Рішення адміністративного суду від 2014-02-25 00:00:00+02

[PERSON] звернулася до Луцького міськрайонного суду з позовом до Реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, третя особа на стороні відповідача - [PERSON], про скасування Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.10.2013 року індексний номер 7044244. Позовні вимоги мотивує тим, що 24 січня 1976 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджено Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 23 листопада 1988 року. Рішенням № 401 виконкому Луцької міської Ради виділено [PERSON] земельну ділянку по [ADDRESS] для будівництва власного житлового будинку як працівнику виробничого автотранспортного об'єднання. В подальшому за спільні з чоловіком кошти ними було розпочато будівництво, що підтверджується копіями товарних чеків на придбання будівельних матеріалів. 27 травня 1999 року шлюб між позивачем та [PERSON] було розірвано, що підтверджено Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданим 09.08.2001 року. 28 травня 1999 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER], виданим 05 жовтня 2009 року повторно відділом РАЦСу Луцького міського управління юстиції Волинської області. 22.10.2013 року державним реєстратором Реєстраційної служби Луцького МУЮ Жилінською Оленою Анатоліївною, було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, що підтверджується витягом з індексним номером 7044244 від 22.10.2013 року та свідоцтвом про право власності - індексний номер 11300019. Позивач вважає такі дії відповідача Реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції неправомірними з наступних підстав. На час проведеної державної реєстрації в Луцькому міськрайонному суді перебувала на розгляді справа за позовом позивача до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на ? частину будинку та літньої кухні-хліва, по [ADDRESS]. [PERSON] достовірно знаючи, що право на будинок спірне, зареєструвала права власності не маючи на це законних підстав. Як вбачається з Висновку експертного дослідження № О-209 від 09.10.2013 року рік побудови будинку зазначено - 1993 р. Згідно запису в будинковій книзі, яка була видана на підставі рішення Луцького міськрайонного суду від 21.06.2004 року, даним рішенням визнано право власності за [PERSON] на житловий будинок по [ADDRESS]. Вказує, що її колишній чоловік перебував на роботі в Королівстві Іспанія (що підтверджується копією закордонного паспорту та відмітками у ньому), а тому він не знав і не мав змоги дізнатись про порушення своїх прав. Згідно з п. 29 Порядку для проведення державної реєстрації права власності на новозбудований чи реконструйований об'єкт нерухомого майна заявник, крім документів, що зазначені у п. 27 і 28 подає органові державної реєстрації прав технічний паспорт на такий об'єкт. Дане рішення було скасовано ухвалою Апеляційного суду від 04.12.2009 року з направленням справи на новий розгляд. 11 лютого 2010 року ухвалою Луцького міськрайонного суду даний позов залишено без розгляду за заявою позивача [PERSON] Таким чином, поданий технічний паспорт на об'єкт є неналежним. Виходячи з положень п. 46 Порядку у разі коли державна реєстрація прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно проводиться на новозбудований або реконструйований об'єкт нерухомого майна, будівництво якого здійснювалося двома і більше особами, заявник, крім документів, що зазначені в цьому пункті, подає органу державної реєстрації прав документ, яким визначено окрему частину об'єкта нерухомого майна, що набувається у власність кожною з таких осіб, або письмову заяву даних осіб про розподіл часток у спільній власності на новозбудований або реконструйований об'єкт нерухомого майна у зв'язку з набуттям права спільної власності на такий об'єкт. Всупереч цьому, [PERSON] не подала реєстратору документів про те, що будинок у [ADDRESS] є об'єктом спільної сумісної власності. Відповідно до вимог ч. 1 п. 49 Порядку для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно у зв'язку з набуттям права власності на новозбудовані або реконструйовані об'єкти нерухомого майна, майнові права на які належать іншим особам, заявник, крім документів, що зазначені в абзацах першому - шостому пункту 46 цього Порядку, подає органові державної реєстрації прав: перелік осіб, яким належать майнові права на об'єкт будівництва, затверджений особою, яка здійснювала відчуження таких майнових прав. На момент прийняття рішення про реєстрацію, на об'єкт права власності заявили свої майнові права [PERSON] та [PERSON], тому реєстратор не мав права приймати рішення про реєстрацію. Просила скасувати рішення про державну ореєстрацію прав та їх обтяжень від 22.10.2013 року. Позивач та представник позивача [PERSON] подали в судове засідання заяву, про розгляд справи у їх відсутності, підтримали позовну заяву з підстав викладених у ній, просили позов задовольнити. Крім того надали суду копію заяви [PERSON] до Реєстраційної служби ЛМУЮ від 02.10.2010 року із причинами неможливості здійснення реєстрації житлового будинку. Представник відповідача подав заперечення проти адміністративного позову, в якому просив розгляд справи проводити у відсутності представника Реєстраційної служби Головного управління юстиції у Волинській області та при розгляді справи поклався на розсуд суду. Третя особа [PERSON] подала заперечення на позовну заяву, просила відмовити в задоволенні позову. В судове засідання третя особа [PERSON] не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідно до пояснень в позовній заяві вбачається, що 24 січня 1976 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджено Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 23 листопада 1988 року (а.