Рішення адміністративного суду від 2014-02-12 00:00:00+02

Управління Пенсійного фонду України в Луцькому районі Волинської області (УПФУ у Луцькому районі) звернулося з адміністративним позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у місті Луцьку (ВФСС у місті Луцьку) про зобов'язання вчинити дії, а саме - відшкодувати витрати за січень - листопад 2013 року по особових справах гр. [PERSON] в розмірі 1025 грн.53 коп., гр. [PERSON] в розмірі 554 грн.38 коп., гр. [PERSON] в розмірі 459 грн. та гр. [PERSON] в розмірі 304 грн.69 коп. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в порушення вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення", Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" відповідач за період з січня 2013 року по листопад 2013 року не прийняв до заліку витрати на виплату і доставку пенсій, призначених по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання призначених пенсіонерам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в сумі 2348 грн. 60 коп., з них: 1548 грн. 91 коп. - не враховані суми витрат на виплату та доставку пенсій, громадянам держав - учасників СНД та членам їх сімей, які отримали каліцтво в державах СНД і переїхали на постійне місце проживання в Україну, 304 грн.69 коп. - не враховані суми витрат на виплату допомоги на поховання, оскільки смерть потерпілого не пов'язана із страховим випадком державного соціального страхування, 459 грн. - не враховані суми витрат на виплату пенсій, оскільки нещасний випадок не пов'язаний з виробництвом. Невключення до акту щомісячної звірки сум витрат, здійснених Управлінням Пенсійного фонду України в Луцькому районі Волинської області на пенсійне забезпечення зазначеним пенсіонерам, яким призначено пенсію по інвалідності, внаслідок нещасного випадку на виробництві при виконанні трудових обов'язків, унеможливлює відшкодування цих витрат Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Позивач зазначав, що згідно ч.2 п.5 ст.24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондами соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому, страховик до якого звернувся застрахований має право звернутися до відповідного страховика з інших видів страхування щодо відшкодування понесених ним витрат. Представник позивача позовні вимоги в судових засіданнях підтримав повністю. Відповідно до письмових заперечень проти адміністративного позову № 722/01-14 від 03 лютого 2014 року відповідач просив в позові відмовити з наступних підстав. Згідно із статтею 2 Угоди про взаємне визнання прав на відшкодування шкоди, заподіяної працівникам каліцтвом, професійним захворюванням або іншим ушкодженням здоров'я, які пов'язані з виконанням ними трудових обов'язків, підписаної 09 вересня 1994 року державами колишнього Союзу PCP, в тому числі й Україною, відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок трудового каліцтва, іншого ушкодження здоров'я (в тому числі при настанні втрати працездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві, пов'язаного з виконанням працівником трудових обов'язків, після переїзду потерпілого на територію іншої Сторони), смерті проводиться роботодавцем Сторони, законодавство якої поширювалося на працівника під час отримання каліцтва, іншого ушкодження здоров'я, смерті. Роботодавець, відповідальний за заподіяну шкоду, здійснює її відшкодування у відповідності до свого національного законодавства. У статті 21 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" вказаний чіткий перелік соціальних послуг і виплат, які відшкодовуються Фондом від нещасних випадків на виробництві, серед якого відсутня державна адресна допомога та витрати на її доставку. Фонд зобов'язаний відшкодовувати виплачені іншими страховиками суми допомоги на поховання лише тих осіб, які померли від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, тобто за умови наявності причинного зв'язку їх смерті з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (Порядок), затверджений постановою правління Пенсійного фонду та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків від 4 березня 2003 року № 5-4/4, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 16 травня 2003 року за № 376/7697, не врегульовує спірних правовідносин, що виникли в цьому випадку, оскільки встановлене ним правило підписання актів звірки розрахунків має застосовуватися за відсутності спору. У відповідності до Порядку визначено механізм відшкодування