Рішення адміністративного суду від 2014-01-14 00:00:00+02

27 грудня 2013 року [PERSON] звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Полтавського районного управління юстиції про скасування акту опису та арешту майна - автомобіля Mitsubihi Lancer, 2008 р.в., д/н [NUMBER] від 04 грудня 2013 року складеного державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Полтавського районного управління юстиції Гавриленком М.М. в м. Валки Харківської області та зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень Відділу державної виконавчої служби Полтавського районного управління юстиції повернути автомобіль Mitsubihi Lancer, 2008 р.в., д/н [NUMBER] та зупинити виконавче провадження виконавчого листа №2/545/894/13 виданого 12 липня 2013 року Полтавським районним судом про стягнення боргу з [PERSON] на користь [PERSON] В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 21 листопада 2013 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову, якою заборонено ВДВС Полтавського районного управління юстиції вчиняти будь-які дії по реалізації автомобіля Mitsubihi Lancer 2008 р.в., д/н [NUMBER], до вирішення спору по суті. Разом з тим, державним виконавце Гавриленком Миколою Миколайовичем 04 грудня 2013 року в м. Валки Харківської області складено акт опису та арешту майна при примусовому виконанні виконавчого листа №2/545/894/13 виданого 12 липня 2013 року Полтавським районним судом Полтавської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в сумі 80723,30 грн.. У зв'язку із чим позивач просить скасувати акт опису та арешту майна - автомобіля Mitsubihi Lancer 2008 р.в., д/н [NUMBER], зобобов'язати відповідача повернути автомобіль, а також зупинити виконавче провадження виконавчого листа №2/545/894/13 від 12 липня 2013 року. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримавта просив суд їх задовольнити. Представник відповідача заперечував проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог. У письмових запереченнях на позовну заяву посилався на те, що державним виконавцем вчинено дії, які відповідають вимогам чинного законодавства. Зазначив, що ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 21 листопада 2013 року про накладення арешту та заборону ВДВС Полтавського РУЮ вчиняти будь-які дії по реалізації автомобіля Mitsubihi Lancer 2008 р.в., д/н [NUMBER] постанова про накладення арешту на майно боржника від 01 серпня 2013 року та постанова про оголошення розшуку від 06 листопада 2013 року не скасовані, а також не заборонено державному виконавцю проводити опис та арешт майна боржника, а тому позовні вимоги вважає безпідставними та необгрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 12 липня 2013 року Полтавським районним судом Полтавської області видано виконавчий лист по справі №545/1686/13-ц, за яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] - 79930 грн. за договором позики та 799,30 грн. судового збору (а.с.30). Вказаний виконавчий лист представником стягувача для примусового виконання згідно із заявою від 16 липня 2013 року (а.с. 29) направлено до Відділу державної виконавчої служби Полтавського районного управління юстиції. Постановою головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Полтавського районного управління юстиції Трембою О.С. від 16 липня 2013 року відкрито виконавче провадження (ВП №38904990) з виконання виконавчого листа №2/545/894/13 від 12 липня 2013 року (а.с. 32). 18 липня 2013 року до Відділу державної виконавчої служби Полтавського районного управління юстиції звернулася [PERSON] із заявою в якій просила звернути стягнення в межах виконавчого провадження ВП №38904990 на належну частку набутого за час перебування у шлюбі автомобіля Mitsubihi Lancer 2008 р/в, д.н.з. [NUMBER], який є спільною сумісною власністю подружжя (а.с. 33). 18 липня 2013 року головний державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Полтавського районного управління юстиції звернувся до Полтавського районного суду із поданням про виділення частки автомобіля в натурі з метою звернення на неї стягнення (а.с.34). З метою забезпечення виконання рішення суду, 01 серпня 2013 року старшим державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а.с.35). Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 20 вересня 2013 року, яка залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 31 жовтня 2013 року подання головного державного виконавця ВДВС Полтавського РУЮ задоволено, визначено 1/2 частку автомобіля марки Mitsubihi Lancer, 2008 року випуску, номер [NUMBER], що належить [PERSON] на праві спільної сумісної власності для звернення стягнення в грошовому еквіваленті від ринкової вартості (а.с. 37- 41). 06 листопада 2013 року старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Полтавського районного управління юстиції винесено постанову про розшук майна боржника (а.с. 42). 21 липня 2013 року Полтавський районний суд Полтавської області, розглянувши заяву [PERSON] про забезпечення позову, ухвалив - накласти арешт і заборонити ВДВС Полтавського РУЮ вчиняти будь-які дії по реалізації автомобіля Mitsubihi Lancer, 2008 р.в., д.н.з. [NUMBER] (а.с. 44-45). 04 грудня 2013 року до Відділу державної виконавчої служби Полтавського районного управління юстиції звернувся [PERSON] із повідомленням про затримання працівниками ДАІ автомобіля Mitsubihi Lancer, 2008 року випуску, номер [NUMBER] (а.с. 46). 04 грудня 2013 року старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Полтавського районного управління юстиції винесено постанову про вилучення автомобіля Mitsubihi Lancer, 2008 року випуску, номер [NUMBER] та передано актом опису та арешту майна на відповідальне зберігання представнику Філії №17 ПП"Нива-В.Ш." Жиліну Руслану Олександровичу (а.с.49-53). Позивач, не погоджуючись із правомірністю складання акту опису та арешту майна - автомобіля Mitsubihi Lancer, 2008 р.в., д/н [NUMBER] від 04 грудня 2013 року складеного державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Полтавського районного управління юстиції Гавриленком М.