Рішення адміністративного суду від 2014-03-06 00:00:00+02

В жовтні 2013 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до Управління Держземагенства в Ковельському районі Волинської області про зобов'язання вчинити дії. Просила зобов'язати відповідача внести належним чином завірене виправлення до Державного акту серії ЯЛ № 459187 виданого 14 грудня 2010 року та вказати адрес земельної ділянки з кадастровим №0710/400000:25:014:0023 [ADDRESS] Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 26.11.2013 р. в задоволені позову було відмовлено. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, всупереч п.п.4.4. Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженою наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 04.05.1999 р. та Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затвердженою наказом Державного комітету України із земельних ресурсів № 325 від 22.06.2009 р. (чинні на момент вчинення спірних правовідносин), після виявлення у виданому акті помилки, із заявою (клопотанням) до відповідного територіального органу Держкомзему не зверталася. Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції її оскаржила позивач. Апеляційну скаргу мотивує тим, що оскільки на даний час відсутні підстави для отримання свідоцтва про право власності на земельну ділянку, дублікати державних актів взамін оформлених з допущенням помилки не видаються, порядок вирішення спірних відносин законом не врегульовано. Вислухавши суддю-доповідача, апелянта, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а постанова скасуванню з прийняттям нової про задоволення позову виходячи з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі розпорядження Ковельського міськвиконкому №351 від 05.11.1997 р. за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0.0690 га, кадастровий номер №0710400000:25:014:0023. На підставі вказаного розпорядження йому було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №459187. Проте, під час оформлення вказаного Державного акта відділом Держкомзему у м.Ковелі Волинської області було помилково вказано адресу земельної ділянки «[ADDRESS]» замість належної адреси «[ADDRESS]». Позивач являється спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого батька [PERSON], однак у зв'язку із допущеною помилкою в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №459187, виданого 14.10.2010 р. не може отримати свідоцтво про прийняття спадщини, до складу якої увійшла земельна ділянка, яка розташована за адресою: [ADDRESS] Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно із ст. 126 цього Кодексу право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Відповідно до п.п.4.4 п.4 Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затвердженої Державним комітетом України із земельних ресурсів №325 від 22.06.2009 року, у разі виявлення у виданому державному акті орфографічних або технічних помилок землевласником (землекористувачем) такий землевласник (землекористувач) звертається до відповідного територіального органу Держкомзему із заявою (клопотанням) про видачу нового державного акта. Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. В судовому засіданні [PERSON] зазначила, що помилка в державному акті була виявлена нотаріусом вже після смерті власника земельної ділянки, тому позивач як спадкоємець, на даний момент власником земельної ділянки не являлась і відповідно не мала повноважень вертатися до Управління Держземагенства в Ковельському районі Волинської області із заявою про внесення виправлень. Тому прийняти спадщину відповідно до Закону України «Про нотаріат» не має змоги, в зв'язку із помилкою в правовстановлюючому документі на право власності на спадкове майно. На момент виявлення помилки у правовстановлюючому документі Інструкція затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів №325 від 22.06.20009 р. втратила чинність на підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства №537 від 09.09.2013 р. Положеннями чинного на сьогоднішній день законодавства порядок врегулювання виниклих спірних правовідносин не визначено, Так як з 01.01.2013 р. право власності на земельні ділянки посвідчуються свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, що видається на підставі свідоцтва про прийняття спадщини, яке не можливо оформити у встановленому порядку в зв'язку з допущеною помилкою в Державному акті. Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Отже, з досліджених матеріалів справи вбачається, що спадкоємець за законом після померлого [PERSON], яка у встановленому порядку прийняла спадщину, але у зв'язку з тим, що вказана вище земельна ділянка була внесена до земельного кадастру адресою: [ADDRESS], що відрізняється від адреси, яка зазначена у Державному акті на право власності на земельну ділянку ЯЛ №459187 є невірною, оскільки фактично не відповідає обмінному файлу внесеному в Національну кадастрову систему (фактичним промірам), у Державному акті допущена помилка та відсутністю витягів з державного земельного кадастру про її реєстрацію та про відсутність обмежень та обтяжень вказаної земельної ділянки, не може в даний час отримати свідоцтво про право на спадщину. При цьому, оформити на ім'я померлого правовстановлюючі документи не можливо, оскільки відповідно до п.11 ч.1 ст.346 ЦК України, у разі смерті фізичної особи-власника її право власності припиняється. Також, у зв'язку зі смертю .Ковель, провулок Тихого,5 можливість внести земельну ділянку до земельного кадастру втрачена, що випливає зі змісту ст.24 Закону України «Про державний земельний кадастр». Діюче законодавство передбачає державну реєстрацію земельних ділянок та речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень лише за заявами осіб, що вже набули вказані права (право набувачів) чи за заявами уповноважених ними представників, а не за заявами спадкоємців чи інших осіб, які лише претендують на здобуття вказаних прав. З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення, яким задовольнити позовні вимоги з вищевикладених мотивів. На підставі наведеного та

Результат розгляду: granted