Рішення адміністративного суду від 2014-02-13 00:00:00+02

14 лютого 2011 позивач звернувся до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України про стягнення грошового забезпечення в сумі 61661,25 грн. та моральної шкоди в сумі 100 000 грн. Позовні вимоги обґрунтовані неправомірною невиплатою позивачу грошового забезпечення з 27.07.2009 р. по 14.05.2010 р. за час перебування поза штатом. Ухвалою суду від 25 листопада 2013р. закрито провадження у справі в частині позовних вимог щодо стягнення на користь позивача моральної шкоди в сумі 100 000 грн. (п.2 ч. 1 ст. 157 КАС України). Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2013р. позов було задоволено частково. Зобов'язано Міністерство внутрішніх справ України виплатити [PERSON] грошове забезпечення за період з 22 вересня 2009 року по 13 травня 2010 року у розмірі 33 003,45 гривень (тридцять три тисячі три гривні сорок п'ять копійок). В задоволенні решти позовних вимог відмовити. Відповідачем на вказане рішення суду подана апеляційна скарга в якій просять скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову. Скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції необґрунтовано та незаконно зобов'язано виплатити позивачеві грошове забезпечення з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, оскільки така надається в разі вибуття в чергову відпустку. У зв'язку з неявкою сторін фіксування судового засідання не здійснювалось, відповідно ч.1 ст. 41 КАС України. Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено, що позивач проходить службу в органах Внутрішніх справ України з 14 червня 1994 р. Наказом МВС України № 1789 від 24 листопада 2008 р. позивача було призначено старшим оперуповноваженим в особливо важливих справах 6-го міжрегіонального відділу (м. Дніпропетровськ) Управління по боротьбі з організованою злочинністю на транспорті ГУБОЗ МВС України. 24 лютого 2009 року позивачу було присвоєно звання підполковника міліції. Наказом МВС України від 27.07.2009 № 323 дск Управління по боротьбі з організованою злочинністю на транспорті МВС України було ліквідовано. 27 липня 2009 року позивач був виведений за штат у зв'язку із скороченням 6-го міжрегіонального відділу (м. Дніпропетровськ) Управління по боротьбі з організованою злочинністю на транспорті Управління БОЗ МВС України. Відповідно до вимог п.п. «в» п. 40 Положення [PERSON] для здійснення організаційно-штатних заходів було зараховано у розпорядження МВС України. З 27.07.2009р. по 10.08.2009р. за період перебування поза штатом позивачеві було виплачено грошове забезпечення. За період з 10.08.2009р. по 21.09.2009р. позивач перебував у черговій відпустці та було останньому виплачено грошове забезпечення за вказану чергову відпустку за 2009р. та матеріальна допомога на оздоровлення за 2009р. Відповідно копії грошового атестату №255, позивач перебуває у розпорядженні з 27.07.2009р. Наказом МВС України від 14.05.2010 р. № 836 о/с позивача було відряджене у розпорядження Головного управління МВС України в Дніпропетровській області. Наказом №131 о/с від 25.05.2010 р. начальника ГУМВС України в Дніпропетровській області позивач був призначений на посаду старшого уповноваженого сектору карного розшуку Павлоградського міського відділу (з обслуговування міста Павлоград та Павлоградського району) з 14.05.2010 р. (підстава наказу МВС України від 14.05.2010 р. № 836 о/с)ю Дані обставини сторонами не спростовуються. Також відповідачем не спростовується перебування позивача до 14.05.2010р. у розпорядженні. Відповідно пункту 3.4. Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України від 31.12.2007 р. № 499 за період перебування особи рядового і начальницького складу в розпорядженні органу внутрішніх справ їй виплачується грошове забезпечення з розрахунку посадового окладу за останньою основною штатною посадою, окладу за спеціальним званням, надбавки за вислугу років та додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру, крім премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Судом першої інстанції з урахуванням довідки Міністерства внутрішніх справ України №1697 від 26.10.2010 р. «Про місячне грошове забезпечення» місячне грошове забезпечення позивача за останньою штатною посадою в МВС України, вірно враховано, що за час перебування позивача в розпорядженні органів внутрішніх справ, грошове забезпечення останнього, без врахування премії у сумі 405,40 грн., складало 3 793,5 гривень на місяць. Таким чином колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що позивачу в порушення вказаної норми законодавства не виплатили грошове забезпечення з 22.09.2009 р. по 13.05.2010 р. У розмірі 29 209,95 грн. Проте колегія суддів не погоджується з доводами суду першої інстанції щодо зобов'язання виплатити позивачу матеріальної допомоги на оздоровлення за 2010 рік у сумі 3 793,5 грн., з наступних підстав. Не вибуття у 2010р. позивача у чергову відпустку позивачем не спростовується та про це зазначає і відповідач. Відповідно до п. 2.16.3 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України від 31.12.2007 р. № 499, в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та допомога для оздоровлення при щорічній основній відпустці в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення. Згідно вимогам п. 2.16.4 Інструкції вказана виплата здійснюється на підставі наказу про особовий склад, за яким особа рядового чи начальницького складу вибуває в чергову відпустку. Враховуючи, що позивач не вибував у відпустку, відсутній відповідний наказ, то в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Крім того, позивач з 14.05.2010р. був призначений на посаду старшого уповноваженого сектору карного розшуку Павлоградського міського відділу та не позбавлений був права на відпустку. Враховуючи викладене апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду в частині задоволення позовних вимог щодо виплатили грошове забезпечення з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення за 2010р. прийнято помилково.

Результат розгляду: partial