Рішення адміністративного суду від 2014-02-20 00:00:00+02

Фізична особа-підприємець [PERSON] звернулася з позовом до Ягодинської митниці Міндоходів (далі - Ягодинська митниця, відповідач 1), Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області (далі - ГУ ДКСУ у Волинській області, відповідач 2) про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 06 серпня 2013 року № 205000006/2013/000084/1 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 06 серпня 2013 року № 205070000/2013/00118 та стягнення 46114,00 грн. надмірно сплачених платежів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідачем 1 необґрунтовано та неправомірно було відмовлено у здійсненні митного оформлення товару - сала свійських свиней замороженого на загальну суму 13995,80 євро, придбаного позивачем згідно з контрактом від 22 липня 2013 року №41/2013/NL, який укладений з компанією "Vion Sales West BV" (Нідерланди), та за інвойсом від 02 серпня 2013 року №5447886, у якому ціна за один кілограм вказаного товару становить 0,70 євро. Такий товар був поданий до митного оформлення 06 серпня 2013 року позивачем через представника. При цьому відповідачу 1 було надано усі необхідні документи. В графах 12, 45 вантажно-митної декларації (ВМД) № 205070000/2013/041762 від 06 серпня 2013 року позивач вказала митну вартість у сумі 167907,17 грн., еквівалентну 15845,80 євро (13995,80 євро заявлена вартість товару та 1850,00 євро - вартість перевезення товару (вартість навантаження, розвантаження та страхування товару становить 0 євро), визначену за ціною контракту в порядку, передбаченому статтею 58 Митного кодексу України (далі - МК України). За результатами розгляду наданих документів відповідач 1 вказав на необхідність підтвердження заявленої митної вартості товару відповідно до статті 53 МК України шляхом надання прайс-листа виробника товару; висновків про вартісні та якісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; банківських платіжних документів про оплату товару. Того ж дня Ягодинська митниця відмовила у митному оформленні товару та видала позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 06 серпня 2013 року №205070000/2013/00118 (далі - картка відмови) з підстав невідповідності заповнення граф 12, 45 ВМД вимогам статті 53 МК України та неподання додаткових відомостей, необхідних для підтвердження заявленої митної вартості. Рішенням про коригування митної вартості товару від 06 серпня 2013 року №205000006/2013/000084/1 відповідач 1 із застосуванням резервного методу визначив митну вартість товару за ціною 1,3653 євро за кілограм, що становить 27298,14 євро за партію товару, що імпортувалася. Таким чином, різниця між митною вартістю, визначеною Ягодинською митницею та митною вартістю, визначеною декларантом за основним методом, складає 0,6653 євро за кілограм або 11452,34 євро за всю партію. Позивачем з метою запобігання псування товару 06 серпня 2013 року подано нову ВМД №205070000/2013/041777. Митне оформлення у цьому випадку проводилось за другорядним резервним методом із застосуванням гарантійних зобов'язань - грошової застави. Разом з тим, відповідно до правил частини восьмої статті 55 МК України 18 жовтня 2013 року митному органу надано документи, які ним витребовувались. Проте, розглянувши додатково подані документи, відповідач 1 не прийняв остаточне рішення та не скасував попереднє рішення, картку відмови, не повернув грошову заставу у сумі, чим порушив частину десяту статті 55 МК України. На думку позивача, відповідачем 1 безпідставно застосовано шостий метод визначення митної вартості товару (резервний метод), оскільки для митного оформлення товару було надано достатньо документів для підтвердження митної вартості за першим методом - за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Об'єктивно не існувало жодної обставини, яка б не дозволяла чи прямо забороняла використовувати основний метод визначення митної вартості. Відповідач 1 не обґрунтував причини витребування відповідно до частини третьої статті 53 МК України оригіналу прайс-листа виробника товару, висновків про вартісні та якісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, а також у яких саме документах, поданих декларантом, наявні розбіжності чи ознаки підробки, чи яких відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, вони не містять. В свою чергу, в рішенні Ягодинської митниці відсутнє обґрунтування числового значення митної вартості товарів, нею скориговане, факти, які вплинули на таке