Рішення адміністративного суду від 2014-01-20 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до Окружного адміністративного суду АР Крим із адміністративним позовом до Державної казначейської служби України в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 28.11.2013 року, просить суд визнати протиправними дії або бездіяльність Державної казначейської служби України щодо невиконання рішень Білогірського районного суду від 23.08.2012 року та 03.12.2012 року у тримісячний строк згідно ч.4 ст.3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; зобов'язати Державну казначейську службу України вжити заходи щодо виконання рішень Білогірського районного суду від 23.08.2012 року та 03.12.2012 року у тримісячний строк згідно ч.4 ст.3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень». Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем у встановлений тримісячний строк протиправно не виконуються судові рішення про стягнення на його користь грошових коштів. Внаслідок не виконання Державною казначейською службою України судових рішень, позивач не може на власний розсуд розпоряджатися коштами, які стягнуті на його користь за рішеннями суду. Представник позивача у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, причин неявки не повідомив. Приймаючи до уваги, що в матеріалах справи достатньо доказів для з'ясування обставин по справі, суд вважає можливим на підставі статті 128 КАС України розглядати справу за відсутністю представників сторін. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив таке. 23.08.2012 року рішенням Білогірського районного суду АР Крим у справі №104/2130/12 за позовом [PERSON] до відділу Державної виконавчої служби Білогірського районного юстиції АР Крим, Державної казначейської служби України позовну заяву задоволено частково, стягнуто з Державної казначейської служби України на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 1000 грн. 29.10.2012 року ухвалою Апеляційного суду Автономної Республіки Крим рішення Білогірського районного суду АР Крим від 23.08.2012 року залишено без змін. 15.11.2012 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у відкритті касаційного провадження за скаргою на рішення Білогірського районного суду АР Крим від 23.08.2012 року та ухвалу Апеляційного суду АР Крим від 29.10.2012 року - відмовлено. 13.12.2012 року позивач звернувся до Головного управління Державної казначейської служби України в АР Крим із заявою про виконання рішення Білогірського районного суду від 23.08.2012 року, до якої додано рішення суду, оригінал виконавчого листа у справі №104/2130/12. Листом від 20.12.2012 року вих. №11.0-03/660-10940 Головне управління Державної казначейської служби України в АР Крим повідомило позивача, що на виконання п.42 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845, документи [PERSON] направлено за належністю до Управління Державної казначейської служби України у Білогірському районі АР Крим. Листом вих. від 01.02.2013 року №02.0-17/72 Управління Державної казначейської служби України у Білогірському районі АР Крим повідомило позивача, що на виконання п.42 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників,затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845, документи [PERSON] направлено за належністю до Головного управління Державної казначейської служби України в АР Крим. Листом вих. від 31.01.2013 року №11.0-01.2/60-781 Головне управління Державної казначейської служби України в АР Крим повідомило позивача, що відповідно до п.41, 43 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845, документи [PERSON] направлено за належністю до Державної казначейської служби України. 03.12.2012 року рішенням Білогірського районного суду Автономної Республіки Крим у справі №104/2535/12 за позовом [PERSON] до Білогірського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в АР Крим, Прокуратури АР Крим, Державної казначейської служби України, позов задоволено частково, стягнуто з Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з єдиного рахунку Державної казначейської служби України на користь [PERSON] у відшкодування моральної шкоди 40 000 гривень. 11.02.2013 року ухвалою Апеляційного суду АР Крим, рішення Білогірського районного суду АР Крим від 03.12.2012 року в частині стягнення моральної шкоди залишено без змін. 05.03.2013 року позивач звернувся до Управління Державної казначейської служби України у Білогірському районі АР Крим із заявою про виконання рішення Білогірського районного суду від 03.12.2012 року, до якої додано рішення суду, оригінал виконавчого листа у справі №104/2535/12. Листом вих. від 12.03.2013 року №02.0-12/211 Управління Державної казначейської служби України у Білогірському районі АР Крим повідомило позивача, що згідно п.42, 43 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845, були надіслані запити про надання інформації яка може бути підставою для зупинення безспірного списання коштів та перерахування їх на рахунок стягувача. Листом вих. від 05.04.2013 року №02.0-02/272 Управління Державної казначейської служби України у Білогірському районі АР Крим повідомило позивача, що на виконання п.42 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845, документи [PERSON] направлено за належністю до Головного управління Державної казначейської служби України в АР Крим. Листом вих. від 24.04.2013 року №11.0-01.2/242-2940 Головне управління