Рішення адміністративного суду від 2014-01-16 00:00:00+02

В серпні 2013 року [PERSON] звернувся до Іллінецького районного суду Вінницької області з позовом до начальника управління Укртрансінспекції у Вінницькій області Рапатовського А. С., в якому просив про визнати незаконною та скасувати постанову №001341 від 22.07.2013 року. Постановою Іллінецького районного суду Вінницької області від 21 серпня 2013 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову начальника управління Укртрансінспекції у Вінницькій області Рапатовського А. С. №001341 від 22.07.2013 року про накладення на [PERSON] фінансових санкцій у виді штрафу в розмірі 1700 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого абзацом 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Провадження по справі про застосування фінансових санкцій за абзацом 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» відносно [PERSON] - закрито. Не погоджуючись з прийнятим рішенням, перший заступник прокурора Вінницької області в інтересах держави в особі управління Укртрансінспекції у Вінницькій області подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену постанову суду. В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що адміністративна справа не підсудна Іллінецькому районному суду Вінницької області. Прокурор та представник відповідача в судовому засіданні підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити. Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора та представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, давши правову оцінку обставинам у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову скасувати як таку, що прийнята неповноважним складом суду та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідно до статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Колегія суддів апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції, в разі порушення судом предметної підсудності, що передбачено ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства. Згідно частини 2 статті 18 КАС України окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська або Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ з приводу їхніх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам. У відповідності до пункту 4 частини 1 статті 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є розгляд і вирішення справи неповноважним судом. Колегія суддів вважає, що розгляд та вирішення даної справи здійснений неповноважним судом з огляду на наступне. В силу положень пункту 4 Положення про Головну державну інспекцію на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2004 №1190, Головна державна інспекція на автомобільному транспорті є урядовим органом державного управління, і відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту загального користування, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів, що регулюють організацію перевезення пасажирів і вантажів. Згідно Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого Постановою КМ України, від 08.11.2006, № 1567 органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Головавтотрансінспекція, її територіальні управління в областях, Автономній Республіці Крим, м. Києві та м. Севастополі . Державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок. Таким чином, Іллінецький районний суд Вінницької області не може вважатись повноважним, у зв'язку з чим колегія суддів вважає необхідним скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що ухвалена неповноважним судом, та у відповідності до пункту 4 частини 1 статті 202 КАС України прийняти нове судове рішення. Перевіряючи законність та обґрунтованість позовних вимог [PERSON], колегія суддів дійшла висновку, що слід відмовити у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Колегією суддів встановлено, що 18 червня 2013 року згідно завдання на перевірку №007733 від 17.06.2013 року державними інспекторами Головавтотрансінспекції Баранчук О. І, Ганзій Ю. А. була проведена рейдова перевірка додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автотранспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, а саме автотранспортного засобу марки МЕРСЕДЕС номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON] За результатами перевірки складено акт від 18.06.2011 року, в якому старшими державними інспекторами Баранчуком О. І. та Ганзієм Ю. А. зафіксовано, що водій [PERSON] надавав послуги по перевезенню пасажирів по маршруту «Вінниця-Дашів» транспортним засобом, без оформлених документів, перелік яких передбачений ст.. 39 ЗУ «Про автомобільний транспорт», а саме автомобіль не був обладнаним діючим та повіреним контрольним пристроєм (тахографом), а також були відсутні щоденні листи реєстрації режимів праці та відпочинку водя за попердні 28 календарних днів. З огляду на вищевказане, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апелянта щодо проведення перевірки однією посадовою особою можна вважати безпідставними. На підставі даного акту начальником територіального управління Головавтотрансінспекції у Вінницькій області Ратовським А.С. винесено постанову № 001341 від 22.07.2013 року про застосування до [PERSON] фінансових санкцій в сумі 1700 грн. З актом водія [PERSON] ознайомлено, про що свідчить підпис водія, та надані ним пояснення. Основний закон, який визначає засади організації та діяльності автомобільного транспорту є Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001р. № 2344-ІІІ (далі - Закон України № 2344-ІІІ). Відповідно до статті 35 цього Закону послуги пасажирського автомобільного транспорту поділяють на послуги з перевезення пасажирів автобусами, на таксі та легковими автомобілями на замовлення. Згідно абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", за порушення законодавства про автомобільний транспорт, зокрема за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, до автомобільних перевізників застосовуються фінансові санкції - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Як зазначено в частині 1 статті 29 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб'єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах Перевірка автотранспортних засобів проводиться з метою встановлення наявності у водія документів, передбачених статтями ст..ст.39, 48 Закону «Про автомобільний транспорт», зокрема, відповідно до ст.39 ЗУ "Про автомобільний транспорт" автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення, необхідними документами для регулярних пасажирських перевезень є: Для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органом виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбаченні законодавством. Для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, ліцензійна картка, квитково - касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду , інші документи, передбаченні законодавством. Відповідно до п.6.1 Наказу Міністерства транспорту та зв'язку України №340 від 07.06.2010 року затвердженого Міністерством Юстиції України №811/18106 від 14.09.2010 року (Далі - Наказ) - автобуси які використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км. вантажні автомобілі повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. Згідно п. 3.3 Наказу Міністерства транспорту та зв'язку України №385 від 24.06.2010 року затвердженого Міністерством Юстиції України за №946/18241 від 20.10.2010 року - водій має при собі : протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, заповнені тахокарти в кількості, що передбачені ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних тахографа, у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом. У п.21 Порядку зазначається, що у разі виявлення у ході перевірки транспортного засобу порушень законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку складається акт за формою згідно додатку №3 Отже, діючим законодавством передбачено складання акту в одному примірнику та не передбачено надання суб'єкту господарювання копії акту перевірки складеного за формою згідно з додатком 3. Крім того, варто звернути увагу й на те, що відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Таким чином перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість висновку відповідача і прийнятої на підставі такого висновку постанови №001341 від 22.07.2013 року про застосування фінансових санкцій у розмірі 1700 грн. на відповідність вимогам частини 3 статті 2 КАС України, колегія суддів не знаходить підстав для її скасування. Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Результат розгляду: denied