Рішення адміністративного суду від 2014-03-17 00:00:00+02

04 лютого 2014 року до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом звернулося Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області (далі - позивач) до територіальної Державної інспекції з питань праці у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд: - визнати протиправними дії відповідача при складанні акту перевірки додержання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування №08-08-0028/0049 від 20.01.2014 р.; - визнати незаконним та скасувати припис №08-08-0028/0049 від 20.01.2014 р. про усунення порушень, складений головним державним інспектором праці територіальної Державної інспекції з питань праці у Запорізькій області Рахубіною І.В. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на безпідставність висновків, яких відповідач дійшов за результатами перевірки та протиправність оскаржуваного припису. Зазначає, що оскільки в грудні 2013 року відбулось збільшення заробітної плати, яка перевищила суму індексації, то індексація за грудень 2013 року правомірно не була виплачена. Представники позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги. Відповідач проти позову заперечує. В обґрунтування заперечень посилається на те, що позивачем правомірно проведено позапланову перевірку позивача та прийнято припис, оскільки позивачем в грудні 2013 року неправомірно не була виплачена індексація. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, вважає за необхідне зазначити наступне. З матеріалів справи судом встановлено, що у період з 16.01.2014 по 20.01.2014 р. головним державним інспектором праці Рахубіною І.В. проведено позапланову перевірку позивача законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування, за результатами якої складено акт перевірки №08-08-0028/0049. За результатами проведеної перевірки відповідач дійшов висновку про порушення позивачем ч.5 ст.95 Кодексу Законів про працю (далі - КЗпП), ст.33 Закону України «Про оплату праці», а саме те, що в грудні 2013 року працівникам управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради не нараховувалась та відповідно не виплачувалась індексація заробітної плати. 20.01.2014 р. відповідачем на підставі акту перевірки винесено припис №08-08-0028/0033, яким зобов'язано позивача прийняти дієві заходи, щодо усунення та недопущення в подальшому порушення вказаного в п.1 описової частини припису. Позивач, не погодившись з висновками викладеними в акті перевірки та приписом, звернувся з позовом до суду. Суд вважає за необхідне зазначити наступне. Пунктом 3 Порядку проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012 №390 (далі-Порядок), передбачено, що інспектор може проводити планові та позапланові перевірки, які можуть здійснюватися за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або його відокремлених підрозділів або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». Відповідно до п.4 ч.1 ст.6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) підставами для здійснення позапланових заходів є звернення фізичних та юридичних осіб про порушення суб'єктом господарювання вимог законодавства. Позаплановий захід у цьому разі здійснюється тільки за наявності згоди центрального органу виконавчої влади на його проведення. Для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ, який має містити найменування суб'єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки. На підставі наказу оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу, яке підписується керівником або заступником керівника органу державного нагляду (контролю) (із зазначенням прізвища, ім'я та по батькові) і засвідчується печаткою (ч.1, 2 ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»). При розгляді адміністративної справи, судом встановлено, що підставою для призначення та проведення перевірки позивача стало колективне звернення працівників управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради. У відповідності до приписів ст.6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» відповідачем отримано згоди центрального органу виконавчої влади - Державної інспекції з питань праці (лист №1807/23/03/02-13 від 27.12.2013 р.) На підставі колективного звернення працівників управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради та за наявності згоди Державної інспекції з питань праці відповідачем прийнято наказ №2-0 від 13.01.2014 р. про направлення на перевірку та направлення на проведення перевірки суб'єкта господарювання №03-31/0129 від 13.01.2014 р., з якими було ознайомлено позивача, що не заперечувалось представником позивача в судовому засіданні. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про дотримання відповідачем вимог Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» в частині прийняття наказу на перевірку та направлення на проведення перевірки суб'єкта господарювання. Крім того, суд зазначає, що акт перевірки - службовий документ, який підтверджує факт проведення перевірки і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства. Таким чином, акт перевірки є службовим документом, то стосується правовідносин лише посадових осіб відповідача щодо його складання, та по-друге акт є носієм доказової інформації. Суд зазначає, що акт перевірки не містить владних управлінських приписів щодо позивача, а лише містить інформацію про виявлені під час перевірки порушення. За таких обставин, акт перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень в розумінні ч.2 ст.17 КАС України, оскільки не породжує ніяких правових наслідків для позивача. Таким чином, суд дійшов висновку про правомірність дій відповідача щодо призначення та проведення перевірки за результатом якої складено акт перевірки додержання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування №08-08-0028/0049 від 20.01.2014 р. та відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дії відповідача при складанні акту перевірки додержання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування №08-08-0028/0049 від 20.01.2014 р. Щодо позовних вимог про визнання незаконним та скасування припису №08-08-0028/0049 від 20.01.2014 р. про усунення порушень, складеного головним державним інспектором праці територіальної Державної інспекції з питань праці у Запорізькій області Рахубіною І.