Рішення адміністративного суду від 2014-04-07 00:00:00+03

02.10.13 р. Київською міською радою прийнято рішення від №90/9678 "Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину [PERSON] на [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд", згідно якого вирішено відмовити [PERSON] у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, враховуючи висновок Головного управління містобудування та архітектури від 31.08.12 р. №11325/0/18-3/27-12. Згідно висновку Головного управління містобудування та архітектури від 31.08.12р. №11325/0/18-3/27-12 [PERSON] повідомлений, що згідно Генерального плану розвитку м. Києва та його приміської зони до 2020 року, затвердженого рішенням Київської міської ради від 28.03.02 р. №370/1804, зазначена земельна ділянка за функціональним призначенням належить до території багатоповерхової житлової забудови. Враховуючи наведене, відведення зазначеної земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд суперечить затвердженій містобудівній документації, вимогам ДБН 360-92** та чинному законодавству України. Позивач - [PERSON] - вважає вказане рішення незаконним та просить його скасувати з таких підстав. Позивач покликається на ту обставину, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 31.10.13 р. у справі №826/6767/13-а за позовом [PERSON] до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) визнано дії Департаменту неправомірними, зобов'язано розглянути клопотання про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою [PERSON]. Згідно вказаного рішення аналогічний висновок Департаменту від 31.10.13 р. №11325/0/18-3/27-12 за зверненням [PERSON] як учасника колективної приватизації земельних ділянок по [ADDRESS] визнано неправомірним. Також постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.12.13 р. у справі №826/18224/13-а скасовано рішення Київської міської ради від 22.05.13 р. №476/9533 "Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянці [PERSON] на [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд". В додаткових поясненнях позивач посилається на аналогічне судове рішення від 12.11.13 р. у справі №826/11071/13-а, яким скасовано рішення Київської міської ради від 22.05.13 р. №474/9531 "Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянці [PERSON] на [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд", а також на ту обставину, що земельна ділянка за тією ж адресою передана у приватну власність [PERSON] та [PERSON] згідно рішення Київської міської ради від 23.04.09 р. №445/4501. Відповідач - Київська міська рада - пояснень на позов не надав; представника до судового засідання не скерував. Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представника позивача, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення з таких підстав. Згідно ст. 118 КАС України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку. В даному випадку оскаржуване рішення Київської міської ради від 02.10.13 р. №90/9678 "Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину [PERSON] на [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд" прийняте на підставі висновку Головного управління містобудування та архітектури від 31.08.12 р. №11325/0/18-3/27-12, за яким згідно Генерального плану розвитку м. Києва та його приміської зони до 2020 року, затвердженого рішенням Київської міської ради від 28.03.02 р. №370/1804, зазначена земельна ділянка за функціональним призначенням належить до території багатоповерхової житлової забудови. Проте, наявні у справі матеріали свідчать про те, що вказаний висновок не може бути підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з огляду на наступне. Згідно матеріалів справи рішенням Київської міської ради від 23.04.09 р. №445/1501 "Про приватизацію земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд у Дарницькому районі м. Києва" передано у приватну власність земельні ділянки громадянам, в тому числі, [PERSON] та [PERSON] по [ADDRESS], що становить 11/60 та 245/300 від 0, 10 га відповідно, про що вказаними особами отримано державні акти про право власності на земельну ділянку, копії яких долучені до матеріалів справи. Станом на 23.04.09 р. Генеральний план розвитку м. Києва та його приміської зони до 2020 року, затверджений рішенням Київської міської ради від 28.03.02 р. №370/1804, вже існував і підставою для відмови у прийнятті рішення про надання земельної ділянки не став. В даному випадку [PERSON] подано заяву про передачу у власність суміжної земельної ділянки по [ADDRESS], тому посилання на наявність Генерального плану розвитку м. Києва та його приміської зони до 2020 року як підстави для відмови не може бути визнана обґрунтованою. Крім того, оцінка покликанню відповідача на ДБН 360-92 ** надана у постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 31.10.13 р. у справі №826/6767/13-а за позовом [PERSON] до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), якою визнано дії Департаменту неправомірними, зобов'язано розглянути клопотання про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою [PERSON], що набула законної сили. Також суд зазначає, що згідно матеріалів справи до Київської міської ради з заявами про передачу у власність земельних ділянок по [ADDRESS] зверталися також, крім [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], щодо яких Головним управлінням містобудування та архітектури підготовлено аналогічні за змістом висновки. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 31.10.13 р. у справі №826/6767/13-а надано оцінку діям Департаменту містобудування та архітектури (правонаступника Головного управління містобудування та архітектури внаслідок проведеної реорганізації) щодо надання висновку від 20.08.12 р. №03-345/13227 за заявою [PERSON]. Оскільки всі висновки Головного управління містобудування та архітектури щодо вказаних заявників ідентичні за змістом та стосуються однієї й тієї самої земельної ділянки по [ADDRESS], немає необхідності оскаржувати дії Головного управління щодо кожного висновку окремо, зокрема, щодо висновку Головного управління містобудування та архітектури від 31.08.12 р. №11325/0/18-3/27-12 щодо [PERSON]. Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано; безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно. З врахуванням викладеного у суду є підстави для висновку про порушення відповідачем як суб'єктом владних повноважень положень принципу обґрунтованості під час прийняття оскаржуваного рішення, що є підставою для задоволення позовних вимог в цій частині. Щодо позовних вимог про зобов'язання Київської міської ради здійснити весь комплекс юридичних дій, спрямованих на передачу земельної ділянки площею 0, 10 га, розташованої на [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, то в цій частині суд відмовляє в задоволенні позовних вимог з огляду на наступне. Згідно чинного законодавства прийняття рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відноситься до виключної компетенції Київської міської ради як органу місцевого самоврядування, і прийняття рішення з вказаного питання не може бути здійснене судом замість відповідача. Вчинення комплексу юридичних дій, спрямованих на передачу земельної ділянки площею 0, 10 га, розташованої на [ADDRESS], можливе за умови наявності позитивного рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка має прийняти Київська міська рада у встановленому законодавством порядку. В той же час, суд вважає за необхідне для повного захисту прав та інтересів позивача в порядку ч. 2 ст. 11 КАС України вийти за межі позовних вимог та зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву. На підставі вищевикладеного, ст. 160-163, 186 КАС України, суд, -

Результат розгляду: partial