Державної казначейської служби України в АР Крим повідомило позивача, що відповідно до п.35, 37 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845, документи [PERSON] направлено за належністю до Державної казначейської служби України. Позивач звернувся до Державної казначейської служби України із листом 02.10.2013 року, в якому просив невідкладно повідомити його про конкретну дату виконання судових рішень, а також доручити нарахувати компенсацію за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу. Листом вих. від 31.10.2013 року №5-13/1799-27074 Державна казначейська служба України розглянувши лист позивача, повідомила його, що згідно з виконавчим листом Білогірського районного суду АР Крим від 27.02.2013 року №104/2535/12 передбачається стягнення коштів з Державного бюджету України, на зазначену категорію справ Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» не розповсюджується. Інформацію щодо терміну виконання виконавчого листа Білогірського районного суду АР Крим від 27.02.2013 року №104/2535/12 не надано. Не погоджуючись діями або бездіяльністю Державної казначейської служби України щодо невиконання рішень Білогірського районного суду у справі №104/2130/12 від 23.08.2012 року та у справі №104/2535від 03.12.2012 року у тримісячний строк, позивач звернувся до суду із відповідним позовом. Стаття 19 Конституції України зобов'язує орган влади діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України. Отже "на підставі" означає, що суб'єкт владних повноважень повинний бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України та зобов'язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним. "У межах повноважень" означає, що суб'єкт владних повноважень повинен вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов'язків, встановлених законами. "У спосіб" означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний дотримуватися встановленої законом процедури вчинення дії, і повинен обирати лише встановлені законом способи правомірної поведінки при реалізації своїх владних повноважень. Критерії правомірності рішення суб'єкта владних повноважень визначені ст.2 КАС України, частиною 3 якої встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб'єктів владних повноважень суд перевіряє, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, чи використане повноваження, надане суб'єкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи. Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року №606-XIV (у редакції на момент виникнення спірних відносин) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення). Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами Державного казначейства України в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення (далі - державні органи), визначений Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року № 845 (далі - Порядок №845). За змістом пункту 2 вказаного Порядку №845 (у редакції на момент звернення позивача і заявами про виконання судових рішень) у ньому терміни вживаються в такому значенні: безспірне списання - операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами (далі - органи Казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів; боржники - визначені в рішенні про стягнення коштів розпорядники (бюджетні установи) та одержувачі бюджетних коштів, а також підприємства, установи та організації, рахунки яких відкриті в органах Казначейства; виконавчі документи - оформлені в установленому порядку виконавчі листи судів та накази господарських судів, видані на виконання рішень про стягнення коштів, а також інші документи, визначені для стягнення Законом України «Про виконавче провадження»; стягувачі - фізичні та юридичні особи, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів. Відповідно до пункту 3 зазначеного Порядку №845 (у редакції на момент звернення позивача і заявами про виконання судових рішень) рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій). Водночас, на органи Казначейства пунктом 4 названого Порядку №845 (у редакції на момент звернення позивача і заявами про виконання судових рішень) покладено, зокрема, обов'язок із вжиття заходів до виконання виконавчих документів протягом установленого строку та розгляд письмових звернень (вимог) осіб, які беруть участь у справі, щодо виконання виконавчих документів, а також звернення (вимоги) прокурорів. Пунктом 6 цього ж Порядку №845 (у редакції на момент звернення позивача і заявами про виконання судових рішень) передбачено, що у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб: заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних про перерахування коштів у готівковій формі через банки або підприємства поштового зв'язку, якщо зазначений рахунок відсутній; оригінал виконавчого документа; судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності); оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету. Відповідно до п.8 Порядку №845 (у редакції на момент звернення позивача і заявами про виконання судових рішень) органи Казначейства після надходження документів, зазначених у пунктах 6 і 7 цього Порядку: 1) приймають їх до розгляду та реєструють у відповідному журналі. На заяві стягувача про виконання рішення про стягнення коштів (супровідному листі керівника відповідного органу державної виконавчої служби) зазначається дата надходження і вхідний номер; 2) здійснюють попередній розгляд документів, за