Рішення адміністративного суду від 2014-02-26 00:00:00+02

Дрогобицький міжрайонний прокурор Львівської області звернувся в суд з позовом до Дрогобицької міської ради Львівської області, в якому просив визнати незаконним п. 1.3 рішення Дрогобицької міської ради № 420 від 28.12.2011 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» та рішення № 600 від 26.04.2012 року «Про розгляд протесту Дрогобицького міжрайонного прокурора». Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідачем прийнято рішення, яким було надано згоду на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТзОВ «Інтернешнл Каттер Манюфекчерер ГмбХ (ІСМ)» ( далі - ТзОВ «ІСМ» ) площею 8000 кв. м. на вул. Тураша, 20 в м. Дрогобичі для обслуговування виробничих нежитлових приміщень і споруд за відсутності зареєстрованого права власності ТзОВ «ІСМ» на об'єкти нерухомого майна за вказаною адресою. У зв'язку з цим Дрогобицький міжрайонний прокурор 29.03.2012 року вніс протест на вказане рішення, мотивуючи його тим, що в цій частині рішення порушує ст.ст. 124, 134 Земельного кодексу України, якими передбачено, що у випадку розташування на земельних ділянках об'єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних чи юридичних осіб, не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) такі земельні ділянки державної, чи комунальної власності або права на них. Оскільки на момент прийняття Дрогобицькою міською радою оспорюваного рішення від 28.12.2011 року № 420 право власності на об'єкти нерухомого майна за товариством зареєстровано не було, п. 1.3 вказаного рішення підлягає скасуванню. Зазначає, що оскільки вказаний протест був задоволений частково, а саме, рішенням Дрогобицької міської ради № 600 від 26.04.2012 року визначено, що п. 1.3 рішення Дрогобицької міської ради № 420 від 28 грудня 2011 року вступає в силу після набрання законної сили рішенням господарського суду Львівської області у справі № 7/150 про визнання недійсним параграфів статуту ТзОВ «ІСМ». Але таке рішення прокурор теж вважає протиправним, оскільки при його винесенні не було враховано існування спору, який розглядається господарським судом , за позовом прокурора в інтересах Національної академії наук про повернення майна в натурі, предметом якого є приміщення, що розташовані на земельній ділянці, яка була об'єктом оскаржуваного рішення. Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 21.01.2013 року в задоволенні позову відмовлено. Постанова мотивована тим, що оспорюване рішення не суперечить Земельному кодексу України, оскільки ним лише надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою, а не передано земельну ділянку в оренду. Крім того, на спірній земельній ділянці знаходяться будівлі, що передані у власність ТзОВ «ІСМ» як внесок до нього статутного фонду засновниками - Дрогобицьким долотним заводом, Фізико-механічним інститутом ім. Г.В. Карпенко Національної Академії Наук України та Фірмою «WIRTH Mashinen-und Bohrgerate-Fabrik GmbH» (Німеччина). Рішення у господарській справі про визнання недійсним параграфів статуту ТзОВ «ІСМ» ще не набрало законної сили, а тому і не вступив в силу п. 1.3 рішення Дрогобицької міської ради № 420 від 28 грудня 2011 року. Не погодившись з вищенаведеною постановою, Дрогобицький міжрайонний прокурор Львівської області подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що всупереч ст.ст. 123, 124 Земельного кодексу України, відповідачем прийнято рішення про розроблення проектів землеустрою при відсутності зареєстрованого права власності ТзОВ «ІСМ» на об'єкти нерухомого майна за вказаною адресою. Під час апеляційного розгляду прокурор підтримала вимоги апеляційної скарги, просить скасувати постанову суду та винести нову - про задоволення позову. Представник третьої особи заперечив проти задоволення апеляційної скарги, наголосив на застосування строку звернення до суду щодо вимоги прокурора про скасування п. 1.3 рішення Дрогобицької міської ради № 420 від 28 грудня 2011 року. Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, пояснення прокурора, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішення питання регулювання земельних відносин належить до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад. Статтею 12 Земельного кодексу України передбачені повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин, до яких належать, зокрема, розпорядження землями територіальних громад, надання земельних ділянок у користування та вилучення їх із земель комунальної власності. Судом першої інстанції встановлено, що згідно договору про створення та діяльність ТзОВ «ІСМ», який укладений 27.04.1992 року та статуту ТзОВ «ІСМ», який зареєстрований Міністерством фінансів України, засновниками ТзОВ «ІСМ» виступили Дрогобицький долотний завод, фізико-механічний інститут ім. Г.