Рішення адміністративного суду від 2014-03-12 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду 20 серпня 2012 року з вказаним позовом, в якому зазначив, що між ним та фірмою «Unicoal AG» (Швейцарія) 26 грудня 2011 року було укладено зовнішньоекономічний контракт №U-2012.60.028.01, в межах якого позивачем на митну територію України в січні 2012 року на умовах DАР RU станція Соловей (ІНКОТЕРМС 2010) було ввезено вантаж: вугілля марки «КС». Товар надійшов для митного оформлення на Луганську митницю за періодичною митною декларацією №702020001/2012/000233 в якій, згідно контракту №U-2012.60.028.01, позивачем було заявлено до митного оформлення в режимі імпорту ввезений товар за ціною контракту - 182 долара США (далі - дол..США) за одну тону та надано необхідний пакет документів. 15 лютого 2012 року начальник сектору митного оформлення митного поста «Алчевськ» Луганської митниці Савостін М.М. висунув позивачу вимогу про надання договору на закупівлю товару з третіми особами та від виробника, витягів з періодичних видань «Металл Курьер», «Металл. Експерт. Уголь», «Информация на рынке коксующегося угля». Луганська митниця карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 21 лютого 2012 року №702020001/2/00029 відмовила позивачеві в митному оформленні товару. Підставою для відмови в митному оформленні зазначено «Проведення митної оцінки (рішення про визначення митної вартості №702020001/2012/000177/1 від 21.02.2012) згідно МКУ від 11.07.02 №92-ІУ (ст. 265, ст. 273) та Постанови КМУ від 20.12.06 №1766». Луганською митницею 21 лютого 2012 року було прийняте рішення №702020001/2012/000177/1 до ВМД №702020001/2012/0001049, згідно якого митна вартість визначена за 2 методом згідно з додатком №U-2011.60.028.01 від 22.11.2011 року до контракту від 31.05.2011 №U-2011.60.028.01 із розрахунку 205 дол. США за тону. Позивач вважає, що дії митного органу не відповідають нормам законодавства України щодо митного оформлення товару та самостійного визначення митної вартості, оскільки ПАТ «Алчевськкокс» було надано весь необхідний пакет документів для митного оформлення товару, тому просив: визнати протиправним та скасувати рішення Луганської митниці про визнання митної вартості товарів від 21.02.2012 № 702020001/2012/000177/1; скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 21.02.2012 № 702020001/2/00029; визнати протиправними дії начальника сектору митного оформлення митного поста «Алчевськ» Луганської митниці Савостіна М.М. щодо висування вимоги від 15.02.2012 про надання позивачем договору на закупівлю товару фірмою «Unicoal AG». Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2012 року адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення Луганської митниці про визначення митної вартості товарів від 21.02.2012 № 702020001/2012/000177/1, скасовано картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 21.02.2012 №702020001/2/00029. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Зазначена постанова залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2012 року. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17 грудня 2013 року скасовано постанову Луганського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2012 року. Справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд. Відповідач - Луганська митниця, у своїх запереченнях (т.2 а.с.100) зазначив, що товар ввезений підприємством на митну територію України за непрямим зовнішньоекономічним контрактом. Згідно митної декларації вугілля відвантажено фірмою ОАО «УК» КУЗБАССРАЗРЕЗУГОЛЬ» Кемерово, продається з РФ до країни Швейцарії за ціною 159,45 дол. США/тн, на умовах поставки FCA-ТИГРАН. Позивач імпортує зазначене вугілля на умовах поставка DAP - ст.. Соловей, що теж не передбачено несення витрат на транспортування до митного кордону України. Таким чином, на думку представника відповідача, відповідальним за транспортування товару є Швейцарська фірма. Ні відправник, ні одержувач вугілля витрат на транспортування до митного кордону не сплачує. Відповідач посилається, що документального підтвердження такого припущення не надано, так як декларантом не надані документи до митного оформлення між ОАО ««УК» КУЗБАССРАЗРЕЗУГОЛЬ»» та фірмою «Unicoal AG». Відповідач зазначає, що 02.02.2012 року позивач здійснював поставку товару за зовнішньоекономічним контрактом за ціною 205 дол.США/тн. На думку відповідача, суди попередніх інстанції неправомірно застосували ціну товарів між пов'язаними особами, а саме між позивачем та фірмою «Unicoal AG». Відповідач вважає, що помилково була застосована норма ст. 266 МК України, так як зазначені фірми не є пов'язаними особами в розумінні ч.5 ст. 267 МК України. Також відповідач зазначає, що вказаний зовнішньоекономічна поставка є нетиповою, оскільки товар надійшов до України через Швейцарського посередника, на різних умовах поставки. Згідно з висновком ДП «Держзовнішінформ» вартість вугілля може складати від 180 до 265 дол. США. Відповідач зазначив, що був вказаний дуже широкий діапазон цін. При цьому сам експерт зробив застереження, що вартість товару може змінюватись в залежності від ціноутворюючих факторів та котирування цін на ринку. Таким чином, відповідач враховуючи надану позивачем інформацію щодо цін на вугілля саме в період поставки 17-18 січня та приймаючи до уваги здійснення митних оформлень тотожних товарів іншими імпортерами за ціною 210 доларів США, заявлена позивачем митна вартість на рівні 182 дол. США не могла бути визнана. У зв'язку з наведеним відповідач проси відмовити в задоволені позову. Дослідивши всі документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Відповідно до ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, між ПАТ «Алчевський коксохімічний завод» та фірмою «Unicoal AG» (Швейцарія) 26 грудня 2011 року було укладено зовнішньоекономічний контракт №U-2012.60.028.01, в межах якого позивачем на митну територію України в січні 2012 року на умовах DАР RU станція Соловей (Інкотермс 2010) було ввезено вантаж - вугільний концентрат марки «КС». За ціною договору, а саме 182 долара США за одну тону (т.1а.с.17-27). Вугільний концентрат марки «КС» за контрактом № U-2012.60.028.01 від 26.12.2011 року надійшов на митну територію України у січні 2012 року. При цьому, у періодичній митній декларації від 06.01.2012 № 702020001/2012/000233 відправником вугільного концентрату зазначено фірму «Unicoal AG» (Швейцарія), а у декларації № 702020001/2012/001049 від 15.02.2012 відправник - ВАТ «Вугільна компанія «Кузбассразрезуголь» (Росія). Вказане підтверджує непрямі поставки. Про те, що фірма «Unicoal AG» (Швейцарія) є посередником також зазначено і у п. 1.1 контракту № U-2012.60.028.01. Зазначена поставка товару здійснюється на умовах поставки DAP ст. Соловей за Інкотермс 2010. До декларації митної вартості за формою ДМВ-1 позивачем надано необхідний пакет документів, передбачений Порядком декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України та подання відомостей для її підтвердження, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1766 від 20.12.2006. У декларації митної вартості № 702020001/2012/0001049 від 15.02.2012 митним органом, на виконання п.11 Постанови КМУ від 20.12.2006 № 1766, для підтвердження заявленої митної вартості зобов'язано позивача надати договір на закупівлю товару фірмою «Unicoal» та витяги з періодичних видань «Металл Курьер», «Металл. Эксперт. Уголь», «Информация на рынке костующегося угля» станом на січень 2012 року, щодо формування ціни на вугілля. На вимогу відповідача, декларантом позивача надано лист від 20.02.2012 № 40 про неможливість надати договір з третіми особами, витяги з журналу «Новости рынков угля» від 23.01.2012 № 4, від 30.01.2012 №5 та від 06.02.2012 № 6, а також лист ПАТ «Алчевськкокс» від 21.02.2012 №003-0510. 21 лютого 2012 року Луганською митницею складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 702020001/2/00029 (а.с.16 т.1) у якій зазначено, що митна декларація не може бути прийнята у зв'язку із проведенням митної оцінки (рішення про визначення митної вартості № 702020001/2011/000177/1 від 21.02.2012) згідно МКУ та Постанови КМУ від 20.12.2006 № 1766, а також прийнято рішення про визначення митної вартості товарів від 21.02.2012 № 702020001/2012/000177/1, згідно з яким митним органом визначено вартість товару за 2 методом у розмірі 205 доларів США за одну тону (т.1а.с.15). Отже, підставою для прийняття спірного рішення було ненадання позивачем договору на закупівлю вугілля фірмою «Unicoal». Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивач намагався надати договір на закупівлю вугілля фірмою «Unicoal», оскільки з листа фірми «Unicoal» від 20.02.2012 № 40 слідує, що позивач 16.02.2012 року звертався до вказаної фірми з проханням надати необхідні документи (т.1 а.