Рішення адміністративного суду від 2014-03-14 00:00:00+02

Управління ветеринарної медицини у місті Білій Церкві (далі - позивач) звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) у вигляді зупинення виробництва (виготовлення) продукції продовольчого магазину ФОП [PERSON] за адресою: [ADDRESS], у зв'язку із відсутністю документальних доказів дійсності її декларації виробника на власну виготовлену продукцію, а саме протоколи вимірювань, дослідження, проведених акредитованою лабораторією, експлуатаційного дозволу державної служби ветеринарної медицини, що встановлено актом перевірки від 10 січня 2014 року. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про таке. Як вбачається з матеріалів справи, у період з 9 січня по 10 січня 2014 року Управлінням ветеринарної медицини у м. Біла Церква, відповідно до статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та дозволу на проведення позапланового заходу від 30 грудня 2013 року №15-9-2-1-17/34409, проведено позаплановий захід з додержання ветеринарного-санітарного контролю та нагляду на підконтрольних об'єктах, а саме магазину ФОП [PERSON] За результатами перевірки складено акт від 10 січня 2014 року №10-26-001 (а.с. 8-12), яким встановлено порушення статей 20, 21, 22 Закону України «Про безпечність та якість харчових продуктів». Так, перевіряючими виявлено відсутність відповідних документів, що засвідчують відповідність харчових продуктів вимогам, визначеним у декларації та документальні докази дійсності таких декларацій, а саме: протоколи вимірювань, досліджень, проведених акредитованою лабораторією, документи про впровадження на виробництві систем НАССР або аналогічних систем забезпечення безпечності та якості вироблених товарів, експлуатаційні дозволи і документи про результати державного контролю та державного нагляду санітарної та/або ветеринарної служби. З огляду на відсутність у відповідача необхідних документів на продукцію власного виробництва, позивач звернувся до суду із позовом про зупинення виробництва (виготовлення) продукції магазину ФОП [PERSON] за адресою [ADDRESS]. Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке. За приписами статті 5 Закону України «Про безпечність та якість харчових продуктів» ветеринарна служба здійснює державний контроль за виробництвом і готовою продукцією на м'ясопереробних, рибодобувних, рибопереробних, молокопереробних підприємствах, які використовують необроблені харчові продукти тваринного походження як сировину, та підприємствах гуртового зберігання необроблених харчових продуктів тваринного походження. Пунктом 10 статті 13 Закону України «Про ветеринарну медицину» передбачено право державного інспектора ветеринарної медицини, який здійснює державний ветеринарно-санітарний нагляд, обмежувати, забороняти або припиняти відповідно до законодавства господарську діяльність юридичних або фізичних осіб у разі порушення ними ветеринарно-санітарних заходів, встановлених законодавством, якщо такі порушення можуть спричинити безпосередню загрозу життю та/або здоров'ю людей і тварин. Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначають Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" №877-V від 05.04.2007. Так, частиною четвертою статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» передбачено загальні вимоги до здійснення державного нагляду (контролю), зокрема, вказано, що виключно законами встановлюються повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг та вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності. Відповідно до частини п'ятої статті 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг допускається за постановою адміністративного суду, ухваленою за результатами розгляду позову органу державного нагляду (контролю) щодо застосування заходів реагування. Вжиття інших заходів реагування, передбачених законом, допускається за вмотивованим письмовим рішенням керівника органу державного нагляду (контролю) чи його заступника, а у випадках, передбачених законом, - із наступним підтвердженням обґрунтованості вжиття таких заходів адміністративним судом. Зазначений правовий припис кореспондується з положеннями статті 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" , а саме, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю), за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. Згідно вимог Кодексу адміністративного судочинства, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до вимог цього Кодексу. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, при цьому суд вирішує спір з підстав, заявлених позивачем. Судом встановлено, що позивач просить застосувати до відповідача обмежувальний (корегувальний) захід у вигляді зупинення виробництва (виготовлення) продукції магазину ФОП [PERSON] з підстав відсутності відповідних документів, що посвідчують якість продукції. Відповідно до пункту 10 частини 1 статті 13 Закону України «Про ветеринарну медицину» державні інспектори ветеринарної медицини, які здійснюють державний ветеринарно-санітарний нагляд, мають право обмежувати, забороняти або припиняти відповідно до законодавства господарську діяльність юридичних або фізичних осіб у разі порушення ними ветеринарно-санітарних заходів, встановлених законодавством, якщо такі порушення можуть спричинити безпосередню загрозу життю та/або здоров'ю людей і тварин. Між тим, частинами 4, 5, 6 статті 12 Закону України «Про безпечність та якість харчових продуктів» передбачено, що якщо при проведенні державного нагляду, за професійною оцінкою санітарного інспектора, існує підозра, що харчовий продукт або інший об'єкт санітарних заходів, підконтрольний санітарній службі, є небезпечним, непридатним для споживання або неправильно маркованим, або якщо, за професійною оцінкою ветеринарного інспектора, існує підозра, що харчовий продукт, підконтрольний ветеринарній службі, є небезпечним або непридатним до споживання, санітарний інспектор або ветеринарний інспектор (далі - відповідний інспектор) відбирає зразки об'єкта без надання компенсації власнику та видає припис про тимчасову заборону обігу такого харчового продукту або іншого об'єкта санітарних заходів, про що інформує відповідного головного державного санітарного лікаря або відповідного головного державного інспектора ветеринарної медицини чи їх заступників. Зразки об'єктів санітарних заходів, відібрані у зв'язку з підозрою або встановленням факту їх небезпечності чи непридатності до споживання, повинні негайно направлятися до уповноваженої лабораторії на дослідження. Уповноважена лабораторія після проведення досліджень негайно повинна надати звіт про результати дослідження відповідному головному державному санітарному лікарю або відповідному головному державному інспектору ветеринарної медицини чи їх заступникам для прийняття рішення щодо подальшого поводження із зазначеним об'єктом санітарних заходів. Після отримання результатів лабораторного дослідження зразків відповідний головний державний санітарний лікар або головний державний інспектор ветеринарної медицини чи їх заступники приймають рішення щодо дій, яких необхідно вжити відповідно до частин сьомої та восьмої цієї статті. Відтак, обмежувальний (корегувальний) захід у вигляді зупинення виробництва (виготовлення) продукції або тимчасової заборони обігу продукції на ринку застосовується виключно якщо існує підозра, що харчовий продукт, підконтрольний ветеринарній службі, є небезпечним або непридатним до споживання і може спричинити безпосередню загрозу життю або здоров'ю людей і тварин. Водночас, таке обмеження застосовується на строк проведення відповідного лабораторного дослідження, за результатами якої орган державного контролю вживає заходи у відповідності до норм чинного законодавства. Як встановлено судом, матеріали справи не містять відомостей та будь-яких доказів того, що продукція відповідача, що перевірялася, є небезпечною або непридатною до споживання. Позивачем не надано також доказів щодо вчинення Управлінням ветеринарної медицини у м. Білій Церкві дій передбачених статтею 12 Закону України «Про безпечність та якість харчових продуктів», а саме направлення зразків продукції на дослідження з метою встановлення її безпечності та якості. Зазначене свідчить про відсутність підстав для застосування до відповідача обмежувального (корегувального) заходу у вигляді зупинення виробництва (виготовлення) продукції, оскільки такий захід застосовується на строк проведення лабораторних досліджень та за наявності підстав вважати, що продукція відповідача, яка перевірялася, є небезпечною або непридатною до споживання. З огляду на вищевикладене, виходячи із змісту заявлених вимог, аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Результат розгляду: denied