Рішення адміністративного суду від 2014-02-11 00:00:00+02

Позивач, Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі робочого органу Харківського міського центру зайнятості, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідача, [PERSON], в якому просить суд стягнути в примусовому порядку з [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER]), [INFO], який проживає за адресою: [ADDRESS], на користь Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі робочого органу Харківського міського центру зайнятості, незаконно отриману допомогу по безробіттю в сумі 6766,59 грн. (шість тисяч сімсот шістдесят шість гривень 59 копійок). В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що відповідачу було надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю. Під час проведення перевірки було встановлено факт, що [PERSON] в період перебування на обліку в центрі зайнятості (з 06.12.2007 р. по 12.05.2008 р.) приховав факт трудових відносин з ТОВ «Геологічна Компанія «ШЕРЛ» з 01.08.2005 р. по 02.06.2008 р., а отже відносився до категорії зайнятого населення та не мав права перебувати на обліку як безробітній та отримувати матеріальне забезпечення на випадок безробіття. Незаконно отримана допомога по безробіттю у сумі 6766,59 грн. [PERSON] до теперішнього часу не сплачена. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів. З матеріалів справи вбачається, що 06.12.2007 року [PERSON] звернувся за сприянням у працевлаштуванні до Харківського міського центру зайнятості, де і був зареєстрований з відкриттям персональної картки № 200400507120600007. Судом встановлено, що згідно поданої особистої заяви [PERSON] від 13.12.2007 року, відповідачу було надано статус безробітного згідно з наказом від 13.12.2007 року № НТ071213 і відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та "Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності" призначена виплата допомоги по безробіттю з урахуванням страхового стажу з 13.12.2007 р. по 06.12.2008 р. Відповідача було знято з обліку у центрі зайнятості та припинена виплата допомоги по безробіттю відповідно до п.п.1 п.1 ст.31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» у зв'язку з працевлаштуванням безробітного. Як встановлено судом, Харківським міським центром зайнятості відповідно до пункту 18 статті 22 Закону України «Про зайнятість населення» на підставі наказу ХМЦЗ від 23.10.2013 р. №1035, з метою забезпечення цільового та ефективного використання коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, проведено перевірку ТОВ «ГЕОЛОГІЧНА КОМПАНІЯ «ШЕРЛ». Під час проведення перевірки встановлено факт, що [PERSON] в період перебування на обліку в центрі зайнятості (з 06.12.2007 р. по 12.05.2008 р.) приховав факт трудових відносин з ТОВ «ГЕОЛОГІЧНА КОМПАНІЯ «ШЕРЛ», де був прийнятий на роботу за сумісництвом з 01.08.2005 р. (наказ від 29.07.2005 року №11/ос) та звільнений з займаної посади 02.06.2008 р. (наказ від 30.05.2008 р. №12/ос). На підставі виявленого факту позивачем складений акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 21 листопада 2013 р. за № 2323-СЛ за підписом директора підприємства та скріплений печаткою. Харківським міським центром зайнятості виданий наказ від 22 листопада 2013 року за №1201 «Про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю [PERSON]», в якому зазначалась сума, яка підлягає поверненню, а саме 6766,59 грн. Згідно з наказом від 22.11.2013 року №1201, у відповідності до ч.2 п.18 ст.22 Закону України «Про зайнятість населення», пунктами 6,7 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України та Державної Податкової адміністрації України від 13.02.2009 року № 60/62 повернути кошти виплачені [PERSON], як допомога по безробіттю за період з 31.12.2007 р. по 11.05.2008 р. З наданої до матеріалів справи довідки Харківського міського центру зайнятості про нараховане та перераховане матеріальне забезпечення [PERSON], встановлено, що за період з 31.12.2007 р. по 01.05.2008 р. відповідачу виплачено допомоги в розмірі 6766,59 грн. На виконання зазначеного наказу позивачем відповідачу направлено лист - претензію від 22.11.2013 р. за №19915, згідно якого поінформовано про необхідність повернення зазначених коштів. В зв'язку із встановленими обставинами справи суд зазначає, що згідно ч.2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно зі статтею 2 Закону України "Про зайнятість населення" №803-ХІІ від 01 березня 1991 року (чинного на час виникнення спірних правовідносин), безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу. Відповідно до абз. а частини 3 статті 1 Закону України "Про зайнятість населення", в Україні до зайнятого населення належать громадяни, що проживають на території держави на законних підставах: працюючі по найму на умовах повного або неповного робочого дня (тижня) на підприємствах, в установах і організаціях, незалежно від форм власності, у міжнародних та іноземних організаціях в Україні і за кордоном у фізичних осіб. Крім того, відповідно до ч.1 ст.4 Закону України "Про зайнятість населення" від 5 липня 2012 року № 5067-VI, до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Відповідно до п.6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення (чинного на час виникнення спірних правовідносин) відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №357 від 20 березня 2006 року (далі - Порядок), у разі встановлення центрами зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Якщо відомості про доходи є недостовірними з вини особи, центри зайнятості припиняють відповідні виплати, а суми здійснених з дня призначення виплат стягуються з такої особи відповідно до пункту 7 цього Порядку. Відповідно до п.7 зазначеного Порядку, рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти. У разі неможливості вручення повідомлення про необхідність повернення коштів з підстав, передбачених абзацом першим пункту 132 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.2002 N 1155, відмови особи чи роботодавця повернути кошти, а також у разі неповернення їх у встановлений строк стягнення таких коштів здійснюється у судовому порядку відповідно до законодавства. Згідно з п.6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13 лютого 2009 р. N 60/62, у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Пунктом 7 вищевказаного Порядку передбачено, що рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти. Частиною 3 статті 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Судом встановлено, що відповідач не повідомив центр зайнятості про своє працевлаштування та фактичне одержання доходу під час знаходження на обліку у центрі зайнятості та отримання допомоги по безробіттю, чим порушив вимоги чинного законодавства, він не мав права на отримання допомоги по безробіттю та не мав права отримувати інші соціальні послуги, котрі надаються Державною службою зайнятості, так як відносився до зайнятого населення. За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог про стягнення заборгованості та вважає за необхідне позов задовольнити. Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України судові витрати з відповідача не стягуються. На підставі викладеного та

Результат розгляду: granted