коригування. Відповідач 1 не зміг аргументовано довести, що декларантом було заявлено неповні або недостовірні відомості про митну вартість товару, або було неправильно визначено митну вартість товару, а тому заявлена позивачем митна вартість товару, розрахована декларантом за основним методом, мала бути визнаною автоматично. Прийняте рішення про коригування митної вартості товару та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення не ґрунтуються на нормах чинного законодавства. Відповідач 1 у відповідності до вимог статті 55 МК України повинен був скасувати рішення про коригування митної вартості товарів та повернути грошову заставу. З наведених підстав позивач просить позов задовольнити повністю. Відповідач 1 в запереченні проти адміністративного позову позовні вимоги не визнав (а.с.47-49). Зазначив, що [PERSON] через свого представника 06 серпня 2013 року подала митну декларацію № 205070000/2013/041762 разом із документами на підтвердження митної вартості за ціною договору (контракту). Відповідно до статті 54 МК України митний орган має право впевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа, розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості. З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару в порядку статті 53 МК України декларанту запропоновано надати додаткові документи, про що зроблено відмітку у декларації митної вартості ДМВ. Ягодинська митниця при виборі методу визначення митної вартості товарів та проведення консультацій діяла в межах та на підставі статті 57 МК України. В графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів від 06 серпня 2013 року 205000006/2013/000084/1 обґрунтовані підстави неможливості застосування кожного наступного методу визначення митної вартості товарів - аж до резервного. При здійсненні митного оформлення товару за митною декларацією від 06 серпня 2013 року № 205070000/2013/041762 Ягодинською митницею було встановлено, що згідно з ціновою інформацією Держмитслужби України митна вартість товару "сало свійських свиней заморожене" становить 1,3653 євро/кг (ВМД від 29 липня 2013 року № 205070000/2013/40356). Органом доходів і зборів відмовлено у митному оформленні та прийнято картку відмови. В рішенні про коригування митної вартості товарів від 06 серпня 2013 року 205000006/2013/000084/1 вказано, за наявності яких документів митним органом може бути визнана заявлена декларантом митна вартість. Проте викладена в заяві від 18 жовтня 2013 року [PERSON] позиція не була належним чином обґрунтована, а додані нею документи не підтвердили задекларованої митної вартості; висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, надано не було. З наведених підстав в задоволенні позову відповідач 1 просив відмовити. Відповідач 2 у письмовому запереченні проти адміністративного позову його вимоги не визнав та в задоволенні позову просив відмовити з тих підстав, що відповідні документи (висновок) на повернення платнику помилково або надміру сплачених митних платежів до органу Державного казначейства не подавалися, докази про перерахування [PERSON] коштів до Державного бюджету України відсутні (а.с.44-46). У судовому засіданні представник позивача адміністративний позов підтримує з підстав, викладених у позовній заяві. У судовому засіданні представники відповідача 1 та відповідача 2 позов не визнають з підстав, викладених у письмових запереченнях проти нього, в задоволенні позову просять відмовити. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково з таких мотивів та підстав. Судом встановлено, що 06 серпня 2013 року на підставі контракту від 22 липня 2013 року №41/2013/NL, укладеного між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та підприємством "Vion Sales West BV" (Нідерланди), та інвойсу від 02 серпня 2013 року №5447886 позивач ввезла на територію України товар - "сало свинне заморожене, без спецій, без теплової, кулінарної обробки, без консервування, без харчових добавок та приправ", кількістю 19994 кг та вартістю 13995,80 євро, визначеною у інвойсі, тобто за ціною 0,70 євро/кг (а.с.12-14). В графах 12, 45 ВМД від 06 серпня 2013 року №205070000/2013/041762 декларантом вказано митну вартість товару за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, - 167907,17 грн. або 15845,80 євро, розраховану з урахуванням вартості товару 13995,80 євро та вартості перевезення товару 1850,00 євро. Посадовою особою митного органу у графі "Для відміток митниці" декларації митної вартості (ДМВ) від 06 серпня 2013 року №2050070000/2013/041762 було зроблено запис про необхідність подання в порядку статті 53 МК України додаткових документів, що підтверджують митну вартість товарів, а саме: прайс-листа фірми виробника товару, висновків про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, банківських платіжних документів про оплату товару. Представник декларанта ознайомився із зазначеним записом (а.