Рішення адміністративного суду від 2014-01-16 00:00:00+02

Позивач, [PERSON], звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області, в якому просить: - визнати протиправними і скасувати положення пункту першого Наказу начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області від 11 липня 2013 року № 586 щодо звільнення, [PERSON], з органів внутрішніх справ України та Наказ начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області від 25 липня 2013 року № 160 о/с (по с особовому складу) в частині звільнення, [PERSON], з органів внутрішніх справ; - поновити [PERSON] на посаді старшого слідчого слідчого відділення Глухівського МВ УМВС України в Сумській області з поновленням у спеціальному званні «майор міліції» та зобов'язати відповідача виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу з 11 липня 2013 року. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що наказом УМВС України в Сумській області № 586 від 11 липня 2013 року, [PERSON] було звільнено з органів внутрішніх справ за пунктом 64 „є" (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою КМУ № 114 від 29 липня 1991 року. Позивач зазначає, що цей наказ був доведений до нього під підпис 22 липня 2013 року, а 1 серпня 2013 року він був ознайомлений з витягом з наказу керівника відповідача від 25 липня 2013 року № 160 о/с (по особовому складу), яким його звільнили з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил України за п.64 „є" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (далі - Положення). Позивач вважає вказані накази керівника відповідача незаконними, виходячи з наступного. Розділом V Положення в органах внутрішніх справ запроваджено обов'язкову атестацію осіб рядового і начальницького складу. Відповідно до п.48 Положення атестація осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу проводиться на кожній із займаних посад через чотири роки, а також при призначенні на вищу посаду, переміщенні на нижчу посаду і звільненні з органів внутрішніх справ, якщо переміщення по службі або звільнення провадиться по закінченні року з дня останньої атестації, а у виняткових випадках - незалежно від цього строку. Отже, виходячи з приписів наведених нормативно-правових актів, при звільненні осіб з органів внутрішніх справ проведення атестації для осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу є обов'язковою. Також, за змістом мотивувальної частини наказу № 586, фактично позивач був звільнений за керування у вільний від служби час, на польовій дорозі поза населених пунктів скутером «Ямаха» у стані алкогольного сп'яніння., у зв'язку з чим на нього працівником ДАІ був складений адміністративний протокол за ч.І ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Позивач зазначає, що незважаючи на те, що він оспорював факт керування скутером у стані алкогольного сп'яніння, а оформлений адміністративний матеріал надійшов до Глухівського міськрайсуду лише 26 липня 2013 року, а керівник відповідача вже 11 липня 2013 року приймає рішення про винність позивача у керуванні скутером у стані алкогольного сп'яніння і звільняє його з органів внутрішніх справ без проведення обов'язкової службової атестації, хоча результати такої атестації (з урахуванням усіх обставин випадку та попередньої служби) могли б істотно вплинути на рішення щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності. Позивач вважає, що відповідач, приймаючи рішення про звільнення його з органів внутрішніх справ взагалі не брав до уваги пояснення позивача щодо обставин випадку, ні пояснення усього керівного складу Глухівського MB, який був викликаний і присутнім при виявленні і документуванні факту керування [PERSON] скутером 4 липня 2013 року та проходженні ним медичного огляду на стан сп'яніння. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечував та просив у задоволенні позовних вимог відмовити з огляду на наступне. 04.07.2013, працівниками міліції був зупинений скутер "Ямаха", яким керував майор міліції [PERSON], який за зовнішніми ознаками перебував у стані алкогольного сп'яніння. За результатами медичного обстеження, проведеного у Глухівській центральній районній лікарні, [PERSON] перебував у стані алкогольного сп'яніння, в зв»язку з чим було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. На підставі вищевикладеного начальником УМВС було призначено службове розслідування. 22.07.2013 було проведено засідання атестаційної комісії, якою складено висновок про невідповідність [PERSON] займаній посаді, що і стало підставою для звільнення [PERSON] Отже, відповідач вважає, що позивача було увільнено з посади старшого слідчого слідчого відділення Глухівського MB у відповідності до норм Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. Суд, заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, [PERSON] проходив службу в Глухівському MB УМВС України в Сумській області на посаді старшого слідчого. Наказом УМВС України в Сумській області № 586 від 11 липня 2013 року за порушення розділу IV «Правил поведінки та професійної етики осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України», затвердженого Наказом МВС України № 155 від 22 лютого 2012 року, пункту 2.9 „а" Правил дорожнього руху України, що виразилось у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, а також за проявлену у ході службового розслідування нещирість та на підставі статей 2,12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV старшого слідчого слідчого віділення Глухівського МВ майора міліції [PERSON] було звільнено за п.64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ (а.с. 8-9). На підставі зазначеного наказу УМВС України в Сумській області був прийнятий наказ від 25 липня 2013 року № 160 о/с (по особовому складу), яким [PERSON] був звільнений з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил України за п.64 „є" (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (а.с. 10). Суд вважає оскаржувані накази обґрунтованими та такими що відповідають нормам законодавства виходячи з наступного. З матеріалів справи суд вбачає, що наказ №586 від 11.07.2013 був прийнятий на підставі висновку службового розслідування, затвердженого начальником УМВС України 11 липня 2013 року (а.с. 11-12). Даним висновком службового розслідування встановлено, що 04.07.2013, згідно графіку раптових перевірок по контролю за дотриманням працівниками органів внутрішніх справ Правил дорожнього руху України та транспортної дисципліни, мобільною групою у складі оперуповноваженого в ОВС ВВБ в Сумській області ДВБ МВС України майора міліції [PERSON], старшого інспектора ДПС взводу із забезпечення супроводження роти ДПС ДАІ, підпорядкованої УМВС, молодшого лейтенанта міліції [PERSON] та інспектора цього ж взводу прапорщика міліції [PERSON] здійснювався нагляд за дорожнім рухом на автодорозі Суми-Путивль-Глухів. О 22.30 год., поблизу с. Перемога, вищезазначеними працівниками міліції був помічений скутер "Ямаха" без номерного знаку, характер руху якого викликав сумнів у спроможності водія адекватно оцінювати дорожню обстановку. Після зупинки скутера було встановлено, що ним керував старший слідчий слідчого відділення Глухівського MB майор міліції [PERSON], який за зовнішніми ознаками перебував у стані алкогольного сп'яніння. [PERSON] було запропоновано пройти медичне освідчення для встановлення стану алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку, на що останній погодився. За результатами медичного обстеження, проведеного у Глухівській центральній районній лікарні, було встановлено, що [PERSON] перебував у стані алкогольного сп'яніння, вказане підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду, на якому мається підпис [PERSON] (а.с. 48). Також, з матеріалів службового розслідування суд вбачає, що під час медичного огляду в Глухівській ЦРЛ, лікар, що проводив огляд, неодноразово пропонував [PERSON] здати на аналіз біосередовище, проте останній від пропозиції відмовився (даний факт в судових засіданнях позивачем не заперечувався). У подальшому, на підставі висновку про результати медичного огляду, працівниками ДПС відносно [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 47). Дослідивши зазначені обставини у справі, суд вважає за необхідне відмітити наступне: Так, порядок та підстави проходження і припинення служби в органах внутрішніх справ регулюються Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення). Відповідно до п. 23 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, особи рядового та начальницького складу несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну та кримінальну відповідальність згідно з законодавством. Пунктом 64 «є» Положення встановлено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни. Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначаються Законом України «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України». Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України. Вимогами статті 2 цього Статуту передбачено, що дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни. Статтею 5 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України передбачено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Статтею 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, визначено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників. Також, Закон України «Про міліцію», Присяга працівника ОВС України, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 року № 382, «Правила поведінки та професійної етики осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України», затверджені наказом МВС України від 22.02.2012 № 155, вимагають від працівника міліції суворого додержання Конституції України, діючого законодавства України, виконання вимог статутів, які видаються у межах їх повноважень. Виходячи з аналізу перелічених вище норм, суд доходить висновку, що зазначені нормативні акти вимагають від працівника органів внутрішніх справ дотримання законодавства не тільки під час несення служби а у вільний від служби час. Відповідно до п.п. «а» п. 2.9. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин. Суд зазначає, що матеріалами справи підтверджується факт керування 04.07.2013 [PERSON] транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, що є порушенням п.2.9 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 та порушенням службової дисципліни, що в свою чергу відповідно до норм Дисциплінарного статуту є підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності. При цьому, посилання позивача на висновок медичного огляду Кролевецької ЦРБ (а.с. 83), суд вважає безпідставним виходячи з наступного. Відповідно до ст.266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником міліції у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником міліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Перелік закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності працівника міліції. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров'я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров'я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Відповідно до п.1 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року (далі - Порядок), цей Порядок визначає процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - огляд), і проведення такого огляду. Пунктом 2 зазначеного Порядку визначено, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи Державтоінспекції є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп'яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. Відповідно до п.7 Порядку, уповноважена особа Державтоінспекції забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. Лікар, що проводив у закладі охорони здоров'я огляд водія транспортного засобу, складає за його результатами висновок за формою, яка затверджується МОЗ (п.13 Порядку). Відповідно до п.14 Порядку, висновок може бути оскаржений водієм транспортного засобу у встановленому законодавством порядку. Аналогічні норми містить також Інструкція про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров»я України. Як встановлено судом, висновок медичного огляду [PERSON] був складений лікарем Кролевецької ЦРБ без направлення на огляд, виданого працівниками відповідних служб міліції, без їх присутності та пізніше ніж через дві години з моменту виявлення відповідних підстав, відтак, враховуючи норми зазначених вище нормативних актів, є недійсним і не може бути взятий судом до уваги. Крім того, висновок медичного огляду складений Глухівською ЦРЛ, відповідно до п.14 Порядку, позивачем оскаржений не був. Також безпідставним суд вважає і посилання позивача на постанову Глухівського міськрайонного суду від 29.10.2013, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] закрите. Як вбачає суд із зазначеної постанови, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст.130 ч.1 КУпАП закрите не з реабілітуючих підстав, а у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків передбачених ст.38 КУпАП (а.