Рішення адміністративного суду від 2014-02-28 00:00:00+02

До Київського окружного адміністративного суду звернулась [PERSON] фізична особа-підприємець з позовом до Головного управління Міндоходів у Київській області, Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області про визнання незаконним наказу Головного управління Міндоходів у Київській області від 30.10.2013 № 225, визнання протиправними дій відділу контролю за проведенням розрахункових операцій управління податкового контролю та митного аудиту Головного управління Міндоходів у Київській області, скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 24.12.2013 № 0006392213, скасування податкового повідомлення-рішення від 24.12.2013 № 0006372213 і податкового повідомлення-рішення від 24.12.2013 № 0006382213. В ході розгляду справи 28.02.2014 позивач уточнив позовні вимоги (заява від 28.02.2014) і просив суд визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення рішення від 24.12.2013 № 0006372213. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірне податкове повідомлення-рішення прийнято безпідставно, оскільки висновки Акта перевірки не відповідають фактичним обставинам справи. Як стверджує позивач, облік розрахункових операцій здійснюється у встановленому порядку в Книзі обліку розрахункових операцій № 1025000920/5, яка зареєстрована в Переяслав-Хмельниціькій об'єднаній державній податковій інспекції. Дана книга ведеться належним чином, зокрема в ній підклеєно та записано усі фіскальні звітні чеки. Таким чином, на думку позивача, твердження податкового органу про незабезпечення обліку готівки є необгрунтованими. Під час розгляду справи представник відповідачів заперечував проти позову. Надав суду письмові заперечення на адміністративний позов, в яких зазначив, що в ході перевірки позивача виявлено не забезпечення обліку готівки від продажу товарів за період з 04.10.2013 по 25.11.2013, а саме не здійснено записів у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків з № 1107 по № 1162 на суму 4401,90 грн. Даний факт підтверджується Актом перевірки і поясненнями продавця [PERSON], який повідомив, що сума 4401,90 грн. у книзі обліку не відображалась. На думку відповідача, позивачем порушено вимоги пункту 2.6 Постанови Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637, тому спірне податкове повідомлення-рішення прийнято правомірно і у відповідності до вимог чинного законодавства. В ході судового розгляду за клопотанням позивача було викликано та допитано в якості свідка продавця магазину - [PERSON] У судове засідання 28.02.2014 з'явився позивач, який підтримав позовні вимоги, уповноважені представники відповідачів у судове засідання не з'явились. Відповідачі повідомлені судом належним чином про дату, час і місце судового засідання, про що свідчать дані наявної в матеріалах справи розписки. Заслухавши пояснення представників сторін та свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з таких підстав. Як встановлено судом, посадовими особами Головного управління Міндоходів у Київській області проведено фактичну перевірку магазину за адресою [ADDRESS], за результатами якої складено Акт від 28.11.2013 № 001127. В ході проведення перевірки посадовими особами податкового органу встановлено ряд порушень чииного законодавства, серед яких, зокрема, в пункті 2.2.14 даного Акта перевірки зазначено, що суб'єкт господарювання не забезпечив облік готівки отриманої від продажу товарів за період з 04.10.2013 по 25.11.2013, а саме не здійснено записів у Книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних чеків з № 1107 по № 1162 на суму 4401,90 грн. Продавцем магазину [PERSON] надано письмове пояснення про підтвердження не здійснення записів до Книги обліку розрахункових операцій, яке долучено до Акта перевірки. Відповідно до пункту 3.1 Акта встановлено порушення пункту 2.6 Постанови Правління НБУ від 15.12.2004 № 637 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні». Оскільки позивач перебував на податковому обліку в Переяслав-Хмельницькій об'єднаній державній інспекції, 24.12.2013 податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № 0006372213, згідно з яким позивачу визначено суму штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 22009,50 грн. Оскільки позивач не погоджується із прийнятим рішенням та вважає його протиправним, позивач звернувся до суду. Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого. Відповідно до статті 2 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій» книга обліку розрахункових операцій - прошнурована і належним чином зареєстрована в органах доходів і зборів книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг). Згідно зі статтею 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій» суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; застосовувати реєстратори розрахункових операцій, що включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, з додержанням встановленого порядку їх застосування; забезпечувати цілісність пломб реєстратора розрахункових операцій та незмінність його конструкції та програмного забезпечення; забезпечувати зберігання використаних книг обліку розрахункових операцій та розрахункових книжок протягом трьох років після їх закінчення; подавати до органів доходів і зборів звітність, пов'язану із застосуванням реєстратора розрахункових операцій та розрахункових книжок, не пізніше 15 числа наступного за звітним місяця у разі, якщо цим пунктом не передбачено подання інформації по дротових або бездротових каналах зв'язку щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня надавати покупцю товарів (послуг) за його вимогою чек, накладну або інший письмовий документ, що засвідчує передання права власності на них від продавця до покупця з метою виконання вимог Закону України "Про захист прав споживачів". Порушення цього правила тягне за собою відповідальність, передбачену зазначеним законом, але не може бути підставою для застосування до порушника адміністративних чи фінансових санкцій, передбачених законодавством з питань оподаткування. Відповідно до статті 8 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій» форма, зміст розрахункових документів, порядок реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, а також форма та порядок подання звітності, пов'язаної із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій або використанням розрахункових книжок, встановлюються органом доходів і зборів. Порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями), а також окремі питання організації банками роботи з готівкою регулюється Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, яке затверджено постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637 (надалі - Положення). Відповідно до пункту 1.2 Положення каса - приміщення або місце здійснення готівкових розрахунків, а також приймання, видачі, зберігання готівкових коштів, інших цінностей, касових документів; касова книга - документ установленої форми, що застосовується для здійснення первинного обліку готівки в касі; оприбуткування готівки - проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій. Згідно з пунктом 2.1 Положення підприємства (підприємці), які відкрили поточні рахунки в банках і зберігають на цих рахунках свої кошти, здійснюють розрахунки за своїми грошовими зобов'язаннями, що виникають у господарських відносинах, пріоритетно в безготівковій формі, а також у готівковій формі (з дотриманням чинних обмежень) у порядку, установленому законодавством України. Відповідно до пункту 2.2 Положення підприємства (підприємці) здійснюють розрахунки готівкою між собою і з фізичними особами (громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, які не здійснюють підприємницької діяльності) через касу як за рахунок готівкової виручки, так і за рахунок коштів, одержаних із банків. Зазначені розрахунки проводяться також шляхом переказу готівки для сплати відповідних платежів. Підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку. Згідно з пунктом 2.6 Положення уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах. Відповідно до пункту 1 Указу Президента України від 12.06.1995 № 436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми. Як було зазначено судом і вбачається з Акта перевірки, особами, які здійснили перевірку, встановлено, що ФОП [PERSON] не забезпечено внесення до Книги обліку розрахункових операцій записів за період з 04.10.2013 по 25.11.2013 фіскальних звітних чеків з № 1107 по № 1162, у зв'язку з чим порушено вимоги пункту 2.6 Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, яке затверджено постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637. Проте, в ході судового розгляду судом було оглянуто оригінал Книги обліку розрахункових операцій № 1025000920/5, належним чином засвідчені копії з якої приєднані до матеріалів справи, та встановлено, що позивачем внесено номери Z-звітів за період з 04.10.2013 по 30.01.2013 за № 1107 - № 1167 та у графі "суми розрахунків" вказані відповідні суми. При цьому, у вказаній книзі позивачем підклеєно фіскальні чеки за період з 01.10.2013 по 30.11.2013 № 1107 - № 1167. Вказана книга зареєстрована у Переяслав-Хмельницькій ОДПІ 04.10.2013. Таким чином, позивачем надано докази, які підтверджують факт внесення до Книги обліку розрахункових операцій, яка зареєстрована у податковому органі, даних фіскальних звітних чеків за період з 04.10.2013 по 30.11.2013. У свою чергу, відповідачі не надали суду будь-яких доказів, які б спростовували зазначені записи, а також підтверджували відсутність даних записів саме під час перевірки. Зокрема, суд звертає увагу, що посадовими особами податкового органу не було здійснено будь-яких записів у Книзі обліку розрахункових операцій № 1025000920/5, яка перевірялась, про те, що 28.11.2013 здійснено перевірку та встановлено відсутність записів у книзі обліку розрахункових операцій. Посилання податкового органу на письмові пояснення продавця магазину [PERSON] про те, що записи з фіскальних чеків не відображені за період з 04.10.2013 по 25.11.2013, не приймаються судом до уваги, оскільки у судовому засіданні [PERSON] був допитаний у якості свідка і пояснив, що під час проведення перевірки записи у Книзі обліку розрахункових операцій за період з 04.10.2013 по 25.11.2013 були наявні, а пояснення підписані ним не добровільно. Отже, відповідачем не доведено суду факт того, що позивачем не здійснено або здійснено несвоєчасно записи в Книгу обліку розрахункових операцій, а тому висновок податкового органу про порушення позивачем вимог пункту 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637 є безпідставним. Згідно зі статтею 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім розгляду справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкту владних повноважень. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про порушення позивачем вимог пункту 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, яке затверджено постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637. У свою чергу, з наданих суду позивачем документів вбачається, що порушення відсутнє. З огляду на викладене, податкове повідомлення-рішення від 24.12.2013 № 0006372213 прийнято безпідставно і підлягає скасуванню. Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Результат розгляду: granted