с.74 зворот). Судом також встановлено, що того ж дня, 06 серпня 2013 року відповідачем 1 було відмовлено у митному оформлені товару та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення від 06 серпня 2013 року №205070000/2013/00118 у зв'язку з невідповідністю заповнення граф 12, 45 ВМД вимогам статті 53 МК України - неподання додаткових відомостей, необхідних для підтвердження заявленої митної вартості товару та запропоновано привести рівень митної вартості товару в графах 12, 45 ВМД у відповідності до рішення про коригування митної вартості товарів від 06 серпня 2013 року №205000006/2013/000084/1; митна вартість товарів не може бути визнана у зв'язку із тим, що документи, подані декларантом, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом (а.с.66). Згідно з рішенням про коригування митної вартості товарів від 06 серпня 2013 року №205000006/2013/000084/1 Ягодинською митницею було визначено митну вартість партії товару у кількості 19994 кг на загальну суму 27298,14 євро, тобто за ціною 1,3653 євро/кг. Різниця між митною вартістю, визначеною митницею, та митною вартістю, визначеною декларантом за першим методом, складає 0,6653 євро/кг, всього 11452,34 євро. При цьому у рішенні про коригування митної вартості вказано, що митним органом проведено процедури консультації з декларантом та досягнуто згоди, щодо неможливості застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (стаття 59 МК України) та методу 2б (стаття 60 МК України) з причин відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (стаття 62 МК України) та методу 2г (стаття 63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта. Таким чином, митну вартість визначено за шостим (резервним) методом (стаття 64 МК України) на підставі цінової інформації МД 205070000/2013/40356 від 29 липня 2013 року, наявної в митного органу (а.с.65). З метою запобігання псування товару та нарахування штрафних санкцій за можливий простій автомобіля, який перевозив товар, позивачем через уповноважену особу було подано для митного оформлення товару нову ВМД від 06 серпня 2013 року №205070000/2013/041777, вказавши у її графах 12, 45 митну вартість, наведену у інвойсі №5447886. Митне оформлення у цьому випадку проводилось за другорядним резервним методом із застосуванням гарантійних зобов'язань - грошової застави. Товар випускався у вільний обіг із застосуванням гарантійних зобов'язань шляхом надання гарантій в розмірі 46114,00 грн. (графа В "подробиці розрахунків" ВМД) - а.с.30. Виходячи із загальних завдань адміністративного судочинства - захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, при наданні правової оцінки рішенню Ягодинської митниці про коригування митної вартості товарів від 06 серпня 2013 року №205000006/2013/000084/1 та картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 06 серпня 2013 року №205070000/2013/00118, суд дії та рішення відповідача 1 перевіряв на відповідність вимогам частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), зокрема, чи вчинені (прийняті) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Згідно з частинами першою та другою статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Визначення митної вартості товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу. Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (стаття 57 МК України). Статтею 52 МК України також визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. У випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, митному органу, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості. Декларація митної вартості подається, зокрема, у разі якщо до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати, зазначені у частині десятій статті 58 цього Кодексу, і якщо вони не включалися до ціни. Судом встановлено, що декларуючи митну вартість товару згідно з ВМД від 06 серпня 2013 року №205070000/2013/041762 за основним (першим) методом - за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, встановленим статтею 57 МК України, позивач керувався умовами зовнішньоекономічного договору (контракту) купівлі-продажу від 22 липня 2013 року №41/2013/NL. Відповідно до частини першої, другої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. Для митного контролю і митного оформлення товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, позивачем було надано наступні документи: контракт від 22 липня 2013 року №41/2013/NL (а.