Рішення адміністративного суду від 2014-03-14 00:00:00+02

З позовної заяви вбачається, що постановою у справі про адміністративне правопорушення від 10.01.2014 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.175 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 гривень. З даною постановою позивач не згідний оскільки стверджує, що вона складана з порушенням вимог законодавства. А саме дата винесення зазначена як 10.01.2013 року хоча фактично був 2014 рік. Також ствердив, що він не курив, а тільки мав намір курити і він підписував чисті бланки постанови та протоколу. Про необхідність сплати штрафу та з текстом постанови і протоколу він ознайомився тільки у ВДВС. В судовому засіданні позивач просив його заяву задовільнити з наведених в заяві підстав. В судове засіданні представник відповідача не з'явився з невідомих суду підстав про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, вислухавши позивача, свідка, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. За змістом ст.288 КУпАП постанову органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП. Відповідно суд розглядає дану категорію справ у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП. Суд при розгляді даної категорії адмінсправ перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та повноважний згідно з вимогами ст.293 КУпАП скасувати постанову і закрити провадження у справі про адмінправопорушення. Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Від всебічності і об'єктивності з`ясування усіх обставин у справі залежить прийняття правильного рішення уповноваженим на те органом. Відповідно до п. 24 Постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" звернено увагу на неприпустимість спрощеного підходу до розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності. Крім цього, згідно зі ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган, уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. Норма даної статті діє безпосередньо: для застосування усного зауваження й звільнення від відповідальності не потрібно спеціального зазначення про таку можливість в акті про відповідальність за конкретний вчинок. Судом встановлено, що: Згідно Постанови від 10.01.2013 року винесеної начальником Городенківського РВ УМВС Перетятком Я.Я. жителя [ADDRESS] [PERSON] притягнути до адмінвідповідальності за ч.2 ст.175 КУпАП у вигляді штрафу 170 гривень, оскільки він 10.01.2014 року біля 14-15 год., в м.Городенка по вул.Шевченка біля кафе «Водограй» викурював сигарету у невстановленому для цього місці. [PERSON] не заперечив факт намагання курити 10.01.2014 року біля кафе «Водограй» в м.Городенка біля 14-15 год. Постанова датована 10.01.2013 року фактично містить дані про події які мали місце 10.01.2014 року. Що підтверджується як самим правопорушником, свідком [PERSON], та протоколом ІВ №012347 від 10.01.2014 року так і змістом самої постанови. Також постанова формально містить твердження про вчинення правопорушення [PERSON] передбаченого ч.2 ст.175-1 КУпАП, а фактично в постанові його дії кваліфіковано за ч.2 ст.175 КУпАП у якій взагалі відсутня друга частина статті і передбачено інший склад правопорушення. Дані факти ніким не спростовано в судовому засіданні. Тому зважаючи на те, що твердження позивача про отримання копії постанови, яку він хоч і підписував, тільки у ВДВС ніким не спростовано в судовому засіданні, суд приходить на переконання, що ним пропущено строк оскарження даної постанови з поважних причин і йому слід поновити даний строк. Судом не беруться до уваги твердження позивача, що він підписував чистий бланк протоколу та постанови, оскільки ним не подано про це жодних доказів і це спростовується матеріалами справи та показами свідка [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, окрім цього, згідно ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а також ч.4 ст.70 КАС України, обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору. Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Оскільки враховуючи вищенаведене та положення ч.2 ст.11 КАС України де зазначено, що суд має право вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів осіб про захист яких вони просять, суд приходить до переконання, що хоча в діях позивача формально і вбачаються ознаки правопорушення передбаченого ч.2 ст.175-1 КУПАП про, що свідчать його покази, покази свідка та матеріали справи, але даний позов слід задовільнити частково, скасувавши постанову від 10.01.2013 року, яка є в матеріалах справи, про притягнення позивача за ч.2 ст.175 КуПАП, визнавши позивача винним за ч.2 ст.175-1 КУПАП та обмежившись усним зауваженням із закривши провадження в даній справі, враховуючи матеріальне становище [PERSON], те, що дане правопорушення не потягло за собою тяжких наслідків.

Результат розгляду: partial