Рішення адміністративного суду від 2014-02-21 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспектора ВДАІ Ковельського МВ УМВС України у Волинській області старшого лейтенанта міліції Романюка Олександра Вікторовича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідач своєю постановою від 05 листопада 2013 року неправомірно притягнув його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП, та наклав адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. за порушення Правил дорожнього руху України. Позивач стверджує, що відповідачем було допущено ряд порушень норм процесуального права при розгляді справи про адміністративне правопорушення. [PERSON] в своєму адміністративному позові просить скасувати вказану постанову в справі про адміністративне правопорушення. Суд, приходить до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження, та, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та з'ясувавши обставини справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Позивачем наведено ряд обставин, якими він обґрунтовує порушення відповідачем норм процесуального права. Так постановою по справі про адміністративне правопорушення від 05 листопада 2013 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. Як вбачається з цієї постанови, суть правопорушення полягає в тому, що позивач 05 листопада 2013 року о 15 годині 07 хвилин, керуючи автомобілем марки "Пежо", державний номерний знак [NUMBER], здійснив зупинку на виїзді із прилеглої території, чим порушив п. 15.9 (и) ПДР України. Факт зупинки автомобіля на виїзді із прилеглої території не оскаржується, а навпаки в позовній заяві він визнає дану обставину. Аналізуючи викладені обставини справи, суд приходить до висновку, що дії відповідача в цілому відповідають вимогам законодавства. Однак, при вирішенні питання про притягнення позивача до відповідальності, відповідачем, всупереч вимог ст.ст. 33, 252, 280 КУпАП, не прийнято до уваги ту обставину, що позивач вчинив дане правопорушення вперше, до істотних наслідків воно не призвело. На думку суду зазначена обставина є підставою для звільнення особи від відповідальності. Обираючи спосіб захисту прав позивача, суд, відповідно до ст. 162 КАС України, вважає необхідним та достатнім скасувати оскаржувану постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та звільнити його від адміністративної відповідальності за вчинення даного правопорушення у зв'язку із малозначністю вчиненого.

Результат розгляду: partial