Рішення адміністративного суду від 2014-03-12 00:00:00+02

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, просить суд визнати протиправною бездіяльність Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві щодо проведення виконавчих дій з виконання виконавчого листа Дніпровського районного суду м. Києва від 12.09.2012 року № 2-а-2346/11 про зобов'язання Управління пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва нарахувати та виплатити [PERSON], як дитині війни, щомісячне підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбачене ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни", з 22.12.2010 року, з урахуванням проведених виплат та відсутністю належного контролю за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання судового рішення; та позивачка просить визнати протиправними дії Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві в частині винесення 18.12.2012 року постанови про закінчення виконавчого провадження № 34426618; скасувати постанову Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві від 18.12.2012 року про закінчення виконавчого провадження; зобов'язати відповідача поновити виконавче провадження по виконанню виконавчого листа Дніпровського районного суду м. Києва від 12.09.2012 року № 2-а-2346/11; зобов'язати Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві провести виконавчі дії з виконання виконавчого листа Дніпровського районного суду м. Києва від 12.09.2012 року № 2-а-2346/11. Позивач мотивує свої вимоги тим, що в провадженні старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції м. Києва Мурихіна С.В. знаходився виконавчий лист Дніпровського районного суду м. Києва від 12.09.2012 року № 2-а-2346/11 про зобов'язання Управління пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва нарахувати та виплатити [PERSON], як дитині війни, щомісячне підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбачене ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни", з 22.12.2010 року, з урахуванням проведених виплат. Після відкриття виконавчого провадження належні грошові кошти позивачці не виплачено протягом тривалого періоду часу, та 07.07.2013 року позивачкою отримано копію постанови державного виконавця від 13.12.2012 року про закінчення виконавчого провадження, відкритого на підставі вищевказаного виконавчого листа, у зв'язку із нарахуванням позивачці надбавки, яку фактично виплачено не було, що є підставою звернення позивачки з даним позовом до суду. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, однак надала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить провести розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомив. Відповідач головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Мурихін С.В. в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи Управління пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним в матеріалах справи доказам, суд приходить до наступного. Відповідно до положення ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України. Згідно положення ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Відповідно до статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Зміст ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України не містить жодних застережень, які б надавали можливість за тих чи інших умов не виконувати судове рішення, яке набрало законної сили. Зазначена норма Закону має імперативний характер і довільному та розширеному тлумаченню не підлягає. Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Зазначена норма відсилає до статті 10 Закону України „Про виконавче провадження", якою визначено коло учасників виконавчого провадження, які мають право звернутися до адміністративного суду з позовом, якщо рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ст. 5 Закону України „Про виконавче провадження", державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі про примусове виконання рішення у спосіб і порядку, визначеному виконавчим документом. Згідно положення ч. 2 ст. 25 Закону України „Про виконавче провадження", державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України „Про виконавче провадження" державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення. Судом встановлено, що постановою від 21.09.2012 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Мурихіним С.В. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Дніпровським районним судом м. Києва від 12.09.2012 року № 2-а-2346/11 про зобов'язання Управління пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва нарахувати та виплатити [PERSON], як дитині війни, щомісячне підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбачене ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни", з 22.12.2010 року, з урахуванням проведених виплат. (а.с. 37, 39) 18.12.2012 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Мурихіним С.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого листа від 12.09.2012 року № 2-а-2346/11, виданого Дніпровським районним судом м. Києва про зобов'язання Управління пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва нарахувати та виплатити [PERSON], як дитині війни, щомісячне підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбачене ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни", з 22.12.2010 року, з урахуванням проведених виплат, у зв'язку із проведенням боржником перерахунку пенсії стягувачу. (а.с. 41) Листами від 15.05.2013 року № З-1991 та від 03.07.2013 року № З-2786 Головним управлінням юстиції у м. Києві повідомлено [PERSON] про здійснення Управлінням Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва в межах своєї компетенції нарахування пенсії [PERSON], та боржником направлено відповідні документи до Управління з координації та контролю за виплатою пенсій Головного Управління Пенсійного фонду України у м. Києві, до компетенції якого належить проведення виплати коштів, тому,

Результат розгляду: partial