Рішення адміністративного суду від 2014-02-27 00:00:00+02

05 лютого 2014 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в особі Філії АТ "Укрексімбанк" у м. Херсоні (далі - позивач, ПАТ «Укрексімбанк») до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні (далі - відповідач, ВДВС), третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - фізична особа-підприємець [PERSON] (далі - ФОП [PERSON]) з позовними вимогами про звільнення майна з під арешту. З урахуванням уточнення до адміністративного позову просить суд: - звільнити з під арешту, що накладений відповідачем постановами про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05 червня 2013 року та 14 червня 2013 року при виконанні виконавчого листа №657/116/13, виданого Каланчацьким районним судом Херсонської області 19 лютого 2013 року на користь [PERSON], наступне майно: АЗС, яка розташована за адресою Херсонська область, Білозерський район. с. Посад-Покровське, вул. Херсонська, 42-в; земельну ділянку, площею 0,3400 га, кадастровий номер 652038500:01:035:0010 яка розташована за адресою Херсонська область, Білозерський район. с. Посад-Покровське, вул. Херсонська, 42-в; обладнання АЗС, яка розташована за адресою Херсонська область, Білозерський район, с. Посад-Покровське, вул. Херсонська, 42-в. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Обґрунтовуючи свою правову позицію, представник позивача зазначив, що 27 січня 2014 року під час судового засідання по справі №821/84/14 ПАТ «Укрексімбанк» дізнався, що відповідачем накладено арешт на майно ФОП [PERSON], що є предметом іпотеки відповідно до договору застави №6912Z73 від 19.10.2012 р. та іпотечного договору №6912Z73 від 19.10.2012 р. Вказані договори були укладені між банком та ФОП [PERSON] в забезпечення виконання зобов'язань за кредитною угодою, укладеною 27.09.2012 р. №6912N3 між банком та ПП «Максімал Вангард», ТОВ Фімою «ВІК». Враховуючи, що право позивача як заставодержателя виникло на вищевказане майно раніше ніж, постановою відповідача накладено арешт на це ж майно, позивач просить зняти арешт з вказаного майна. З посиланням на Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», Закону України «Про нотаріат», Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про заставу», Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обґрунтовує правомірність своїх вимог. З наведеного позивач робить висновок про наявність підстав для постановлення судового рішення про звільнення майна з під арешту. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала посилаючись на обставини викладені в запереченнях. Станом на 11 лютого 2014 року на виконанні перебуває зведене виконавче провадження ВП№41362046 щодо стягнення з ФОП [PERSON] на користь ТОВ фірми «ВІК» та [PERSON] боргу на суму 2572170,06грн. Заборгованість у [PERSON] перед позивачем відсутня. Майно, на яке накладено арешт, належить [PERSON], а не ПАТ «Укрексімбанк» тому арешт майна є правомірним. Відповідач зазначає, що всі дії ВДВС вчинені в порядок та спосіб передбачений Законом України «Про виконавче провадження». Все це на думку відповідача є підставами для залишення позовної без задоволення. 20 лютого 2014 року ухвалами суду залучено до участі у справі в якості третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Логашеву Катерину Олегівну та товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «ВІК». Третя особа - Логашева К.О. проти позову заперечувала посилаючись на ті обставини, що в забезпечення виконання генеральної угоди №6912N3, укладеної між позивачем та ПП «Максімал Вангард» укладені відповідні договори іпотеки, вартість майна становить 15 000 000 грн. Наявність зазначеного заставного майна в повному обсязі забезпечує вимоги позивача як заставодержателя. Також, Логашева К.О. зазначила, що позивач дізнався про арешт рухомого майна 12 червня 2013 року (внесена інформація в Державний реєстр обтяжень рухомого майна), а звернувся з адміністративним позовом 04 лютого 2014 року, хоча акт опису і арешту активів направлявся на його адресу. Представник третьої особи - ТОВ фірма «ВІК» у судове засідання не з'явився, його позиція щодо позову не відома, оскільки, він заперечень на позовну заяву не подав та повноважного представника у судове засідання не направив. Про місце, час та дату судового розгляду справи відповідача повідомлено належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (отримано 24 лютого 2014 року №7302502893434). Розглянувши надані сторонами документи, заслухавши в судовому засіданні представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та приватним підприємством «Максімал Вангард», товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма «ВІК» укладено генеральну угоду від 27.09.2012 р. №6912N3. В забезпечення виконання зобов'язань за генеральною угодою між банком та [PERSON] укладено договір застави №6912Z73 від 19.10.2012 р. та іпотечний договір №6912Z73 від 19.10.2012 р. З іпотечного договору №6912Z73 від 19.10.2012 р., посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON], вбачається, що предметом іпотеки є: АЗС, яка розташована за адресою: Херсонська область, Білозерський район, с. Посад-Покровське, вул. Херсонська, 42-В, що складається з: літ. «А» - операторська, загальною площею 39,9 кв.м.; літ. «В» - навіс; літ.«Г» - господарча будівля; літ.