Рішення адміністративного суду від 2014-02-19 00:00:00+02

[PERSON] (надалі - позивач) звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовними вимогами до Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області (надалі - відповідач) про визнання протиправними та скасування рішень №3527071, №3527013 від 01.07.2013 р. про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, зобов'язання відповідача в установленим законом порядку внести дані про право власності на належне йому нерухоме майно. З урахуванням залишення позовної заяви без руху (ухвала Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.01.2014 р.) ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.02.2014 р. відкрито провадження у справі. В обґрунтування позову позивач зазначає, що вважає відмову у реєстрації права власності на належне йому нерухоме майно таким, що суперечить чинному законодавству. Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження. Відповідач у призначене судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Заперечень до позову не надав. Відповідно до ч. 4 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, в письмовому провадженні. Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши чинне законодавство, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, на час виникнення спірних правовідносин, врегульовані нормами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» (надалі - Закон). Статтею 2 Закону встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до Положення про Державну реєстраційну службу України, затвердженого Указом Президента України від 6 квітня 2011 року № 401/2011 Державна реєстраційна служба України (Укрдержреєстр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра юстиції України та входить до системи органів виконавчої влади. Укрдержреєстр здійснює свої повноваження безпосередньо та через структурні підрозділи головних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, а також районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції, що забезпечують реалізацію повноважень Укрдержреєстру. Укрдержреєстр відповідно до покладених на нього завдань здійснює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно відповідно до закону. Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 9 вказаного Закону державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав. Частиною 4 вказаної статті Закону передбачено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом. Судом встановлено, що оскаржувані рішення були прийняті відповідачем з огляду на такі обставини. Позивачу на праві особистої приватної власності згідно договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 22.01.2009 р. належить майно: нежитлове приміщення [ADDRESS] (а.с.36). 03.06.2013 р. позивачем було подано заяви до Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області для проведення державної реєстрації права власності на нежитлові приміщення [ADDRESS] у місті Дніпропетровську з усіма необхідними для реєстрації документами. Державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Дніпропетровського МУЮ Анненковим М.І. 18.06.2013 року прийняті рішенні №3259911 та №3259641 відповідно про зупинення розгляду зазначених заяв, у зв'язку з відсутністю у повному обсязі документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень, визначених Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 № 703. Відповідно до п. 29 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703, для проведення державної реєстрації права власності на новозбудований чи реконструйований об'єкт нерухомого майна заявник, крім документів, що зазначені у пунктах 27,28 цього Порядку, подає органові державної реєстрації прав технічний паспорт на такий об'єкт . Приписами ст. 331 Цивільного кодексу України передбачено, якщо договором або законом встановлено прийняття нерухомого майна в експлуатацію, право власності виникає з моменту його прийняття в експлуатацію. Якщо право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до п. 4 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011р. №703 передбачено, що у разі коли законодавством встановлено вимогу щодо прийняття в експлуатацію об'єкта нерухомого майна, державна реєстрація права власності на нього проводиться після прийняття такого об'єкта в експлуатацію в установленому законодавством порядку. Питання щодо прийняття в експлуатацію нерухомого майна регулюється ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року N 3038-VІ, Постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011р. № 461 «Про затвердження порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» та Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України «Про затвердження Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж» від 24.06.2011 р. № 91, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.07.2011р. за № 830/19568. Таким чином, для вирішення питання щодо введення в експлуатацію нерухомого майна, позивачу запропоновано звернутися до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області. Відповідно до п. 54. «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно у зв'язку з виділенням окремого об'єкта нерухомого майна із складу об'єкта нерухомого майна, що складається з двох або більше об'єктів, заявник, крім документів, що зазначені у пунктах 27 - 29 і 31 цього Порядку, подає органові державної реєстрації прав документ, що підтверджує присвоєння виділеному об'єкту нерухомого майна самостійної адреси. Отже, при винесенні рішень про зупинення розгляду заяв, позиція відповідача полягала в тому, що позивачем не надано технічні паспорти та документ, який підтверджує присвоєння виділеному об'єкту нерухомого майна самостійної адреси та не вирішено питання щодо введення в експлуатацію нерухомого майна. На вимогу рішень про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень позивачем були подані технічні паспорти на нерухоме майно Щодо інших вимог, викладених в рішеннях про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень слід зазначити наступне. В 2009 р. проводилась перебудова відокремлення приміщень № 315 та № 315а, які мають окремі виходи та вбиральні, були закладені двері між приміщеннями. Для вирішення питання вводу в експлуатацію в 2009 році отримано «Технічний висновок «Дніпроагропроект» «Поточний ремонт та часткове перепланування окремих приміщень виконаних з збереженням усіх несучих конструкцій, без перевищення допустимих загрузок на перекриття, стіни та фундаменти» (а.