Рішення адміністративного суду від 2014-02-25 00:00:00+02

08 січня 2014 року Дніпропетровська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі - позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до фізичної особи - підприємця [PERSON] (далі по тексту - відповідач) про стягнення коштів в рахунок погашення податкового боргупо єдиному податку з фізичних осіб у розмірі 1258,28грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, щофізична особа-підприємець [PERSON] має податковий боргз єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 1258,28грн., що виник внаслідок несплати єдиного податку по визначених термінах сплати. Позивач зауважив, що Дніпропетровськоюоб'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області з метою погашення податкового боргу у відношенні відповідача сформовано та направлено податкову вимогу від 19.12.2012 року р. №40, яка повернулась з поштового відділення з відміткою «за зазначеною адресою не проживає». На момент звернення до суду сума заборгованості залишається не сплаченою. Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом. Копія ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.01.2014 року направлена на адресу відповідача, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, проте конверт із вмістом вказаного поштового відправлення повернувся на адресу суду 12.02.2014 року з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». Відповідач протягом десяти днів не надав до суду заперечень проти позову та позов не визнав. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України справа повинна бути розглянута у порядку скороченого провадження не пізніше трьох днів з дня закінчення строку, передбаченого для надання заперечень або заяви про визнання позову, якщо до суду не було подано заперечення відповідача та за умови, що справа розглядається судом за місцезнаходженням відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. [PERSON]зареєстрований фізичною особою-підприємцем рішенням Дніпропетровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області 14.11.2008 року; номер запису в ЄДРПОУ - 2 203 000 0000 021438. Відповідач перебуває на обліку у Дніпропетровській міжрайонній державній податковій інспекції з 17.11.2008 за №5306 (довідка форми №4-ОПП). ФОП [PERSON] обрано спрощену систему оподаткування, про що 31.05.2012 року відповідачем отримано Свідоцтво про сплату єдиного податкусерії [NUMBER]. 06.08.2012 року відповідачем подано до позивача звітну податкову декларацію №13858 за ІІІ квартали 2012 року. У зв'язку з несплатою по термінах сплати єдиного податку виник податковий борг у розмірі 1258,28грн., з них: - 20.10.2012 року - 111,28грн. залишок несплаченої суми єдиного податку по свідоцтву серії [NUMBER]; - 20.11.2012 року - 229,40грн.; - 20.12.2012 року - 229,40грн.; - 20.01.2013 року - 229,40грн.; - 20.02.2013 року - 229,40грн.; - 20.03.2013 року - 229,40грн. - усі суми по свідоцтвусерії [NUMBER]. За довідкою позивача стану розрахунків з бюджетомв розрізі документів, якими узгоджено податкове зобов'язання по ФОП [PERSON], сума узгодженого, проте несплаченого єдиного податку з фізичних осіб станом на 04.10.2013 р. становить 1258,28грн. На виконання вимог ст.59 Податкового кодексу України Дніпропетровською міжрайонною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області сформовано податкову вимогу № 40 від 19.12.2012 року на суму 355,48 грн. Зазначена податкова вимога направлена на адресу відповідача, проте не була вручена у зв'язку з тим, що конверт з вмістом поштового відправлення повернувся з поштового відділення з відміткою «за зазначеною адресою не проживає». Згідно до ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Відповідно до пункту 41.5. статті 41 Податкового Кодексу України органами стягнення є виключно органи державної податкової служби, які уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах їх повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень. Відповідно до п. 14.1.175 ст. 14 Податкового кодексу України податковим боргом вважається сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання. Відповідно до п. 291.2 ст. 291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності. Відповідно до п. 294.3 ст. 294 Податкового кодексу України для суб'єктів господарювання, які перейшли на сплату єдиного податку із сплати інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом, перший податковий (звітний) період починається з першого числа місяця, що настає за наступним податковим (звітним) кварталом, у якому таким особа виписано свідоцтво платника єдиного податку, і закінчується останнім календарним днем останнього місяця такого періоду. Відповідно до пп. 293.1 - 293.2 ст. 293 Податкового кодексу України ставки єдиного податку встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, та у відсотках до доходу (відсоткові ставки). Фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць: 1) для першої групи платників єдиного податку - у межах від 1 до 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати; 2) для другої групи платників єдиного податку - у межах від 2 до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати. Відповідно до пп. 295.1-295.2 ст. 295 Податкового кодексу України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року. У разі якщо сільська, селищна або міська рада приймає рішення щодо зміни раніше встановлених ставок єдиного податку, єдиний податок сплачується за такими ставками у порядку та строки, визначені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 цього Кодексу. Нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється органами державної податкової служби на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності. Відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Відповідно до п. 59.4 ст. 59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Згідно до вимог ст. 58.3, 59.1 Податкового кодексу України податкова вимога вважається надісланою (врученою) юридичній особі, якщо його передано посадовій особі такої юридичної особи під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення. Відповідно до п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України пеня нараховується після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу. Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо стягнення грошових сум, які ґрунтуються на рішеннях суб'єкта владних повноважень, щодо яких закінчився встановлений цим Кодексом строк оскарження. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд в порядку адміністративного судочинства може прийняти постанову про стягнення з відповідача коштів. Оцінюючи усі докази, досліджені судом, у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Податкове зобов'язання відповідача є узгодженим, Дніпропетровською об'єднаною державною податковою інспекцією ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області вжиті всі передбачені чинним законодавством заходи щодо стягнення заборгованості. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області до фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення податкового боргу по єдиному податку з фізичних осіб у розмірі 1258,28 грн. є обґрунтованими та такими, які підлягають задоволенню в повному обсязі.

Результат розгляду: granted