Рішення адміністративного суду від 2014-01-21 00:00:00+02

До суду з адміністративним позовом звернувся позивач до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 27 серпня 2013 року № 0002952206/2014 та № 00029442206/2015. Стягнути з відповідача сплачений позивачем судовий збір та понесені витрати на проведення судово - економічної експертизи. Вважає повідомлення - рішення такими, що суперечать вимогам діючого законодавства України та підлягають скасуванню з підстав: відповідачем не наводяться розрахунки, які б математично довели наявність допущеної позивачем арифметичної помилки у бухгалтерському обліку та не вказано первинні документи, які стали підставою для неправомірного формування позивачем витрат на придбання товарів на які посилається відповідач. Податкові витрати позивача, а саме собівартість придбаних та реалізованих товарів, які відображені в рядку 05.1 Декларації з податку на прибуток за 2012 рік вірно вирахувані ТОВ "АВР - Сервіс" за встановленими методами бухгалтерського та податкового обліку на підставі первинних бухгалтерських документів та регістрів бухгалтерського обліку. При цьому позивачем жодного разу не вказано на документ або регістр бухгалтерського обліку, які є на його думку, недостовірними, або містять недостовірні дані, що вплинуло на формування собівартості реалізованих товарів (робіт, послуг). Представник позивача позовні вимоги викладені в позовній заяві підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги не визнав і в їх задоволенні просив відмовити, надавши суду заперечення в якому зазначає, що згідно первинних бухгалтерських документів (видаткових накладних, актів виконаних робіт ) за 4-й квартал 2012 року встановлено, що собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг), а саме значення рядка 05.1 декларації собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг) становить 13 773 567,00грн. Відхилення становить (-) 2 024 017 грн. Розрахунок здійснювався на підставі залишків товарів за даними бухгалтерського обліку підприємства станом на 01.01.2012 року та 31.12.2012 року і встановлено завищення витрат на суму 4 281 598,00грн. Вивчивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення враховуючи наступне. Державною податковою інспекцією у м. Хмельницькому Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "АВР - Сервіс", код ЄДРПОУ 34669380, з питань правильності формування податкового кредиту з податку на додану вартість у грудні 2012 року та витрат (собівартості придбаних, (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг), що враховуються при визначенні об'єкту оподаткування податком на прибуток за 2012 рік та складено Акт від 15.08.2013 року № 3363/22-6/34669380. На підставі Акта перевірки встановлено порушення п.п. 14.1.27, п.14.1, ст.14, п.138.2, п.п. 138.8.1 п. 138.8. п.п.138.10.5, п.138.10, ст.138, п.п.139.1.9, п.139.1, ст.139 Податкового кодексу України та винесено податкові повідомлення - рішення від 27.08.2013 року № 00029442206/2015 за яким збільшено грошове зобов'язання за основним платежем на суму 496 192,00грн. та штрафними (фінансовими) санкціями на суму 124048грн., та № 0002952206/2014 за яким зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в сумі 1 918 779,00грн. Вказані податкові повідомлення - рішення базуються на викладених у акті перевірки висновках, де зазначено, що позивачем завищено собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг) за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року на суму 4281581,00грн. В судовому засіданні досліджено Акт перевірки на підставі якого відповідачем було винесено оскаржувані податкові повідомлення - рішення та статті податкового кодексу (далі - Кодексу) на які посилається відповідач у податкових повідомленнях - рішеннях, а саме: п.п. 4.1.27. ст.4 Кодексу, витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником); п.п. 14.1.228 ст.14 Кодексу, собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг для цілей розділу III цього Кодексу - витрати, що прямо пов'язані з виробництвом та/або придбанням реалізованих протягом звітного податкового періоду товарів, виконаних робіт, наданих послуг, які визначаються відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку, що застосовуються в частині, яка не суперечить положенням цього розділу; п.138.2. ст.138 Кодексу, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді. Платник податку для визначення об'єкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені нерезидентами відповідно до правил інших країн; п.138.6. ст.138 Кодексу, собівартість придбаних та реалізованих товарів формується відповідно до ціни їх придбання з урахуванням ввізного мита і витрат на доставку та доведення до стану, придатного для продажу; п.п.138.8.1. ст.138 Кодексу, до складу прямих матеріальних витрат включається вартість сировини та основних матеріалів, що утворюють основу виготовленого товару, виконаної роботи, наданої послуги, придбаних напівфабрикатів та комплектувальних виробів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат. Прямі матеріальні витрати зменшуються на вартість зворотних відходів, отриманих у процесі виробництва, які оцінюються у порядку, визначеному в положеннях (стандартах) бухгалтерського обліку; п.п.138.10.5. ст.138 Кодексу, фінансові витрати, до яких належать витрати на нарахування процентів (за користування кредитами та позиками, за випущеними облігаціями та фінансовою орендою) та інші витрати підприємства в межах норм, встановлених цим Кодексом, пов'язані із запозиченнями (крім фінансових витрат, які включені до собівартості кваліфікаційних активів відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку); п.