Рішення адміністративного суду від 2014-03-20 00:00:00+02

[PERSON] звернулася до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з адміністративним позовом до Золотоніської районної Державної адміністрації Черкаської області, третя особа [PERSON], в якому просила визнати розпорядження відповідача від 05.04.2012 №138 та від 31.10.2012 №450 незаконними та скасувати; визнати незаконним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №263847, виданий на ім'я [PERSON]. Постановою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24 вересня 2013 року позов задоволено частково: визнано незаконними та скасовано розпорядження Золотоніської РДА від 31.10.2012 №450 та державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №263847, виданий на ім'я [PERSON]. В решті позову відмовлено. Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що відповідач при винесенні оскаржуваних розпоряджень та при видачі акта керувався нормами чинного законодавства України, зокрема ст.ст.118, 126 ЗК України. Перевіривши доводи апеляційної скарги за наявними в матеріалах справи письмовими доказами колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом першої інстанції, 27.02.2012 [PERSON] звернувся до Золотоніської РДА із заявою про передачу у власність земельної ділянки площею 0,0703 га, що знаходиться в садівничом товаристві «Славутич» для ведення садівництва. 28 Лютого 2012 року вказана заява зареєстрована у Золотоніській РДА. 05 Квітня 2012 року відповідачем винесено розпорядження №138 «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо передачі у власність земельних ділянок для ведення садівництва». Вищевказаним розпорядженням зобов'язано [PERSON] забезпечити виготовлення технічної документації із землеустрою щодо передачі у власність земельної ділянки для ведення садівництва та подати її на затвердження до рай адміністрації в строк до 05.10.2012. Розпорядженням Золотоніської РДА від 31.10.2012 №450 затверджено технічну документацію із землеустрою та передано у власність [PERSON] для ведення індивідуального садівництва земельну ділянку площею 0.0729 га в садівничому товаристві «Славутич», що знаходиться в адміністративних межах Коробівської сільської ради. Не погоджуючись із даними розпорядженнями Золотоніської РДА позивачка звернулася до суду першої інстанції, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що такі розпорядження органу місцевого самоврядування, та виданий внаслідок їх виконання акт на право власності на земельну ділянку порушують її право, як дружини [PERSON], на спільну сумісну власність. Частково задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем як суб'єктом владних повноважень не надано будь-яких доказів правомірності своїх дій щодо видачі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №263847 на ім'я [PERSON], та розпорядження від 31.10.2012 №450, з огляду на що вони підлягають визнанню незаконними та скасуванню. Також додатково вказав на те, що вищеозначене розпорядження прийняте відповідачем з порушенням термінів розгляду, визначених ч.2 та ч.9 ст.118 ЗК України. Водночас, вважає, що розпорядження відповідача від 05.04.2012 №138 не є рішенням суб'єкта владних повноважень щодо приватизації земельної ділянки, а тому не може бути визнано незаконним. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого. Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Таким чином, перегляду в апеляційному порядку підлягає лише та частина позовних вимог [PERSON], які були задоволенні судом першої інстанції та стали підставою до звернення Золотоніської районної Державної адміністрації Черкаської області з даною апеляційною скаргою. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ст.17 Земельного кодексу України до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить: розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом; участь у розробленні та забезпеченні виконання загальнодержавних і регіональних (республіканських) програм з питань використання та охорони земель; координація здійснення землеустрою та державного контролю за використанням та охороною земель; підготовка висновків щодо надання або вилучення (викупу) земельних ділянок; викуп земельних ділянок для суспільних потреб у межах, визначених законом; підготовка висновків щодо встановлення та зміни меж сіл, селищ, районів, районів у містах та міст; здійснення контролю за використанням коштів, що надходять у порядку відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, пов'язаних із вилученням (викупом) земельних ділянок; координація діяльності державних органів земельних ресурсів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. Відповідно до частин 1 та 2 статті 118 КАС України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що оскаржуване розпорядження прийняте відповідачем з порушенням термінів розгляду, визначених ч.2 та ч.9 ст.118 ЗК України, оскільки останнім при встановлені обставин та вирішенні даної справи не враховано те, що розпорядженням Золотоніської РДА від 31.10.2012 №450 затверджувалась технічна документація, а не погоджувався проект землеустрою (строки погодження якого якраз і передбачені ч.9 ст.118 ЗК України). Крім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути також увагу на те, що в Рішенні Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року №7-рп/2009 вказано, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення. Тому, на думку Конституційного Суду України, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. Як вбачається з матеріалів справи, на підставі розпорядження Золотоніської РДА від 31.10.2012 №450 [PERSON] було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №018798. За таких обставин колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що зазначене вище розпорядження є ненормативним правовим актом одноразового застосування, який вичерпв свою дію фактом його виконання, а тому не може бути скасований в подальшому. Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні документи, якими підтверджується факт недотримання відповідачем порядку безоплатної передачі у власність спірної земельної ділянки із земель комунальної власності для ведення індивідуального садівництва, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про протиправність дій відповідача щодо видачі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №263847 на ім'я [PERSON], та розпорядження від 31.10.2012 №450. Таким чином, судом першої інстанції неповно з'ясовано обставин, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права, а тому, у відповідності до ст.202 КАС України, - підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог, з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Результат розгляду: partial