Рішення адміністративного суду від 2014-03-25 00:00:00+02

У листопаді 2010 року позивач - Приватне підприємство «Туя» звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 22.10.2010 року №0007011630/0/24566, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 4 332,90 грн., в тому числі за основним платежем - 3 333 грн. 00 коп. та штрафними (фінансовими) санкціями - 999,90 грн. 00 коп. Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2011 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова від 22.10.2010 року №0007011630/0/24566. Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що на виконання договору, укладеного між ТОВ «Агрофермтехніка» та ПП «Туя», позивачу виписано накладну від 06.07.2010 року №07061 на суму 20000 грн., в тому числі ПДВ 3333,33 грн., наявні підписи та печатка позивача про отримання гідронасосу, підпис та печатка ТзОВ «Агрофермтехніка». Згідно договору №199 від 06.07.2010 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофермтехніка» виставлено позивачу рахунок на оплатку вартості гідронасосу і факт поставки та оплати підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями, податковою накладною. Крім того, позивачем понесені транспортні витрати на доставку гідронасосу і факт здійснення поставки товару - гідронасосу підтверджується копіями звіту про використання коштів та квитанціями про отримання транспортних послуг. Відповідачем не доведено встановлення ДПІ у Михайлівському районі Запорізької області за наслідками перевірки ТОВ «Агрофермтехніка» за липень 2010 року фактів порушень по операціях з позивачем. Позивачем на підтвердження обгрунтованості віднесення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість за перевірений період було надано податкову накладну, яка не мала недоліків та порядок заповнення якої відповідав діючому законодавству. Позивач не може нести відповідальність за невиконання чи неналежне виконання обов'язку щодо сплати податків іншими платниками податків, а тому у разі невиконання контрагентом своїх зобов'язань щодо сплати необхідних сум податків до бюджету тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цих осіб. Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її незаконною, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, Державна податкова інспекція у Шевченківському районі м. Львова оскаржила її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2011 року та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що згідно з поданою ПП «Туя» податковою декларацією з ПДВ за липень 2010 року, розмір податку, зазначеного платником у декларації є меншим, ніж визначено за результатами документальної невиїзної (камеральної) перевірки в результаті допущення платником порушень податкового законодавства. Згідно даних Додатку 5 до декларації з ПДВ за липень 2010 року «Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ у розрізі контрагентів» встановлено, що до складу дозволеного податкового кредиту в декларації за рядком 10.1 «Придбання (виготовлення, будівництво, сцррудження) з податком на додану вартість на митній території України товарів (послуг) та основних послуг з метою їх використання у межах господарської діяльності платника податку для здійснення операцій, які підлягають оподаткуванню за ставкою 20 відсотків та нульовою ставкою» включено суму ПДВ 3333,33 грн., сплачену (нараховану) на користь постачальника товарів (послуг) ТОВ «Агрофермтехніка», який не утримав та відповідно не сплатив до бюджету ПДВ за фактами поставок. Апелянт звертає увагу на те, що ДПІ у Шевченківському районі м. Львова отримано із ДПІ у Михайлівському районі Запорізької області матеріали перевірки ТОВ «Агрофермтехніка» за липень 2010 року. За результатами перевірки ТОВ «Агрофермтехніка» ДПІ у Михайлівському районі Запорізької області встановлено, що угоди з продажу ТОВ «Агрофермтехніка» мають ознаки нікчемності.Крім того, на ТОВ «Агрофермтехніка» відсутні трудові ресурси, складські приміщення, виробничі потужності для здійснення будь-якого виду діяльності, вбачається проведення транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують свої податкові зобов'язання, зокрема, у випадках, коли операції здійснюються через посередників з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту та не мають реального товарного характеру. Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав. Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що Державною податкової інспекцією у Шевченківському районі м. Львова проведено невиїзну документальну перевірку Приватного підприємства «Туя», зареєстрованого 05.07.1999 року Департаментом економічної політики та ресурсів Львівської міської ради, щодо підтвердження взаємовідносин із ТзОВ «Агрофермтехніка» у липні 2010 року, за результатами якої складено акт №1452/445/15-2/30478031 від 11.10.2010 року. В акті перевірки зазначено, що ДПІ у Шевченківському районі м. Львова отримано із ДПІ у Михайлівському районі Запорізької області матеріали перевірки ТОВ «Агрофермтехніка» за липень 2010 року. З довідки від № 5951/7/15-02 від 06.09.2010 року видно, що угоди з продажу товару ТОВ ««Агрофермтехніка» мають ознаки нікчемності. Оскільки на ТОВ «Агрофермтехніка» відсутні трудові ресурси, складські приміщення, виробничі потужності для здійснення будь-якого виду діяльності, вбачається проведення транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують свої податкові зобов'язання, зокрема, у випадках, коли операції здійснюються через посередників з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту та не мають реального товарного характеру. Враховуючи те, що у ТОВ «Агрофермтехніка» відсутні необхідні умови для ведення господарської діяльності, підприємство не знаходиться за юридичною адресою, зазначена угода має ознаки нікчемності. Даною перевіркою встановлено порушення позивачем підпункту 7.4.1. ст.7 Закону України № 168 та встановлено завищення дозволеного податкового кредиту в сумі 3333, 33 грн. в рядку 10.1. декларації з ПДВ за липень 2010 року, в результаті чого на порушення п.7.7.1 ст. 7 Закону України № 168 підприємством занижено суму податку на додану вартістьу розмірі 3333,33 грн, яка підлягає сплаті в бюджет. На підставі акта перевірки податковим органом прийнято оспорюване податкове повідомлення-рішення № 0007011630/0/245 від 22.10.2010 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 4332, 9 грн., в тому числі за основним платежем - 3333 грн. 00 коп. та штрафними (фінансовими) санкціями - 999,9 грн. 00 коп. Встановлено, що 20 липня 2010 року між ПП «Туя» та ТОВ ««Агрофермтехніка» укладено договір за №20/07-1, згідно якого ТОВ ««Агрофермтехніка» (постачальник) зобов'язується поставити ПП «Туя» (покупець) товар (запчастини до трактора). Покупець зобов'язується прийняти товар та його оплатити. Доставка товару здійснюється автотранспортом постачальника. На виконання даного договору, позивачум виписано накладну від 06.07.2010 року №07061 на суму 20000 грн, в тому числі ПДВ - 3 333,33 грн, в якій наявні підписи позивача та печатка про отримання товару гідронасосу та підпис та печатка постачальника - ТОВ «Агрофермтехніка». З акту перевірки ПП «Туя» №1452/445/15-2/30478031 від 11.10.2010 року видно, що згідно бази даних ДПІ декларації з ПДВ по ТОВ «Агрофермтехніка» за квітень, травень, червень та липень 2010 року визнані недійсними. За юридичною адресою підприємство не знаходиться і ДПІ направлено запит на встановлення місцезнаходження платника податків, однак місцезнаходження його не встановлено. Крім того, на ТОВ «Агрофермтехніка» відсутні трудові ресурси, складські приміщення, технічний персонал, транспортні засоби, виробничі потужності для здійснення будь-якого виду діяльності. Виходячи з положень п. 1.7 ст. 1 Закону України «Про податок на додану вартість» (далі - Закон (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), податковий кредит - це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом. Відповідно до п. 10.1 ст. 10 Закону особами, відповідальними за нарахування, утримання та сплату (перерахуванню) до бюджету є: платники податку, визначені у статті 2 цього Закону. У відповідності до вимог п.п. 7.2.3. п. 7.2. ст. 7 Закону податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надаються покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг). Податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту (п.п. 7.2.6. п. 7.2 статті 7 Закону). Згідно пп.7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а також, у разі, коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються непідтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами. Відповідно до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України № 742/11/13-11 від 2 червня 2011 року з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість належить з'ясовувати, зокрема, обставини щодо руху активів у процесі здійснення господарської операції, установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції, установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку. Дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо. Необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення або виробництва, приміщень для зберігання товарів тощо, якщо такі умови необхідні для здійснення певної операції; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності. Виходячи з вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що позивачем в повному обсязі не доведено реальність господарської операції з ТОВ ««Агрофермтехніка». На думку суду апеляційної інстанції, податковим органом доведено, що правочин вчинено позивачем з метою безпідставного формування податкового кредиту з податку на додану вартість та отримання бюджетного відшкодування. З врахуванням вищевикладеного, апеляційний суд вважає рішення суду першої інстанції незаконним, прийнятим з порушенням норм матеріального права, в зв'язку з чим його слід скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Згідно ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Результат розгляду: denied