Рішення адміністративного суду від 2014-02-17 00:00:00+02

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "Львівський жиркомбінат" до Головного державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Дзюминської М.В. про скасування акту від 30.10.2013 року та постанови про накладення штрафу ВП № 39767059 від 30.10.2013 року. Ухвалою суду від 25.11.2013 року по справі № 813/8769/13-а (суддя Сасевич О.М.), Ухвалою суду від 25.11.2013 року по справі № 813/8771/13-а (суддя Лейко-Журомська М.В.), Ухвалою суду від 12.12.2013 року по справі № 813/8768/13-а (суддя Кузан Р.І.), Ухвалою суду від 10.01.2014 року по справі № 813/9256/13-а (суддя Кравчук В.М.) було об'єднано в одне провадження для спільного розгляду та вирішення позовні вимоги за позовом Публічного акціонерного товариства «Львівський жиркомбінат» до Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Головного державного виконавця Дзюминської М.В. про скасування акту від 30.10.2013 року та постанови про накладення штрафу ВП № 39766895 від 30.10.2013, ВП № 39769054 від 30.10.2013 року, ВП № 39767244 від 30.10.2013 року, ВП № 39767059 від 30.10.2013 року із позовними вимогами у справі № 813/8770/13-а за позовом Публічного акціонерного товариства «Львівський жиркомбінат» до Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Головного державного виконавця Дзюминської М.В. про скасування акта від 30.10.2013 року та постанови про накладення штрафу ВП № 39767059 від 30.10.2013 року присвоївши їм № 813/8770/13-а. 11.02.2014 року за вх. № 4809 представником позивача було подано уточнення до позовної заяви по справі № 813/8770/13-а згідно якого було висловлено прохання щодо скасування та визнання протиправними постанов про накладення штрафу від 30.10.2013 року ВП № 39767059, ВП № 39767244, ВП № 39766895, ВП № 39769054 та постанову від 08.11.2013 року ВП № 39767059. Хід розгляду справи відображений в ухвалах суду. В судовому засіданні 17.02.2014 року відповідно до вимог ч.3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України проголошено вступну та резолютивну частину постанови. Представник позивача в судовому засіданні зазначила, що уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила суд задовольнити адміністративний позов, вважаючи, що підстав для прийняття оскаржуваних постанов про накладення штрафу не було, оскільки існуючі накази на підприємстві надавались стягувачу, а щодо тих, які не існують звертались до суду за роз'ясненням. До того ж, представник позивача звертає увагу суду на те, що ПАТ «Львівський жиркомбінат» неодноразово звертався з відповідним клопотанням до державного виконавця з проханням звернутись до Залізничного районного суду із заявою про роз'яснення порядку виконання рішення, яке було висловлене в листах від 20.09.2013 №№ 3659/02/03 - 3661/02/03, що знаходяться в матеріалах справи), проте відповіді від виконавця отримано так і не було. Натомість державний виконавець будучи обізнаним про те, що позивач самостійно звертався до суду за роз'ясненням порядку виконання рішення суду, не дочекавшись законного рішення з цього питання і зробивши необґрунтований висновок про безпідставне невиконання позивачем рішення суду виніс оскаржувані постанови про накладення штрафу. Крім цього, відповідно до уточнених позовних вимог, позивач відмовився від первинних вимог стосовно скасування актів державної виконавчої служби. Відповідач - Залізничний відділ державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Головний державний виконавець Дзюминська М.В. в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила, просила відмовити у задоволенні таких. Розглянувши і дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, 29.06.2011 року Залізничним судом м. Львова було винесено рішення по цивільній справі №2-170/2011 за позовом громадянина [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Львівський жиркомбінат» за участю третіх осіб Управління пенсійного фонду України у Залізничному районі м. Львова, Управління пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова, Державної експертизи умов праці та соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації про порушення трудових справ, яким позов задоволено та: - Зобов'язано ПАТ «Львівський жиркомбінат» відновити накази про проведення атестації робочих місць та накази про затвердження результатів атестації робочих місць за період 1992-2002 роки; - Зобов'язано ПАТ «Львівський жиркомбінат» відновити та належним чином оформити карту умов праці акумуля