Рішення адміністративного суду від 2014-03-24 00:00:00+02

У лютому 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду в порядку адміністративного судочинства з позовом до відповідача управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що він працював головним податковим інспектором Департаменту розвитку та модернізації державної податкової служби Державної податкової адміністрації України. [PERSON] зазначив, що він перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва та отримує пенсію державного службовця. Позивач стверджував, що, працюючи, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 12 вересня 1997 року №1013 "Про порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання" він отримував винагороду за вислугу років у розмірі 40% від посадового окладу та надбавки за спеціальне звання. Проте всупереч вимогам чинного законодавства, відповідач здійснив нарахування та виплачує пенсію [PERSON] лише з урахуванням надбавки за вислугу років у розмірі 25%, яка передбачена ст. 33 Закону України "Про державну службу". Таким чином, управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва не врахувало при призначенні пенсії позивачеві винагороду за вислугу років у розмірі 40% від посадового окладу та надбавки за спеціальне звання, яку він отримував відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12 вересня 1997 року №1013 "Про порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання". Крім того, позивач зазначив, що відповідачем при розрахунку розміру його заробітної плати для визначення розміру пенсії не взято до уваги всіх видів оплати праці, на які нараховано збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, зокрема, матеріальну допомогу, доплату за заміщення посад, суми індексаці заробітної плати. Такі дії управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва позивач вважає незаконними, а тому просив суд визнати протиправними дії відповідача щодо відмови врахувати при перерахунку йому пенсії надбавку за вислугу років у розмірі 40%, матеріальну допомогу та інші види оплати праці, на які нараховано збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, відповідно до довідок про заробітну плату, що подаються для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, від 01 березня 2011 року №231/33-0388, №232/33-0388; зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва здійснити перерахунок та виплату [PERSON] пенсії з урахуванням надбавки за вислугу років у розмірі 40% та інших видів оплати праці, на які нараховано збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, починаючи з 09 березня 2011 року. Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва від 27 лютого 2014 року позовні вимоги в частині визнання дій протиправними, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії за період з 09 березня 2011 року до 24 серпня 2013 року залишено без розгляду. У судовому засіданні позивач підтримав своїй вимоги, просив суд їх задовольнити. Представник управління Пенсійного фонду України в Оболонському м. Києва у судовому засіданні проти позову заперечував, зазначив, що посадовим особам органів державної податкової служби винагорода за вислугу років згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 12 вересня 1997 року №1013 "Про порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання" не може бути врахована при обчисленні пенсії, оскільки це суперечить ст. 33 Закону України "Про державну службу" та постанові Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року №865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії". Такий вид оплати праці як винагорода за вислугу років не передбачений згаданими нормативно-правовими актами. Також представник відповідача вказував, що врахування при призначенні [PERSON] інших видів оплати праці, на які нараховано збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, також не відповідає положенням ст. 33 Закону України "Про державну службу". З цих представник відповідача просив суд відмовити [PERSON] у задоволенні його позову. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] працював в органах державної податкової служби з 01 липня 1997 року, зокрема, на посаді головного податкового інспектора Департаменту розвитку та модернізації державної податкової служби Державної податкової адміністрації України з 02 квітня 2007 року. 01 березня 2011 року позивач був звільнений з займаної посади у зв'язку з скороченням штату. Загальний стаж роботи [PERSON] складає 40 років 9 місяців і 5 днів, з них на державній службі - 13 років 8 місяців 0 днів. Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва та отримує пенсію державного службовця. Ч. 1 ст. 37 Закону України "Про державну службу" встановлено, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80% від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії. Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України "Про державну службу" заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок (за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників тощо). Порядок обчислення заробітної плати для перерахунку пенсії державного службовця установлений постановами Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року №865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" та від 23 квітня 2003 року №581 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року №865". П. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року №865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" (в редакції, яка була чинною на момент призначення пенсії [PERSON]) встановлено, що посадовий оклад, надбавка за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років при призначенні пенсії відповідно до законів, зазначених у п. 1 цієї постанови (тобто відповідно до Закону України "Про державну службу"), враховуються в розмірах, що виплачуються на день звільнення з роботи, що дає право на відповідний вид пенсії. Згідно з п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року №865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" у всіх випадках призначення (перерахунку) пенсій заробіток для обчислення пенсії не може перевищувати сум заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, на момент призначення (перерахунку) пенсій. Ч. 7 ст. 33 Закону України "Про державну службу" передбачено, що умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. Виплата винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання регулюється Порядком виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 вересня 1997 року №1013. Цим Порядком визначено, що винагорода за вислугу років виплачується посадовим особам органів державної податкової служби залежно від стажу роботи і обчислюється у відсотках, виходячи з посадового окладу та надбавки за спеціальне звання. Нарахування та виплата винагороди за вислугу років провадяться щомісяця за фактично відпрацьований час у межах встановленого фонду оплати праці. Винагорода за вислугу років враховується при обчисленні середнього заробітку, що зберігається за посадовою особою відповідно до законодавства. Абз.2 п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 12 вересня 1997 року №1013 "Про порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання" встановлено, що витрати на виплату винагороди за вислугу років здійснювати у межах фонду оплати праці передбаченого органам державної податкової служби в Державному бюджеті України. Таким чином, винагорода за вислугу років, встановлена посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання, є частиною заробітної плати зазначених посадових осіб, виплачується за рахунок та у межах фонду оплати праці, передбаченого органам державної податкової служби в Державному бюджеті України, враховується при обчисленні середнього заробітку, що зберігається за посадовою особою відповідно до законодавства, на неї нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а тому повинна враховуватись при обчисленні розміру пенсії державного службовця у розмірах, що виплачуються на день звільнення посадової особи з роботи, що дає право на відповідний вид пенсії, у даному випадку пенсію державного службовця. Згідно з п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12 вересня 1997 року №1013"Про порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання" до стажу роботи, що дає право на одержання винагороди за вислугу років, включається час роботи: в органах державної податкової служби; на посадах і в органах, визначених Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283 "Про порядок обчислення стажу державної служби" з наступними змінами; на підприємствах, в установах, та в організаціях на посадах бухгалтерів, економістів, фінансистів, юристів, інженерів-програмістів, інженерів-системотехніків, інженерів-електроніків, якщо ці працівники мали спеціальну освіту, працювали за фахом та перейшли на роботу до податкової адміністрації (інспекції) і зараховані на відповідну посаду. Як встановлено судом, [PERSON] з 03 жовтня 1983 року працював інженером-математиком на підприємстві, мав спеціальну освіту, працював за фахом, перейшов на роботу до податкової адміністрації (інспекції) та був зарахований на відповідну посаду в органах державної податкової служби. Відтак, відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 12 вересня 1997 року №1013 "Про порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання" його стаж роботи, що дає право на одержання винагороди за вислугу років, на момент звільнення становив понад 25 років, а тому позивач мав право на отримання винагороди за вислугу років у розмірі 40% від посадового окладу та надбавки за спеціальне звання. Як вбачається з довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, від 01 березня 2011 року №231/33-0388, виданої Департаментом розвитку та модернізації державної податкової служби Державної податкової адміністрації України, позивач під час роботи в органах податкової служби отримував винагороду за вислугу років у розмірі 40% від посадового окладу та надбавки за спеціальне звання (а. с. 7). Зазначений розмір винагороди (надбавки) повинен бути врахований при обчислені пенсії позивачу з огляду на те, що ст. 33 Закону України "Про державну службу" визначає умови оплати праці державних службовців, а не умови їх пенсійного забезпечення. У частині першій ст. 1 Закону України "Про оплату праці" встановлено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Ст. 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати. Ч. 2 ст. 33 Закону України "Про державну службу" передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входила до системи оплати праці державного службовця. Крім того, ст. 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій. Відповідно до ч. 1 ст. 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу). Ст. 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати. До спірних правовідносин слід застосовувати спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, зокрема, ст. 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та ст. 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення", натомість положення Закону України "Про державну службу" та Закону України "Про оплату праці", норми яких є загальними (такі висновки суду відповідають правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 20 лютого 2012 року №21-430а11, яка у відповідності до ст. 244-2 КАС України є обов'язковою для врахування). Судом встановлено, що на суми матеріальної допомоги на оздоровлення та соціально-побутові потреби, доплати за заміщення посади, а також суми індексації грошових доходів громадян нараховано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а тому ці суми виплат повинні бути враховані в заробіток (дохід) позивача для обчислення його пенсії. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Ч. 1 та ч. 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач не надав суду достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування своїх заперечень проти позову. Дослідивши обставини справи, проаналізувавши у сукупності вищезазначені правові норми, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, позов слід задовольнити частково, визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва щодо відмови [PERSON] у здійсненні перерахунку призначеної йому пенсії з урахуванням 40% винагороди за вислугу років згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 12 вересня 1997 року №1013 "Про порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання" та усіх складових заробітної плати [PERSON], зазначених у довідках про заробітну плату, що подаються для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, від 01 березня 2011 року №231/33-0388, №232/33-0388; зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва здійснити перерахунок пенсії, призначеної [PERSON], з урахуванням 40% винагороди за вислугу років, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 12 вересня 1997 року №1013 "Про порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання" та усіх складових заробітної плати [PERSON], зазначених у довідках про заробітну плату, що подаються для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, від 01 березня 2011 року №231/33-0388, №232/33-0388, починаючи з 24 серпня 2013 року, з урахуванням раніше здійснених виплат. Відповідно до ст. 94 КАС України суд, вважає за необхідне стягнути з Державного бюджету України на користь позивача судовий збір у розмірі 73,08 грн. З огляду на вищенаведене, відповідно до ст. 19 Конституції України, ст. ст. 33, 37 Закону України "Про державну службу", ст. 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та ст. 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення", постанови Кабінету Міністрів України від 12 вересня 1997 року №1013 "Про порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання", постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року №865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії", постанови Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2003 року №581 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року №865",

Результат розгляду: partial