Рішення адміністративного суду від 2014-02-17 00:00:00+02

Позивач звернулась до суду з позовом до Департаменту соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації (далі - Департамент), в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у переоформленні автомобіля та зобов'язати надати дозвіл на таку перереєстрацію. В обґрунтування позову зазначає, що її чоловік [PERSON], як інвалід був забезпечений вказаним автомобілем. Після смерті чоловіка позивач звернулась до відповідача із заявою про надання дозволу на перереєстрацію автомобіля, на що отримала відмову від 16.08.2013 року у зв'язку з пропуском шестимісячного строку звернення, передбаченого п.16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 року №999. Таку відмову позивач вважає протиправною та оскаржує її до суду. Представник позивача в судовому засіданні просить позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав до суду письмові заперечення, в яких позов не визнає та просить розглядати справу без його участі. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено, що рішенням Головного управління праці та соціального захисту населення Хмельницької облдержадміністрації від 11.07.2005 року № 1370 [PERSON] як інвалід другої групи забезпечений безоплатно автомобілем ЗАЗ 110206, 2005 року випуску. [PERSON] помер [INFO] року (свідоцтво про смерть серії [NUMBER], копія у матеріалах справи). Як встановлено зі змісту свідоцтва про укладення шлюбу, копія якого є у матеріалах справи, позивач [PERSON] є дружиною [PERSON] Відповідачем у листі №03/03-10195 від 16.08.2013 року у відповідь на заяву [PERSON] повідомлено про відмову у переоформленні на її ім'я вищевказаного автомобіля у зв'язку із пропуском строку, встановленого для відповідного звернення Порядком забезпечення інвалідів автомобілями. Суд вважає, що відмова відповідача у задоволенні клопотання позивача є обґрунтованою зважаючи на наступне. Згідно з ч.2 ст.38 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 21.03.1991 року, після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, виданий безоплатно чи на пільгових умовах, у тому числі визнаний гуманітарною допомогою, за бажанням членів його сім'ї може бути переданий у їх власність безоплатно у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 року № 999, іншому члену сім'ї померлого інваліда, який зареєстрований за місцем реєстрації інваліда, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Казначейства вартості автомобіля з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом. В іншому разі автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, повертається (вилучається) головному, районному управлінню соціального захисту у повному комплекті. З письмових доказів у справі вбачається, що строк, протягом якого чоловік позивача - інвалід користувався отриманим автомобілем, становить менше ніж 10 років. Враховуючи те, що права та обов'язки у членів сім'ї інваліда щодо спірного автомобіля виникли лише після його смерті, а також те, що спірні правовідносини виникли між сторонами у серпні 2013 року, а не в момент забезпечення інваліда автомобілем, застосуванню підлягає Порядок, затверджений постановою Кабінету міністрів України №999 від 19.07.2006 року. Судом встановлено, що позивач звернулась із письмовою заявою до Департаменту щодо переоформлення на своє ім'я автомобіля після смерті інваліда [PERSON] у серпні 2013 року ( після спливу шести місяців після смерті чоловіка). Також суду не надані докази сплати членом сім'ї інваліда протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету вартості автомобіля з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля. Під час судового розгляду позивач не надала суду належних доказів, які підтверджують об'єктивні причини неможливості своєчасного звернення до відповідача з метою переоформлення автомобіля. З огляду на це у Департаменту були відсутні підстави для переоформлення транспортного засобу на її ім'я. У суду також немає підстав для зобов'язання відповідача вчиняти дії, про які просить позивач, оскільки встановлено, що нею не були дотримані вимоги Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №999 від 19.07.2006 року. Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно з ч. 2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. На думку суду, відповідачем доведена правомірність прийнятого рішення, тому позов задоволенню не підлягає.

Результат розгляду: denied