с.10-11); інвойс від 02 серпня 2013 року №5447886 (а.с.12); ВМД від 06 серпня 2013 року №205070000/2013/041762 (а.с.13); декларацію митної вартості від 06 серпня 2013 року №2050070000/2013/041762 (а.с.14); міжнародну товарно-транспортну накладну (СМR) від 02 серпня 2013 року № 420858 (а.с.16); сертифікат про походження товару від 02 серпня 2013 року №S100655562 (а.с.17); ветеринарне свідоцтво ВРД-00 від 06 серпня 2013 року № 373307 (а.с.19); сертифікат якості від 02 серпня 2013 року (а.с.18); контракт про перевезення товару від 25 лютого 2013 року № 17/2013/PL (а.с.20); довідку про транспортні витрати від 06 серпня 2013 року (а.с.21); декларацію країни відправлення від 02 серпня 2013 року № 13NL1381C527593319 (а.с.22); висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 13 червня 2013 року № 05.03.02-03/52266 (а.с.25). В свою чергу, відповідно до частини другої статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. Частина друга статті 52 МК України імперативно зобов'язує декларанта або уповноважену ним особу, які заявляють митну вартість товару, подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Згідно з приписами статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів. Пунктом 2.3 Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 599, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 червня 2012 року за № 984/21296, визначено: "Запис щодо рішення, яке прийняте посадовою особою митного органу за результатами контролю правильності визначення митної вартості товарів, учиняється таким чином: якщо за результатами аналізу, виявлення та оцінки ризиків посадовою особою митного органу встановлено ризик заявлення неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість, у тому числі невірне визначення митної вартості, або якщо за результатом розгляду поданих декларантом або уповноваженою ним особою документів, які підтверджують митну вартість товарів, встановлені підстави для запиту документів, перелік яких визначений частинами третьою та/або четвертою статті 53 Кодексу, посадова особа митного органу у графі "Для відміток митного органу" ДМВ на паперовому носії робить запис про необхідність подання документів для підтвердження митної вартості товарів із складенням переліку таких документів, зазначає час, дату і прізвище, ставить свій підпис та проставляє відбиток особистої номерної печатки". З ДМВ від 06 серпня 2013 року №2050070000/2013/041762 вбачається, що у графі "Для відміток митниці" інспектором було зроблено запис про необхідність подання відповідно до статті 53 МК України додаткових документів. Відповідно до частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Наведене свідчить, що митний орган наділений повноваженнями в порядку здійснення перевірки митної вартості, заявленої декларантом, пред'являти йому вимогу щодо надання додаткових документів для підтвердження митної вартості виключно з підстав наявності у поданих декларантом документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. В розумінні частини п'ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця. Частиною десятою статті 58 МК України визначено витрати, які додаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: серед цього переліку - витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів та ін. Як вбачається з декларації митної вартості від 06 серпня 2013 року № 205070000/2013/041762 (а.с.14-15), в розрахунку митної вартості товару витрати на транспортування товару декларант включив і ці витрати брали участь при розрахунку митної вартості, водночас витрати на страхування, навантаження (розвантаження) товару відсутні. В довідці перевізника про транспортні послуги вказано, що страхування не проводилось, а вартість навантаження - 0 євро. Отже, відсутність таких витрат як складових митної вартості може вказувати на наявність сумніву митного органу в правильному визначенні митної вартості декларантом, достовірності поданих документів. Однак, у такому разі митний орган відповідно до частини третьої статті 53 МК України мав би зобов'язувати декларанта надати додаткові документи на підтвердження саме таких відсутніх показників. Вимога Ягодинської митниці про надання