«Д» - душ; літ. «Ж» - господарча будівля; літ. «3» - навіс; літ. «Е» - дизельна; №1,2,6,7,13 - огорожа; № 3,4,5,8,9 - ємності; №10,11,12 - колонки заправні; №14,15 - обваловка; №І - мостіння; земельна ділянка, загальною площею 0,3400га, кадастровий номер 652038500:01:035:0010, цільове призначення - під обслуговування автозаправної станції, розташована за адресою: Херсонська область, Білозерський район, с. Посад-Покровське, вул. Херсонська, 42-В. З договору застави №6912Z73 від 19.10.2012 р. також посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON], вбачається, що предметом застави є обладнання АЗС, що знаходиться за адресою: Херсонська область, Білозерський район, с. Посад-Покровське, вул. Херсонська, 42-В, а саме: заправна колонка Gilbarko (два пістолети), заводський номер 26478/207911, 26478/207912; заправна колонка Gilbarko (два пістолети), заводський номер 26477/207902, 26477/207901; заправна колонка Meksan (два пістолети), заводський номер 26468/207911, 26478/207912; ємність для зберігання палива наземної (місткість 10649 л), заводський номер 1; ємність для зберігання палива наземної (місткість 10746 л), заводський номер 2; ємність для зберігання палива наземної (місткість 10712 л), заводський номер 3; ємність для зберігання палива наземної (місткість 54062 л), заводський номер 4; ємність для зберігання палива наземної (пожежна водойма ПР-50 куб.м), заводський номер 5. Наведені договори іпотеки та застави зареєстровані у встановленому чинним законодавством порядку, що підтверджується наявними в матеріалах справи витягом про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек №38368923 від 19.10.2012 р., витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборони відчуження об'єктів нерухомого майна №38369629 від 19.10.2012 р., витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №38369850 від 19.10.2012 р., витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №38369878 від 19.10.2012 р. Постановою державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ від 05.06.2013 р. відкрито виконавче провадження ВП№38244436 про примусове виконання виконавчого листа №657/116/13 виданого 19.02.2013 р. Каланчацьким районним судом Херсонської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в сумі 2483000 грн. ВДВС постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05 червня 2013 року ВП№38244436 (стягувач - [PERSON]) наклав арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника - [PERSON] в межах суми 2483000 грн. ВДВС Дніпровського РУЮ постановою від 14.06.2013 р. відкрив виконавче провадження ВП№38467859 про примусове виконання виконавчого листа №666/598/13 виданого 03.06.2013 р. Дніпровським районним судом м. Херсона про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фірма «ВІК» боргу в сумі 86109,06 грн. Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14 червня 2013 року ВП№38467859 (стягувач - ТОВ фірма «ВІК») ВДВС наклав арешт на все майно боржника - [PERSON] в межах суми 86109,06грн. ПАТ «Укрексімбанк» листом №069-00/3182 від 31 грудня 2013 року повідомив ВДВС, що заборгованість [PERSON] перед банком відсутня. Державним виконавцем на підставі вимог ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про об'єднання у зведене виконавче провадження вищевказаних виконавчих проваджень, боржником яких є [PERSON] ВП№38467859 від 18 липня 2013 року. Спірні правовідносини врегульовані Конституцією, Законом України «Про виконавче провадження». Частина 2 статті 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 7 Положення «Про Державну виконавчу службу України», затвердженого Указом Президента України від 6 квітня 2011 року N 385/2011, Державна виконавча служба України здійснює свої повноваження безпосередньо та через структурні підрозділи, що забезпечують реалізацію повноважень ДВС України. Кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей (ст.68 Конституції). У справах щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Преамбула до Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що цей Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку. Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення) (ст.1 Закону України «Про виконавче провадження»). Примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу" (далі - державні виконавці) (ч.1,2 ст.2 Закону України «Про виконавче провадження»). Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку (п.5 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження»). Відповідно до ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту (ч.2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження»). Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У разі наявності письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов'язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду (ч.1-5 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження»). Враховуючи, що право застави є першочерговим і виникло до винесення судами рішень про стягнення з боржника коштів, то відповідно до ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» на майно, яке перебуває у заставі позивача за договором застави №6912Z73 від 19.10.2012 р., не може бути звернуто державним виконавцем стягнення для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями. Таким чином, наявні всі підстави для звільнення з під арешту майна, оскільки, існуюча ситуація порушує пріоритетне право позивача як заставодержателя на задоволення своїх вимог за рахунок заставного майна накладеного постановами про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05 червня 2013 року ВП№38244436 та 14 червня 2013 року ВП№38467859 в частині арешту майна - обладнання АЗС, яке є предметом застави. З наведеного, суд робить висновок про наявність правових