Рішення адміністративного суду від 2014-01-23 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з позовом і просить визнати протиправними дії інспектора ДПС взводу №2 роти ДПС ДАІ з ОСП при УДАІ ГУ МВС України в Київській обл. Кузьмина В.О. та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення відносно нього від 28.11.2013 року серії АА2 № 677810. Посилається в позові на те, що 28.11.2013 року інспектором ДПС взводу №2 роти ДПС ДАІ з ОСП при УДАІ ГУ МВС України в Київській обл. Кузьминим В.О. відносно нього кладено протокол про про адміністративне правопорушення та винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП на підставі того, що він, керуючи автомобілем на вул.Набережній, 20 в м. В ишгороді проїхав регульоване перехрестя на заборонений/червоний/сигнал світлофора. Зазначив, що постанова відносно нього була винесена з порушенням чинного законодавства, зокрема, приведеного постанові порушення він не допускав, т.я. рухався на зелений сигнал світлофора, а на жовтий мигаючий закінчував маневр. Про це він поставив до відома інспектора ДПС, який його заперечення не прийняв до уваги. Вважає, що правила дорожнього руху ним порушені не були, а тому просить задовольнити позов. Відповідач у судове засідання не з'явився, свого представника до суду не направив, про слухання справи був повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи не подав. Виходячи з цього, на підставі ч.4 ст.128 КАС України суд вважає за можливе розглядати справу в його відсутності. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст.222 Кодексу України про адміністративні правопорушення розгляд справ про правопорушення, передбачені ч.2 ст.122 цього Кодексу, покладено на органи внутрішніх справ (міліцію). Згідно ст.254 КпАП України про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Відповідно до ст.283 КпАП України розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Так, виявивши діяння позивача, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, інспектор ДАІ в межах своєї компетенції в присутності позивача склав протокол про адміністративне правопорушення, вручивши його останньому. З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається,що позивач заперечував свою вину в скоєнні адміністративного правопорушення з підстав, приведених у позові. Обставини, приведені позивачем в обґрунтування адміністративного позову, підтвердив у судовому засіданні свідок [PERSON], пасажир автомобіля позивача в момент складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення. Статтею ст.251 КпАП України передбачено, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. З матеріалів справи вбачається відповідач, як суб»єкт владних повноважень, був повідомлений про час та місце розгляду справи, проте не скористався своїм правом надати суду заперечення проти вимог позивача та докази своїм запереченням. За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача. В той же час, звертаючись до суду, позивач у якості відповідача зазначає УДАІ ГУ МВС України в Київській обл. , при цьому будь-яких вимог до нього не пред»являє. Які вимоги закону щодо нього були порушені даним відповідачем, у судовому засіданні також не пояснив. Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Враховуючи викладене вище та дану норму закону, правові підстави для задоволення вимог позивача до даного відповідача відсутні.

Результат розгляду: partial