додаткових документів (прайс-листа виробника товару, висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, банківські платіжні документи про оплату товару) має відповідати такій меті, якщо такі документи дають можливість перевірити числові показники, на підставі яких розрахована митна вартість за основним методом. В іншому випадку вимога надати такі документи, які перераховані в частині третій статті 53 МК України, є формальною і спрямована на заздалегідь передбачуване прийняття рішення про коригування митної вартості товарів за другорядним методом. Про необхідність підтвердження безпосередньо витрат з навантаження/розвантаження товару ні у ДМВ (в графі "для відміток митного органу"), ні у картці відмови не зазначено. Про необхідність такого підтвердження відповідач 1 заявив лише у письмовому запереченні проти позову та у судовому засіданні. Разом з тим, суд перевіряє доводи, покладені в запереченні митного органу проти позову в силу статті 137 КАС України. Доводи митниці на підтвердження обґрунтованості відмови у митному оформленні товару за першим основним методом вказують на свідоме створення декларанту таких умов, виконання яких все одно не сприятиме визнанню митної вартості за ціною контракту, бо надані додаткові документи (крім прайс-листа виробника) загалом не розкривають складових ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті (як-от висновки про якісні показники, підготовлені спеціалізованими організаціями). Висновки про вартісні показники, надані спеціалізованими організаціями, носять рекомендаційний характер, та не можуть беззаперечно стверджувати про фактичну ціну товару, що сплачена або підлягає сплаті у кожному конкретному випадку. В свою чергу, аналіз наданих позивачем документів дає підстави для висновків, що за умовами пункту 2.2.2 контракту від 25 лютого 2013 року № 17/2013/PL про надання послуг з перевезення експортно-імпортних вантажів, [PERSON] забезпечує навантажування/розвантажування товару на транспортний засіб (а.с.20). Разом з тим, згідно з пунктом 5.1 контракту від 22 липня 2013 року № 41/2013/NL поставка товару здійснюється автотранспортом на територію України на умовах FСА - м. Апельдоорн, FСА - м. Ольст, FСА - Девентер, FСА - м. Астен. У відповідності до Правил "Інкотермс-2010" термін FCA (Free Carrier) означає, що продавець вважається тим, хто виконав своє зобов'язання по поставці товару, який пройшов митне очищення для ввезення, з моменту передачі його в розпорядження перевізника в обумовленому пункті. Вибір пункту поставки впливає на зобов'язання навантаження/розвантаження товару в даному місці. Якщо поставка здійснюється в приміщенні продавця, то продавець несе відповідальність за відвантаження товару. Якщо поставка здійснюється в іншому місці, то продавець за відвантаження товару відповідальності не несе. В договорі від 22 липня 2013 року № 41/2013/NL визначено пункти поставки товару - м'ясопереробні підприємства продавця "Vion Sales West BV", які знаходяться в містах Апельдоорн, Ольст, Девентер, Астен та на території яких здійснювалось відвантаження товару автоперевізнику, тобто обов'язок навантаження товару покладався на продавця, оскільки на території його приміщень здійснювалась поставка товару. Отже, відомості про навантаження товару визначені договором поставки, договором перевезення та умовами FCA Правил "Інкотермс-2010", а тому доводи відповідача 1 у судовому засіданні про не підтвердження витрат на навантаження товару є неаргументованими. Пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України митному органу надано право відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома зазначеної статті). Повноваження митного органу за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів визначені частиною третьою статті 54 МК України: митний орган або визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість, або приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу. Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування, що встановлено частинами першою, другою статті 55 МК України. Частина друга статті 64 МК України встановлює, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті (при застосуванні резервного методу), повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. Відповідно до частини першої статті 33 МК України інформаційні ресурси митних органів складаються із відомостей, що містяться у документах, які надаються під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів, та інших документах. Їх використання для здійснення митного контролю обумовлене МК України. В обґрунтування рішення про коригування митної вартості Ягодинською митницею вказано, що документи, подані декларантом, не містять усіх даних для визначення митної вартості. Також у рішенні про коригування митної вартості товарів стверджується про проведення процедури консультацій з декларантом та досягнення згоди щодо неможливості застосування методів визначення митної вартості, які передбачені статтями 50-63 МК України (а.