Рішення адміністративного суду від 2014-02-04 00:00:00+02

позивач звернулась до суду з позовом до ВДАІ Солом'янського РУГУ МВС України в місті Києві про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 26.11.2013 року. Мотивував свої вимоги тим, що 26 листопада 2013 року інспектором ВДАІ Солом'янського РУГУ МВС України в місті Києві старшим лейтенантом міліції Коваленко О.Ф. було складено протокол про адміністративне правопорушення, згідно якого 26.11.2013 року о 17 год. 35 хв. водій [PERSON] на перехресті пр. Повітрофлотському - вул. Ернста в місті Києві керуючи автомобілем «Чері», д.н.з. [NUMBER] повертаючи праворуч не надав перевагу пішоходу який переходив проїзну частину на дозволений сигнал світлофора, чим змусив останнього зупинитися та пропустити транспортний засіб, тобто порушив вимоги п. 16.2 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1806 від 10 жовтня 2001 року(а. с. 5). За наслідками розгляду складеного протоколу про адміністративне правопорушення року інспектор ВДАІ Солом'янського РУГУ МВС України в місті Києві старший лейтенант міліції Коваленко О.Ф. виніс постанову про адміністративне правопорушення від 26.11.2013 року, про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі 425 гривень(а. с. 6). Позивач вважає, що інспектор ВДАІ Солом'янського РУГУ МВС України в місті Києві старший лейтенант міліції Коваленко О.Ф. ВДАІ Солом'янського РУГУ МВС України в місті Києві старший лейтенант міліції Коваленко О.Ф. склав відносно нього протокол про адміністративне правопорушення протиправно, сфальсифікував матеріали протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки факту правопорушення не було, а тому оскаржувана постанова є винесеною незаконно та підлягає скасуванню. В судовому засіданні позивач підтримав вимоги адміністративного позову та просив суд скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення від 26 листопада 2013 року, про накладення на [PERSON] адміністративного стягнення передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення в розмірі 425 гривень. Відповідач не забезпечив явку свого представника в судове засідання. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому суд з врахуванням думки позивача вважає за можливе винести постанову у його відсутність за наявними матеріалами адміністративної справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонений сигнал світлофора або жест регулювальника, ненадання переваги в русі маршрутним транспортним засобам, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук(за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди,- тягнуть за собою накладення штрафу від двадцяти п'яти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до п. 16.2 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1806 від 10 жовтня 2001 року, на регульованих та нерегульованих пішохідних перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку. Відповідно до ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, працівники Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України, які мають спеціальні звання розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема передбачені 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Суд вважає, що зміст протоколу про адміністративне правопорушення серії АА2№ 921670 від 26.11.2013 року відповідає вимогам ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Зміст постанови в справі про адміністративне правопорушення серії АА2 № 288322 від 26.11.2013 року відповідає вимогам ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення і при її винесенні було дотримано порядок розгляду та з'ясовані обставини, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Суд оцінюючи пояснення позивача вважає, що такі суперечать матеріалам справи та не узгоджуються з іншими доказами дослідженими судом в ході розгляду справи. Натомість суд оцінюючи матеріали протоколу про адміністративне правопорушення та оскаржувану постанову про притягнення до адміністративної відповідальності у сукупності з відеозаписом наданим відповідачем для перегляду в судовому засіданні вважає, що відомості зазначені у них є достовірними, такими що не спростовуються будь-якими доказами та його поясненнями, а обставин вважати протокол про адміністративне правопорушення сфальсифікованим, судом не встановлено. Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони зокрема: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Суд констатує, що за таких обставин оскаржувана постанова була винесена посадовою особою - інспектором ВДАІ Солом'янського РУГУ МВС України в місті Києві старшим лейтенантом міліції Коваленко О.Ф. у межах наданих йому повноважень під час виконання ним службових обов'язків з дотриманням норм чинного законодавства, а тому позов не підлягає задоволенню в зв'язку з чим, суд приходить до висновку про необхідність відмовити позивачу в задоволенні адміністративного позову.

Результат розгляду: denied