с.173). Але фірма «Unicoal» відмовила в наданні документів, оскільки запитувана інформація є комерційною таємницею, тому розголошенням такої інформації буде порушено домовленість між сторонами договору про нерозголошення інформації. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач раніше також звертався до фірми «Unicoal» з проханням надати договір на закупівлю вугілля фірмою «Unicoal». Але на лист позивача від 24.01.2012 фірма «Unicoal» листом від 25.01.2012 відмовила позивачу в наданні договору на закупівлю вугілля, оскільки інформація в договорах є комерційною таємницею, тому розголошенням такої інформації буде порушено домовленість між сторонами договору про нерозголошення інформації (т.1а.с.56). Таким чином, вимога митного органу щодо надання договору з третіми особами унеможливлювала для позивача надати вказаний додатково витребуваний документ, хоча позивач намагався виконати вказану вимогу. Вирішуючи даний спір суд виходить з наступного. Відповідно до ст.259 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є їх ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, обчислена відповідно до положень цього Кодексу. Митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до положень цього Кодексу (ч.1 ст.260 Митного кодексу України). Відповідно до ч.1 ст.262 Митного кодексу України митна вартість товарів і метод її визначення заявляються (декларуються) митному органу декларантом під час переміщення товарів через митний кордон України шляхом подання декларації митної вартості. Статтею 266 Митного кодексу України передбачено, що основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Згідно ст. 267 МК України, перший метод визначення митної вартості використовується для визначення митної вартості, якщо використані декларантом відомості підтверджені документально та є достовірними, такий метод застосовується, окрім 4-х випадків, наведених у частині 4 статті 267 МКУ. Статтею 268 Митного кодексу України передбачено, що у разі, якщо митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 267 цього Кодексу, за митну вартість береться вартість операції з ідентичними товарами, які продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю відповідно до вимог статті 271 Митного кодексу України. Відповідно до правил Інкотермс 2010 умови поставки DAP передбачають поставка товару в місце призначення тобто товар надається покупцеві вже готовим для розвантаження (в наших умовах для перевантаження під митним контролем, або ж для розмитнення). Умовами поставки FCA передбачають Франко перевізник, де «Франко перевізник» означає, що продавець вважається тим, хто виконав своє зобов'язання по поставці товару, який пройшов митне очищення для ввезення, з моменту передачі його в розпорядження перевізника в обумовленому пункті. При відсутності вказівки покупця про такий пункт, продавець має право визначити такий пункт сам серед низки подібних пунктів, де перевізник приймає товар у своє розпорядження. У тих випадках, коли згідно комерційній практиці для укладання договору перевезення необхідно сприяння продавця (при перевезенні товару повітряним або залізничним транспортом), він може діяти в таких випадках за рахунок і на ризик покупця. Транспортний термінал означає залізничну станцію, причал, контейнерний термінал або подвір'я, пункт щодо прийняття різних видів вантажів, тобто будь-яких контейнерів та/або піддонів, незалежно від застосування ISO, трейлерів, причепів, обладнання типу ро-ро, igloos, що застосовуються будь-якими засобами транспорту. Порядок та умови декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, встановлюються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення декларацій митної вартості - спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі митної справи (частина 2 статті 262 Митного кодексу України). Пунктом 7 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 № 1766, визначено, що для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів декларант зобов'язаний подати: зовнішньоекономічний договір (контракт) і додатки до нього; рахунок-фактуру (інвойс) або рахунок-проформу; банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено), а також інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; рішення митного органу про визначення митної вартості раніше ввезених ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів, якщо воно прийнято за одним договором (контрактом); пакувальні листи; копію ліцензії на ввезення (вивезення) товарів, імпорт (експорт) яких підлягає ліцензуванню. Відповідно до п.11 Порядку для підтвердження митної вартості товарів на вимогу митного органу декларант зобов'язаний подати додаткові документи. Для підтвердження заявленої декларантом митної вартості оцінюваних товарів можуть подаватися: договір з третіми особами, що пов'язаний з договором (контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; рахунки про сплату комісійних, брокерських (посередницьких) послуг, пов'язаних з виконанням умов договору (контракту); відповідна бухгалтерська документація; ліцензійний чи авторський договір (контракт); каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) фірми - виробника товару; калькуляція фірми - виробника товару; копія вантажної митної декларації країни відправлення, а в разі, коли в такій країні товар розміщувався в митному режимі, яким не передбачено сплату податків і відповідно до якого товар перебував під митним контролем, - копія вантажної митної декларації, оформленої в попередній експорту митний режим; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; сертифікат про походження товару; відомості про якісні характеристики товару; інформація зовнішньоторговельних та біржових організацій про вартість товару та/або сировини. Декларант за власним бажанням подає інші документи для підтвердження заявленої у декларації митної вартості товарів. З аналізу вищезазначеної норми вбачається, що вона не зобов'язує позивача надавати повний перелік документів відповідно до п.11 Порядку. При цьому, саме формулювання вказаної норми - «можуть подаватися», вказує на те, що витребування таких документів може мати місце у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Щодо умов поставки, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Як вбачається з укладеного контракту № U-2012.60.028.01 від 26.12.2011 року та відповідних декларацій на поставку товару за даним договором, метод поставки вугільного концентрату марки «КС» до позивача є непрямим. Тобто вказаний метод передбачає купівлю і продаж товарів через торгово - посередницьку ланку на основі укладання спеціального договору з торговим посередником, що передбачає виконання останнім певних зобов'язань у зв'язку з реалізацією товару продавця. Щодо даного методу поставки товару відповідач не заперечує. Згідно митної декларації країни експорту (Російська Федерація) від 10.01.2012 №10608010/100112/0000007 зазначене вугілля відвантажене фірмою ОАО «»УК КУЗБАССРАЗРЕЗУГОЛЬ»» Кемерова, та продається з російської Федерації до країни Швейцарії за ціною 159,45 дол. США за 1 тн. На умовах поставки FCA - ТЫГРАН(т.1а.с.45). Умови FCA відповідно до положень Інкотермс 2010 не передбачають витрати, що пов'язані з транспортуванням товару. В даному випадку умови транспортування між вказаними контрагентами на увагу суду не заслуговують оскільки здійснюються без відповідної особи щодо якої наявний даний спір. Однак, є необхідним зазначити, що ціною товару яка пізніше було придбано позивачем є саме 159,45 дол. США за 1 тн. Вказаний факт також не спростовується відповідачем та зазначається ним самим в запереченнях (т.1 а.с.95). У зв'язку з наведеним, судом встановлено, що на умовах DAP Інкотермс 2010 за якими було придбано позивачем товар, він прийшов до ст. Соловей, обумовленим місцем призначення за ціною 159,45дол. США. Умови DAP Інкотермс 2010 також не передбачають сплату витрат пов'язаних з транспортуванням товару. Коли товар постачається за вказаними умовами витрати на транспортування товару включаються продавцем в загальну ціну товару. Окрім того, як вже було встановлено раніше позивач намагався надати до митного органу документальні підтвердження, як саме Швейцарською фірмою було доставлено товар, а саме вугільний концентрат до ст. Соловей місцем призначення за відповідною угодою, однак фірма «Unicoal» відмовила позивачу в наданні даної інформації з посиланням на комерційну таємницю. Судом встановлено, що відповідно до зовнішньоекономічного контракту та митних декларації позивачем задекларовано суму вартості придбаного вугільного концентрату марки «КС» як 182,00 дол. США за 1 тн. Тобто різниця між вартістю товару в 159,45 дол. США за 1 тн. та задекларованою позивачем сумою в 182,00 дол. США за 1 тн., яка складає 22,55 дол. США, з наданих представником позивача в судовому засіданні пояснень і складає витрати на транспортування товару. Суд зазначає, що не завжди ненадання на вимогу митного органу зазначених ним документів надає право митному органу визначити митну вартість товару за іншим методом. Визначені митним органом, як обов'язкові для надання додаткові документи залежать також від можливості їх надання декларантом. Тобто, законодавство не пов'язує та не встановлює безграничне право митного органу в результаті ненадання певних документів визначати митну вартість товару за іншим методом, а не за ціною придбаного товару. В даному випадку вирішення цього питання необхідне розглядати у сукупності з іншими наявними документами, які визначають таку митну вартість товару, що відповідає змісту ст.264, 267 МК України. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем за основу визначення ціни товару вугільного концентрату взята ціна проданого товару на території України між пов'язаними особами, тобто між позивачем та фірмою «Unicoal AG» (Швейцарія). Вказане суперечить нормам статті 268 МК України, оскільки ці норми встановлюють можливість застосування 2 методу, за умови неможливості визначення митної вартості товару за 1 методом, при цьому обов'язковою умовою визначення за другим методом, є ціна товару проданого в Україні, який не пов'язаний з продавцем товару. Відповідач позбавлений правової можливості на підставі раніше задекларованої митної вартості цього товару, імпортованого за однією зовнішньоекономічною угодою, визначати нову таку вартість за новим контрактом. Крім того, використані декларантом відомості повинні бути об'єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально, однак в даному випадку матеріали справи не містять доказів того, що використані декларантом відомості при визначенні митної вартості імпортованого вугілля за ціною договору є недостовірними, чи такими, які не піддаються обчисленню, тобто такими, які на думку митного органу, перешкоджають застосуванню 1-го методу визначення митної вартості імпортованого товару. Виходячи із наявних матеріалів справи та документів, наданих для митного оформлення, оцінюючи докази у їх сукупності, суд не вбачає наявність будь-яких умов, для визначення вартості імпортованого вугілля за 2 методом. Крім того, у висновках ДП «Укрпромзовнішекспертіза» від 31.01.2012 №353 та ДП «Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків» від 01.02.2012 №10/43, які були додані позивачем до митної декларації у якості додатків зазначено, що ціна на вугільний концентрат марки КС на рівні 182 долара США за одну тону відповідає поточній кон'юнктурі ринку та є прийнятною. Оскільки, середньо розрахунковий рівень цін, на вугільний концентрат складає 180,00-265,00 дол. США з 1 тн., а позивач придбав товар за ціною 182 долара США за одну тону, що відповідає розрізу даної вартості. На підставі викладеного, суд вважає, що дав належну оцінку всім доказам які маються в матеріалах справи та приходить до висновку про протиправність та необґрунтованість рішення митного органу щодо застосування другого методу визначення митної вартості товару - вугільного концентрату, без обґрунтування неможливості застосування та визначення митної вартості товару за першим методом в межах нового укладеного міжнародного контракту, тому позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування рішення Луганської митниці про визнання митної вартості товарів від 21.02.2012 №702020001/2012/000177/1, скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №702020001/2/00029 від 21.01.2012 підлягають задоволенню. Стосовно позовної вимоги про визнання протиправними дій Начальника сектору митного оформлення митного поста «Алчевськ» Луганської митниці Савостіна М.М. щодо висування вимоги від 15.02.2012 про надання позивачем договору на закупівлю товару фірмою «Unicoal AG», суд зазначає, що витребовування додаткових документів в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщуються через митний кордон України, відповідає компетенції відповідача 2, як суб'єкта владних повноважень при здійсненні ним своїх владних управлінських функцій, в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості товару, тому позовна вимога не підлягає задоволенню. Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги. Враховуючи, що у задоволенні майнових вимог позивача про скасування постанов про накладенні штрафу було відмовлено, решта суми судового збору при зверненні до суду з вимогами майнового характеру у розмірі 1430,67 грн. підлягає стягненню з позивача. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial