Рішення адміністративного суду від 2014-02-13 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправними дії відповідача по включенню в акт ревізії від 23.07.13р. №02-21/95 фінансово-господарської діяльності ДП «Родниківка» за період з 01.01.10р. по 31.05.13р. висновків про визначення сум витрат благодійних, як збитків завданих підприємству та зобов'язання виключити з акта ревізії від 23.07.13р. №02-21/95 відомості в частині недотримання граничних обсягів встановлених законодавством витрат на благодійну допомогу та завданню збитків на суму 258 549,29 грн. Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 30.10.13р. адміністративний позов задоволено у повному обсязі. Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить суд скасувати постанову з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову. Враховуючи, що у судове засідання учасники процесу не з'явились, хоча належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, докази чого в матеріалах справи, розгляд апеляційної скарги було проведено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 197 КАС України. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідно до п. 2.17 Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції України на ІІ квартал 2013 року та на підставі направлень на проведення ревізії від 04.06.2013р. №№102, 103 та від 12.06.2013р. №105, посадовими особами Уманської об'єднаної державної фінансової інспекції з 04.06.2013 до 17.07.2013 проведено ревізію фінансово-господарської діяльності державного підприємства «Родниківка» (далі по тексту - підприємство, ДП «Родниківка») за період з 01.01.2010 по 31.05.2013, за результатами якої складено акт від 23.07.2013р. №02-21/95. Ревізією дотримання граничних обсягів встановлених законодавством окремих витрат встановлено, що фінансовими планами на 2010 - 2013 роки витрати на надання благодійної допомоги не передбачені, в той час як фактично підприємством за період, що підлягав ревізії, надано благодійну допомогу на загальну суму 262 549,29 грн., чим порушено вимоги ст. 75 Господарського кодексу України в частині невиконання фінансового плану. Ревізією встановлено, що підприємством перевищено граничний розмір надання благодійної допомоги на загальну суму 258 549,29 грн. (262 549,29 - 500 - 730 - 780,00 - 1990), в тому числі: у 2010 році - 93638,49 грн., у 2011 році - 56400,70 грн., у 2012 році -105230 грн., у січні - травні 2013 року - 3279,80 грн., чим порушено вимоги п. 13 постанови Кабінету Міністрів України №1673 від 29.11.2006р. в частині витрачання підприємством на благодійну, спонсорську та іншу допомогу не більше 1 відсотка обсягу чистого прибутку за результатами попереднього звітного року. Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що висновки акта ревізії не відповідають обставинам справи, а відтак є протиправними та такими що підлягають виключенню з акта ревізії. Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інтонації, вважає відсутніми правові підстави для задоволення позову, виходячи з наступного. Так, відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Рішення суб'єкта владних повноважень у контексті положень КАСУ необхідно розуміти як нормативно-правові акти, так і правові акти індивідуальної дії. Акт державного чи іншого уповноваженого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який може породжувати певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин. У даному випадку, акт ревізії, в якому відображено узагальнений опис виявлених перевіркою порушень законодавства, що в свою чергу відповідає встановленим правилам складання акта ревізії, не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб'єкта господарювання та, відповідно, не є актом індивідуальної дії у розумінні частини першої статті 17 КАС України. За змістом ч.1 ст. 13 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» № 2939-XII, дії або бездіяльність службових осіб державної контрольно-ревізійної служби можуть бути оскаржені в судовому або адміністративному порядку. Диспозиція цієї статті передбачає оскарження дій службової особи, які пов'язані з порушенням порядку проведення перевірки (ревізії), наприклад із порушенням трудового розпорядку такою особою під час проведення ревізії; дій, які полягають у перевищенні повноважень службовою особою щодо обмеження прав у можливості ознайомлення з результатами контрольного заходу, (ревізії); дій щодо проведення ревізії без установлених законом підстав та/або з порушенням чинного законодавства тощо. Дії службової особи щодо включення до акта певних висновків не можуть бути предметом розгляду у суді, оскільки відповідно до пункту 3 Порядку проведення інспектування державною контрольно-ревізійною службою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.06р. № 550 (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), заперечення, зауваження до акта ревізії (за їх наявності) та висновки на них є невід'ємною частиною акта. Це свідчить про те, що дії, пов'язані з включенням до акта висновків, є обов'язковими, тоді як самі висновки такими не є. За змістом наведених правових норм, ключовим моментом є виникнення правовідносин, що мають активний вплив на права і обов'язки фізичних та юридичних осіб; припиняють, змінюють чи породжують певні правові наслідки для цих осіб. У такому випадку реалізується компетенція видавця акта як суб'єкта владних повноважень, уповноваженого управляти поведінкою іншого суб'єкта, а відповідно інший суб'єкт зобов'язаний виконувати його вимоги. У свою чергу, висновки акта ревізії (безвідносно до їх змісту) є лише відображенням фактичних дій посадових осіб відповідача та їх особистої думки і не породжують для позивача прав та обов'язків, що спрямовані на регулювання тих чи інших суспільних відносин і не мають обов'язкового характеру для суб'єкта господарювання, який перевірявся. В спірних правовідносинах актом, що має певні правові наслідки, породжує права та обов'язки для суб'єктів господарювання може бути вимога фінансової інспекції (акт індивідуальної дії), прийнята за результатами проведеної ревізії. Відсутність спірних правовідносин, в свою чергу виключає підстави для задоволення позову, оскільки відсутнє право, що підлягає захисту. Наведена правова позиція узгоджується з позицією Верховного Суду України викладеною у постанові від 10.09.13р. у справі №21-237а13. Відповідно до пунктів 1, 4 ч.1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання. З огляду на викладене, колегія суду дійшла висновку про скасування постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 30.10.13р. у справі №823/3100/13-а та ухвалення нової постанови про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Результат розгляду: partial