Рішення адміністративного суду від 2014-02-07 00:00:00+02

Позивач звернувся в суд з позовною заявою до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Рівненській області про визнання протиправною та скасування постанови № 21-по від 21.01.2014р. по справі про адміністративне правопорушення. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити, скасувати постанову інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Рівненській області по справі про адміністративне порушення від 21.01.2014р. №21-по та провадження у справі закрити. Представник відповідача в судовому засіданні в задоволенні позову просив відмовити, рахує позовні вимоги необґрунтованими і таким, що не підлягають до задоволення. Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, вислухавши думку та пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив, що в задоволення позовних вимог слід відмовити. У відповідності до ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Судом встановлено, що 15 січня 2014 року головним державним інспектором інспекційного відділу по північних районах області територіального управління №1 інспекції ДАБК у Рівненській області Мацкевичем О.М. у присутності провідного інженера кошторисно-договірного відділу управління капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради [PERSON] за результатами планової перевірки, проведеної на будівництві секційного 9-ти поверхового житлового будинку кварталу житлової забудови по вулицях Буковинській та Гетьмана Виговського у м. Рівне було складено протокол про адміністративне правопорушення, щодо [PERSON]. Другий примірник протоколу було вручено [PERSON] та повідомлено про розгляд справи про адміністративне правопорушення під особистий підпис. Із дослідженої в судовому засіданні постанови про адміністративне правопорушення, вбачається, що 21 січня 2014 року заступником начальника інспекції - начальником територіального управління №2 інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Рівненській області - Ніколайчуком О.В. було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення №21 -по, згідно якої: провідним інженером кошторисно-договірного відділу управління капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради [PERSON] не подано на обов'язкову експертизу Проект «Секційний 9-ти поверховий житловий будинок кварталу житлової забудови по вулицях Буковинській та Гетьмана Виговського у м. Рівне» щодо його міцності, надійності та довговічності (відповідно до Технічного звіту про інженерно-геологічні розвідування для будівництва кварталу житлової забудови по вул. Буковинській та Гетьмана Виговського в м. Рівне, розробленого в липні 2007р. та Результатах інженерно-геологічних робіт по уточненню інженерно-геологічних умов ділянок будівництва двох секційних будинків в кварталі багатоповерхової забудови по вул. Буковинській та Гетьмана Виговського в м. Рівне, розробленими в 2013 році) відносяться до II категорії складності інженерно-геологічних умов (середньої складності), сейсмічність площадки будівництва - 5 балів». Даною постановою відповідачем було визнано позивача винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.96 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п'ятдесят) гривень. Суд відхиляє доводи представника позивача в тій частині, що [PERSON] не мала подавати на обов'язкову експертизу Проект «Секційний 9-ти поверховий житловий будинок кварталу житлової забудови по вулицях Буковинській та Гетьмана Виговського у м. Рівне» щодо його міцності, надійності та довговічності, з огляду на наступне. З оглянутого в судовому засіданні наказу № 60 від 07.11.2013 року вбачається що [PERSON] була призначена відповідальною за організацію та проведення обов"язкової експертизи проектно- кошторисної документації та за складання, погодження, опублікування заяв про наміри та заяв про екологічні наслідки. Суд приймає до уваги і роз"яснення Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово- комунального господарста України що містяться у листах № 716-9551 від 19.06.2013 року та від 27.09.2013 року , де зазначено, що проектна документація на будівництво об"єктів І-ІІІ категорії складності, що споруджуються на територіях із складними інженерно- геологічними умовами ( ІІ-ІІІ категорій складності) підлягають обов"язковій експертизі щодо їх міцності, надійсності та довговічності відповідно до постанови КМУ від 11 травня 2011 року № 560 " Про затвердження Порядку затвердження проектів будівництва і проведення експертизи та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів". За таких підстав суд визнає постанову № 21 -по від 21.01.2014 року правомірною, винесеною уповноваженою особою в межах її компетенції та у відповідності до вимог чинного законодавства. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що стягнення з адміністративне правопорушення накладається в межах, установлених цим кодексом та іншими законами. Не допускається застосування стягнення нижче за нижчу межу, передбачену санкцією відповідної статті, а також перевищення її розміру. Статтею 96 ч.1 КУПАП України встановлено, що порушення вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджених проектних рішень під час нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту об'єктів чи споруд -тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб - від п'ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Аналізуючи викладене, суд прийшов до висновку, що при винесені оскаржуваної постанови відповідачем було вірно встановлено наявність в діях [PERSON] складу правопорушення, передбаченого ст.96 ч.1 КУпАП та з урахуванням характеру суспільної небезпечності можливих наслідків правопорушення, особи порушника, ступінь його вини, майновий стан і накладено мінімальне стягнення, передбачене законом за дане порушення митних правил, тобто постановлено законне і обґрунтоване рішення в межах санкції статті 96 ч.1 КУпАП, з урахуванням всіх вимог чинного законодавства. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied