Рішення адміністративного суду від 2014-03-20 00:00:00+02

[PERSON] 15.03.2013 року звернувся в суд з адміністративним позовом до відділу Державної виконавчої служби Лановецького районного управління юстиції Тернопільської області, третя особа - управління Пенсійного фонду України у Лановецькому районі Тернопільської області, в якому просив визнати незаконними та скасувати постанови про закінчення виконавчих проваджень від 28.11.2011 року серії ВП №28773014 та від 29.12.2011 року серії ВП №26596859, серії ВП №29966488, серії ВП №26596863, стягнути матеріальну шкоду в розмірі 654,40 гривень та моральну шкоду в розмірі мінімальної величини пенсії за віком, яка діятиме на час постановлення рішення суду, але не менше 894,00 гривень. Позивач зазначає, що вказані постанови про закінчення виконавчого провадження позивач вважає незаконними , оскільки жодної копійки з грошових коштів, які мали б бути стягнуті на його користь, він не одержував, хоча в рішенні суду було чітко вказано про зобов'язання нарахувати та виплатити йому дані кошти та його дружині, правонаступником котрої він є. Постановою Лановецького районного суду Тернопільської області від 9 квітня 2013 року в задоволенні позову відмовлено. Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції [PERSON] оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити з підстав порушення норм матеріального права. Апелянт зазначає, що підставою для передчасного закриття відповідачем виконавчих проваджень судом першої інстанції обрано не встановлені Законом України «Про виконавче провадження» основи та правові приписи, а так зване формулювання: «...виконання в межах компетенції...» та без перевірки того чи нараховані ті суми, ким, кому і коли виплачені. Тоді як правовим приписом ч.8 п.1 ст.49 цього Закону вимагається фактичне виконання рішення . Суд не витребував та не оглянув матеріалів жодного виконавчого провадження, закриття яких оскаржується, не перевірив усних заяв протилежних сторін, як не вивчив ходу, порядку та умов виконання відповідно до Закону жодного із рішень судів. Навіть представник третьої сторони змушений був таки визнати, що деякі із них залишаються не виконаними навіть на час судового засідання, не кажучи вже на час закриття виконавчих проваджень. Хоча виконання рішень судів полягали у тому, щоб: а) нарахувати у бухгалтерському відношенні недовиплачені суми та б) виплатити їх у встановленому Законом порядку. При апеляційному розгляді представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримав з зазначених в ній підстав і доповнив, що взаємоперевірка фактично отриманих позивачем сум між боржником стягувачем та третьою особою не була проведена . Інші учасники в судове засідання не з»явилися, що згідно ч.4 ст.196 КАС України не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності. Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подану апеляційну скаргу слід задовольнити частково , постанову суду першої інстанції скасувати з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено, що згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.05.2011 року серії ВП №26596859 заступником начальника відділу державної виконавчої служби Лановецького районного управління юстиції Власюком Р. В. відкрито виконавче провадження по виконавчому листі №2-а-914/2009, виданому 17.05.2011 року Лановецьким районним судом про зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Лановецькому районі нарахувати та виплатити [PERSON] підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбачених ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року та з 01.01.2009 року по 07.12.2009 року, з врахуванням ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та виплачених сум. Постановою про закінчення виконавчого провадження від 30.06.2011 року серії ВП №26596859 заступником начальника відділу державної виконавчої служби Лановецького районного управління юстиції Власюком Р. В. виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-а-914/2009, виданого 17.05.2011 року Лановецьким районним судом закінчене на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» згідно із листом управління Пенсійного фонду України в Лановецькому районі від 30.06.2012 року про виплату. ( а.с.16) Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.09.2011 року серії ВП №29966488 заступником начальника відділу державної виконавчої служби Лановецького районного управління юстиції Власюком Р. В. відкрито виконавче провадження по виконавчому листі №2-а-3351/11, виданому 21.07.2011 року Лановецьким районним судом про зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Лановецькому районі нарахувати та виплатити [PERSON] підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбачених ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», за період з 03 березня 2011 року до виникнення обставин, з якими закон пов'язує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин, з врахуванням ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»-та виплачених сум. Постановою про закінчення виконавчого провадження від 29.12.2011 року серії ВП №29966488 начальником відділу державної виконавчої служби Лановецького районного управління юстиції Власюком Р. В. виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-а-3351/11, виданого 21.07.2011 року Лановецьким районним судом закінчене на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», згідно із листом управління Пенсійного фонду України в Лановецькому районі №3855/04-2 від 28.12.2011 року рішення суду виконане в межах компетенції.( а.с.18). Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.05.2011 року серії ВП №26596863 заступником начальника відділу державної виконавчої служби Лановецького районного управління юстиції Власюком Р. В. відкрито виконавче провадження по виконавчому листі №2-а-914/2009, виданому 17.05.2011 року Лановецьким районним судом про зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Лановецькому районі нарахувати та виплатити [PERSON] підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбачених ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року та з 01.01.2009 року по 07.12.2009 року, з врахуванням ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та виплачених сум. Постановою про закінчення виконавчого провадження від 29.12.2011 року серії ВП №26596863 начальником відділу державної виконавчої служби Лановецького районного управління юстиції Хаблюком І. М. виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-а-914/2009, виданого 17.05.2011 року Лановецьким районним судом закінчене на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» згідно із листом управління Пенсійного фонду України в Лановецькому районі №3419/04 від 31.10.2011 року рішення суду виконане в межах компетенції. ( а.с.15) Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 31.08.2011 року серії ВП №28773014.заступником начальника відділу державної виконавчої служби Лановецького районного управління юстиції Власюком Р. В. відкрито виконавче провадження по виконавчому листі №2-а-914/2009, виданому 16.05.2011 року Лановецьким районним судом про зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Лановецькому районі нарахувати та виплатити [PERSON] підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбачених ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року та з 01.01.2009 року по 07.12.2009 року, з врахуванням ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та виплачених сум. Постановою про закінчення виконавчого провадження від 28.11.2011 року серії ВП №28773014 начальником відділу державної виконавчої служби Лановецького районного управління юстиції Власюком Р. В. виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-а-914/2009, виданого 16.05.2011 року Лановецьким районним судом закінчене на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» згідно із листом управління Пенсійного фонду України в Лановецькому районі №3419/04 від 31.10.2011 року.( а.с.41) Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з правомірності постанов про закінчення виконавчого провадження, як виконаних, згідно індивідуального перерахунку про виплату підвищення до пенсії позивачу та відсутності правонаступництва у соціальних виплатах. Не заперечуючи відсутності правонаступництва у соціальних виплатах, колегія суддів вважає, що оскаржені постанови про закінчення виконавчого провадження протирічать нормам чинного законодавства та обставинам справи. Відповідно до п.1ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб»єктів владних повноважень суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Закінчення виконавчого провадження регламентовано ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», якою визначено, що « 1. Виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; 2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання; 3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; 4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі; 6) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення; 7) визнання боржника банкрутом; 8) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; 11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13) непред'явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону; 14) списання згідно із Законом України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" ( 3319-17 ) заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа. Аналізуючи оскаржені постанови, колегія суддів вважає, що всі вони, в тому числі два виконавчі провадження відносно померлої дружини позивача [PERSON]( ВП № 28773014 та ВП № 26596863) закінчені на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» згідно листів управління Пенсійного фонду України в Лановецькому районі №3419/04 від 31.10.2011 року, №3855/04-2 від 28.12.2011 року про виконання боржником рішення суду «в межах компетенції», хоча вказана вище норма Закону передбачає «фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом». . Крім того, суд не звернув увагу на те, що пенсійним органом (згідно протоколу індивідуального підрахунку) визнано факт не виконання рішення суду відносно позивача на суму 183, 83 грн., а відтак закінчення виконавчих проваджень на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» не відповідає закону. Посилання суду першої інстанції на немайновий характер виконавчих документів( зобов»язано нарахувати та виплатити), не заслуговують на увагу так як в матеріалах справи є відомості про отримання грошових коштів, в тому числі позивачем, але на його погляд не в повному об»ємі. Відсутність правонаступництва передбачає закінчення виконавчого провадження на підставі п.3ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», а не п.8 ч.1 ст.49 цього ж Закону. Колегія суддів погоджується з апелянтом про не виконання виконавчих листів в повному об»ємі, так як неодноразові звернення апеляційного суду до відповідача та третьої особи про надання доказів про нарахування (виплату) саме позивачу ([PERSON]) присуджених сум, останніми проігноровані. Щодо виконання рішень суду відносно померлої дружини позивача [PERSON], колегія суддів зазначає, що станом на час апеляційного перегляду цієї справи відсутні докази скасування ухвали Лановецького районного суду Тернопільської області від 13.12.2012 року про заміну сторони виконавчого провадження-стягувача з померлої на її чоловіка [PERSON]( ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.10.2012 року вона залишена без змін.) Учасниками судового розгляду також підтверджено, що пенсійним органом не нараховувалось підвищення до пенсії ( на що посилається суд першої інстанції, як виконання рішення суду) [PERSON], а також відсутні дані щодо оскарження рішення судів про допущення такого правонаступництва по її виконавчих документах. За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про передчасність закінчення оскаржених проваджень з зазначених в них підстав, а тому їх слід скасувати. Поряд з тим, колегія суддів вважає, що при апеляційному розгляді не здобуто доказів спричинення позивачу матеріальної та моральної шкоди, а відтак в задоволенні позовних вимог в цій частині належить відмовити. У відповідності до ст.69 ч.1, 2 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Частиною 1 статті 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно ст.204 ч.1, 4 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання. Підсумовуючи викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, невірно встановив фактичні обставини справи та ухвалив незаконне та необґрунтоване рішення з порушенням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду і така підлягає частковому задоволенню.

Результат розгляду: partial