горпнка за період роботи [PERSON] на підприємстві; - Зобов'язано ПАТ «Львівський жиркомбінат» надати [PERSON] копії наказів про затвердження результатів атестації робочих місць у період з 1992 року і по даний час; - Зобов'язано ПАТ «Львівський жиркомбінат» подати до органів ПФУ весь пакет документів, необхідних для оформлення [PERSON] пільгової пенсії, як особі, що з 01.07.1992 і по даний час працювала на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день і дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (Список №2). Згідно зазначеного рішення 10.09.2013 року було видано чотири виконавчих листи, з якими [PERSON] звернувся до Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції. 16.09.2013 року Публічним акціонерним товариством «Львівський жиркомбінат» отримано: - постанову державного виконавця від 12.09.2013 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 39767059 згідно виконавчого листа №2-170/11 про зобов'язання ПАТ «Львівський жиркомбінат» відновити та належним чином оформити карту умов праці акумуляторника за період роботи [PERSON] на підприємстві. Судом встановлено, що у зв'язку з неможливістю виконання в повному обсязі рішення Залізничного суду, ПАТ «Львівський жиркомбінат» 20.09.2013 року звернувся за роз'ясненням вказаного рішення до Залізничного районного суду. 30.10.2013 року Ухвалою Залізничного районного суду було відмовлено у роз'яснені рішення. 30.10.2013 року головним державним виконавцем ВДВС ЛМУЮ Дзюминською М.В було складено акт про те, що позивачем не виконується рішення суду в частині відновлення карт умов праці акумуляторника за період роботи [PERSON] на нашому підприємстві та винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 340,00 грн, хоча державного виконавця було повідомлено, що відбувся розгляд заяви, щодо роз'яснення рішення Залізничного районного суду. 31.10.2013 року листом № 4123/02/03 позивач просив долучити до матеріалів виконавчого провадження копію зазначеної Ухвали від 30.10.2013 року та повідомив відповідачу про намір оскаржити вказану Ухвалу в апеляційному порядку. Незважаючи на це, 07.11.2013 року державним виконавцем повторно складено акт про невиконання рішення суду та 08.11.2013 року винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 680,00 грн, хоча при складанні акту представником позивача повторно було наголошено державному виконавцю про оскарження в судовому порядку попередньої постанови про накладення штрафу від 30.10.2013 року, що в свою чергу мало зумовити зупинення виконавчого провадження на підставі ч.5 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» та свідчило про відсутність підстав для застосування повторного накладення штрафу. Також повідомлялось державного виконавця про оскарження Ухвали Залізничного районного суду від 30.10.2013 року в апеляційному порядку. Також Публічним акціонерним товариством «Львівський жиркомбінат» було отримано постанову державного виконавця від 12.09.2013 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 39767244 згідно виконавчого листа №2-170/11 про зобов'язання надати [PERSON] копії наказів про затвердження результатів атестації робочих місць у період з 1992 року по даний час. Однак, незважаючи на подані відповідачу позивачем докази, які підтверджують те, що [PERSON] нарочно було надано накази, державним виконавцем 30.10.2013 року було складено акт про те, що позивачем не виконується вищевказане рішення суду та винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 340,00 грн, хоча державного виконавця попередньо було усно повідомлено, що відбувся розгляд заяви, щодо роз'яснення рішення Залізничного районного суду. 31.10.2013 року листом №4123/02/03 позивач просив долучити до матеріалів виконавчого провадження копію зазначеної Ухвали від 30.10.2013 року, а також представником останнього було повідомлено про намір оскаржити вказану Ухвалу в апеляційному порядку. 