п.139.1.9. ст.139 Кодексу, витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку. Суд погоджується з позивачем, що вказуючи на порушені норми Кодексу та факт встановленого порушення відповідач не деталізує, яке саме порушення допустив позивач, в яких бухгалтерських документах допущено арифметичну помилку. На стор.6 абз.2 Акту перевірки зазначено, що у рядку 05.1 СВ Декларації "Собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг)" показників за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року у загальній сумі 55 966 627,00грн. встановлено, що суб'єкт господарювання формував собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг) з дотриманням вимог Податкового кодексу України. На формування цих показників мали вплив матеріальні витрати, пов'язані з придбанням реалізованих товарів (шин, аккумуляторів, запасних частин) та проведенням шиномонтажу. На стор. 15 Акту вказано, що перевіркою повноти нарахування податку на додану вартість за період 01.12.2012 року по 31.12.2012 року не встановлено його заниження чи завищення. Зазначене не відповідає загальному висновку Акта перевірки. Досліджуючи Акт перевірки встановлено, що він не містить жодних посилань на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів порушень. Згідно п.6. наказу Державної податкової адміністрації України від 22.12.2010 року № 984 "Про затвердження Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства", факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів. На стор.7 Акту зазначено, що на порушення п.п. 14.1.27, п.14.1, ст.14, п.138.2, п.п. 138.8.1 п. 138.8. п.п.138.10.5, п.138.10, ст.138, п.п.139.1.9, п.139.1, ст.139 Податкового кодексу України підприємством завищено собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг), а саме значення рядка 05.1 СВ декларації "Собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг) за 2012 рік у розмірі 4281598,00грн., за рахунок арифметичної помилки у бухгалтерському обліку підприємства та формуванню на підставі недостовірних даних витрат на придбання товарів (робіт, послуг) у 2012 році. Окрім того, представники відповідача в судовому засіданні не змогли надати пояснення та будь - які докази в яких саме бухгалтерських документах допущено арифметичну помилку. Тому суд погодився з представником позивача про необхідність проведення судово - бухгалтерської експертизи, оскільки обставини, що мають значення для справи потребують спеціальних знань. Представники відповідача, щодо проведення експертизи не заперечували. Відповідно до п.1,2,3 ст.81 КАС України, для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд може призначити експертизу. Особи, які беруть участь у справі, мають право подати суду питання, на які потрібна відповідь експерта. Кількість і зміст питань, за якими має бути проведена експертиза, визначаються судом. Суд повинен вмотивувати відхилення питань осіб, які беруть участь у справі. Особи, які беруть участь у справі, мають право просити суд призначити експертизу і доручити її проведення відповідній експертній установі або конкретному експерту. Ухвалою суду від 14 жовтня 2013 року було призначено судово - економічну експертизу і доручено її проведення експерту Столяр О.О. Для проведення експертизи було надано всі необхідні бухгалтерські, податкові та інші документи. По закінченню експертизи до суду було направлено висновок від 14 січня 2014 року №18. Як вказано у висновку судово - економічної експертизи стосовно завищення позивачем собівартості придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг), а саме значення рядка 05.1 СВ декларації "Собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг) за 2012 рік у розмірі 4281598,00грн., про що зазначено в акті перевірки від 15.08.2013 року № 3363/22-6/34669380 "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "АВР - Сервіс" з питань правильності формування податкового кредиту з податку на додану вартість у грудні 2012 року та витрат собівартості придбаних, (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг), що враховуються при визначенні об'єкту оподаткування податком на прибуток за 2012 рік" документально та нормативно не підтверджуються. Відповідно до висновку експерта також не підтверджується заниження ТОВ "АВР - Сервіс" податку на прибуток в сумі 496 192,00грн., та визначення завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування з цього ж податку в сумі 1918779,00грн. за перший - четвертий квартали 2012 року. Отже, в судовому засіданні відповідачем не доведено факт порушення позивачем вимог податкового законодавства, допущення арифметичної помилки, а висновком судово - економічної експертизи в противагу рішення податкового органу, спростовано вказане порушення. Тому суд прийшов до висновку, що є всі підстави для визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 27 серпня 2013 року № 0002952206/2014 та № 00029442206/2015. Встановлено, що орган владних повноважень, яким є Державна податкова інспекція у м. Хмельницькому Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області, діяв не у відповідності до вимог Податкового кодексу України та наказу Державної податкової адміністрації України від 22.12.2010 року № 984 "Про затвердження Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства". Тому суд прийшов до висновку, що є всі підстави позов задовольнити. У відповідності зі статтею 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, водночас частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. З огляду на викладене вище позивачем доведено правомірність позовних вимог.

Результат розгляду: granted