Рішення адміністративного суду від 2014-04-04 00:00:00+03

19 лютого 2014 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов [PERSON] (далі - Позивач) до управління Пенсійного фонду України в м. Кремінна Луганської області (далі - Відповідач або УПФУ) про визнання дій неправомірними, зобов'язання утриматись від вчинення певних дій. Позов мотивовано тим, що на думку позивача, відповідач намагається незаконно стягнути з нього кошти на підставі вимоги про сплату боргу від 05.12.2013 року № Ф/36 про стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків в сумі 1515,60 грн. Вважаючи дії відповідача щодо складення вказаної вимоги протиправними, позивач просив суд визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м. Кремінна Луганської області щодо складення вимоги про сплату боргу від 05.12.2013 року № Ф/36 протиправними та зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Кремінна Луганської області утриматися від складання відносно нього таких вимог в майбутньому. У судове засідання позивач не прибув, просив суд розгляд справи провести без його участі (аркуш справи 4). Представник відповідача в судове засідання не прибув, надав заперечення на адміністративний позов, та заяву про розгляд справи без його участі (аркуші справи 34-39). Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 69-72 КАС України, суд дійшов до наступного. Пенсійний фонд України та його органи, у розумінні пункту 7 частини першої статті 3 КАС України, є суб'єктами владних повноважень, а спори за участю цих органів є публічно - правовими, оскільки виникають за участю суб'єкта владних повноважень, що реалізує у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції, та відповідають визначенню "адміністративної справи". З матеріалів справи вбачається, що позивач зареєстрований у якості фізичної особи-підприємця та перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Кремінна Луганської області, як платник внесків. Відповідачем на адресу позивача направлено вимогу про сплату боргу від 05.12.2013 року № Ф/36 про стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків в сумі 1515,60 грн. (аркуш справи 5). Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначаються Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон № 2464). Що стосується позовної вимоги позивача відносно визнання протиправними дій відповідача щодо складення вимоги про сплату боргу від 05.12.2013 року № Ф/36, то суд дійшов наступного. Відповідно до завдань адміністративного судочинства до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень. Заборгованість позивача перед відповідачем зі сплати страхових внесків в сумі 1515,60 грн. наявна. Так, сума страхового внеску з урахуванням частини фіксованого або єдиного податку, що перераховується в Пенсійний фонд України, повинна становити не менше мінімального розміру страхового внеску. З огляду на розмір мінімальної заробітної плати в 2010 році, мінімальний страховий внесок для даної категорії осіб становить: в липні, серпні, вересні - 294,82 грн.; жовтні, листопаді - 301,12 грн. і грудні - 306,10 грн. (щомісяця). Щомісяця з січня по грудень 2010 року позивач сплачував єдиний податок, 42% яко го, а саме 46,20 грн., надходило до управління. З урахуванням частини сплати єдиного податку, сума доплати до мінімального страхового внеску за 2010 рік склала 1515,60 грн. Абзацами 5, 6 ч.7 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 встановлено, що стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за дію чими видами загальнообов'язкового соціального страхування та сум штрафних санкцій, на рахованих та/або не сплачених у період до 01.01.2011 рокук, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 01.01.2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового держав ного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. На період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та /або не сплачених у період до 01.01.2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 01.01.2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим законом.» Суми страхових внесків, своєчасно не сплачені страхувальниками у строки, передбачені Законом вважаються недоїмкою. Згідно з ч. 3 ст. 106 Закону 2464 (у редакції, що діяла до 01.01.2011 року), органи Пенсійного фо нду за формою та у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхува льникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Відповідно до зазначених норм позивачеві було направлено вимогу про сплату боргу №Ф36 від 05.12.2013 року на суму 1515,60 грн. Будучи не згодним із даною вимогою позивач з цього приводу звертався до управлін ня Пенсійного фонду України в Кремінському районі Луганської області, до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області та до Пенсійного фонду Украї ни. У відповідь на це були винесені рішення про результати розгляду заяви від 12.12.2013 ркоу №9409/03-10, рішення про результати розгляду скарги від 10.01.2014 року №180/03-10 та рішення про повернення скарги без розгляду від 22.01.2014 ркоу №1755/09-10 відповідно (а.с. 6-11). Відповідно до зазначених рішень скарга позивача залишена без задоволення, а вимога управління без змін. Вимога про сплату боргу №Ф36 від 05.12.2013 року є чинною. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач при винесенні вимоги від 05.12.2013 року № Ф/36 керувався Інструкцією № 21-1 та Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування". А тому, судом не вбачається неправомірності дій відповідача щодо вимагання сплати страхових внесків, оскільки положення Інструкції № 21-1 та Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", закріпили обов'язок страхувальників та роботодавців щодо сплати страхових внесків. Отже, вимога пенсійних органів щодо сплати страхових внесків є їх обов'язком, а не правом. Таким чином, з огляду на викладене, суд дійшов висновку, що в задоволенні адміністративного позову в частині визнання протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м. Кремінна Луганської області щодо складення вимоги про сплату боргу від 05.12.2013 року № Ф/36, слід відмовити. Що стосується вимоги позивача про зобов'язання відповідача утриматись від складання відносно нього таких вимог в майбутньому, суд зазначає наступне. На час розгляду справи судом, відсутні докази того, що відповідачем у відношенні позивача будуть здійснені дії (бездіяльність) спрямовані на порушення законних прав чи інтересів позивача. Отже, вимога позивача про зобов'язання відповідача утриматись від складання відносно нього таких вимог в майбутньому, заявлена позивачем передчасно, за відсутності належних підстав відносно цього, а тому задоволенню, під час розгляду цієї справи, не підлягає. Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню. Згідно ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку відмови у задоволенні позову судові витрати позивачу у справі, який не є суб'єктом владних повноважень, не повертаються. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied