Рішення адміністративного суду від 2014-01-14 00:00:00+02

21 листопада 2013 року управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська звернулося до суду з позовом до «Дніпропетровського регіонального центру з ліцензування, атестації та сертифікації у будівництві», в якому просить стягнути з "Дніпропетровського регіонального центру з ліцензування, атестації та сертифікації у будівництві" заборгованість з липня по вересень 2013 року в сумі 1 581,93 грн. на р/р 25608303123180 в обласному управлінні ощадного банку України, МФО 305482. В обґрунтування позову позивач зазначив, що підприємство «Дніпропетровський регіональний центр з ліцензування, атестації та сертифікації у будівництві» зареєстровано як юридична особа за № 10002630127. Однак, з липня по вересень 2013 року підприємством допущено заборгованість по відшкодуванню різниці між сумою пенсії, призначеної за Законом України «Про наукову та науково-технічну діяльність» та сумою пенсії, що обчислена відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право його наукові працівники у сумі 1 581,93 грн. Вищевказане стало підставою звернення до суду. В судове засідання прибув представник позивача, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судове засідання не прибув, надавши письмові заперечення проти позову. В письмових запереченнях представник відповідача зазначив, що вимоги управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі міста Дніпропетровська про стягнення заборгованості з липня по вересень 2013 року в сумі 1581,93 грн. з "Дніпропетровського регіонального центру з ліцензування, атестації та сертифікації у будівництві" є незаконними, у зв'язку з тим, що Регіональний центр відповідно Положення щодо його створення ніколи не відносився до наукової організації (установи, вищого навчального закладу III-IV рівня акредитації тощо) і не виконував роботи, пов'язані з дослідженнями і розробками у галузі технічних наук. Відповідно цього, відповідач жодного разу не звітував про виконання науково-технічних робіт за формою № 1-наука, встановленою обласним управлінням статистики, та не перераховував передбачені у разі здійснення наукової діяльності платежі. Штатний розклад Регіонального центру не містить посад, які можуть бути віднесені до таких, що пов'язані із науковою діяльністю, відповідно визначенням Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» № 1977. Особа, щодо виплат якої наполягає Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська, не працює у Регіональному центрі з вересня 2008 року і взагалі виходила на пенсію не від організації відповідача, а як держслужбовець у 1999 році від Головного управління будівництва та архітектури облдержадміністрації. Переоформлення пенсії на наукову (з пенсії держслужбовця) проводилось вищезгаданою особою у 2006 році на підставі довідок, наданих Головним управлінням архітектури, в той час коли Регіональний центр не являвся структурним підрозділом цього управління і відповідно встановлених вимог переоформлення наукової пенсії повинно здійснюватися за документами підприємства, на якому визначена особа працює на постійній основі. Представник відповідача вважає, що Пенсійний фонд України, приймаючи рішення про виплату наукової пенсії і визначення джерел її фінансового покриття, не керувався приписами статті 1 Закону України від 13 грудня 1991 року № 1977-ХІІ «Про наукову і науково-технічну діяльність» якою передбачено, що як наукова установа, може бути визначена юридична особа незалежно від форми власності, що створена в установленому законодавством порядку, для якої наукова або науково-технічна діяльність є основною і становить понад 70 відсотків загального річного обсягу виконаних робіт. Відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Враховуючи вищевказане, суд ухвалив розглянути справу в порядку письмового провадження. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач - Дніпропетровський регіональний центр з ліцензування, атестації та сертифікації у будівництві зареєстрований як юридична особа за № 10002630127. Згідно ст. 14 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-ІV страхувальниками визнаються роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання. Отже, відповідач є платником страхових внесків (страхувальником) і зареєстрований в управлінні Пенсійного фонду України за №04060104004. Також судом встановлено, що громадянин [PERSON] в період з 01.09.1993 р. по 30.11.1998 р. та з 09.04.1999 р. по 26.10.2006 р. працював на посаді керівника Дніпропетровського регіонального центру ліцензування спеціальних видів робіт по проектуванню та будівництву, який перепрофільований в Дніпропетровський регіональний центр ліцензування, атестації та сертифікації у будівництві розпорядженням голови облдержадміністрації від 05.03.2001 р. №95-р. [PERSON] працював за спеціальністю згідно з кваліфікаційною групою спеціальностей галузі науки по якій йому призначена вчена ступінь, так як ліцензування певних видів господарської діяльності у будівництві Законом України «Про основи містобудування» віднесено до головного напрямку містобудівної діяльності. У зв'язку з цим загальний стаж його наукової праці складає 36 років, що дає право на перерахування йому наукової пенсії у розмірі 90% від сум середньомісячної заробітної плати. Згідно Довідки №5371/07-34 управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська, виданої [PERSON], зазначено, що вказаний громадянин знаходиться на обліку в УПФУ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська та в період з липня по вересень 2013 року отримав пенсію на суму 23 828,67 грн., по 7 942,89 грн. щомісяця. Відповідно до повідомлення позивача до Дніпропетровського регіонального центру ліцензування, атестації та сертифікації про суму витрат на виплату пенсій з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року до перерахунку встановлена сума 527,31 грн. щомісяця. Згідно ст. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» №1977-XII, від 13.12.1991 р., (далі Закон №1977) різниця між сумою пенсії, призначеної за цим Законом, та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, для наукових (науково-педагогічних) працівників інших державних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації фінансується за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів, а також коштів державного бюджету в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому за рахунок коштів державного бюджету науковим (науково-педагогічним) працівникам оплачується з розрахунку на одну особу 50 відсотків різниці пенсії, призначеної за цим Законом; для наукових (науково-педагогічних) працівників недержавних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації - за рахунок коштів цих установ, організацій та закладів. Для обчислення заробітку під час призначення пенсії науковому (науково-педагогічному) працівнику застосовується середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві, визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики. Відповідно до ст.1 Закону № 1977 науково-педагогічний працівник це вчений, який за основним місцем роботи займається професійно педагогічною та науковою або науково-технічною діяльністю у вищих навчальних закладах та закладах післядипломної освіти III-IV рівнів акредитації. За приписами ст. 6 Закону №1977 науковий працівник може виконувати науково-дослідну, науково-педагогічну, дослідно-конструкторську, дослідно-технологічну, проектно-конструкторську, проектно-технологічну, пошукову, проектно-пошукову роботу та (або) організовувати виконання зазначених робіт у наукових установах та організаціях, вищих навчальних закладах III-IV рівнів акредитації, лабораторіях підприємств. Згідно постанови Кабінету Міністрів №372 розмір витрат на фінансування різниці у розмірі пенсії за рахунок коштів державних не бюджетних підприємств (установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації) визначається органами Пенсійного фонду в розрахунку на рік. Відповідному підприємству (установі, організації або закладу) надсилається повідомлення про розмір цих витрат в термін до 20 січня поточного року та протягом 10 днів з дня призначення пенсії відповідно до Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність". Зазначені підприємства самостійно визначають суму, що підлягає до сплати у розрахунку на місяць, та щомісяця до 25 числа перераховують органу Пенсійного фонду за своїм місцезнаходженням відповідні кошти для фінансування різниці у розмірі пенсії, призначеної у минулому та поточному роках. Таким чином з липня по вересень 2013 р. відповідачем допущено заборгованість по відшкодуванню різниці між сумою пенсії, призначеної за Законом України «Про наукову та науково-технічну діяльність», та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право наукові працівники, у сумі 1 581,93 грн., яка залишається несплаченою. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Результат розгляду: granted