на централізованому рівні. Тобто, відділення Фонду не є належним відповідачем у справі. Крім того, зазначив, що, Фонд соціального страхування здійснює розгляд справ про страхові виплати при подачі встановленого переліку документів, а тому, за відсутності особових справ потерпілих ВФСС у м. Луцьку не може здійснювати відшкодування УПФУ у Луцькому районі пенсій по інвалідності лише на підставі поданого акту щомісячної звірки. Заслухавши пояснення представників сторін, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] УПФУ в Луцькому районі з січня 2013 року по листопад 2013 року проводилася виплата і доставка пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання Каліцтво гр. [PERSON] заподіяно на підприємстві, розташованому на території колишнього СРСР (РСФСР), що підтверджується копією акту про нещасний випадок форми Н-1 та довідкою МСЕК про встановлення інвалідності. Гр. [PERSON] каліцтво заподіяно на авторемонтному підприємстві, що підтверджується копією акту про нещасний випадок форми Н-1 та довідкою МСЕК про встановлення інвалідності. Громадянці [PERSON] каліцтво заподіяно під час супроводу учнів 8-их класів на екскурсії, що підтверджується копією акту про нещасний випадок форми Н-1 та довідкою МСЕК про встановлення інвалідності. Гр. [PERSON] каліцтво заподіяно 1986 року на Луцькому заводі крупнопанельного домобудівництва, де він працював стропником внаслідок падіння з висоти, що підтверджується копією акта про нещасний випадок форми Н-1 та довідкою МСЕК про встановлення інвалідності. Як вбачається з розрахунку розбіжностей за період з січня 2013 року по листопад 2013 року, УПФУ у Луцькому районі понесено витрат на виплату і доставку пенсій, призначених по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання громадянам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], з них: 1584 грн.91 коп. - витрати по пенсіонерам [PERSON] та [PERSON], які отримали травми за межами України, з них: 1290 грн. 28 коп. - основний розмір пенсії, 270 грн.32 коп. - адресна грошова допомога, 24 грн.31 коп. - доставка; 459 грн. - не враховані суми витрат на виплату пенсій по пенсіонерці [PERSON],оскільки нещасний випадок не пов'язаний з виробництвом, з них: 446 грн. 25 коп. - основний розмір пенсії, 12 грн. 75 коп. - адресна грошова допомога; 304 грн. 69 коп. - не враховані суми витрат по пенсіонеру [PERSON] на виплату допомоги на поховання, оскільки смерть потерпілого не пов'язана із страховим випадком державного соціального страхування, з них: 300 грн. - допомога на поховання , 4 грн.69 коп. поштовий збір. Сторонами з січня 2013 року по листопад 2013 року щомісячно проводились звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, результати яких викладено у відповідних актах. За вказаний період ВФСС у місті Луцьку не прийнято до заліку витрат по чотирьох пенсіонерах ([PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]) на загальну суму 2348 грн. 60 коп., з них: 1548 грн. 91 коп. не враховані суми витрат на виплату та доставку пенсій, громадянам держав - учасників СНД та членам їх сімей, які отримали каліцтво в державах СНД і переїхали на постійне місце проживання в Україну; 304 грн.69 коп. не враховані суми витрат на виплату допомоги на поховання, оскільки смерть потерпілого не пов'язана із страховим випадком державного соціального страхування; 459 грн. не враховані суми витрат на виплату пенсій, оскільки нещасний випадок не пов'язаний з виробництвом. Відповідно до статті 3 Закону України "Про правонаступництво України" від 12 вересня 1991 року закони Української РСР та інші акти, ухвалені Верховною Радою Української РСР, діють на території України, оскільки вони не суперечать законам України, ухваленим після проголошення незалежності України. Стаття 9 зазначеного Закону передбачає, що всі громадяни Союзу РСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України, є громадянами України. Україна гарантує забезпечення прав людини кожному громадянину України незалежно від національної приналежності та інших ознак відповідно до міжнародно-правових актів про права людини. Відповідно до Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення (Угода) від 13 березня 1992 року держави - учасниці Співдружності мають зобов'язання щодо непрацездатних осіб, які отримали право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження до складу СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди. Згідно із статтею 5 вказаної Угоди, вона поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди. Статтею 3 Угоди передбачено, що усі витрати, пов'язані із здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення. За правилами частини другої статті 2 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІV (Закон № 1105-ХІV) особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього Закону. Таким чином, з огляду на вказану норму Закону, громадяни [PERSON] та [PERSON], які отримали каліцтво на території колишнього СРСР, мають право на відшкодування шкоди, за законодавством України. Відповідно до пункту першого частини першої статті 21 Закону № 1105-ХІV, Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, зокрема, пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання або пенсію у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Положення частини другої пункту 5 статті 24 Закону № 1105-ХІV встановлюють що, якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат. Виходячи із викладеного, суд дійшов висновку, що ВФСС у місті Луцьку зобов'язаний відшкодувати УПФУ у Луцькому районі витрати на виплату пенсій по пенсіонерах [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1314 грн. 59 коп. (1584 грн.91 коп. - 270 грн.32 коп. - державна адресна допомога), якщо нещасний випадок стався на території держав-учасниць Угоди. Разом з тим, перелік соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків, передбачений статтею 21 Закону № 1105-ХІV. Відповідно до статті 21 вказаного Закону у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, зокрема, пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, пенсію у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Постановою Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04 березня 2003 року № 5-4/4 затверджений Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку зі втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (Порядок). Відповідно до пункту 4 вказаного Порядку відшкодуванню підлягають суми, що виплачуються відповідно до Законів України "Про пенсійне забезпечення", "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" та інших нормативно-правових актів, а саме: сума основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку зі втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; щомісячна цільова грошова допомога на прожиття, якщо така надавалася пенсіонеру, який одержував вищезазначену пенсію; допомога на поховання сім'ї померлого або особі, яка здійснила поховання особи, яка отримувала вищезазначену пенсію; сума витрат Пенсійного фонду з виплати і доставки вищезазначених пенсій. Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання пенсійного забезпечення громадян" від 26 березня 2008 року № 265 (Постанова № 265) визначено, що у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною та щомісячної доплати до пенсії у зв'язку з втратою годувальника членам сімей шахтарів, смерть яких настала внаслідок нещасного випадку на виробництві) не досягає в осіб, яким призначено пенсію у зв'язку з втратою годувальника, на одного непрацездатного члена сім'ї 100 відсотків, на двох - 120 відсотків, на трьох і більше - 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, таким особам надається щомісячна державна адресна допомога до пенсії у сумі, що не вистачає до зазначених розмірів. Згідно з пунктом 4 Постанови № 265 виплата щомісячної державної адресної допомоги, передбаченої цією постановою, здійснюється за рахунок коштів, з яких виплачується пенсія або державна соціальна допомога. З аналізу норм чинного законодавства вбачається, що державна адресна допомога, запроваджена постановою Кабінету Міністрів України від 26 березня 2008 року № 265, не передбачена у переліку соціальних послуг та виплат, які згідно зі статтею 21 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" здійснюються та відшкодовуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків. Також відсутня щомісячна державна адресна допомога серед переліку виплат, які відшкодовуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України, згідно з пунктом 4 Порядку. Отже, виходячи з пріоритетності норм Закону над підзаконними нормативно-правовими актами, беручи до уваги статус Фонду соціального страхування від нещасних випадків як некомерційної самоврядної організації, яка за рахунок своїх коштів здійснює страхові виплати у разі настання страхового випадку, суд приходить до висновку про те, що обов'язок Фонду соціального страхування від нещасних випадків відшкодовувати державну адресну допомогу не встановлений законом. Щодо неврахованих сум витрат на виплату допомоги на поховання [PERSON] в ромірі 304 грн.69 коп., то суд погоджується з думкою представника відповідача, що Фонд зобов'язаний відшкодовувати виплачені іншими страховиками суми допомоги на поховання лише тих осіб, які померли від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, тобто за умови наявності причинного зв'язку їх смерті з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а оскільки УПФУ в Луцькому районі не надало ВФСС у м. Луцьку належного доказу (висновку МСЕК) для підтвердження причинного зв'язку смерті [PERSON] із одержаним трудовим каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, то суд відмовляє позивачу в цій частині позову. Доводи відповідача про безпідставність позовних вимог в частині відшкодування витрат на виплату і доставку пенсії громадянці [PERSON] в сумі 446 грн.25 коп.(.459 грн. - 12 грн.75 коп. адресна грошова допомога), оскільки нещасний випадок не пов'язаний з виробництвом та у зв'язку із відсутністю у ВФСС у місті Луцьку її особової справи не беруться судом до уваги, виходячи із наступного. Відповідно до статті 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" для розгляду справ про страхові виплати до Фонду соціального страхування від нещасних випадків подаються акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання за встановленими формами та (або) висновок МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності застрахованого чи копія свідоцтва про його смерть; документи про необхідність подання додаткових видів допомоги. Фонд соціального страхування від нещасних випадків приймає рішення про виплати у разі втрати годувальника за умови подання таких документів, які видаються відповідними організаціями в триденний строк з моменту звернення заявника: 1) копії свідоцтва органу державної реєстрації актів цивільного стану про смерть потерпілого; 2) довідки житлово-експлуатаційної організації, а за її відсутності - довідки виконавчого органу ради чи інших документів про склад сім'ї померлого, в тому числі про тих, хто перебував на його утриманні, або копії відповідного рішення суду; 3) довідки житлово-експлуатаційної організації, а за її відсутності - виконавчого органу ради про батьків або іншого члена сім'ї померлого, який не працює та доглядає дітей, братів, сестер чи онуків померлого, які не досягли 8-річного віку; 4) довідки навчального закладу про те, що член сім'ї потерпілого віком від 18 до 23 років, який має право на відшкодування шкоди, навчається за денною формою навчання; 5) довідки навчального закладу інтернатного типу про те, що член сім'ї потерпілого, який має право на відшкодування шкоди, перебуває на утриманні цього закладу. Факт перебування на утриманні потерпілого у разі відсутності відповідних документів і неможливості їх відновлення встановлюється в судовому порядку. Якщо застрахований або члени його сім'ї за станом здоров'я чи з інших причин не спроможні самі одержати зазначені вище документи, їх одержує та подає відповідний страховий експерт Фонду соціального страхування від нещасних випадків. Із правового аналізу вказаних норм вбачається, що вони покликані регулювати порядок розгляду Фондом соціального страхування справ про страхові виплати, в даному ж випадку пенсійна справа зазначеної особи знаходиться в УПФУ у Луцькому районі і виплати пенсії проводяться останнім, відповідачем здійснюється відшкодування УПФУ у Луцькому районі таких витрат. Крім того, суд вказує на те, що оскарження відповідачем актів форми Н-5 від 11.06.2013р. та Н-1 від 11.06.2013р. в Луцькому міськрайонному суді з тих підстав, що нещасний випадок, що стався з [PERSON] не пов'язаний з виробництвом, не може впливати на необхідність проведення відшкодування відділенням виконавчої дирекції Фонду останній, оскільки на момент проведення звірки та розгляду адміністративної справи, такі акти не скасовані та є чинними. Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог; суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. З огляду на обставини справи, суд вважає за необхідне захистити порушені права позивача не шляхом зобов'язання відповідача відшкодувати належні до такого відшкодування суми, а шляхом стягнення даних коштів, зокрема у сумі 1760 грн. 84 коп., в стягненні решти суми - відмовити.

Результат розгляду: partial