Рішення адміністративного суду від 2014-02-26 00:00:00+02

Позивач звернувся з адміністративним позовом до Відділу Державної виконавчої служби Новоселицького районного управління юстиції, в якому просив суд: визнати бездіяльність Відділу Державної виконавчої служби Новоселицького районного управління юстиції протиправною; зобов'язати Відділ Державної виконавчої служби Новоселицького районного управління юстиції надати інформацію запитувану адвокатським запитом від 13 листопада 2013 року №132/1499. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 13 листопада 2013 року позивач надіслав на адресу Відділу Державної виконавчої служби Новоселицького районного управління юстиції адвокатський запит №132/1499, яким вимагав у строк не пізніше п'яти робочих днів, з дня отримання цього запиту, направити на адресу а/с 504, м. Чернівці, 58001, Україна, належним чином посвідчені копії всіх документів виконавчого провадження за виконавчим листом від 21 травня 2012 року по справі №2-442/12. Відповідач отримав адвокатський запит 18 листопада 2013 року, запитувані копії документів він зобов'язаний надати до 23 листопада 2013 року, відповідно до ч.2 ст.24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Станом на 24 грудня 2013 року відповіді на адвокатський запит №132/1499 від 13 листопада 2013 року відповідачем не надано, а тому позивач просить суд визнати бездіяльність відповідача протиправною та зобов'язати останнього надати інформацію запитувану адвокатським запитом від 13 листопада 2013 року №132/1499. Відповідач заперечення на адміністративний позов не надав. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив їх задовольнити посилаючись на обґрунтування викладені в позовній заяві. Представник відповідача позов не визнав, проте пояснив, що у зв'язку з відпусткою працівника виконавчої служби якому було доручено дати відповідь на запит, та у зв'язку з великим обсягом роботи, відповідачем не надано інформацію запитувану адвокатським запитом від 13 листопада 2013 року №132/1499. Судом дослідженні докази надані сторонами. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази надані сторонами, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає, що адміністративний позов слід задовольнити частково з таких підстав. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. 13 листопада 2013 року [PERSON] надіслав на адресу Відділу Державної виконавчої служби Новоселицького районного управління юстиції адвокатський запит, в якому на підставі ст.ст. 20 та 24 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", вимагав у строк не пізніше п'яти робочих днів, з дня отримання цього запиту, направити на адресу а/с 504, м. Чернівці, 58001, Україна, належним чином посвідчені копії всіх документів виконавчого провадження за виконавчим листом від 21 травня 2012 року по справі №2-442/12(а.с.4). До зазначеного адвокатського запиту позивач додав посвідчену фотокопію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та ордер серії ЧЦ №000,006395 від 13 листопада 2013 року на представництво та захист інтересів [PERSON](а.с.5, 7). В судовому засіданні представник відповідача зазначив, що 24 лютого 2014 року позивачу надано інформацію запитувану адвокатським запитом від 13 листопада 2013 року №132/1499, про що також не заперечувалось представником позивача. Відповідно до ч.3 ст.72 КАС України, обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання. До вказаних правовідносин слід застосувати такі положення закону. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Стаття 32 Закону України "Про інформацію" передбачає, що під інформаційним запитом (надалі-запитом) щодо доступу до офіційних документів у цьому Законі розуміється звернення з вимогою про надання можливості ознайомлення з офіційними документами. Запит може бути індивідуальним або колективним. Він подається у письмовій формі. Громадянин має право звернутися до державних органів і вимагати надання будь-якого офіційного документу, незалежно від того, стосується цей документ його особисто чи ні, крім випадків обмеження доступу, передбачених цим Законом. Під запитом щодо надання письмової або усної інформації у цьому Законі розуміється звернення з вимогою надати письмову або усну інформацію про діяльність органів законодавчої, виконавчої та судової влади України, їх посадових осіб з окремих питань. Таким чином, Законом України "Про інформацію" кожному громадянину забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законами України, та визначено режими доступу громадян та юридичних осіб до відкритої інформації та до інформації із закритим доступом. З матеріалів справи вбачається, що позивачем направлено до відповідача адвокатський запит про надання належним чином посвідчених копій всіх документів виконавчого провадження за виконавчим листом, у зв'язку з наданням правової допомоги. Законом України "Про адвокатуру" передбачено, що при здійсненні професійної діяльності адвокат має право: представляти і захищати права та інтереси громадян і юридичних осіб за їх дорученням у всіх органах, підприємствах, установах і організаціях, до компетенції яких входить вирішення відповідних питань; збирати відомості про факти, які можуть бути використані як докази в цивільних, господарських, кримінальних справах і справах про адміністративні правопорушення, зокрема: запитувати і отримувати документи або їх копії від підприємств, установ, організацій, об'єднань, а від громадян - за їх згодою; ознайомлюватися на підприємствах, в установах і організаціях з необхідними для виконання доручення документами і матеріалами, за винятком тих, таємниця яких охороняється законом: отримувати письмові висновки фахівців з питань, що потребують спеціальних знань, опитувати громадян; застосовувати науково-технічні засоби відповідно до чинного законодавства; доповідати клопотання і скарги на прийомі у посадових осіб та відповідно до закону одержувати від них письмові мотивовані відповіді на ці клопотання і скарги; бути присутнім при розгляді своїх клопотань і скарг на засіданнях колегіальних органів і давати пояснення щодо суті клопотань і скарг; виконувати інші дії, передбачені законодавством. Таким чином, лише при здійсненні професійної діяльності адвокат має право збирати відомості про факти, які можуть бути використані як докази в цивільних, господарських, кримінальних справах і справах про адміністративні правопорушення. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про інформацію" кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об'єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб). Відповідно до ст. 24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатський запит - це письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об'єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту. До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється. Статтею 26 "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, може бути, зокрема, ордер. Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об'єднанням та повинен містити підпис адвоката. Статтею 15 Закону України "Про звернення громадян" на органи державної влади покладено обов'язок об'єктивно і вчасно розглянути заяви (клопотання) громадян, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, та повідомляти громадян про наслідки їх розгляду. Згідно ч.2 ст.24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об'єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов'язані не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом. У разі якщо адвокатський запит стосується надання значного обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, строк розгляду адвокатського запиту може бути продовжено до двадцяти робочих днів з обґрунтуванням причин такого продовження, про що адвокату письмово повідомляється не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання адвокатського запиту. Відповідно до ч.3 ст. 24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" відмова в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом. Аналізуючи вказані вище норми права, суд доходить висновку, що позовна вимога про визнання бездіяльності Відділу Державної виконавчої служби Новоселицького районного управління юстиції протиправною щодо не надання відповіді на адвокатський запит є обґрунтованою, доведеною та такою, що підлягає задоволенню, оскільки відповідач після отримання адвокатського запиту фактично самоусунувся від надання відповіді на цей запит, чим порушив вказані вище норми законодавства. Що стосується позовної вимоги про зобов'язання Відділу Державної виконавчої служби Новоселицького районного управління юстиції надати інформацію запитувану адвокатським запитом від 13 листопада 2013 року №132/1499, суд зазначає наступне. Як встановлено судом, 24 лютого 2014 року позивачу надано інформацію запитувану адвокатським запитом від 13 листопада 2013 року №132/1499. На думку суду позовна вимога про зобов'язання вчинити дії, на час розгляду зазначеної адміністративної справи не може бути задоволена, виходячи із того, що відсутнє порушене право позивача, яке підлягає судовому захисту. Безпідставним та необґрунтованим є позиція в даному випадку позивача зобов'язувати орган виконавчої служби вчиняти повторно те, що ним виконано в добровільному порядку на стадії розгляду справи в суді. Згідно ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу. У відповідності до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. В ході судового розгляду відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів належним чином правомірність своїх дій, а тому суд вважає за доведені ті обставини, на які посилаються позивачі, а адміністративний позов як обґрунтований підлягає задоволенню частково. Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, а тому слід стягнути з Державного бюджету України на користь позивача судові витрати в розмірі 36,54 грн. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial