця на продукцію Комітента, виконати переддоговірну роботу, укласти з покупцем контракт. В разі необхідності вчинити інші правочини, спрямовані на забезпечення виконання наданого Комітентом доручення. Відповідно до п.п.3.1.2 п.3.1 договорів Комісіонер зобов'язався у термін 30 днів по виконанні доручення надати Комітенту звіт. Згідно з п.п. 3.2 п.3 договорів Комітент зобов'язався : передати на комісію відповідно до умов договорів продукцію в упаковці згідно із розділом 7 разом із технічною експлуатаційною документацією (п.п.3.2.1); відшкодувати витрати, які здійснив Комісіонер в забезпечення виконання доручення на умовах, визначених розділом 5 цього договору, у тому числі : банківські витрати, витрати за п.п.3.1.1, витрати на декларування та митне оформлення, а також витрати, пов'язані з наданням послуг вантажними митними терміналами, витрати на оформлення відповідних дозволів державних органів влади, витрати на легалізацію документів, витрати на відрядження, витрати на транспортування, страхування (п.п.3.2.3); сплатити Комісіонерові комісійну плату на умовах, визначених розділом 5 договору (п.п.3.2.4); самостійно здійснити взаєморозрахунки з бюджетом по сплаті податку на додану вартість та будь-яких інших податків та/або зборів стосовно імпорту послуг від нерезидента у рамках виконання договорів (п.п.3.2.5). Пунктом 5 договорів закріплені фінансові зобов'язання сторін та порядок розрахунків. Відповідно до п.п.5.1 погоджена Комітентом ціна Продукції наводиться у додатку № 1 до договору та сформована з урахуванням безпосередньо вартості Продукції, а також: вартості комплекту технічної експлуатаційної документації в експортному варіанті англійською мовою; пакування, маркування, консервації Продукції; транспортування до місця передачі на комісію; гарантійного супроводження; пов'язаних з Продукцією та її передачею, сплатою податків, зборів і інших обов'язкових платежів; комісійних плат. Ціна продажу Продукції встановлюється Комісіонером самостійно. Окремим п.п.5.2 сторони передбачили, що за виконання доручення, зазначеного у договорі, Комісіонер отримує комісійну плату, у розмірі різниці між ціною продажу Продукції, встановленою Комісіонером самостійно та за якою він укладає Контракт, погодженою Комітентом ціною Продукції, а також понесених Комісіонером витрат (п.п.3.2.3). Визначений таким чином розмір комісійної плати включає в себе ПДВ. Особливими умовами договорів (п.11) сторони передбачили також, що якщо Комітент має заперечення по звіту (п.п.3.1.2), він зобов'язаний повідомити про них Комісіонера протягом 30 днів з дня одержання звіту. В противному разі звіт, при відсутності іншої угоди, вважається прийнятим (п.п.11.5). У матеріалах справи наявні звіти Комісіонера, складені ним за наслідками виконання договорів комісії, узгоджені з Комітентом - ПП "Соріус". Зі змісту звітів слідує, що Комісіонер виконав, а Комітент прийняв послуги з виконання умов договорів комісії згідно умов контракту з Міністерством оборони Індії. Зазначаються реквізити контрактів та вантажно-митних декларацій. Пунктом 4 звітів сторони встановили, що згідно умов п.3.2.3 договору комісії Комісіонером здійснено за рахунок та за дорученням Комітента: оплату вартості декларування та митного оформлення вантажу; оплату консалтингових (маркетингових) послуг, що надані нерезидентом та використані за межами митної території України, фірмі "Trident Global Trading" згідно протоколів та актів виконаних робіт платіжними дорученнями; оплату за страхування вантажу; оплату за обслуговування акредитиву; віднесення комісії банку-кореспонденту за обслуговування акредитиву; оплату вартості фрахту контейнерів та транспортно-експедиційних послуг; оплату за маркування ящиків. Відповідно до п.5 звітів за виконання доручення, зазначеного у договорі, Комісіонер отримує комісійну плату згідно з п.5.2 договору, у розмірі різниці між ціною продажу продукції та понесених витрат згідно з п.п.3.2.3, погоджених Комітентом. Комісіонер та Комітент претензій один до одного не мають (п.7). Судом досліджені умови Консультаційної угоди № STE-1-12-DK-05 від 22.07.2005, укладеної між Державним зовнішньоторгівельним госпорозрахунковим підприємством "Спецтехноекспорт" ("Компанія", Україна, в подальшому реорганізовано у Дочірне підприємство Державної Компанії "Укрспецекспорт" Державне госпрозрахункове зовнішньоторговельне підприємство "Спецтехноекспорт") та фірмою "Trident Global Trading"("Консультант", ОАЕ). Відповідно до ст.2 Угоди від 22.07.2005 № STE-1-12-DK-05 обов'язками Консультанта було проведення реклами можливостей та видів діяльності компанії, зокрема : відпрацювання можливості реалізації продукції, у тому числі збір запитів та замовлень потенційних замовників, проведення попередніх переговорів по узгодженню цін, умов, строків, переклад документів, організація вистав, інформування про законодавство країни, організація прийому делегації, відкриття акредитивів. Пунктом 4.1 ст.4 Угоди визначено, що комісійна винагорода виплачується Консультанту у валюті, отриманої від Замовника Компанії впродовж 30 днів після отримання платежів Замовника Компанії за відповідні послуги. Виконання договірних зобов'язань сторонами Угоди підтверджується актами виконаних робіт, отриманими на запит суду від Дочірнього підприємства Державної Компанії "Укрспецекспорт" Державне госпрозрахункове зовнішньоторговельне підприємство "Спецтехноекспорт". З аналогічних за змістом п.1 актів слід, що "Консультант" надав, а "Компанія" прийняла наступні послуги, пов'язані з укладенням "Компанією" при сприянні "Консультанта" Контракту на постачання корабельних вузлів та агрегатів (зазначений конкретний реквізит), а саме: проведення передконтрактних переговорів відносно узгодження цін, умов та строків постачання, умов транспортування, форм та умов оплати, контроль виконання "Інозамовником" контракту, узгодження з "Інзамовником" процедури та порядку прийняття технічного приймання продукції, переклад документів "Компанії", пов'язаних з виконанням контракту за вимогою "Інозамовника", контроль своєчасності та повноти платежів. Суд не приймає доводи позивача стосовно того, що оскільки Комісіонером від власного імені укладалися зовнішньоекономічні агентські договори з нерезидентами, податковий обов'язок зі сплати податку на додану вартість у Комітента не повинен виникати,

Результат розгляду: denied