с. 20). Рішенням № 401 виконкому Луцької міської Ради виділено [PERSON] земельну ділянку по [ADDRESS] для будівництва власного житлового будинку як працівнику виробничого автотранспортного об'єднання об споживспілки (а.с. 35). В подальшому за спільні з чоловіком кошти ними було розпочато будівництво, що підтверджується копіями товарних чеків на придбання будівельних матеріалів (а.с. 42-43). 27 травня 1999 року шлюб між позивачем та [PERSON] було розірвано, що підтверджено Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданим 09.08.2001 року (а.с. 21). 28 травня 1999 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER], виданим 05 жовтня 2009 року повторно відділом РАЦСу Луцького міського управління юстиції Волинської області (а.с. 36). 22.10.2013 року державним реєстратором Реєстраційної служби Луцького МУЮ Жилінською Оленою Анатоліївною, було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, що підтверджується витягом з індексним номером 7044244 від 22.10.2013 року та свідоцтвом про право власності - індексний номер 11300019. Відповідно до абзацу другого пункту 1 Положення про Державну реєстраційну службу України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 року № 401 державна реєстраційна служба України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади з питань реалізації державної політики, зокрема, у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Пунктом 1 Положення визначено, що органами державної реєстрації прав є структурні підрозділи територіальних органів Мінюсту, що забезпечують реалізацію Укрдержреєстру. Всупереч п. 12 Положення, державний реєстратор не встановив відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, не з'ясував про можливу присутність суперечностей між заявленим та зареєстрованим речовим правом, що призвело до прийняття незаконного рішення. Згідно з ч. 1 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій. Відповідач, будучи суб'єктом владних повноважень, неповно дослідив та не з'ясував чи є безспірні підстави для реєстрації права власності за [PERSON], виходячи з наступного. На час проведеної державної реєстрації в Луцькому міськрайонному суді перебувала та на даний час перебуває на розгляді справа за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на ? частину будинку та літньої кухні-хліва, по [ADDRESS]. Таким чином вбачається спірність належності [PERSON] даного будинку. [PERSON] достовірно знаючи, що право на будинок спірне, зареєструвала права власності не маючи на це законних підстав. Як вбачається з Висновку експертного дослідження № О-209 від 09.10.2013 року рік побудови будинку зазначено - 1993 р. (а.с. 22-29). Будинкова книга (а.с. 6-9) була видана на підставі рішення Луцького міськрайонного суду від 21.06.2004 року (а.с. 30-31), даним рішенням визнано право власності за [PERSON] на житловий будинок по [ADDRESS]. [PERSON] вказує, що її колишній чоловік перебував на роботі в Королівстві Іспанія (що підтверджується копією закордонного паспорту та відмітками у ньому а.с. 38-41), а тому він не знав і не мав змоги дізнатись про порушення своїх прав. Згідно з п. 29 Порядку для проведення державної реєстрації права власності на новозбудований чи реконструйований об'єкт нерухомого майна заявник, крім документів, що зазначені у п. 27 і 28 подає органові державної реєстрації прав технічний паспорт на такий об'єкт. Дане рішення було скасовано ухвалою Апеляційного суду від 04.12.2009 року з направленням справи на новий розгляд (а.с. 32-33). 11 лютого 2010 року ухвалою Луцького міськрайонного суду даний позов залишено без розгляду за заявою позивача [PERSON] (а.с. 34). Таким чином, поданий технічний паспорт на об'єкт є неналежним. Виходячи з положень п. 46 Порядку у разі коли державна реєстрація прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно проводиться на новозбудований або реконструйований об'єкт нерухомого майна, будівництво якого здійснювалося двома і більше особами, заявник, крім документів, що зазначені в цьому пункті, подає органу державної реєстрації прав документ, яким визначено окрему частину об'єкта нерухомого майна, що набувається у власність кожною з таких осіб, або письмову заяву даних осіб про розподіл часток у спільній власності на новозбудований або реконструйований об'єкт нерухомого майна у зв'язку з набуттям права спільної власності на такий об'єкт. Всупереч цьому, [PERSON] не подала реєстратору документів про те, що будинок у [ADDRESS] є об'єктом спільної сумісної власності. Даний факт підтверджується також, заявою [PERSON] до Реєстраційної служби ЛМУЮ від 02.10.2010 року із причинами неможливості здійснення реєстрації житлового будинку (а.с. 77-78). Відповідно до вимог ч. 1 п. 49 Порядку для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно у зв'язку з набуттям права власності на новозбудовані або реконструйовані об'єкти нерухомого майна, майнові права на які належать іншим особам, заявник, крім документів, що зазначені в абзацах першому - шостому пункту 46 цього Порядку, подає органові державної реєстрації прав: перелік осіб, яким належать майнові права на об'єкт будівництва, затверджений особою, яка здійснювала відчуження таких майнових прав. На момент прийняття рішення про реєстрацію, на об'єкт права власності заявили свої майнові права [PERSON] та [PERSON], тому реєстратор не мав права приймати рішення про реєстрацію. Таким чином, заявлені позовні вимоги позивача про те, що реєстратор не мав права приймати рішення про реєстрацію прав та їх обтяжень є підставними та обґрунтованими. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Результат розгляду: granted