Рішення адміністративного суду від 2014-03-27 00:00:00+02

14 березня 2014 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Антрацитівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Луганській області до Антрацитівського міського комунального підприємства "Теплокомуненерго" про стягнення коштів в розмірі 394 835,20 грн., з рахунків у банках обслуговуючих платника податків. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що комунальне підприємство "Теплокомуненерго" взяте на податковий облік Антрацитівською ОДПІ 09.01.1992 року за № 29 та є платником податку на додану вартість. Станом на 11.03.2014 року сума податкового боргу відповідача за період з 20.05.2013 по 11.03.2014 становить 394835,20 грн., яка включає суму податкового боргу з податку на додану вартість у розмірі 338217,00 грн. та суму податкового боргу з екологічного податку у розмірі 56618,20 грн., відповідно до поданих відповідачем податкових декларацій. Просив суд стягнути з комунального підприємства "Теплокомуненерго" кошти з рахунків у банках, які обслуговують платника податків за податковим боргом у загальній сумі 394 835,20 грн. Представник позивача в судове засідання не прибув. Про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивача надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без участі повноважного представника, та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання не прибув до суду, надав суду письмовий відзив на адміністративний позов, відповідно до якого позовні вимоги визнав в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.69-72 КАС України, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, та принципом рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом. Згідно із частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Судом встановлено, що комунальне підприємство "Теплокомуненерго" зареєстровано в якості юридичної особи виконавчим комітетом Антрацитівської міської ради Луганської області 21.05.1996 року, номер запису про державну реєстрацію 13791200000000481 (а.с.7). Відповідача взято на податковий облік Антрацитівською ОДПІ 09.01.1992 року за № 29, що підтверджується довідкою про взяття на облік платника податків від 15.09.2011 року № 471 (а.с.11). Комунальне підприємство "Теплокомуненерго" зареєстроване платником податку на додану вартість, йому присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість - 16137726, про що свідчить свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість від 15.07.1997 року № 889199 (а.с. 12). Станом на 13.06.2013 року сума податкового боргу відповідача за період з 20.05.2013 по 11.03.2014 становить 394835,20 грн., яка включає суму податкового боргу з податку на додану вартість у розмірі 338217,00 грн. та суму податкового боргу з екологічного податку у розмірі 56618,20 грн. (а.с.6). Сума податкового боргу з податку на додану вартість складає 338217,00 грн., що підтверджується : податковою декларацією з ПДВ № 9009034880 від 20.02.2014 року (а.с.35-36). Сума податкового боргу з екологічного податку складає 56618,20 грн., що підтверджується : податковою декларацією з екологічного податку № 9027335828 від 13.05.2013 року у розмірі 2581,36 грн., податковою декларацією з екологічного податку № 902733568 від 13.05.2013 року у розмірі 1552,69 грн., податковою декларацією з екологічного податку № 9027336038 від 13.05.2013 року у розмірі 31277,93 грн., податковою декларацією з екологічного податку № 9047659713 від 05.08.2013 року у розмірі 204,76 грн., податковою декларацією з екологічного податку № 9047659630 від 05.08.2013 року у розмірі 236,36 грн., податковою декларацією з екологічного податку № 9048593265 від 08.08.2013 року у розмірі 701,57 грн., податковою декларацією з екологічного податку № 9090098074 від 08.02.2014 року у розмірі 4338,81 грн., податковою декларацією з екологічного податку № 9090097738 від 08.02.2014 року у розмірі 2623,26 грн., податковою декларацією з екологічного податку № 9090095777 від 08.02.2014 року у розмірі 13101,46 грн., (а.с.17-34). Відповідно до вимог Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181-ІІІ та з метою погашення податкового богу, на адресу відповідача були направлені податкові вимоги : перша податкова вимога № 1/22 від 05.10.2001 року, яка отримана головним бухгалтером підприємства та друга податкова вимога № 2/189 від 05.11.2001, яка була отримана головним бухгалтером підприємства (а.с.14). Згідно п.п. 16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового Кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право, серед інших, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог п.49.16 ст. 49 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплатити податкове зобов'язання, яке самостійно визначене ним у такій податковій декларації, протягом строків, установлених Кодексом. Сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений Податковим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання визнається сумою податкового боргу платника податків. Податкова декларація з податку на додану вартість згідно з пунктом 203.1 статті 203 Податкового кодексу України подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Платник податку у відповідності із пунктом 203.2 статті 203 Податкового кодексу України зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації. Стаття 250 Податкового кодексу України визначає порядок подання податкової звітності та сплати податку, в якій зокрема зазначено наступне. Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному кварталу. Платники податку, крім тих, які визначені пунктом 240.2 статті 240 цього Кодексу, та податкові агенти складають податкові декларації за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, подають їх протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) кварталу, до органів державної податкової служби та сплачують податок протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, за винятком податкових агентів, визначених підпунктом 241.2.2 пункту 241.2 статті 241 цього Кодексу, які сплачують податок до або в день подання митної декларації: - за викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення, скиди забруднюючих речовин у водні об'єкти, розміщення протягом звітного кварталу відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об'єктах - за місцем розміщення стаціонарних джерел, спеціально відведених для цього місць чи об'єктів; - за паливо, реалізоване податковими агентами, - за місцем перебування такого податкового агента на податковому обліку в органах державної податкової служби; - за утворення радіоактивних відходів та тимчасове зберігання радіоактивних відходів понад установлений особливими умовами ліцензії строк - за місцем перебування платника на податковому обліку в органах державної податкової служби. Підпунктами 87.1 та 87.2 статті 87 Податкового кодексу України визначено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами. Відповідно до п. 95.1. ст. 95 Податкового кодексу України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Згідно п. 95.2. ст. 95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги. Боржнику було виставлено податкові вимоги : перша податкова вимога № 1/22 від 05.10.2001 року, яка отримана головним бухгалтером підприємства та друга податкова вимога № 2/189 від 05.11.2001, яка тиакож була отримана головним бухгалтером підприємства (а.с.14). Тобто 60 днів з моменту надіслання (вручення) минуло, відповідачем вищезазначені вимоги не оскаржені, не скасовані та є такими, що підлягають виконанню. Відповідно до п.п. 20.1.18 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини (п. 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України). Сума податкового боргу відповідачем добровільно не сплачена. Згідно ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки та збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Крім того, відповідач в судовому засіданні визнав позовну заяву у повному обсязі, про що виклав в письмовому зверненні до суду. Частинами 1, 2 ст.136 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що відповідач може визнати адміністративний позов протягом всього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.112 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач може визнати адміністративний позов повністю або частково. У разі повного визнання відповідачем адміністративного позову і прийняття його судом приймається постанова суду про задоволення адміністративного позову. Відповідно до ч.4 ст.112 Кодексу адміністративного судочинства України суд не приймає визнання адміністративного позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси. Суд вважає, що підстави для неприйняття визнання позову відсутні, позовні вимоги позивачем доведені, тому Антрацитівської об'єднаної державної податкової інспекції Луганської області Державної податкової служби банках підлягає задоволенню. Питання по судових витратах не вирішується, оскільки позивач звільнений від їх сплати у встановленому порядку, а ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено їх стягнення у даних випадках.

Результат розгляду: granted