Рішення адміністративного суду від 2014-03-17 00:00:00+02

Позивач - [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом, в якому зазначив, що відповідачем 11 січня 2014р. винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серія ПС1 №095928, якою позивача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн.. Згідно до постанови в справі про адміністративне правопорушення серія ПС1 №095928 позивач, керуючи автомобілем ВАЗ 21063, державний номер [NUMBER], 11 січня 2014 року об 11-55 год., в м. Кривому Розі на регульованому перехресті, повертаючи праворуч з вул. Кокчетавської на вул. Кириленко, не дав дороги пішоходам, які переходили проїзну частину на яку він повертав, чим порушив п.16.2 п.4.16 Правил дорожнього руху України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. Зазначає у позові про незаконність постанови, так як в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Він 11.04.2014р. дійсно рухався у м.Кривий Ріг по вул.Кокчетавській, та повертав на вул.Кириленка. Перед поворотом на вул.Кириленка йому був заборонений сигнал світлофора, але дозволений поворот на вул.Кириленка, якщо немає перешкод з боку пішоходів та автомобілів, що рухаються на зелений сигнал світлофора, тому підїзжаючи до перехрестя, він пригальмував щоб впевнитись у відсутність перешкод. Він бачив, що автомобільного транспорту немає, але на тротуарі стоїть жінка, яка розмовляє по мобільному телефону та не збирається переходити дорогу, тому він, переконавшись, що немає перешкоди продовжив рух у напрямку вул.Кириленка. Тобто, він не вчинив ніякого адміністративного. Просить постанову в справі про адміністративне правопорушення серія ПС1 №095928 від 11 січня 2014 року скасувати, та, закрити провадження по справі. В судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в адміністративному позові. Відповідач Филь О.Є. в судовому засіданні з позовом не погодився, пояснив, що позивач порушив вимоги ПДР України, за що відповідальність передбачена ч 2 ст. 122 КУпАП .Просить в задоволені позову відмовити. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень , дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. В судовому засіданні встановлено, що 11 cічня 2014 року інспектором ДПС РДПС Филь О.Є. складений протокол про адміністративне правопорушення АБ2 № 808069 ( а.с.7), та винесена постанова в справі про адміністративне правопорушення серія ПС1 №095928 (а.с.6 ), відповідно до якої позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч 2 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.. Судом встановлено, що [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ 21063, державний номер [NUMBER], 11 січня 2014 року об 11 год. 55 хв., в м. Кривому Розі на регульованому перехресті, повертаючи праворуч з вул.Кокчетавської на вул. Кириленка, не надав перевагу в русі пішоходу, який переходив проїзну частину на яку він повертав, чим порушив вимоги п.п.16.2, 4.16 ПДР України, скоївши адміністративне правопорушення, за яке передбачена відповідальність згідно до ч 2 ст. 122 КУпАП . Факт порушення [PERSON] п.п.16.2, 4.16 ПДР України в судовому засіданні підтверджено відеозаписом, наданим в судове засідання відповідачем, та переглянутий учасниками судового засідання. Згідно до відеозапису, позивач дійсно перед поворотом з вул.Кокчетавській на вул.Кириленка зупинився. У цей час, на тротуарі перед пішохідним переходом на вул.Кириленка знаходились двоє пішоходів. Але перед початком повороту автомобіля позивача на вул.Кириленка, один з пішоходів вже знаходився на полосі руху проїзної частини на яку позивач повернув, а тому позивач повинен був пропустити пішохода у відповідності до п. 16 .2 та 4.16 ПДР України. Суд вважає, що невизнання позивачем того, що він порушив вимоги ПДР, пов'язані з метою уникнути адміністративної відповідальності та стягнення у вигляді штрафу. Не визнання своєї вини не спростовує постанову відповідача. Таким чином, суд вважає , що позов задоволенню не підлягає. Відповідно до ч .2 ст. 171-2 КАС України визначено, що рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Результат розгляду: denied