В. Карпенко Національної Академії Наук України та фірма «WIRTH Mashinen-und Bohrgerate-Fabrik GmbH» (Німеччина). Статутний капітал ТзОВ «Інтернешнл Каттер Манюфекчерер ГмбХ (ІСМ)» утворився внаслідок передачі у власність товариства засновниками майна та майнових прав ( фізико-механічним інститутом ім. Г.В. Карпенко НАН України передано у власність майновий вклад у формі будівель, обладнання і установок, матеріалів, інструменту; Дрогобицьким долотним заводом передано як вклад право безоплатного користування земельною ділянкою ). ТзОВ «ІСМ» з метою приведення питання землекористування земельною ділянок у відповідність до вимог закону звернулося до Дрогобицької міської ради із клопотанням про надання дозволу розроблення проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки площею 8000,00 кв.м. на вул.Тураша,20 у м. Дрогобичі Львівської області. Рішенням Дрогобицької міської ради Львівської області від 28.12.2011 року №420 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» було погоджено розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТзОВ "Інтернешнл Каттер Манюфекчерер ГмбХ (ІСМ)" площею 8000 кв. м. на вул. Тураша, 20 в м. Дрогобичі для обслуговування виробничих нежитлових приміщень і споруд. Також встановлено, що рішення господарського суду, яке було зазначено підставою для вступу в дію рішення ради від 28.12.2011 року, скасоване, а отже, оспорюване рішення не набрало законної сили. Крім того, судом першої інстанції правильно зазначено, що при зверненні до суду з позовом Дрогобицьким міжрайонним прокурором не взято до уваги, що оспорюваними рішеннями Дрогобицької міської ради земельна ділянка не передавалась в оренду, а лише надавався дозвіл на розроблення проекту землеустрою, а тому апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про відсутність порушення норм Земельного кодексу України. Таким чином, висновок окружного суду про відсутність підстав для задоволення позову прокурора є обґрунтованим, базується на належним чином досліджених доказах та аналізі законодавства. Разом з тим, судом першої інстанції не було належним чином досліджене питання про дотримання прокурором строку звернення до суду і відмовлено в задоволенні клопотання про залишення позову в частині визнання недійсним п.1.3 рішення від 28.12.2011 року без розгляду у зв'язку з порушенням строку звернення суду. Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду з цього приводу зазначає наступне. Статтею 21 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що протест на акт, що суперечить закону, приноситься прокурором до органу, який його видав, або до вищестоящого органу, зупиняє дію опротестованого акта і підлягає обов'язковому розгляду відповідним органом або посадовою особою у десятиденний строк після його надходження. Про наслідки розгляду протесту в цей же строк повідомляється прокурору. В разі відхилення протесту або ухилення від його розгляду прокурор може звернутися з заявою до суду про визнання акта незаконним. Заяву до суду може бути подано протягом п'ятнадцяти днів з моменту одержання повідомлення про відхилення протесту або закінчення передбаченого законом строку для його розгляду. Тобто, у випадку коли прокурор звертається до суду не в інтересах особи, а діє самостійно, реалізовуючи свої повноваження передбачені ст. 21 Закону України «Про прокуратуру», застосовується спеціально передбачений даною нормою строк звернення до суду - п'ятнадцять днів з моменту одержання повідомлення про відхилення протесту або закінчення передбаченого законом строку для його розгляду. Судом першої інстанції встановлено, що Дрогобицький міжрайонний прокурор вніс до Дрогобицької міської ради протест на п. 1.3 рішення Дрогобицької міської ради від 28.12.2011 року Львівської області 29.03.2012 року; рішення Дрогобицької міської ради за протестом прийняте 26.04.2012 року; позов про визнання протиправними таких рішень поданий прокурором 02.07.2012 року. Таким чином, як вбачається з наведеного, Дрогобицька міська рада не розглянула протест прокурора у встановлений законом десятиденний строк після його надходження, про розгляд не повідомила прокурора до 09.04.2012 року, а отже, слід було зробити висновок про ухилення від розгляду протесту і прокурор протягом 15 днів, тобто до 25.04.2012 року, мав право звернутися до суду про визнання рішення незаконним. Натомість, позовну заяву подано прокурором подано майже через три місяці з дня, коли протест вважався відхиленим, отже, прокурором пропущений спеціальний строк для звернення до суду з позовом про визнання незаконним рішення ради після внесення на нього протесту. Зазначених обставин судом першої інстанції не враховано. Згідно із ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними судом апеляційної інстанції не встановлено, а отже відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України позов в цій частині слід залишити без розгляду, а постанову Львівського окружного суду в цій частині згідно із ч. 1 ст. 203 КАС України скасувати.

Результат розгляду: partial