с.41-42). Згідно вказаного Технічного висновку, можлива експлуатація нежилих приміщень за функціональним призначенням. В 2010 році позивачем отримано висновок Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області, в якому вказано, що виконані роботи не потребують отримання дозволу та такі приміщення не підлягають після самовільно виконаного переобладнання наступному введенню в експлуатацію (а.с.43-44). В 2012 році на запит БТІ надати технічний висновок Головного архітектурно-планувального управління Дніпропетровської міської ради позивачем також проведено необхідні дії та отримано Технічний висновок Головного архітектурно-планувального управління Дніпропетровської міської ради, в якому зокрема, вказано, що Головне архітектурно-планувального управління Дніпропетровської міської ради узаконює перепланування вказаних нежилих приміщень без повторного прийняття в експлуатацію (а.с 45-46). На основі усіх вище перерахованих висновків позивач узаконив перебудову нежилих приміщень № 315 та № 315а по вулиці Шолохова, 7, що підтверджується відповідними технічнимм паспортами (а.с. 39, 40). Усі перечисленні документи також були надані відповідачу. Відповідачем проти даних обставин пояснень не надано. При вирішенні даної справи по суті слід врахувати наступне. Відповідно роз'яснення Державної реєстраційної служби України № 165/06-15-13 від 15.04.2013 року вказано, що оскільки будівництво об'єктів містобудування є триваючою у часі дією, то державному реєстратору прав на нерухоме майно під час розгляду заяви про державну реєстрацію прав та обтяжень та документів необхідних для проведення такої реєстрації, слід звертати увагу на законодавство що діяло на час будівництва об'єкта нерухомого майна, та на перелік документів, необхідних для проведення реєстрації прав на таких об'єктах. Відповідач відмовляючи в реєстрації права власності на нерухоме майно діяв відповідно до Законів та Постанов КМУза період з 2011 року і розглядав переобладнання як реконструкцію та будівництво, хоча ці закони не мають зворотної дії на 2009 рік. Згідно з роз'ясненням Держреєстра України від 15.04.2013 р №165/06-15-13 вказано, що документом яким підтверджується присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси може бути як рішення органу місцевого самоврядування так і інший документ, незалежно від форми, виданий відповідним органом, який дає змогу встановити факт присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси зокрема довідки, виписки. З матеріалів справи вбачається, що в окремих технічних паспортах присвоєно окремі адреси: м. Дніпропетровськ, вул. Шолохова, 7 приміщення № 315 та м. Дніпропетровськ, вул. Шолохова, 7 приміщення № 315 а. Згідно з п.2 ст.9 Закону державний реєстратор: приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав. Відповідно до ст.24 Закону у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об'єкт нерухомого майна, розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5-1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 5-2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5-3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 5-4) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 5-5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 5-6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; 6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав. Відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена. Зі змісту рішень про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень вбачається, що державний реєстратор встановив, що після завершення 5-денного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяв про державну реєстрацію позивачем не усунуто обставин, що були підставою для прийняття такого рішення. Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень та Порядку надання витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 № 703, Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1141, наказом Про затвердження форм рішень державного реєстратора прав на нерухоме майно та вимог до їх оформлення від 26.12.2011 № 3601/5, Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2011 р. за № 1538/20276 (із змінами, внесеними згідно з Наказами Міністерства юстиції № 1841/5 від 14.12.2012 № 1609/5 від 05.08.2013 № 289/5 від 07.02.2014) затверджені форми рішень державного реєстратора прав на нерухоме майно та вимоги до їх оформлення. Так, додатком 8 встановлено форму рішення про відмову у державні реєстрації прав та їх обтяжень. Рішення про відмову у державні реєстрації прав та їх обтяжень формується відповідно до встановленої форми, зокрема, вказуються підстави для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень відповідно до статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» із зазначенням вичерпного переліку обставин, які стали передумовою для їх застосування. Натомість, у рішеннях про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 3527013 та №3527071 від 01.07.2013 р. вичерпного переліку обставин, які стали передумовою для їх застосування, не зазначено. За таких обставин, суд вбачає підстав для скасування рішень про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 3527013 та №3527071 від 01.07.2013 р. Разом з тим, суд вважає за необідне відмовити у задоволенні вимоги в частині зобов'язання відповідача в установленим законом порядку внести дані про право власності на належне [PERSON] нерухоме майно, оскільки для вчинення таких дій існує певна процедура, яка передбачає встановлення багатьох обставин, які не була досліджені судом в контексті заявлених позовних вимог. Крім того, задоволення такої вимоги буде являтись втручанням в роботу та перешкоджанням у здійсненні відповідачем своїх повноважень, а такі дії суду є неприпустимими. Проте,

Результат розгляду: partial