с. 150). Також, щодо тверджень позивача стосовно порушення відповідачем процедури звільнення, судом встановлено наступне. Згідно ст. 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Відповідачем перед прийняттям оскаржуваних наказів відповідно до вимог ст.14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, було проведено службове розслідування під час якого у позивача було відібране пояснення (а.с. 40-41). Згідно п.48 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, атестація осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу проводиться на кожній із займаної посади через 4 роки, а також при призначенні па вищу посаду, переміщенні на нижчу посаду і звільненні з органів внутрішніх справ, якщо переміщення по службі або звільнення провадиться по закінченні року з дня останньої атестації, а у виняткових випадках незалежно від цього строку. Відповідно до вимог п.48 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, 22.07.2013 було проведено засідання атестаційної комісії УМВС України в Сумській області, якою складено висновок про невідповідність [PERSON] займаній посаді, вказане підтверджується протоколом засідання комісії (а.с. 102-103). З висновком атестаційної комісії позивач був ознайомлений, про що свідчить його підписи на обох сторінках атестаційного листа (а.с. 53). Як пояснив в судовому засіданні сам позивач, вказаний атестаційний лист був підписаний ним 22.07.2013 року. Також, щодо твердження позивача про те що в порушення норм Інструкції про порядок проведення атестування особового складу органів внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 22.03.2005 № 181 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23.05.2005 за № 559/10839, його не було попереджено про проведення атестації, суд зазначає. В судовому засіданні в якості свідка був допитаний начальник сектору кадрового забезпечення Глухівського МВ УМВС України в Сумській області [PERSON], який повідомив, що на початку робочого дня 22.07.2013 року він особисто повідомив [PERSON] про необхідність прибуття на засіданні атестаційної комісії, яке відбудеться цього ж дня о 15год. 00хв. Вказані свідчення [PERSON] також підтверджуються його рапортом (а.с. 164). Також, судом встановлено, що на засідання атестаційної комісії [PERSON] не прибув, про що було складено відповідний акт (а.с. 163). Отже, виходячи з викладеного вище, суд доходить висновку, що оскаржувані накази прийняті відповідачем з урахуванням всіх обставин що мають значення для прийняття рішень та з дотриманням вимог законодавства, відтак позовні вимоги щодо визнання протиправними та скасування наказів від 11 липня 2013 року № 586 та від 25 липня 2013 року № 160 о/с а також поновлення [PERSON] на посаді старшого слідчого слідчого відділення Глухівського МВ УМВС України в Сумській області є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Крім того, судом було встановлено що з наказом про звільнення від 25 липня 2013 року № 160 о/с [PERSON] було ознайомлено 01.08.2013 року (про що зазначено на самому наказі), відповідно до розписки, в цей же день йому було вручено трудову книжку (а.с. 161). Також, як пояснив позивач він з'являвся на службу та знаходився на робочому місці по 01.08.2013, до моменту видачі йому трудової книжки та ознайомлення з наказом про звільнення, даного факту відповідач не заперечував та не спростував. При цьому, розрахунок з позивачем проведений по 25.07.2013 року, що підтверджується довідкою УМВС в Сумській області (а.с. 107). Суд зазначає, що питання, пов'язані із прийняттям (обранням, призначенням) громадян на публічну службу, її проходженням та звільненням із неї (її припиненням), урегульовані спеціальним законодавством, в даному випадку, зокрема, Законом України від 20 грудня 1990 року N 565-XII "Про міліцію", Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР. Тому, за загальним правилом, під час вирішення справ цієї категорії пріоритетними є норми спеціальних законів. Трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних правовідносин, або коли про це йдеться у спеціальному законі. Враховуючи те, що питання вручення трудової книжки при звільненні спеціальним законодавством не врегульоване, то підлягають застосуванню норми Кодексу законів про працю, який регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, організацій, установ незалежно від форми власності. Так, відповідно до ст.47 КЗпП, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника. Отже, враховуючи що фактично позивач знаходився на робочому місці по 01.08.2013 та з наказом про звільнення від 25.07.2013 його було ознайомлено лише 01.08.2013, та в цей же день вручено трудову книжку, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку підлягають задоволенню в частині стягнення за період з 26.07.2013р. по 01.08.2013р. в сумі 511,55 грн. (5 робочих дні х 102,31 грн.(середньоденне грошове забезпечення). Крім того, враховуючи вказані обставини, для повного захисту прав позивача, на підставі приписів ч.2 ст. 11 КАС України, суд вважає за необхідне, змінити дату звільнення з органів внутрішніх справ [PERSON] з 25.07.2013 р. на 01.08.2013 р.

Результат розгляду: partial