Рішення адміністративного суду від 2014-02-05 00:00:00+02

Позивачка 21.01.2014 року звернулась до суду із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Торезі Донецької області про визнання протиправними дій відповідача з нарахування єдиного внеску та про скасування вимоги про сплату боргу. В обґрунтування позовних вимог вказала, що з 23.01.2008 року вона є фізичною особою - підприємцем та зареєстрована платником єдиного податку. З 04.10.2000 року [PERSON] - пенсіонер за віком, та з 07.02.2008 року отримує пенсію у зв'язку із втратою годувальника. Зазначила, що оскільки вона є пенсіонером за віком та фізичною особою - підприємцем, обравши спрощену систему оподаткування звільняється від сплати єдиного внеску. Однак відповідач нарахував позивачці заборгованість по сплаті єдиного внеску в сумі 6960,48 грн. 15.01.2014 року Із вказаною вимогою позивачка не погодилась, у зв'язку із чим змушена звернутись до суду. Просила суд дії УПФУ України в м. Торезі про нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування; скасувати вимогу про сплату недоїмки в розмірі 6960,48 грн. Позивачка в судовому засіданні наполягала на задоволенні позову, свої вимоги мотивувала аналогічно викладеному у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала, вважала його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Просила у задоволенні позову відмовити. Крім того надала письмове заперечення, в якому зазначила, що управлінням на підставі повідомлення - розрахунку відповідно до ст. 25 Закону України № 2464 була складена вимога про сплату боргу Ф-136У від 09.08.2013 року, яку позивачка отримала 15.01.2014 року у приміщенні управління Пенсійного фонду України в м. Торезі про що свідчить її підпис на корінці вимоги. 05.05.2000 року [PERSON] зверталась до управління із заявою про призначення пенсії за вислугою років. Розпорядженням управління від 15.05.2000 року позивачці була призначена пенсія за вислугою років. Розпорядженням УПФУ в м. Торезі від 12.03.2008 року [PERSON] призначена пенсія по втраті годувальника, яку вона отримує по теперішній час. Управління Пенсійного фонду України в м. Торезі вважає, що не порушило прав позивачки та діяло на підставі, в межах та у спосіб передбачений Конституцією та Законами України. Суд, заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про наступне. Позивачка - [PERSON] - фізична особа - підприємець, зареєстрована виконавчим комітетом Сніжнянської міської ради Донецької області 24.09.2002 року. Відповідач - Управління Пенсійного фонду України в м. Торезі Донецької області є суб'єктом владних повноважень - органом виконавчої влади, який в цих правовідносинах здійснює повноваження, покладені на нього п. 12 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 06.04.2011 № 384/2011. Як вбачається зі свідоцтва платника єдиного податку Серії [NUMBER], [PERSON] перейшла на спрощену систему оподаткування з 01.01.2012 року (а.с.6). Відповідно до вимоги про сплату недоїмки № Ф-136У від 09.08.2013 року, позивачка має заборгованість зі сплати єдиного внеску в розмірі 6960,48 грн. Пенсійний фонд України - орган, уповноважений відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI вести облік платників єдиного внеску, забезпечувати збір та ведення обліку страхових коштів, контролювати повноту та своєчасність їх сплати, вести Державний реєстр загальнообов'язкового державного соціального страхування та виконувати інші функції, передбачені законом. Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Проблемою даного спору є правомірність прийняття спірної вимоги про сплату недоїмки. Отже, позивачка [PERSON] є фізичною особою - підприємцем, пенсіонером з 2000 року та з 2008 року отримує пенсію в зв'язку із втратою годувальника та обрала спрощену систему оподаткування. Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються нормами Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003, Законом України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від 05.11.1991 та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від 05.11.1991 (зі змінами та доповненнями) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Згідно ст. 6 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від 05.11.1991 (зі змінами та доповненнями), особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії чи каліцтва. Отже, позивачка скористувалась своїм правом та з 2008 року перейшла на пенсію у зв'язку із втратою годувальника. Статтею 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003 (зі змінами та доповненнями) визначене поняття «пенсія» як, щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом. Так, відповідно до ч.1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні. Частиною другою ст. 36 вказаного Закону визначено, що непрацездатними членами сім'ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. Згідно ст. 26 вказаного Закону, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - які народилися до 30 вересня 1956 року включно. Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 за № 2464-УІ. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 зазначеного Закону платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. Згідно ч. 2 ст. 6 вказаного Закону платник єдиного внеску зобов'язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; подавати звітність до територіального органу Пенсійного фонду у строки, в порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом за погодженням з відповідними фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування та центральним органом виконавчої влади. Частиною 8 ст. 9 зазначеного Закону платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника, як передбачено ч. 12 ст. 9 Закону. Отже, суд звертає увагу на те, що ст. 4 зазначеного Закону в редакції, яка діє з 06.08.2011 р., містить вичерпний перелік фізичних осіб, які звільняються від сплати за себе єдиного внеску: підприємців, які є пенсіонерами за віком або інвалідами без урахування віку та отримують пенсію або соціальну допомогу. Втім, у зазначеній нормі законодавцем не виключені особи, які є пенсіонерами та отримують пенсію у зв'язку із втратою годувальника. Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади й органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України. що передбачений діючим законом, оскільки у нього не було законних підстав для прийняття спірної вимоги про сплату недоїмки № Ф-136У від 09.08.2013 року щодо позивачки. Разом із тим, суд вважає за доцільне зазначити, що заявляючи вимоги про визнання протиправним рішення (вимоги) та скасування спірної вимоги позивач не враховувала положення п. 1 ч. 2 ст. 162 КАС України, відповідно до яких у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень і про скасування або визнання його нечинним. Наслідком висновку про протиправність рішення суб'єкта владних повноважень є його скасування. Вимога про скасування (визнання нечинним) рішення суб'єкту владних повноважень виключає вимогу про визнання протиправним (недійсним, незаконним, неправомірним) цього ж рішення, оскільки правові наслідки застосування обох згаданих вимог в даному випадку співпадають. З урахуванням викладеного, суд частково задовольняє позовні вимоги [PERSON] про визнання протиправними дій відповідача з нарахування єдиного внеску та скасування вимоги № Ф-136У від 09 серпня 2013 року про сплату недоїмки у розмірі 6960,48 грн. Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до ч.3 ст. 94 КАС України. На підставі вищевикладеного,

Результат розгляду: partial