результатами якого визначають необхідність отримання від стягувача інших відомостей для виконання рішення про стягнення коштів; 3) повідомляють стягувачеві (представникові стягувача) на його письмову вимогу про прийняття, реєстрацію та результати попереднього розгляду документів. Пунктом 9 Порядку №845 (у редакції на момент звернення позивача і заявами про виконання судових рішень) передбачено перелік підстав для повернення виконавчого документу стягувачеві. Матеріли справи свідчать про те, що виконавчі листи не було повернуто позивачу, оскільки були надіслані органом казначейства для виконання до Державної казначейської служби України. У Порядку №845 (у редакції від 19.11.2012 року, яка діяла на момент звернення позивача із заявою про виконання судового рішення від 13.12.2012 року) окремим розділом було передбачено регулювання безспірного списання коштів державного бюджету для відшкодування шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам (п.41-47 Порядку). Відповідно до п.41 Порядку №845 (у редакції від 19.11.2012 року) казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування: 1) шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду; 2) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень; 3) шкоди, заподіяної органом державної влади у сфері нормотворчої діяльності; 4) різниці між сумою коштів, що надійшли до державного бюджету від реалізації конфіскованого або зверненого судом у дохід держави майна, іншого майна, у тому числі валютних цінностей, що переходять у власність держави, та сумою, встановленою у судовому рішенні; 5) шкоди, заподіяної фізичній особі внаслідок злочину. У разі здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 41 цього Порядку стягувачі подають документи, зазначені у пункті 7 цього Порядку, до органу Казначейства за місцезнаходженням органу державної влади, внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності якого заподіяно шкоду. Орган Казначейства повідомляє протягом п'яти робочих днів після надходження документів про їх надходження зазначений орган та відповідний орган прокуратури. У разі відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі внаслідок кримінального правопорушення, орган Казначейства повідомляє орган прокуратури за місцем досудового розслідування відповідного кримінального правопорушення (п.42 Порядку №845 (у редакції від 19.11.2012 року). Відповідно до п.43 Порядку №845 (у редакції від 19.11.2012 року), орган прокуратури та орган державної влади, зазначені у пункті 42 цього Порядку, подають протягом 15 робочих днів органові Казначейства документи (відомості), що можуть бути підставою для зупинення безспірного списання коштів державного бюджету і їх перерахування на рахунок стягувача. Після закінчення такого строку орган Казначейства надсилає протягом п'яти робочих днів до Казначейства зазначені документи (відомості). Згідно з частиною 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача. Крім того, суб'єкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Відповідно до ч.4 ст.71 КАС України суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали. Відповідно до ч. 5 ст. 11 КАС України суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає. Згідно з ч. 4 ст. 11 КАС України суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. З метою встановлення дати отримання Державною казначейською службою України заяв позивача про виконання рішень суду та доданих до неї документів, суд неодноразово витребовував у відповідача копію заяви позивача про примусове виконання рішень Білогірського районного суду АР Крим у справі № 104/2130/12 від 23.08.2012 року та у справі № 104/2535/13 від 03.12.2012 року, копії виконавчих листів та всіх інших документів, які були додані до заяви позивача. Проте, зазначені вимоги суду не виконано, доказів отримання заяв позивача про виконання рішення суду та доданих до них документів відповідачем не надано, а тому суд у порядку ч.6 ст.71 КАС України вирішує справу на основі наявних доказів. З листа Головного управління Державної казначейської служби України в АР Крим вих. від 31.01.2013 року №11.0-01.2/60-781 про направлення заяви позивача про примусове виконання рішень Білогірського районного суду АР Крим у справі №104/2130/12 від 23.08.2012 року з доданими документами вбачається, що Державна казначейська служба України повинна була отримати такі документи у розумний строк у лютому 2013 року. Аналогічно з листа Головного управління Державної казначейської служби України в АР Крим вих. від 24.04.2013 року №11.0-01.2/242-2940 про направлення заяви позивача про примусове виконання рішень Білогірського районного суду АР Крим у № 104/2535/13 від 03.12.2012 року з доданими документами вбачається, що Державна казначейська служба України повинна була отримати такі документи у розумний строк у кінці квітня - на початку травня 2013 року. З огляду на викладене, при розгляді заяв позивача про виконання судових рішень відповідач повинен був керуватися новою редакцією Порядку №845, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України №845 від 03.08.2011 року та чинна з 06.02.2013 року. Відповідно до пп.1 п.47 Порядку №845 (у редакції чинній з 06.02.2013 року) безспірне списання коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів, здійснюється Казначейством на підставі поданих органом Казначейства: документів та відомостей, надісланих стягувачами та боржником; інформації про неможливість виконання безспірного списання коштів з рахунків боржника. Згідно п.48 Порядку №845 (у редакції чинній з 06.02.2013 року) для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 47 цього Порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок. Перерахування коштів стягувачу здійснюється Казначейством у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів та відомостей. Крім того, з 01 січня 2013 року набрав чинності Закон України від 05.06.2012 №4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», який встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження», та особливості їх виконання. Частино 1 ст.2 вказаного Закону передбачено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган, державне підприємство, установа, організація, юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства. Зазначеним Законом також визначено порядок виконання рішень суду про стягнення коштів з державного органу. Так, статтею 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" передбачено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. На вимогу частини четвертої статті 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей. Вищезазначений лист-відповідь Державної казначейської служби України вих. від 31.10.2013 року №5-13/1799-27074 свідчить про те, рішення Білогірського районного суду АР Крим у справах №104/2535/12 та №104/2535/12 не виконано, відповідні кошті у тримісячний строк з дня надходження відповідних документів не перераховано. Суд зазначає, що в порушення вимог ч.2 ст.71 КАС України, відповідачем не надано жодних доказів, які підтверджують вчинення відповідачем дій, передбачених Порядком №845, направлених на виконання рішень Білогірського районного суду АР Крим від 23.08.2012 року у справі №104/2130/12 та від 03.12.2012 року у справі №104/2535/12, у встановлений Порядком №845 тримісячний строк. З огляду на викладене, відповідач зобов'язаний був виконати рішення Білогірського районного суд АР Крим у справі №104/2535/12 та №104/2535/12 та перерахувати відповідні кошті у тримісячний строк, бездіяльність відповідача з приводу не виконання зазначених дій підтверджується матеріалами справи та є протиправною, а тому позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача є обґрунтованими та такими, що належить задовольнити. З тих самих підстав обґрунтованим є позовні вимоги в частині зобов'язання Державної казначейської служби України вжити заходи щодо виконання рішень Білогірського районного суду від 23.08.2012 року та 03.12.2012 року у тримісячний строк. Щодо посилань відповідача у листі від 31.10.2013р. за вих. №5-13/1799-2707н на ту обставину, що на правовідносини з виконання рішення Білогірського районного суду АР Крим у справі №104/2535/12 від 03.12.2012р. не поширюються вимоги Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», оскільки рішенням суду було стягнуто шкоду з Державного бюджету України шляхом стягнення з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України, а вказаний Закон регулює правовідносини щодо стягнення коштів за судовими рішеннями боржником у яких є державний орган, державні підприємство, установа, організація, юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства, суд зазначає таке. Дійсно, зі змісту ч.1 ст.2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» слідує, що цей Закон поширюється на правовідносини щодо виконання судових рішень боржником у яких є державний орган, державні підприємство, установа, організація, юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства. За рішенням Білогірського районного суду АР Крим у справі №104/2535/12 від 03.12.2012р. стягнуто на користь позивача шкоду у розмірі 40 000грн. з Державного бюджету України та визначено порядок виконання рішення суду шляхом стягнення з єдиного казначейського рахунку. Проте, вказані обставини не мають правового значення для вирішення питання щодо порушення відповідачем тримісячного строку виконання рішення суду, який встановлений Порядком №845, який у свою чергу прийнято на виконання Закону України «Про виконавче провадження» та Бюджетного кодексу України. Тобто, відповідач у будь якому випадку повинен був виконати рішення Білогірського районного суду АР Крим у справі №104/2535/12 від 03.12.2012р. на підставі п.48 Порядку №845, у тримісячний строк. Оскільки відповідачем не надано доказів вчинення будь яких дій щодо виконання вищевказаних рішень суду, позовні вимоги в частині визнання протиправними дій відповідача, задоволенню не підлягають. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити частково. Окрім того, представником позивача надано клопотання про встановлення судового контролю за виконанням рішення у справі. Розглянувши клопотання представника позивача суд зазначає таке. Частиною 1 ст.267 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За таких обставин, суд вважає за необхідне встановити судовий контроль за виконанням судового рішення у справі та зобов'язати Державну казначейську службу України надати звіт про виконання судового рішення протягом місяця з дня закінчення тримісячного строку, який обчислюється з дня набрання законної сили судовим рішенням у справі. Під час судового засідання, яке відбулось 20.01.2014 року, оголошені вступна і резолютивна частини постанови. Відповідно до ст. 163 КАС України постанову у повному обсязі складено 24.01.2014 року.

Результат розгляду: partial