07.11.2013 року державним виконавцем повторно складено акт про невиконання позивачем вищевказаного рішення суду та 08.11.2013 року винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 680.00 грн., хоча при складанні акту позивачем було наголошено державному виконавцю про те, що останнім оскаржено в судовому порядку попередню постанову про накладення штрафу від 30.10.2013 року, що в свою чергу мало зумовити зупинення виконавчого провадження на підставі ч.5 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» та свідчило про відсутність підстав для застосування повторного накладення штрафу. Також було повідомлено, що позивачем в апеляційному порядку оскаржено Ухвалу Залізничного районного суду від 30.10.2013 року. Позивачем було також отримано і постанову від 12.09.2013 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 39766895 згідно виконавчого листа №2-170/11 про зобов'язання ПАТ «Львівський жиркомбінат» подати до органів Пенсійного Фонду України весь пакет документів, необхідних для оформлення [PERSON] пільгової пенсії, як особі, що з 01.07.1992 року по даний час працював на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дас право на пенсію за віком на пільгових умовах (список №2). 30.10.2013 року, незважаючи на подані докази про підтвердження подання пакету документів до ПФУ у Яворівському р-ні, головним державним виконавцем Дзюминською М.В складено акт про те, що рішення суду від 29.06.2011 року не виконується та винесено постанову від 30.10.2013 р. про накладення на відповідача штрафу у розмірі 340.00 грн. на підставі акту державного виконавця від 30.10.2013 року. 31.10.2013 року листом № 4123/02/03 позивач просив долучити до матеріалів виконавчого провадження копію зазначеної Ухвали від 30.10.2013 року та у якому було повідомлено про намір останнього оскаржити вказану Ухвалу в апеляційному порядку. Судом встановлено, що позивачем було отримано також постанову від 12.09.2013 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 39769054 згідно виконавчого листа №2-170/11 про зобов'язання ПАТ «Львівський жиркомбінат» відновити накази про проведення атестації робочих місць та накази про затвердження результатів атестації робочих місць та умовами праці за період 1992-2002 роки. 30.10.2013 року, незважаючи на подані докази, та на те, що обов'язок проводити атестацію було встановлено Постановою КМУ №442 від 01.08.1992 року та у відповідності до п.4 Порядку проведення атестації робочих місць - атестація проводиться не рідше одного разу на 5-ть років, тобто у 1997 році, головним державним виконавцем Дзюминською М.В складено акт про те, що рішення Залізничного суду від 29.06.2011 року не виконується. 31.10.2013 року листом №4123/02/03 позивач просив долучити до матеріалів виконавчого провадження копію зазначеної Ухвали від 30.10.2013 року та у якому було повідомлено про намір оскаржити вказану Ухвалу в апеляційному порядку. Даючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходив з наступного. Згідно зі ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року №606-XIV (з наступними змінами та доповненнями), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення). Згідно частини 1 статті 2 цього Закону, примусове виконання рішень в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. У відповідності до п.13 ч.3 ст.11 цього ж Закону, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом. Такі, випадки передбачені, зокрема ч.2 ст.89 згаданого Закону. Так, у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону. Зі змісту даної норми видно, що однією з умов застосування штрафу є встановлення наявності чи відсутності поважних причин невиконання рішення суду. Зміст листа відповідача вказує на те, що він 01.11.2013 року був повідомлений про наявність ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 30.10.2013 року про відмову у задоволенні заяви ПАТ «Львівський жиркомбінат» про роз'яснення рішення від 29.06.2011 року, виконання якого здійснюється у згаданому виконавчому провадженні. До того ж, судом взято до уваги, що відповідач - Головний державний виконавець Дзюминська М.В. в судовому засіданні на запитання суду про те, чи була вона обізнана з тим, що вищевказана ухвала суду про відмову в роз'ясненні оскаржувалась в апеляційному порядку, відповіла, що була обізнаною про такий факт. За таких обставин, суд вважає, що відповідач застосовуючи штрафи, не в повній мірі дослідив поважності причин невиконання судового рішення, яке виконується, а саме не пересвідчився у набрання законної сили ухвалою з питань роз'яснення судового рішення. Як наслідок відповідач приймаючи спірні постанови діяв необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (п.3 ч.3 ст.2 КАС України). За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про скасування оскаржуваних постанов є обґрунтованими, а тому позов належить задовольнити. Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ч. 3 ст.94 КАС України, судові витрати у формі судового збору, належить стягнути з державного бюджету на користь позивача відповідно до задоволених вимог.

Результат розгляду: partial