Рішення адміністративного суду від 2014-01-22 00:00:00+02

У грудні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просить визнати: - недостовірною інформацію викладену у рішенні від 14 листопада 2013 року № 3264/дп-13 про його звернення до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - Комісія) та протиправним використання прізвища [PERSON] як автора звернення, без його згоди; - незаконним рішення відповідача від 14 листопада 2013 року № 3264/дп-13 в частині зазначення прізвища [PERSON] як автора звернення стосовно суддів Савченка Є.М., Бондар М.В. та Нагорної Л.М. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач, здійснюючи перевірку від імені [PERSON] на підставі листа [PERSON] в порушення вимог статті 12 Закону України "Про звернення громадян", статті 22 Закону України "Про Комітети Верховної Ради України", пункту 13.2.1 Регламенту Комісії, протиправно використав його прізвище як автора звернення без відповідної на те згоди. Представник відповідача у запереченні стверджує, що Комісія діяла в межах чинного законодавства України, жодних порушень під час розгляду скарги позивача не допущено. Вважає вимоги позову безпідставними, оскільки в діях відповідача відсутнє порушення прав та інтересів позивача, а рішення є законним, обґрунтованим, прийнятим на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Позивач в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи, заявив клопотання про розгляд справи в його відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлявся про день та час слухання справи, звернувся з клопотанням про розгляд справи в його відсутність. Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 4 Закону України "Про комітети Верховної Ради України" від 4 травня 1995 року № 116/95-ВР (далі - Закон № 116/95-ВР) комітети Верховної Ради України при здійсненні повноважень взаємодіють з іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, їх посадовими особами, які зобов'язані сприяти комітетам Верховної Ради України у здійсненні покладених на них повноважень, реагувати відповідно до закону на їх звернення та рекомендації. Організаційна функція комітетів полягає у розгляді звернень, що надійшли до комітету в установленому порядку (пункт 7 частини першої статті 13 Закону № 116/95-ВР). Звернення, що надходять до комітетів, розглядаються головою комітету або за його дорученням першим заступником, заступником, головами підкомітетів чи іншими членами комітету в порядку та терміни, визначені законом (стаття 22 вищезазначеного Закону). Згідно із статтею 33 Закону № 116/95-ВР у разі встановлення комітетом порушення прав, свобод і інтересів людини та громадянина, інтересів держави, територіальної громади, що охороняються законом, комітет направляє такі матеріали для відповідного реагування в межах, встановлених законом, органам Верховної Ради України, державним органам чи органам місцевого самоврядування. Статтею 7 Закону України "Про звернення громадян" від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР (далі - Закон № 393/96-ВР) визначено, якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями. 25 вересня 2013 року [PERSON] звернувся до Голови Комітету Верховної Ради України з питань боротьби з організованою злочинністю і корупцією з приводу порушення, на його думку, норм чинного законодавства України при здійсненні правосуддя суддями Савченком Є.О., Бондар М.В. та Нагорною Л.М. Вищезазначене звернення в межах та в порядку, встановлених відповідними нормами Законів, було направлено 27 вересня 2013 року для розгляду та вирішення по суті Голові Комітету Верховної Ради України з питань верховенства права та правосуддя Ківалову С.В., який перенаправив звернення для перевірки викладених фактів та відповідного реагування Голові Вищої кваліфікаційної комісії суддів України Самсіну І.Л. Про дані обставини [PERSON] повідомлено листами №№ 04-12/12-2560, 04-12/12-2560 (2) відповідно. За своїм статусом Вища кваліфікаційна комісія суддів України є постійно діючим колегіальним органом у системі судоустрою України (статті 90, 92 Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів"(далі - Закон № 2453-VI). При цьому, згідно з частиною шостою статті 87 цього Закону, основною формою роботи колегіального органу є проведення засідань на яких приймаються рішення, встановленої форми. Рішення викладається в письмовій формі, підписується головуючим, членами комісії, які брали участь у розгляді дисциплінарної справи і оголошується на засіданні. Згідно із пунктом 1 частини першої статті 85 Закону № 2453-VI Комісія здійснює дисциплінарне провадження щодо суддів місцевих та апеляційних судів. Порядок здійснення дисциплінарного провадження щодо судді встановлено статтею 86 Закону № 2453-VI. Питання про відкриття дисциплінарної справи чи відмову в її відкритті вирішує Комісія. 14 листопада 2013 року № 3264/дп-13 на своєму засіданні Комісія прийняла рішення про відмову у відкритті дисциплінарної справи за зверненнями [PERSON] стосовно судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Савченка Є.М., судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Бондар М.В. та судді Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду Нагорної Л.М. Аналізуючи наведені норми та враховуючи, що органи державної влади та їх посадові особи, зокрема, заступник Голови Комітету Верховної Ради України з питань боротьби з організованою злочинністю і корупцією, Голова Комітету Верховної Ради України з питань верховенства права та правосуддя діяли у відповідності до вимог статей 4, 13, 22, 33 Закону № 116/95-ВР та норм статті 7 Закону № 393/96-ВР, що призвело до надходження звернення позивача до Комісії, суд вважає дії відповідача стосовно застосування прізвища [PERSON] та розгляд його звернення правомірними. З урахуванням викладеного, колегія суддів Вищого адміністративного суду України не знаходить підстав для задоволення вимог позивача, оскільки при прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем дотримано положення законодавства і прізвище [PERSON] як автора звернення, обґрунтовано використано Комісією при прийнятті оскаржуваного рішення. На підставі наведеного,

Результат розгляду: denied