Рішення адміністративного суду від 2014-03-03 00:00:00+02

Позивачка звернулась до Ялтинського міського суду АР Крим з позовом, в якому просить визнати протиправними дії відповідача в частині відмови в задоволенні клопотання про виділення та передачу у власність земельної ділянки, також визнати протиправним та скасувати рішення Фороської селищної ради від 15.11.2013 року №19, прийняте на 49-й сесії 6-го скликання, щодо відмови у задоволені клопотання [PERSON] про надання їй безоплатно у власність земельної ділянки, орієнтованою площею 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку в межах смт. Форос АР Крим, також просить Фороську селищну раду винести на засідання найближчої сесії Фороської селищної ради та розглянути клопотання [PERSON] про виділення та передачу їй у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у межах норм безоплатної приватизації орієнтованою площею 0,15 га в межах смт. Форос АР Крим. Позивач в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі з наведених у позові підстав. Після оголошенні перерви в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена завчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі. Представники позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надали додаткові пояснення. Представник відповідача в судове засіданні не з'явився, до суду надав заперечення, які мотивовані тим, що оскаржуване рішення прийнято Фороською селищною радою в межах своїх повноважень з дотриманням вимог закону, також позивачем не було визначено яку саме земельну ділянку він бажає отримати, не надано доказів неправомірності дій Фороської селищної ради. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю представника відповідача. Заслухавши представників позивача, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов'язків або встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Конвенція про захист прав і основних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи громадян захищаються судом. Це означає, що суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації, або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Положення Конвенції та Конституції з цього питання відтворені в ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України про завдання адміністративного судочинства. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування та їх посадови особи зобов'язані діяти на підставі та у межах повноважень та засобами, передбаченими Конституцією та законами України. Зазначені положення Конституції України кореспондовані в ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Повноваження органів місцевого самоврядування в галузі земельних відносин визначено главою 2 Земельного кодексу України. Так, згідно із ст. 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить право розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу, а також надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу. У відповідності зі ст. 5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймаються на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. Відповідно до ст. ст. 26, 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключною компетенцією сільських, селищних та міських рад є врегулювання земельних правовідносин, зокрема, до яких відноситься надання під забудову та для інших потреб земель, що перебувають у власності територіальних громад. Відповідно до вимог ст. 116 ЗК України, громадяни і юридичні особи здобувають право власності й права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їхніх повноважень. Згідно ч. 1 ст. 118 Земельного Кодексу України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Судом встановлено, що 15 жовтня 2013 року позивач [PERSON] через свого повіреного [PERSON] звернулась до Фороської селищної ради із клопотанням в якому просить в порядку реалізації її гарантованого права на отримання безоплатно у власність земельної ділянки, визначити та виділити земельну ділянку орієнтованим розміром 0.15 га в межах селища смт. Форос АР Крим з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного Кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] при зверненні до Фороської селищної ради були надані графічні матеріали населеного пункту смт. Форос та частки узбережжя Чорного моря, а не бажаного місця розташування конкретної земельної ділянки. Запитане місце не відповідає місцю розташуванню запитуваної земельної ділянки вимогам законодавства. До клопотання [PERSON] не булі надані графічні матеріали та не було зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, що суперечить ч. 6 ст. 118 ЗК України. Відповідно до п. 34 ст. 26 Закону України «Про місце самоврядування», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин, це є виключною компетенцією сільських, селищних, міських рад. Згідно з ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Рішенням Фороської селищної ради від 15.11.2013 року №19, прийняте на 49-й сесії 6-го скликання Фороської селищної ради [PERSON] було відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою відносно відведення у власність земельної ділянки площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АР Крим, в межах смт. Форос. Рішення прийнято на підставі заяви [PERSON] Відмова обґрунтована виявленням невідповідності місця розташування запитуваної земельної ділянки вимогам законодавства та з урахуванням пропозицій постійної комісії ради по курортам, будівництву, архітектури и землекористуванню, охорони навколишнього середовища. Зазначені рішення є законним та обґрунтованим та не підлягає скасуванню, оскільки [PERSON] при зверненні до суб'єкту владних повноважень не була визначена конкретна земельна ділянка щодо якої вона просила би надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо її відведення у власність. Зазначена відмова Фороської селищною радою є мотивованою та відповідає вимогам ч. 7 ст. 118 ЗК України. При цьому судом не приймаються до уваги посилання позивача та його представників на те, що рішення про відмову не вмотивоване, оскільки відмова в наданні дозволу вказана в рішенні повністю вмотивована та обґрунтована. Оцінюючи правомірність оскаржуваного рішення Фороської селищної ради суд керується вимогами ст. 2 КАС України та перевіряє, чи прийняте воно: на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-яким несприятливими наслідками для прав і свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Оскільки судом не було встановлено протиправних дій відповідача у задоволені позову слід відмовити. На підставі викладеного та

Результат розгляду: denied