Рішення адміністративного суду від 2014-02-24 00:00:00+02

Фізична особа-підприємця [PERSON] звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом (з урахуванням уточнення адміністративного позову) до Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 07.12.2013 № Ф-29157-17 в розмірі 9 852,74 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 07.12.2013 Красноармійською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управлінню Міндоходів у Донецької області винесено вимогу про сплату боргу № Ф-29157-17, якою відповідно до ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» податковий орган вимагає від позивача сплатити суму недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 9 852,74 грн. Позивач посилається на те, що відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Оскільки позивач є пенсіонером за віком з 16.08.2001 та отримує з 22.01.2004 пенсію по втраті годувальника, тому позивач вважає, вимогу про сплату боргу протиправною. З вказаних підстав просить задовольнити позов у повному обсязі. Представник позивача до суду не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Через відділ діловодства та документообігу суду представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача до суду надав письмові заперечення, в яких зазначив, що відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, особи, які обрали спрощену систему оподаткування, що звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримають відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування. Оскільки позивач отримує пенсію за втратою годувальника, тому вона не має право на пільги передбачені ч. 4 ст. 4 вказаного Закону. Просив у задоволенні відмовити та розглянути справу за відсутністю представника відповідача. Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів. Позивач - фізична особа-підприємець [PERSON] зареєстрована у встановленому порядку Виконавчим комітетом Красноармійської міської ради Донецької області 06.09.2005, ідентифікаційний номер [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця Серії [NUMBER] (а.с.9), та перебуває на обліку в Красноармійській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області як платник на спрощеній системі оподаткування та платник єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], призначено пенсію за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням Серії [NUMBER] (а.с.13). Згідно листа Управління Пенсійного фонду України в м. Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області від 20.02.2014 № 3517/10/23 та не заперечується позивачем, з 16.08.2001 [PERSON] призначено пенсію за віком при повному стажі, а з 22.01.2004 вона отримує пенсію по втраті годувальника. 07.12.2013 Красноармійською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Донецькій області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-29157-17, за якою відповідно до ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» фізична особа-підприємець [PERSON] повинна сплатити суму недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 9852,74 грн. Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Обов'язок суду вирішувати спори на підставі Конституції України закріплений положеннями принципу законності викладеного у пункті 1 частини першої статті 9 КАС України. Нормою ч. 3 ст. 2 КАС України також визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Законом України «Про збір на облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI, Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ,Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV. Відповідно до статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування. Платниками єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування згідно статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» є, зокрема: фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності; особи, які забезпечують себе роботою самостійно - займаються незалежною професійною діяльністю, а саме науковою, літературною, артистичною, художньою, освітньою або викладацькою, а також медичною, юридичною практикою, в тому числі адвокатською, нотаріальною діяльністю, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід безпосередньо від цієї діяльності, за умови, що такі особи не є найманими працівниками чи підприємцями. Згідно ч. 4 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI (далі за тестом - Закону № 2464-VI) платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, особи, які обрали спрощену систему оподаткування, що звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримають відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування. З 01 січня 2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі за текстом - Закон №1058-IV), який відповідно до його преамбули визначає принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій. Абзацом 2 преамбули цього Закону передбачено, що зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону. Як встановлено статтею 1 Закону України № 1058-IV, пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім'ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом. Частиною 3 статті 4 Закону № 1058-IV передбачено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначається виключно законами про пенсійне забезпечення. Статтею 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі, серед іншого, призначається і пенсія у зв'язку з втратою годувальника. Статтею 10 Закону № 1058-IV визначено, що особа, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, в зв'язку із інвалідністю, в зв'язку із втратою годувальника) призначається один з цих видів пенсії за її вибором. Згідно абзацу 2 частини 1 статті 36 Закону № 1058-IV батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. Відповідно до частини 1 статті 37 Закону № 1058-IV пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім'ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками. Частина 4 статті 4 Закону № 2464-VI вказує, що для користування пільгами зі сплати єдиного податку особа повинна бути пенсіонером за віком або інвалідом та отримувати відповідно до закону пенсію, тобто законом визначена категорія пенсіонерів, але не вказано конкретний вид пенсії, з отриманням якої пов'язується пільга. Статтею 26 Закону № 1058-IV визначені умови призначення пенсії за віком. Відповідно до зазначеної статті особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - які народилися до 30 вересня 1956 року включно; 55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року; 56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року; 56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року; 57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року; 57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року; 58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року; 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року; 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року; 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року; 60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року. Отже, позивач досягла визначеного УПФУ граничного пенсійного віку - 60 років, є пенсіонером за віком, отримує відповідно до закону пенсію по втраті годувальника, тому основною умовою для сплати єдиного внеску, в даному випадку, є укладення договору добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, який між позивачем та відповідачем не укладався. Таким чином, позивач має право користуватися пільгою зі сплати єдиного внеску встановленою частиною 4 статті 4 Закону № 2464. За таких обставин, вимога Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області про сплату боргу (недоїмки) від 07.12.2013 № Ф-29157-17 в розмірі 9 852,74 грн. є протиправною та такою, що підлягає скасуванню. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов фізичної особи-підприємця [PERSON] до Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 07.12.2013 № Ф-29157-17 в розмірі 9 852,74 грн. підлягає задоволенню. Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України. З урахуванням частини 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», а також того, що відповідач звільнений від сплати судового збору, суд присуджує з Державного бюджету України до стягнення на користь позивача понесені ним витрати зі сплати судового збору, що підтверджені документально, тобто у розмірі 182,70 грн.

Результат розгляду: granted