Рішення адміністративного суду від 2014-01-13 00:00:00+02

09.01.2014р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом покликаючись на те, що 03.01.2014 року о 20.25 год. прикордонним нарядом від відділу прикордонної служби «Краковець» на відстані 800 метрів від лінії державного кордону в районі 552 прикордонного знаку, що на території Яворівського району Львівської області, було затримано громадянина [PERSON] Федерації [PERSON] (відповідача), який намагався незаконного перетнути державний кордон України з [PERSON] поза пунктом пропуску. Стверджує, що в своєму поясненні відповідач вказує на те, що потрапив на територію України незаконним шляхом. З метою покращення умов життя та працевлаштування мав намір потрапити до [PERSON]. Для досягнення своєї мети вирішив незаконно перетнути державний кордон з України з [PERSON]. Вказує, що відповідач не має законних підстав для перебування на території України,- відсутні документи. Зазначає, що своїми діями відповідач грубо порушив вимоги ст.9 Закону України «Про державний кордон України». 04.01.2014 року т.в.о. начальника Мостиського прикордонного загону затверджено прийняте рішення про примусове повернення відповідача за межі території України, однак такий не в змозі самостійно покинути територію України, оскільки у нього відсутні документи для повернення в країну походження. З огляду на наведене, просить суд примусово видворити відповідача за межі території України. Вимоги підтримано представником позивача в судовому засіданні. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечивши проти його примусового видворення за межі території України у [PERSON] Федерацію, де проживає в [INFO]. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.01.2014 року о 20.25 год. прикордонним нарядом на відстані 800 метрів від лінії державного кордону в районі 552 прикордонного знаку, що на території Яворівського району Львівської області, затримано громадянина [PERSON] Федерації [PERSON] (відповідача), який намагався незаконно перетнути державний кордон України з [PERSON] поза пунктом пропуску, а також прибув на територію України незаконним шляхом. На підставі ч.14 ст.20 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», ст.263 Кодексу України про адміністративні правопорушення, до відповідача застосовано адміністративне затримання на термін до трьох діб з метою встановлення особи, на підставі чого складено протокол про адміністративне затримання від 02.01.2014р. В судовому засіданні встановлено, що у відповідача відсутні документи для перетину державного кордону в офіційному порядку та повернення на батьківщину та не встановлено, що в [PERSON] Федерації існують будь-які обставини, які б загрожували його (відповідача) життю, здоров’ю та свободі. Представлені позивачем докази та пояснення відповідача свідчать про те, що реалізуючи свої права та свободи, останній міг у встановленому порядку іммігрувати в іншу Європейську країну на постійне місце проживання, не завдавши шкоди національним інтересам України. Проте відповідач намагався незаконно перетнути державний кордон, у зв’язку із чим порушив чинне законодавство України. Як вбачається із змісту ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення. Як вбачається із матеріалів справи, начальником відділу по роботі з іноземцями та адміністративного провадження штабу Мостиського прикордонного загону [PERSON] прийнято рішення від 04.01.2014 року про примусове повернення відповідача за межі території України до 06.01.2014р. Відповідно до ч.1 ст.30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави. З пояснень сторін вбачається, що рішення про примусове повернення за межі України відповідачем не виконано, оскільки у нього відсутні документи, на підставі яких останній міг би у законному порядку перетнути державний кордон України. Враховуючи те, що відповідач порушив вимоги законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, в’їхав та намагався виїхати з території України незаконно, беручи до уваги відсутність у нього документів, які б надавали йому право перебувати на території України, враховуючи наявність рішення компетентного органу про примусове повернення відповідача, суд вважає, що існують обґрунтовані підстави вважати, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення про повернення до країни походження. Крім того, встановлено, що відсутні обставини, які вказані в статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", що унеможливлюють примусове видворення відповідача за межі України. Також не встановлено обставин, відповідно до яких на відповідача поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту". Таким чином, суд приходить до висновку, що є всі підстави для примусового видворення відповідача за межі території України. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted