Рішення адміністративного суду від 2014-01-20 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду із позовом до Державної інспекції сільського господарства в Рівненській області про визнання дій протиправними щодо розгляду звернення від 22.04.2013 року, понад строк встановлений ст.20 Закону України " Про звернення громадян". Крім того просить визнати протиправними дії відповідача щодо результатів розгляду вказаного звернення. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідно до договору купівлі - продажу від 28.05.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом, прийняв у власність цілісний майновий комплекс Рівненського льонокомбінату, перелік майна зазначено в додатку до договору. Однак, на земельних ділянках, які знаходиться над напорним трубопроводом артсвердловини на території Вемикожитинської сільської ради (по вул. Костромській в м. Рівне) були видані державні акти на право власності, а також дозволи на цих ділянках без застережень чи обмежень з приводу вказаних трубопроводів. Під час будівництва на одній із земельних ділянок відкопано частину водопроводу. Вказаний трубопровід є частиною замкнутої системи водопостачання цілісного майнового комплексу та проходить по чотирьох земельних ділянках, а тому будь - яке втручання призведене до виведення з ладу та порушення цілісності водопостачання. На думку позивача без належної перевірки на предмет законності було видано державні акти на право власності на земельні ділянки. У зв"язку із необхідністю вирішення питання щодо подальшої експлуатації трубопроводу позивач звернувся 22.04.2013 із заявою до прокурора Ріненського району щодо проведення перевірки на предмет законності державних актів на право власності на земельні ділянки, які знаходяться на території Вемикожитинської сільської ради і знаходяться поверх трубопроводу - частини замкнутої системи водопостачання цілісного майнового комплексу Рівненського льонокомбінату, що належить йому на праві власності. вказане звернення було переадресовано до Державної інспекції сільського господарства в Рівненській області. Відповідачем на його адресу 03.06.2013 року надіслано повідомлення про те, що розгляд звернення продовжено до 45 днів. Відповідь на звернення від відповідача отримано 18.11.2013 року, тобто понад строк, а саме 195 днів. Крім того, позивач вважає, що відповідачем неналежно проведено перевірку щодо можливих порушень земельного законодавства під час видачі держаних актів на вказані вище земельні ділянки. Відповідачем не було проведено перевірку з приводу наявності на земельних ділянках водопроводу та нанести відповідні обмеження на схематичних матеріалах. Висновок на вказане звернення обмежив його право на правове регулювання конфлікту з громадянами , які є власниками земельних ділянок. Представник позивача підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини котрі викладені у адміністративному позові та просив вимоги задовольнити . Представник відповідача позов не визнав та просив у задоволенні позовних вимог відмовити. У своїх поясненнях зазначає, що на адресу Державної інспекції сільського господарства у Рівненській області 26.04.2013 року надіслано із прокуратури Рівненського району звернення [PERSON] щодо проведення перевірки на предмет законності державних актів на право власності на земельні ділянки, додатків до звернення не було. У зв"язку із складністю термін розгляду було продовжено до 45 днів, а фактично відповідь надано 18.11.2013 року. В ході вирішення звернення перевірка не призначалась і висновків не приймалось. Дійсно позивачем надавались документи в ході перевірки звернення,, але у зв"язку із тим, що охорона зона водопроводу не встановлена, відсутні підстави вважати, що на земельні ділянки в межах її можливого розташування накладені обмеження. Крім того при аналізі документів стало відомо, що до цілісного майнового комплексу ВАТ "Рівнельон" станом на 28.05.2008 року, входять водопроводи прямий і зворотній, які мають нульову залишкову вартість та є повністю зношені. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши належним чином зібрані докази по справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України. В силу ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Судом встановлено, що позивачем 22.04.2013 року на адресу прокурора Рівненського району було направлено письмову заяву щодо проведення перевірки законності видачі державних актів на право власності на земельні ділянки, що знаходяться на території Великожитинської сільської ради і знаходяться поверх трубопроводу - частини замкнутої системи водопостачання цілісного майнового комплексу Рівненського льонокомбінату, який належить на праві власності згідно договору купівлі - продажу від 28.05.2008 року. Вказане звернення скероване прокуратурою на адресу відповідача для проведення перевірки, яке зареєстровано за №Ч-141 від 07.05.2013 року. 03.06.2013 року за № 08/Ч-141-2013/218 позивача було проінформовано проте, що розгляд звернення у зв"язку з необхідністю додаткового вивчення продовжено до 45 днів. 20.06.2013 року позивача було повідомлено проте, що інспекцією готується клопотання про надання документів, матеріалів та іншої інформації необхідної для здійснення перевірки щодо надання висновків з питань зазначення вказаних металевих труб та встановлення охоронних зон земельно - кадастровій документації. І лише 18.11.2013 року листом Державної інспекції сільського господарства у Рівненській області було надіслано відповідь. Перевірка за зверненням позивача не була виконана, фактично не проводилась, матеріалів перевірки немає, а мається лише відповідь на звернення. Положеннями ст.20 Закону України "Про звернення громадян" визначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті , які не потребують додаткового вивчення ,- невідкладно, але не пізніше п"ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів. В судовому засіданні беззаперечно встановлено, що звернення позивача розглядалося відповідачем 195 днів без проведення перевірки та відсутності підтвердження щодо вивчення та витребування документів не дивлячись на клопотання, на які посилається у відповіді відповідач. Наведене об"єктивно підтверджується відсутністю матеріалів перевірки та запитів відповідача до органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо надання висновків з питань щодо місцерозташування металевого трубопроводу та встановлення охоронних зон відповідно до земельно- кадастрової документації . З огляду на викладене позовні вимоги позивача щодо визнання протиправними дій Державної інспекції сільського господарства в Рівненській області щодо несвоєчасного розгляду звернення позивача зареєстрованого за №Ч-141 від 07.05.2013 року понад строк 45 днів, обгунтованні та підлягають до задоволення. Що стосується позовних вимог позивача про визнання протиправними дій Державної інспекції сільського господарства в Рівненській області, щодо встановлення відсутності факту придбання водопроводу прямого та зворотного, згідно договору купівлі - продажу від 28.05.2008 року №3447, за результатами розгляду звернення за № Ч- 141 від 07.05.2013 року не підлягає до задоволення. Із матеріалів справи слідує, що у звернення відсутній висновок і відповідач не наділений такими повноваженнями щодо юридичної оцінки договору купівлі - продажу придбаного майна позивачем і не оспорюється ніким право власності і не порушувалось питання щодо усунення перешкод у користуванні чи інші. Вказаний перелік питань не був предметом звернення і відповідь не містить порушених прав та інтересів позивача. На вказаний перелік можливих питань у разі їх виникнення не поширюється юрисдикція адміністративних судів. Позивач наполягає на визнанні протиправними дій відповідача щодо результатів розгляду звернення. Під час судового розгляду встановлено, що перевірка фактично по зверненню позивача не призначалась та не проводилась, про що зазначено вище. Таким чином взагалі не прийнято рішення, немає ніяких висновків і не порушено прав чи інтересів позивача. Таким чином, суд дійшов до переконання, що позивачем не наведено жодного вмотивованого висновку в чому ж полягають порушення Відповідача при розгляді звернення та надання відповіді на нього. Завданням адміністративного судочинства, згідно ч.1 ст.2 КАС України, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Положеннями ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Частиною 2 статті 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову . Разом з тим, відповідно до ст.ст.11, 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Під час розгляду справи в суді представником позивача належним чином не доведено протиправність дій за результатами розгляду звернення від 07.05.2013 року за №Ч-141 , а судом не здобуто в ході судового слідства таких доказів. Представником позивачем не було доведено і не зрозумілим є те, яким чином порушено права чи інтереси позивача в результаті відповіді відповідача на вказане звернення, доказів протиправності дій відповідача позивачем суду представлено не було, а відтак суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення вказаної вище позовної вимоги.

Результат розгляду: partial