с.65). Як вбачається з такого рішення, митну вартість визначено за резервним методом на підставі цінової інформації МД від 29 липня 2013 року № 205070000/2013/040356 (а.с.8). Хоча в рішенні про визначення митної вартості товару митний орган вказує щодо неможливості застосування попередніх методів визначення митної вартості товарів та проведення відповідних консультацій між митним органом та декларантом, посилання відповідача 1 на аналогічний товар, свідчить про можливість митного органу застосувати другий чи третій методи визначення митної вартості товару. Як вбачається із зазначеної вище декларації, 29 липня 2013 року декларант [PERSON] ввозила той же товар - сало свинне заморожене - за тим же договором №41/2013/NL, при цьому самостійно визначена нею митна вартість за резервним методом становить 1,3653 євро/кг у зв'язку із відсутністю прайс-листа виробника (а.с.69-70). Водночас, при митному оформленні товару за ВМД від 29 липня 2013 року № 205070000/2013/040356 товар ввозився на підставі інвойсу від 23 липня 2013 року №5447784 (а.с.76), де вартість одиниці товару також становить 0,70 євро. Відтак, слід також зазначити, що за загальним правилом формально інший рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, сам по собі не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Наведене також вказує на те, що рішення Ягодинської митниці про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації є протиправними та підлягають скасуванню. За наведених вище обставин, суд вважає, що відповідач 1 аргументовано не довів, що декларантом заявлено неповні та/або недостовірні дані про митну вартість товарів, чи декларантом неправильно визначено митну вартість товарів, та що відсутність у поданих для митного оформлення чи додатково поданих документах є відомості, що не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, є іншими. Позивач застосував перший метод визначення митної вартості за відсутності встановлених обмежень та надав митному органу всі документи на підтвердження ціни імпортованого товару. Крім того, при визначені митної вартості за шостим методом Ягодинська митниця не обґрунтувала із посиланням на подані декларантом документи неможливість застосування першого методу визначення митної вартості, заявленої декларантом. Частиною сьомою статті 55 МК України визначено: у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів. У судовому засіданні встановлено, що 06 серпня 2013 року представником [PERSON] було подано нову ВМД за № 205070000/2013/041777, ДМВ (а.с.30-32) із сплатою митних платежів згідно з частиною сьомою статті 55 МК України, шляхом надання гарантій в розмірі 46114,00 грн. (графа "В" ВМД), а товар випущено у вільний обіг. Відповідно до частини восьмої статті 55 МК України протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються. Позивач скористалася таким правом та 18 жовтня 2013 року надала Ягодинській митниці документи щодо задекларованого у ВМД від 06 серпня 2013 року № 205070000/2013/041762 товару, які вказані у графі "Для відміток митного органу" ДМВ: оригінал прайс-листа фірми виробника товару (а.с.24), висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 13 червня 2013 року № 05.03.02-03/52266 (а.с.25), платіжне доручення в іноземній валюті від 12 серпня 2013 року № 1072 (а.с.27), повідомлення SWIFT від 12 серпня 2013 року № 5862NH.07078UBGB (а.с.28). Одночасно у заяві від 18 жовтня 2013 року № 365 позивач просила митний орган скасувати рішення про коригування митної вартості товару та повернути грошову гарантію (а.с.23). Відповідно до частин дев'ятої статті 55 МК України у разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів митний орган розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом. 24 жовтня 2013 року Ягодинська митниця, розглянувши заяву [PERSON], листом № 1/1.2-6/2518 відмовила у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додатково поданих документів з тих підстав, що декларантом не було надано усіх документів, зокрема, висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими організаціями (а.с.29). Як уже зазначалося раніше, висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 13 червня 2013 року № 05.03.02-03/52266 представник декларанта подавав разом з ВМД від 06 серпня 2013 року №205070000/2013/041762 (повторно надано 18 жовтня 2013 року). В рішеннях відповідача 1 не аргументовано, з яких підстав цей документ до уваги не приймається. Доводи Ягодинської митниці у судовому засіданні про надання такого висновку за іншим контрактом, на думку суду, ніяким чином не спростовують правильності обчислення декларантом митної вартості товарів за основним методом. Як вбачається з матеріалів справи, висновок про вартісні показники на запит фізичної особи-підприємця [PERSON] від 11 жовтня 2013 року № 360 був підготовлений ДП "Укрпромзовнішекспертиза" лише 14 листопада 2013 року. З його змісту слідує, що рівень ціни на заморожене свиняче сало, а саме, 0,70 євро/кг, на умовах поставки FCA - Нідерланди, що імпортується згідно з інвойсом від 02 серпня 2013 року № 5447886, відповідає поточній кон'юнктурі ринку (середній розрахунковий рівень цін може становити 0,63-1,10 євро/кг). Це є ще одним доказом підтвердження заявленої декларантом митної вартості за основним методом. Крім того, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Зазначений висновок зроблено у постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2012 року (реєстраційний №26347525 в Єдиному державному реєстрі судових рішень). Жодний із доказів, досліджених судом, не вказують на підтвердження позиції Ягодинської митниці щодо застосування резервного методу визначення вартості товарів та спростування можливості застосування основного методу. Інших обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору, відповідачем не наведено, та інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару, судом не встановлено. Згідно з частиною другою статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Ягодинською митницею не доведено, що в порушення частини другої статті 58 МК України використані декларантом відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні або що декларант не дотримався обов'язку, встановленого частиною другою статті 52 МК України стосовно надання достовірних відомостей про визначення митної вартості на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Всупереч встановленому частиною другою статті 71 КАС України обов'язку Ягодинська митниця як суб'єкт владних повноважень не надала суду достатніх і беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються її заперечення, і не довела правомірності прийняття рішення про коригування митної вартості товарів 06 серпня 2013 року № 205000006/2013/000084/1 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 06 серпня 2013 року № 205070000/2013/00118, а тому адміністративний позов в цій частині підлягає задоволенню. В свою чергу, в стягненні з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця 46114,00 грн. митних платежів слід відмовити, оскільки в такому випадку суд, встановивши протиправність рішень митного органу про визначення митної вартості товару за тим чи іншим методом, фактично визначить митну вартість ввезеного нею товару за першим методом, чим підмінить митний орган. Аналогічна позиція висвітлена у постанові Верховного Суду України 17 грудня 2013 року в справі № 21-439а13, яка в силу статті 244-2 КАС України є обов'язковою для всіх судів України. З огляду на вказане вище, суд дійшов до висновку про неправильний спосіб захисту порушеного права, оскільки позивач повинен вирішувати питання про повернення сум надміру сплачених платежів в порядку, встановленому законодавством України, зокрема, Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, який затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року №787. Отже, в цій частині позову відносно майнових вимог позивача слід відмовити. Оскільки суд відмовляє у задоволенні майнової вимоги, то за правилами частини третьої статті 4 Закону України "Про судовий збір" з позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 90% від судового збору, визначеного за ставками відповідно до пункту 3 частини другої статті 4 вказаного Закону. З урахуванням судового збору, який підлягає відшкодуванню позивачу у зв'язку із задоволенням позову частково, та 10 % сплаченого збору за майнову вимогу, всього підлягає до стягнення з позивача 1498,00 грн. (тобто, 1827,00 грн. - 329,00 грн.).

Результат розгляду: partial