В., суд зазначає наступне. Згідно ч.6 ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю), у разі виявлення порушень вимог законодавства, складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); вид заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім'я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід. Відповідно до ч.7 ст.7 «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (в редакції, чинній на час складання приписів та розпорядження) на підставі акта, який складено за результатами здійснення планового заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, протягом п'яти робочих днів з дня завершення заходу складається припис, розпорядження або інший розпорядчий документ про усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу. При розгляді справи судом встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваного припису стало, на думку відповідача, порушення УПСЗН ВК Бердянської міської ради вимог ч.5 ст.95 КЗпП України та ст.33 Закону України «Про оплату праці», а саме те, що в грудні 2013 р. не проводилась індексація заробітної плати працівникам. Відповідно до ч.5 ст.95 КЗпП України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Згідно ст.33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. №1078, затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі-Порядок), який визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників. Відповідно до п.2 Порядку індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці найманих працівників підприємств, установ, організацій у грошовому виразі, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер. Згідно п.5 Порядку у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації. Таким чином, відповідно до вищезазначеного Порядку у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. Суд зазначає, що статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» встановлено у 2013 році мінімальну заробітну плату з 1 грудня в розмірі 1218,00 грн. Отже, відповідачем під час проведення перевірки не було враховано ту обставину, що з грудня 2013 (місяць в якому було встановлено порушення) Законом України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» збільшено розмір мінімальної заробітної плати до 1218,00 грн. в порівняні з січнем 2013 року 1147,00 грн. Крім того, Міністерством соціальної політики України листом від №385/10/136-12 від 12.10.2012 р. (далі-Лист) надано роз'яснення щодо індексації грошових коштів, в якому Міністерством соціальної політики України вказано, що у разі коли грошовий дохід з урахуванням суми підвищення менше суми грошового доходу з урахуванням індексації до його підвищення, у базовому місяці сума загального доходу визначається з таким розрахунком, щоб сума грошового доходу з урахуванням індексації не перевищувала загального доходу до його підвищення. Приклад проведення індексації у разі підвищення грошових доходів наведено у додатку 4 до вищезазначеного Порядку. Крім того, у вказаному листі зазначено, що стосується премії, то згідно з пунктом 2 Порядку вона є об'єктом індексації і у разі, якщо відбувається підвищення грошового доходу з урахуванням постійних виплат, які входять до його складу, і одночасно збільшується розмір премії, то при порівнянні суми підвищення грошового доходу і суми індексації премія має враховуватися. На підтвердження того, що в грудні 2013 р. підвищення заробітної плати перевищила суму індексації позивачем до матеріалів справи додатки до наказів, в яких зазначено розмір премій до посадових окладів працівникам позивача (41-44, 50), а на підтвердження того, що в грудні місяці для подальшого проведення індексації враховувались всі підвищення складової заробітної плати (оклад, надбавка за вислугу років, надбавка за високі досягнення у праці, премія) до матеріалів справи надано довідки про склад заробітної плати [PERSON] (45-47). Стосовно посилань представника відповідача на те, що позивачем в грудні 2013 року виплачено працівникам разову премію та в значно більшому розмірі, ніж за попередні періоди, суд зазначає наступне. Позивачем до матеріалів справи надано копії наказів про нарахування премій за листопад 2013 - лютий 2014, які свідчать, що премії виплачувались співробітникам позивача щомісячно. Крім того, з пояснень представника позивача встановлено, що у грудні 2013 року премія виплачена в більшому розмірі у зв'язку з наявністю на кінець 2013 року коштів у фонді преміювання та фонді економії заробітної плати. Також, суд зазначає, що представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що під час проведення перевірки не встановлено факту неправомірності виплати премії в грудні 2013 року, в розмірі більшому ніж в попередні періоди. Отже, враховуючи те, що у грудні 2013 р. підвищення заробітної плати перевищило суму індексації, то індексація за грудень 2013 року не була нарахована та відповідно не виплачувалась, а грудень місяць відповідно до Порядку став базовим для проведення розрахунків. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість дій відповідача при прийнятті оскаржуваного припису та наявності підстав для задоволення позовних вимог в цій частині. Стаття 19 Конституції встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. В силу ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем не доведено правомірність прийнятого припису. Відповідно до п.3 ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій, бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. При розгляді справи встановлено, що при прийнятті оскаржуваного припису відповідач діяв необґрунтовано, тобто без урахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області. Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Результат розгляду: partial