Рішення адміністративного суду від 2014-01-30 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління праці та соціального захисту населення Вінницької обласної державної адміністрації, управління праці та соціального захисту населення Тульчинської районної державної адміністрації про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та про зобов'язання виплатити недоплачену щорічну разову грошову допомогу. Позовні вимоги вмотивовані тим, що він являється учасником війни і йому гарантовано виплату щорічної разової державної допомоги до 5-го травня. Зазначена допомога виплачується учасникам війни в розмірі 3 мінімальних пенсій за віком. В 2011 році він звернувся до управління праці та соціального захисту населення Тульчинської районної державної адміністрації з заявою про виплату йому недоплаченої щорічної разової грошової допомоги за 2009-2011 роки відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". З відповіді, датованої 22.09.2011 року йому стало відомо про відмову в задоволенні заяви і про порушення його прав, оскільки відповідач при нарахуванні та виплаті вказаної грошової допомоги керувався Постановами КМУ "Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується у 2009 - 2011 роках", а не ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Він вважає, що відповідач порушив його право на отримання недоплаченої щорічної разової грошової допомоги і просить суд зобов'язати виплатити йому недоплачену щорічну разову грошову допомогу в розмірі 3 мінімальних пенсій за віком, як це передбачено законодавством України за період 2009- 2011 років. В судове засідання позивач не з'явився. Направив суду заяву в якій просить справу розглянути в його відсутність. Позовні вимоги підтримує і на задоволенні позову наполягає. Представник відповідача - управління праці та соціального захисту населення Тульчинської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився. Направив суду заперечення, в яких просить в задоволенні позову відмовити з тих підстав, що управління діяло в межах наданих повноважень та здійснювало виплату разової грошової допомоги в розмірі встановленому Кабінетом Міністрів України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. [PERSON] являється учасником війни, що підтверджується посвідченням учасника війни серії [NUMBER], виданим 10.01.1999 року. А тому відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" має право на отримання разової грошової допомоги до 5-го травня в розмірі 3-х мінімальних пенсій за віком. Згідно ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Позивач 22.09.2011 року дізнався про порушення його права на отримання щорічної разової допомоги до 5-го травня, як учаснику війни. Відповідно до ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення разової грошової допомоги до 5-го травня як учаснику війни за період 2009- 2010 років слід залишити без розгляду в зв'язку з пропуском строків звернення до адміністративного суду. Що стосується його позовних вимог про стягнення на його користь недоплаченої щорічної разової допомоги як учаснику війни до 5-го травня 2011 року, то його позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного. Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод ( частина третя статті 22 Конституції України ) Згідно зі статтею 4 Закону № 3551-ХІІ ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни. Відповідно до частини третьої статті 2 зазначеного Закону нормативні акти органів державної влади і органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними. Судом встановлено, що [PERSON] є учасником війни та у 2011 році отримав грошову допомогу в розмірі 120 грн. відповідно до постанови № 341. У 2011 році правовідносини щодо виплати позивачу грошової допомоги за 2011 рік, а також розмір цієї виплати регулювалися Законом № 3551-ХІІ. Частиною п'ятою статті 13 Закону № 3551-ХІІ було передбачено, що щорічно до 5 травня учасникам війни виплачується разова грошова допомога у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком. Натомість Кабінет Міністрів України у постанові № 341 установив, що у 2011 році виплата разової грошової допомоги, передбаченої законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань», зокрема, учасникам війни здійснюється у розмірі 120 гривень, тобто у розмірі меншому, ніж це було передбачено частиною п'ятою статті 13 Закону № 3551-ХІІ. Редакція частини п'ятої статті 13 цього Закону, якою розмір грошової допомоги визначено у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком, на час виникнення спірних відносин була чинною та іншими законодавчими актами не призупинялась і зміни до неї не вносились. При цьому виходячи зі змісту закріплених у статті 46 Конституції України соціальних гарантій розмір мінімальної пенсії за віком у розумінні статей 12,13 Закону № 3551-ХІІ, як база для розрахунку допомоги, в будь-якому разі не може бути меншим, ніж розмір прожиткового мінімуму, встановленого законом. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що правовідносини щодо виплати грошової допомоги ветеранам війни у 2011 році регулювалися положеннями Закону № 3551-ХІІ, а не підзаконним нормативним актом - постановою № 341, яка йому суперечила. У відповідності до ст.13 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам війни повинна виплачуватися щорічна разова грошова допомога до 5 травня в розмірі 3-х мінімальних пенсій за віком. Отже, позивач має право на отримання щорічної разової грошової допомоги в розмірі трьох мінімальних пенсій за віком. Таким чином, вимоги позивача щодо перерахунку та виплати щорічної разової грошової допомоги як учаснику війни до 5 травня за 2011 рік у розмірі 3 мінімальних пенсій за віком підлягають задоволенню. Враховуючи наведене та,

Результат розгляду: partial