Рішення адміністративного суду від 2014-01-31 00:00:00+02

В заяві до суду позивач [PERSON] вказала, що у липні 2003 року вона виїхала до республіки Італія для тимчасового працевлаштування. [INFO] на території республіки Італія народила дочку [PERSON], яка є громадянкою України. [INFO] позивачка на території республіки Італія народила сина [PERSON], який є громадянином України. [INFO] на території республіки Італія позивачка народила дочку [PERSON], яка є громадянкою України. [INFO] на території республіки Італія позивачка народила сина [PERSON], який є громадянином України. Починаючи з травня 2013 року позивачка проживає разом зі своїми малолітніми дітьми на території України, а саме в селі Шевченкове Барського району Вінницької області. 27.05.2013 року [PERSON] звернулася із заявою до Управління соціальної політики Барської районної державної адміністрації Вінницької області про призначення і виплати одноразової допомоги при народженні дітей. Згідно відповіді начальника Управління соціальної політики Барської РДА Вінницької області від 10 червня 2013 року заява позивачки задоволена лише частково, а саме відносно однієї дитини наймолодшого сина [PERSON]. У призначенні допомоги на інших дітей відмовлено. Позивач вважає рішення відповідача не чинним, таким, що порушує її права, та права малолітніх дітей. Позивачка [PERSON] вважає, що строк звернення за допомогою при народженні дітей нею пропущений з поважних причин, оскільки вона перебувала за межами України, і не мала змоги залишити малолітніх дійте самих або привезти їх з собою в Україну. Просила суд визнати рішення Управління соціальної політики Барської районної державної адміністрації Вінницької області про відмову у призначенні одноразової допомоги при народженні дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON] не чинним, зобов'язати Управління соціальної політики Барської районної державної адміністрації Вінницької області призначити одноразову допомогу при народженні дітей: [PERSON], [INFO]; [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] збільшили позовні вимоги. Просили суд визнати рішення Управління соціальної політики Барської районної державної адміністрації Вінницької області про відмову у призначенні одноразової допомоги при народженні дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON] не чинним; поновити позивачу строк на звернення до відповідача за виплатою одноразової допомоги на дітей; зобов'язати Управління соціальної політики Барської районної державної адміністрації Вінницької області призначити одноразову допомогу при народженні дітей: [PERSON], [INFO]; [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]. У судовому засіданні позивач [PERSON] пояснила, що 18 червня 2006 року вона залишила територію України. По травень 2013 року перебувала за кордоном у республіці Італія. На територію України приїхала лише в травні 2013 року. Строк звернення за допомогою при народженні дітей нею пропущений з поважних причин, оскільки вона перебувала за межами України, була чотири рази вагітною, хворіла, не мала змоги залишити малолітніх дійте самих або привезти їх з собою в Україну. Представники відповідача Управління соціальної політики Барської районної державної адміністрації Вінницької області Присяжний М.М. та Гуменюк С.В. позов не визнали, заперечували проти його задоволення, пояснивши суду, що позивачка звернулася із заявою 27.05.2013 року до управління соціальної політики про призначення і виплати одноразової допомоги при народженні чотирьох дітей. Управління відреагувало на звернення позивачки і було призначено допомогу при народженні однієї дитини - [PERSON] [INFO] згідно з Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» від 21 листопада 1992 року N 2811-XII та з постановою Кабінетом Міністрів України від 27.12.2001 року № 1751 затверджено «Порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми». Також було надано роз'яснення позивачеві про відмову у призначенні допомоги при народженні дитини на інших дітей. Відповідно до п. 3 ст. 11 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини. Оскільки позивачка пропустила вказаний строк, тому її правомірно було відмовлено в призначенні допомоги. Інша особа не вправі звертатися від імені позивачки за допомогою. Суд, заслухавши позивача, представника позивача, представників відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. До такого висновку суд дійшов з наступного. Так, позивач [PERSON] у липні 2003 року виїхала до республіки Італія для працевлаштування. [INFO] [PERSON], на території республіки Італія, у м. Неаполь-Кьяяно, народила дочку [PERSON], що підтверджується Випискою з реєстру записів актів цивільного стану про народження дитини від 09 серпня 2012 року, виданою відділом демографічних служб Муніципалітету Муньяно Ді Наполі Провінція Неаполь. Дитина [PERSON] є громадянином України, що підтверджується довідкою про реєстрацію особи громадянином України № 6128-№97 від 28 лютого 2006 року, виданою Посольством України в Італії. Згодом прізвище [PERSON] з "[PERSON]" було змінено на прізвище чоловіка, який визнав батьківство стосовно дитини, а саме "[PERSON]", що підтверджується свідоцтвом про тотожність особи від 09 серпня 2012 року, виданою відділом демографічних служб Муніципалітету Муньяно Ді Наполі Провінція Неаполь та довідкою № 540/1-081 від 03.06.2013 року, виданою Генеральним консульством України в Неаполі. [INFO] позивачка, на території республіки Італія у м. Неаполь-Кьяяно народила сина [PERSON], що підтверджується Випискою з реєстру записів актів цивільного стану про народження дитини від 09 серпня 2012 року, виданою відділом демографічних служб Муніципалітету Муньяно Ді Наполі Провінція Неаполь. Дитина [PERSON] є громадянином України, що підтверджується довідкою про реєстрацію особи громадянином України №6128/706 від 05 листопада 2007 року, виданою Посольством України в Італії. Разом з чоловіком, який визнав батьківство стосовно дитини, позивач прийняла рішення про зміну прізвища дитини на "[PERSON]", що підтверджується свідоцтвом про тотожність особи від 09 серпня 20 12 року, виданою відділом демографічних служб Муніципалітету Муньяно Ді Наполі Провінція Неаполь та довідкою №540/1-082 від 03.06.2013 року, виданою Генеральним консульством України в Неаполі. [INFO] позивачка, на території республіки Італія, у м. Неаполь-Кьяяно, народила дочку [PERSON], що підтверджується Випискою з реєстру записів актів цивільного стану про народження дитини від 24 лютого 2011 року, виданою відділом демографічних служб Муніципалітету Муньяно Ді Наполі Провінція Неаполь. Дитина [PERSON] є громадянином України, що підтверджується довідкою про реєстрацію особи громадянином України № 536-229 від 21 травня 2009 року, виданою Посольством України в Італії. [INFO] позивачка, на території республіки Італія, у м. Неаполь-Аренелла,народила сина [PERSON], що підтверджується Випискою з реєстру записів актів цивільного стану про народження дитини від 05 липня 2012 року, виданою відділом демографічних служб Муніципалітету Муньяно Ді Наполі Провінція Неаполь. Дитина є громадянином України, що підтверджується довідкою про реєстрацію особи громадянином України № 246/2013 від 24 травня 2013 року, виданою ДМС України Управління ДМС України у Вінницькій області. В шлюбі позивачка не перебувала. Дітей доглядала самостійно. До України позивач [PERSON] повернулася в травні 2013 року. [PERSON] проживає разом зі своїми малолітніми дітьми на території України, а саме в селі Шевченкове Барського району Вінницької області, що підтверджується довідкою Копайгородської селищної ради № 904 від 27.05.13 р. 27.05.2013 року позивачка звернулася із заявою до Управління соціальної політики Барської районної державної адміністрації Вінницької області про призначення і виплати одноразової допомоги при народженні чотирьох дітей: [PERSON], [INFO]; [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO]. Згідно відповіді начальника Управління соціальної політики Барської РДА Вінницької області від 10 червня 2013 року заява позивачки задоволена лише частково, а саме призначено одноразову допомогу при народженні однієї дитини - наймолодшого сина [PERSON]. У призначенні допомоги на інших дітей відмовлено, оскільки допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини. Згідно зі ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Згідно ст. 51 Конституції України, сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Закон України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» відповідно до Конституції України встановлює гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім'ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення. Частиною 1 статті 1 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» встановлено, громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України. Статтею 10 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» встановлено право на допомогу при народженні дитини. Згідно п. 10 Постанови КМУ від 27.12.2001 року № 1751 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми» допомога при народженні дитини надається одному з батьків дитини, опікуну, які постійно проживають разом з дитиною, з метою створення належних умов для її повноцінного утримання та виховання. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини. Згідно п. 12 Постанови КМУ від 27.12.2001 року № 1751 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми» допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» документи, необхідні для призначення державної допомоги сім'ям з дітьми, подаються особою, яка претендує на призначення допомоги, самостійно. За наявності письмової заяви особи, яка претендує на призначення допомоги, але за станом здоров'я або з інших поважних причин не може самостійно зібрати необхідні документи, збір зазначених документів покладається на органи, що призначають допомогу. Згідно довідки відділення клінічної гінекології лікарні університету «Федеріко П» від 20.09.2006 року, яка розташована в республіці Італія місті Неаполь, [PERSON] зверталася з приводу захворювання не менструальної маточної кровотечі. Призначено лікування. Згідно довідки відділення клінічної гінекології лікарні університету «Федеріко П» від 15.03.2007 року, яка розташована в республіці Італія місті Неаполь, [PERSON] зверталася з приводу загрози викидня в строк три місяці виношування. Вагітність під ризиком. Призначено лікування. Згідно довідки відділення клінічної гінекології лікарні університету «Федеріко П» від 28.04.2008 року, яка розташована в республіці Італія місті Неаполь, [PERSON] страждала анемією спричиненою не менструальною маточною кровотечею у після родовий період. Рекомендовано відпочинок та лікування. Згідно довідки відділення клінічної гінекології лікарні університету «Федеріко П» від 18.12.2008 року, яка розташована в республіці Італія місті Неаполь, [PERSON] зверталася з приводу захворювання не менструальної маточної кровотечі через погрозу викидня в строк 5 місяців виношування. Загроза втрати вагітності. Призначено лікування. Згідно довідки відділення клінічної гінекології лікарні університету «Федеріко П» від 12.03.2010 року, яка розташована в республіці Італія місті Неаполь, [PERSON] зверталася з приводу захворювання не менструальної маточної кровотечі спричиненої фібромою матки. Призначено лікування. Після народження [INFO] дитини [PERSON], народження [INFO] дитини [PERSON], [INFO] дитини [PERSON], [INFO] дитини [PERSON], позивачка, здійснюючи догляд та утримання чотирьох дітей, не мала фізичної та правової змоги здійснити виїзд з Італії до України, щоб звернутися до Управління соціальної політики Барської районної державної адміністрації Вінницької області із заявою про призначення одноразової допомоги при народженні дітей, що є поважними причинами. Згідно Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України № 735 від 30.11.2012 року, кожний дорослий пасажир має право на перевезення з собою тільки одного немовляти без надання окремого місця. При цьому одному дорослому пасажиру дозволяється перевозити з собою не більше двох немовлят - одного без надання окремого місця, а другого на окремому місці. Вагітні жінки можуть бути прийняті до перевезення повітряним транспортом за умови, що строк вагітності у них не перевищує 35 тижнів, а в разі багатоплідності - 32 тижнів. Тобто, дотримуючись вказаних Правил, позивачка з чотирма дітьми не мала права здійснити переліт до України та з України до Італії. Крім того, з 20.09.2006 року [PERSON] постійно хворіла, потребувала лікування та відпочинку, була вагітною, що підтверджується зазначеними вище довідками відділення клінічної гінекології лікарні університету «Федеріко П» республіки Італія. У 2001 році в Італії був прийнятий законодавчий декрет "Зведений текст законів про захист і підтримку материнства і батьківства", який на додаток до захисту материнства та здоров'я жінки, ввів нове бачення безпеки та охорони материнства, можливості захисту всіх жінок, італійських і зарубіжних, без будь-якої різниці. Відповідно до ст.. 19, пункту 2, листа «г» вказаного декрету, заборонено висилку щодо жінок під час вагітності або протягом шести місяців після народження. У судовому засіданні доведено, що згідно італійського законодавства, виданий [PERSON] оригінал дозволу на проживання в Італії вилучався уповноваженими органами після народження кожної дитини. Крім того, заборонялося вивозити дітей за межі країни з метою здійснення їх постійного лікарського обстеження, проведення щеплення згідно графіка, нагляду за ними. Без оригіналу дозволу на проживання позивачка не мала права покидати територію країни. Зокрема, така заборона у вигляді обмеження покидати національну територію Італії в період з 27.02.2007 року по 09.06.2009 року, зазначена у дозволах на проживання (а.с.84,85,86) у вигляді відмітки «gravidanza valido territorio nazionale». В офіційній заяві повірений в справах [PERSON] - адвокат [PERSON] зазначив, що пані [PERSON] не змогла виконати свою особисту громадянську діяльність на українській території по причині її відсутності на території України з серпня 2006 року по квітень 2013 року, оскільки згідно італійського законодавства, виданий їй дозвіл на проживання вилучається уповноваженими органами у зв'язку з народженням дітей протягом певного часу та видається новий. З такої причини [PERSON] не мала змоги надати старі оригінали дозволів на проживання, маючи змогу пред'явити тільки їх копії. Виданий [PERSON] дозвіл на проживання дійсний тільки на національний території або на території Європейського Союзу. [PERSON] це не дозволило в'їзди та виїзди з італійської території до країни свого походження (а.с.80). Згідно ст. 6 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» за одноразовою допомогою могла звернутися тільки особисто [PERSON] Крім того, суд вважає, що в даному випадку може бути застосована аналогія права. У відповідності до п. 5 ст. 267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. На думку суду, пропущення позивачкою строку для подачі заяви про виплату одноразову допомогу при народженні дитини сталося з поважних причин, а тому вимоги позивачки підлягають поновленню. Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України «У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія). Рішення, прийняте відповідачем (про невиплату позивачці допомоги), на думку суду, не відповідає цим вимогам, оскільки суперечить основним засадам Конституції України. Суд вважає, що таке рішення було прийнято без урахування обставин, які мають важливе значення, а також непропорційно, тобто без врахування несприятливих наслідків для прав, свобод та інтересів особи. Згідно Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці визнають за кожною дитиною право користуватися благами соціального забезпечення, включаючи соціальне страхування, і вживають необхідних заходів щодо досягнення повного здійснення цього права згідно з їх національним законодавством. Держави-учасниці відповідно до національних умов і в межах своїх можливостей вживають необхідних заходів щодо надання допомоги батькам та іншим особам, які виховують дітей, у здійсненні цього права і у випадку необхідності надають матеріальну допомогу і підтримують програми, особливо щодо забезпечення дитини харчуванням, одягом і житлом. Держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров'я і народження дитини, її батьків чи законних опікунів або яких-небудь інших обставин. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Оскільки у судовому засіданні було встановлено та підтверджується відмітками у закордонному паспорті (а.с.25), [PERSON], після народження [INFO] дитини [PERSON], прилітала та перебувала на території України у зв'язку із хворобою матері в період з 01.05.2006 року по 11.05.2006 року та з 16.07.2006 року по 18.07.2006 року, а тому мала можливість звернутися до Управління соціальної політики Барської районної державної адміністрації Вінницької області із заявою про призначення одноразової допомоги при народженні дітей, а саме дитини [PERSON]. У 2006 році святковими та неробочими днями були 1 і 2 травня - День міжнародної солідарності трудящих; 9 травня - День Перемоги. Тому, посилання [PERSON] на те, що з 01.05.2006 року по 11.05.2006 року були святкові неробочі дні спростовується листом Міністертсва праці та соціальної політики України від 04.10.2005 р. N 7881/0/14-05/036-15 «Про норму тривалості робочого часу на 2006 рік». Тому, в цій частині в позові слід відмовити. Щодо клопотання Управління соціальної політики Барської районної державної адміністрації Вінницької області про застосування наслідків пропуску позивачем строку звернення до суду, то вказане клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав. Так, відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] отримала 14.06.2013 року поштою відмову відповідача від 10.06.2013 року у призначенні допомоги, про що свідчить відмітка на конверті. Позивачка звернулася до суду з адміністративним позовом 04.12.2013 року, тобто у встановлений законом шестимісячний строк. Посилання відповідача на вимоги ч. 4 ст. 99 КАС України є необґрунтованими, оскільки дана норма закону стосується можливості досудового порядку вирішення спору в тому випадку коли позивач скористався цим порядком та дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Результат розгляду: partial