М. в м. Валки Харківської області звернувся до суду з вимогою скасувати акт опису та арешту майна та зупинити виконавче провадження виконавчого листа №2/545/894/13 виданого 12 липня 2013 року Полтавським районним судом про стягнення боргу з [PERSON] на користь [PERSON] Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Завданням адміністративного судочинства, згідно частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є захист прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Особливості провадження в адміністративних справах з приводу оскарження рішень, дій або бездіяльності органів державної виконавчої служби передбачені статтею 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до частини першої статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Частиною четвертою статті 82 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. Як встановлено судом в ході розгляду справи, рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 01 липня 2013 року по справі №545/1686/13-ц, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 79930 грн. за договором позики та 799,30 грн. судового збору. Таким чином, [PERSON] не є стороною виконавчого провадження ВП № 38904990 з примусового виконання виконавчого листа №2/545/894/13 виданого 12 липня 2013 року, оскільки боржником у виконавчому провадженні ВП № 38904990 про стягнення заборгованості є [PERSON]. Відповідно до роз'яснень, викладених у постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року №8, публічно правовими є спори між особою, на майно якої накладено арешт у виконавчому провадженні і яка не є боржником у цьому провадженні, та органом державної виконавчої служби - суб'єктом владних повноважень з приводу рішень, дій чи бездіяльності, прийнятих (вчинених) під час проведення опису та арешту майна, що не пов'язані з визнанням права власності на арештоване майно Оскільки позивач у даній справі не є ані учасником виконавчого провадження з виконання рішення господарського суду, ані особою, яка залучається до проведення виконавчих дій, дана справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства з урахуванням особливостей, передбачених статтею 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Надаючи оцінку позовним вимогам позивача, суд виходить із наступного. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" (надалі - Закону України № 606-XIV). Відповідно до статті 1 вказаного Закону України № 606-XIV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до статті 2 Закону України № 606-XIV примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Статтею 17 Закону України № 606-XIV визначено перелік виконавчих документів, що підлягають виконанню державною виконавчою службою. До таких, крім іншого, відносяться виконавчі листи, що видаються судами. Пунктом 1 частини першої статті 32 Закону України № 606-XIV серед заходів примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб. Згідно із пунктом 5 частини третьої статті 11 Закону України № 606-XIV державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку. Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах (частина перша, друга статті 52 Закону України № 606-XIV). Як встановлено судом, боржником 18 липня 2013 року подано до ВДВС Полтавського РУЮ заяву в якій вона просила, у зв'язку із відсутністю джерел доходів, звернути стягнення в межах виконавчого провадження ВП №38904990 на належну частку набутого за час перебування у шлюбі автомобіля Mitsubihi Lancer 2008 р/в, д.н.з. [NUMBER], який є спільною сумісною власністю подружжя. Частиною другою статті 57 Закону України № 606-XIV передбачено, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. З наведеного випливає, що винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження є складовою частиною процедури звернення стягнення на майно боржника. Як підтверджено матеріалами справи та не заперечувалось представником відповідача, ВДВС Полтавського РУЮ з метою виконання рішення Полтавського районного суду Полтавської області по справі №545/1686/13-ц, за яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] - 79930 грн. за договором позики та 799,30 грн. судового збору складено акт опису та арешту майна - автомобіля марки Mitsubihi Lancer, 2008 року випуску, номер [NUMBER] та передано на відповідальне зберігання представнику Філії №17 ПП"Нива-В.Ш." Жиліну Руслану Олександровичу. Суд не погоджується з твердженнями позивача, що ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 21 липня 2013 року про забезпечення позову заборонено ВДВС Полтавського РУЮ вчиняти будь-які дії щодо автомобіля Mitsubihi Lancer, 2008 р.в., д.н.з. [NUMBER], оскільки вищезазначеним рішенням накладено арешт і заборонено ВДВС Полтавського РУЮ вчиняти будь-які дії по реалізації автомобіля Mitsubihi Lancer, 2008 р.в., д.н.з. [NUMBER], разом з тим не заборонено відповідачу складати акт опису та арешту майна. Щодо посилань позивача на той факт, що ним подано до Полтавського районного суду позов про розірвання шлюбу та визнання за ним права особистої власності на автомобіль Mitsubihi Lancer, 2008 р.в., д.н.з. [NUMBER], то останнім не надано до суду рішення прийнятого за результатами розгляду даного позову, яке набрало законної сили. Крім того, як встановлено судом ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 20 вересня 2013 року, яка залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 31 жовтня 2013 року задоволено подання головного державного виконавця ВДВС Полтавського РУЮ, визначено 1/2 частку автомобіля марки Mitsubihi Lancer, 2008 року випуску, номер [NUMBER], що належить [PERSON] на праві спільної сумісної власності для звернення стягнення в грошовому еквіваленті від ринкової вартості. Таким чином, суд приходить до висновку, що в частині позовних вимог щодо скасування опису та арешту майна - автомобіля Mitsubihi Lancer, 2008 р.в., д/н [NUMBER] від 04 грудня 2013 року складеного державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Полтавського районного управління юстиції Гавриленком М.М. в м. Валки Харківської області слід відмовити. Щодо позовних вимог позивача про зупинення виконавчого провадження виконавчого листа №2/545/894/13 виданого 12 липня 2013 року Полтавським районним судом про стягнення боргу з [PERSON] на користь [PERSON], суд звертає увагу на наступне. Відповідно до пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26 грудня 2003 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" у разі визнання неправомірними рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця суд зобов'язує їх усунути допущені порушення. При цьому суд не вправі зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою органу ДВС. Тобто, суд не вправі перебирати на себе виключні повноваження та функції суб'єкта владних повноважень, надані йому законом та іншими нормативно-правовими актами, в тому числі зобов'язувати відповідача до вчинення тих дій, які згідно із Законом України можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби. Отже, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied