Рішення адміністративного суду від 2014-03-20 00:00:00+02

Позивач звернулася до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про визнання протиправною та скасування постанови. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2013 року по справі №822/4122/13-а постановлено стягнути з Державної судової адміністрації України і зобов'язати Державну казначейську службу України провести видатки з державного бюджету, передбачені Державній судовій адміністрації України на користь [PERSON] 62140,94 грн. заборгованості по заробітній платі. Рішення набрало законної сили 18 грудня 2013 року. По даній справі 22 січня 2014 року було видано два виконавчих листи, за якими боржниками виступають Державна судова адміністрація України та Державна казначейська служба України. Виконавчий лист щодо стягнення боргу по заробітній платі з Державної судової адміністрації України направлено на виконання до Державної казначейської служби України. Виконавчий лист в частині зобов'язання Державної казначейської служби України провести видатки з державного бюджету, передбачені Державній судовій адміністрації України на користь [PERSON] 62140,94 грн заборгованості по заробітній платі направлено на примусове виконання 13 лютого 2014 року до відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України. 11 березня 2014 року позивачем отримано постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 25.02.2014 року № 42235357 на підставі п.4 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження». Позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про відмову у відкритті виконавчого провадження № 42235357 від 25.02.2014 року. Зобов'язати Державну виконавчу службу України прийняти до виконання виконавчий лист, виданий Хмельницьким окружним адміністративним судом в частині зобов'язання Державної казначейської служби України провести видатки з державного бюджету, передбачені Державній судовій адміністрації України на користь позивача у розмірі 62140,94 грн. заборгованості по заробітній платі. Позивач в судове засідання не з'явилася, просить справу розглянути без її участі. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив та просить відмовити в задоволенні позову. Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.11.2013 року Хмельницьким окружним адміністративним судом винесено постанову по справі № 822/4122/13-а, яка набрала законної сили 18.12.2013 року, відповідно до якої позов [PERSON] до Апеляційного суду Хмельницької області, Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області, Державної казначейської служби України про стягнення заборгованості по заробітній платі та грошовому утриманню задоволено, а саме стягнути з Державної судової адміністрації України і зобов`язати Державну казначейську службу України провести видатки з державного бюджету, передбачені Державній судовій адміністрації України на користь [PERSON] 62 140 (шістдесят дві тисячі сто сорок ) грн. 94 коп. заборгованості по заробітній платі. 22 січня 2014 року Хмельницьким окружним адміністративним судом, на виконання постанови від 12.11.2013 року по справі № 822/4122/13-а видано виконавчий лист, а саме стягнути з Державної судової адміністрації України і зобов`язати Державну казначейську службу України провести видатки з державного бюджету, передбачені Державній судовій адміністрації України на користь [PERSON] 62 140 (шістдесят дві тисячі сто сорок ) грн. 94 коп. заборгованості по заробітній платі. 25 лютого 2014 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Кушнір Л.В. прийнято постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, оскільки пред'явлений виконавчий документ підлягає виконанню не органами державної виконавчої служби, а Державною казначейською службою України. Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України "Про виконавче провадження" рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. Згідно п.3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 845 від 03.08.2011 року (далі - Порядок) рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій). Відповідно до п.26 Порядку безспірне списання коштів з рахунків розпорядників (бюджетних установ) та одержувачів бюджетних коштів, на яких обліковуються кошти загального та спеціального фондів відповідного бюджету, здійснюється в межах бюджетних асигнувань, передбачених у затвердженому кошторисі або плані використання бюджетних коштів, та у разі наявності на його рахунках для обліку відкритих асигнувань (залишків коштів на рахунках). Безспірне списання коштів з рахунків бюджетних установ у частині власних надходжень здійснюється безпосередньо із загальної суми залишку надходжень на відповідному рахунку з подальшим віднесенням зазначеної суми на видатки в розрізі кодів економічної класифікації видатків бюджету з урахуванням вимог пункту 27 цього Порядку. Згідно ч.ч.1, 2 ст. 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду. Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.1 Положення про Державну судову адміністрацію України, затвердженого рішенням Ради суддів України від 22.10.2010 року № 12 Державна судова адміністрація України (ДСА України) є органом в системі судової влади, діяльність якого підзвітна з'їзду суддів України. Згідно п.12 Положення про Державну судову адміністрацію України, затвердженого рішенням Ради суддів України від 22.10.2010 року № 12 ДСА України є юридичною особою, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, самостійний баланс та рахунки в органах Державного казначейства України. Відповідно до п.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб'єкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом. Згідно п.4 ч.1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення. Аналізуючи норми законодавства, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, оскільки пред'явлений виконавчий документ підлягає виконанню не органами державної виконавчої служби, а Державною казначейською службою України у спосіб, визначений Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників. Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно із статтею 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають до задоволення.

Результат розгляду: denied