підстав для звільнення з під арешту майна, що перебуває під заставою ПАТ «Укрексімбанк», тобто з обладнання АЗС, що знаходиться за адресою: Херсонська область, Білозерський район, с. Посад-Покровське, вул. Херсонська, 42-В, а саме: заправна колонка Gilbarko (два пістолети), заводський номер 26478/207911, 26478/207912; заправна колонка Gilbarko (два пістолети), заводський номер 26477/207902, 26477/207901; заправна колонка Meksan (два пістолети), заводський номер 26468/207911, 26478/207912; ємність для зберігання палива наземної (місткість 10649 л), заводський номер 1; ємність для зберігання палива наземної (місткість 10746 л), заводський номер 2; ємність для зберігання палива наземної (місткість 10712 л), заводський номер 3; ємність для зберігання палива наземної (місткість 54062 л), заводський номер 4; ємність для зберігання палива наземної (пожежна водойма ПР-50 куб.м), заводський номер 5. Стосовно позовної вимоги звільнення з під арешту, що накладений постановами про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05 червня 2013 року ВП№38244436 та 14 червня 2013 року ВП№38467859 АЗС, яка розташована за адресою: Херсонська область, Білозерський район, с. Посад-Покровське, вул. Херсонська, 42-В, що складається з: літ."А" - операторська, загальною площею 39,9 кв.м.; літ."В" - навіс; літ. «Г» - господарча будівля; літ."Д" - душ; літ."Ж" - господарча будівля; літ."3" - навіс; літ."Е" - дизельна; №1,2,6,7,13 - огорожа; № 3,4,5,8,9 - ємності; №10,11,12 - колонки заправочні; №14,15 - обваловка; №І - мостіння; та земельної ділянки, загальною площею 0,3400га, кадастровий номер 652038500:01:035:0010, цільове призначення - під обслуговування автозаправної станції, розташована за адресою: Херсонська область, Білозерський район, с. Посад-Покровське, вул. Херсонська, 42-В, суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Позивач не надав суду доказів, які б підтверджували настання заставного випадку згідно договору іпотеки та доказів звернення ним стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до вимог ч.2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Частиною 5 ст. 57 вищезазначеного Закону, передбачено, що про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Постановою Херсонського окружного адміністративного суду по справі № 821/84/14 від 27 січня 2014 року (копія наявна в матеріалах справи), суд відмовив, в знятті арешту накладеного державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ 09.07.2013 року згідно акт опису і арешту майна, а саме: обладнання АЗС, що знаходиться за адресою: Херсонська область, Білозерський район, с. Посад-Покровське, вул. Херсонська, 42-В, при цьому нерухоме майно, таке як АЗС та земельна ділянка, які є предметами іпотеки відповідно до договору іпотеки №6912Z73 від 19.10.2012 р., до акту державним виконавцем не вносились і не описувались та не арештовувались. З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову в цій частині. Разом з тим, з метою повного захисту прав особи, яка звернулась за судовим захистом, суд вважає за необхідне на підставі вимог ч. 3 ст.162 КАС України, зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції м. Херсона вчинити дії щодо звільнення з-під арешту заставного майна, що належить на праві власності [PERSON] накладеного постановами про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05 червня 2013 року та від 14 червня 2013 року, а саме: обладнання АЗС, що знаходиться за адресою: Херсонська область, Білозерський район, с.Посад-Покровське, вулиця Херсонська, будинок 42-в, а саме: Заправної колонки Gilbarko (два пістолети), заводський номер 26478/207911, 26478/207912; Заправної колонки Gilbarko (два пістолети), заводський номер 26477/207902, 26477/207901; Заправної колонки Meksan (два пістолети), заводський номер 26468/207911, 26478/207912; Ємності для зберігання палива наземної (місткість 10649 л), заводський номер 1; Ємності для зберігання палива наземної (місткість 10746 л), заводський номер 2; Ємності для зберігання палива наземної (місткість 10712 л), заводський номер 3; Ємності для зберігання палива наземної (місткість 54062 л), заводський номер 4; Ємності для зберігання палива наземної (пожежна водойма ПР-50 куб.м), заводський номер 5. Оцінка судом обставин справи базується на наданих доказах, їх належності та переконливості, в поєднанні з принципами КАС України. Як передбачає ч.2 ст.8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Обов'язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визнана джерелом права. Згідно п.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) "Кожен має право на ... розгляд його справи упродовж розумного строку ... судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру...". Вирішуючи питання стосовно застосування ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Бендерський проти України» (Заява N 22750/02§42) суд нагадує, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом. За змістом частин 4, 5 ст. 11 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень, з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів. Положення ст. 9 КАС України передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Частиною 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Враховуючи вищевикладене та оцінюючи наявні у матеріалах справи докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. На підставі вимог частини 3статті 160 КАС України, в судовому засіданні 27 лютого 2014 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Результат розгляду: partial