Рішення адміністративного суду від 2014-02-18 00:00:00+02

28 січня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання нечинним та скасувати п. 5 рішення Чернігівської міської ради тридцять шостої сесії шостого скликання від 30 грудня 2013 року про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по [ADDRESS], для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та зобов»язати Чернігівську міську раду надати дозвіл на розробку проекту відведення на земельну ділянку по [ADDRESS], площею 0,1000 гектара для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача Чернігівської міської ради просив відмовити в задоволенні позову, з посилань на ст. 12 Земельного кодексу України відповідно до вимог якої Чернігівська міська рада як колегіальний орган розглянув заяву позивача та відмовив в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по [ADDRESS], для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов»язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Пунктом 5 рішення Чернігівської міської ради тридцять шостої сесії шостого скликання «Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічних документацій із землеустрою щодо встановлення ( відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) громадянам для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, обслуговування гаражів та городництва» від 30 грудня 2013 року [PERSON] відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по [ADDRESS], орієнтовною площею 0,1000 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом позивач є власником земельної ділянки площею 0,0704 га по [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка була останній подарована згідно договору дарування земельної ділянки від 21.02.2009 року (а.с. 48). Позивач отримала 23.03.2009 року Державний акт на право власності на вказану земельну ділянку на підставі договору дарування (а.с. 49). 22.06.2010 року [PERSON] подавала до відповідача заяву про намір приватизації земельної ділянки площею 0,10 га, яка межує з вищевказаною її земельною ділянкою. Рішенням Чернігівської міської ради від 17.12.2001 року відмовлено [PERSON] в наданні дозволу на розробку проекту відведення на земельну ділянку по [ADDRESS], для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 16.02.2001 року визнано недійсним і скасовано пункт 2.33 рішення Чернігівської міської ради від 17.12.2001 року, яким відмовлено [PERSON] в наданні дозволу на розробку проекту відведення на земельну ділянку по [ADDRESS], для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та зобов»язано Чернігівську міську раду надати дозвіл на розробку проекту відведення на земельну ділянку по [ADDRESS], для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Рішенням Чернігівської міської ради від 30.03.2012 року було надано [PERSON] дозвіл на розроблення проекту відведення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), при умові розроблення та затвердження в установленому порядку землевпорядної документації протягом року на земельну ділянку по [ADDRESS]. Позивач на виконання вимог вказано рішення замовила проект відведення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на земельну ділянку по [ADDRESS]. Відповідно до висновку №144 комісії з розгляду питань, пов»язаних з погодженням документації із землеустрою від 17.08.2012 року було погоджено проект землеустрою щодо відведення позивачу земельної ділянки по [ADDRESS] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка) за рахунок земель запасу Чернігівської міської ради при умові - проходження обов»язкової державної експертизи землевпорядної документації. Позивач виконуючи вимоги по проведенню обов»язкової державної експертизи землевпорядної документації вказаний проект направлено до Державного агентства земельних ресурсів України і відповідно до висновку державної експертизи землевпорядної документації від 11.12.2012 року проект було повернуто на доопрацювання. Оскільки строк в один рік для розроблення та затвердження в установленому порядку землевпорядної документації встановлений рішенням Чернігівської міської ради від 30.03.2012 року спливав не з вини позивача, тому нею було подано 21.03.2013 року повторно заяву до відповідача на продовження дозволу на розроблення проекту відведення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на земельну ділянку по [ADDRESS] та до заяви було надано розроблений проект щодо відведення даної земельної ділянки. Відповідно до відповіді начальника управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради №2142 від 02.04.2013 року, питання про надання позивачу дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки по [ADDRESS] включено в проект рішення чергової сесії міської ради із земельних питань.. Проте, рішенням Чернігівської міської ради тридцять шостої сесії шостого скликання від 30 грудня 2013 року [PERSON] відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по [ADDRESS], орієнтовною площею 0,1000 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Згідно з ч. 1 ст. 140 Конституції України та ст. 71 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальні громади, органи та посадові особи місцевого самоврядування самостійно реалізують надані їм повноваження. Відповідно до вимог ст. 118 Земельного кодексу України, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об»єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних управлінь, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Оскаржуваний позивачем пункт рішення не відповідає вищевказаним положенням Земельного кодексу України, оскільки рішення було прийнято без його мотивування. Крім того, позивачу надавалася спірна земельна ділянка та останньою виготовлялася технічна документація, проте не з її вини, вона була повернута на доопрацювання, в зв»язку з чим позивач у визначений річний строк не надала технічну документацію. Згідно ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень обов»язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. За таких підстав, суд приходить до висновку, що пункт 5 рішення Чернігівської міської ради тридцять шостої сесії шостого скликання від 30 грудня 2013 року про відмову в наданні [PERSON] дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по [ADDRESS], для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) слід визнати незаконним та скасувати та зобов»язати Чернігівську міську раду розглянути заяву [PERSON] щодо надання дозволу на розробку проекту відведення на земельну ділянку по [ADDRESS], для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у відповідності та в порядку передбаченому чинним законодавством та прийняти рішення за наслідками її розгляду.

Результат розгляду: partial