Рішення адміністративного суду від 2014-02-05 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсними та скасувати податкові повідомлення-рішення № 0001512310 та № 0001502310, які винесені 11.10.2012 року згідно з актом від 03.10.2012 року з питань дотримання податкового законодавства з податку на прибуток та додану вартість за період з 01.06.2010 року по 31.07.2010 року. Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2013 року у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю. Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2013 року апеляційну скаргу Приватного підприємства "Комерційна фірма "Кримвуглебуд" залишено без задоволення. Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2013 року у справі №812/336/13-а залишено без змін. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25 листопада 2013 року касаційну скаргу Приватного підприємства "Комерційна фірма "Кримвуглебуд" задоволено частково. Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2013 року скасовано та справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. 19 грудня 2013 року ухвалою Луганського окружного адміністративного суду прийнято до провадження адміністративний позов Приватного підприємства "Комерційна фірма "Кримвуглебуд" до Алчевської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Луганській області про визнання недійсними та скасування податкових повідомлень-рішень №0001512310 від 11.10.2012 та №0001502310 від 11.10.2012. В судовому засіданні сторони представник позивача в обґрунтування позову послався на неправомірність проведення документальної невиїзної перевірки та складання акту від 03.10.2012, оскільки відповідачу були надані належним чином оформлені первинні бухгалтерські документи, письмові пояснення та у останього не було підстав призначити та проводити перевірку. Також позивач зазначив, що не згоден із прийняттими податкових повідомлень рішень, оскільки в якості єдиного приводу для визнання безпідставним нарахування позивачем податкового кредиту з ПДВ та валових витрат згідно висновків перевірки є вирок Брянківського районного суду Луганської області по кримінальній справі. Позивач посилається на необґрунтованість посилання відповідача на вирок суду як на підставу визнання договорів нікчемними, оскільки [PERSON] та [PERSON] ні коли не були ані засновниками, ані керивниками контрагента позивача ПП "Іллекс Луганськ», ніякого відношення до створення та управління зазначеним підприємством вони не мали ані на час спірних господарських відносин, ані пізніше. При цьому заміна власника ПП "Іллекс Луганськ» за даними ЄДРПОУ відбулася лише 17.12.2010 року, тобто набагато пізніше ніж відбулись господарськи операції. Крім того, позивач зазначив, що у відповідача не було повноважень визнати певні угоди нікчемними. Та на підставі зазначеного просив суд задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача у судовому засідання надав письмові заперечення та додаткові письмові пояснення по справі, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог Приватному підприємству "Комерційна фірма "Кримвуглебуд" (том.3 а.с.17-18, 33-34). У своїх запереченнях послався на наступне: перевірка проводилась відповідно до наказу № 529. Запит стосовно надання пояснень та їх документальне підтвердження був вручений особисто головному бухгалтеру підприємство. Станом на складання акту перевірки документи за перевіряємий період були надані листом від 07.09.12 № 249, але не в повному обсязі, а саме не були надані документи на підтвердження транспортування товару та сертифікати якості товару. Також послався на те, що вироком суду встановлено, що договір від 01.06.2010 директор [PERSON] не укладав та не підписував. Стверджував, що на об'єкт оподаткування мали вплив тільки валові витрати позивача, сформовані за фактично відсутніми поставками товарів від ПП "Іллекс Луганськ». Нормативно послався на ст.1 ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні». Зазначив, що первині документи мають силу лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Просив відмовити в задоволені адміністративного позову. В судовому засідані надав пояснення тотожні запереченням. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 69-72 КАС України, суд прийшов до наступного. Згідно із ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно із ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до ч.2 ст.71 КАС України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідно до ст.75.1.ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Згідно п. 78.1. 1. ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються можливі порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту. 30 серпня 2012 року Алчевською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Луганській області на адресу позивача направлений запит про надання документів, отриманий останнім 30.08.2012 року (т. 1 а.с. 228). 07 вересня 2012 року із супровідним листом № 249 ПП «КФ Кримвуглебуд» були направлені на адресу відповідача бухгалтерські документи про фінансово-господарські правовідносини з ПП "Іллекс Луганськ" за період з 01 червня 2010 по 31 липня 2010 року на 38-ми аркушах. (т.1.а.с.230-232). 19 вересня 2012 року з посиланням на вимоги п.п.78.1.1 ст. 78, п.79.1 ст. 79 Податкового кодексу України, Алчевською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Луганській області був виданий наказ № 529 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ПП «КФ Кримвуглебуд», який разом із повідомлення про початок проведення перевірки № 15384/223-36359112 вручено особисто головному бухгалтеру ПП "КФ "Кримвуглебуд " - [PERSON] 20.09.2012 (т. 1 а.с.228). Зазначений наказ не оскаржувався. Таким чином, твердження позивача про незаконність та безпідставність проведення перевірки в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження. Перевірка проведена на підставі наказу № 529, після не отримання документів на запит від 30.08.2012 в повному обсязі, а саме не отримання документів на підтвердження транспортування товару та сертифікати якості придбаного товару. У період з 21 по 27 вересня 2012 року відповідачем було проведено документальну невиїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з Приватним підприємством "Іллекс Луганськ" за період з 01.06.2010 по 31.07.2010, за наслідками якої складений акт №1144/223-36369112 від 03.10.2012 (т. 1 а.с. 14-30). В акті № 1144/223-36369112 від 03.10.2012 зазначено про порушення позивачем пп.5.3.9, п.5.3. ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" - заниження зазначеного податку на 114 129 грн., занижено податок на додану вартість у зв'язку з включенням до податкових декларацій з податку на додану вартість даних з податкових накладних, які отримані від ПП "Іллекс Луганськ". Також зазначено, що ПП "ІЛЛЕКС ЛУГАНСЬК" не здійснювало та не могло здійснювати операції з придбання товарів від постачальників та подальшого їх продажу на адресу ПП "КФ "Кримвуглебуд", отже правочини з зазначених операцій є нікчемними. Не погоджуючись із висновками акту № 1144/223-36369112 від 03.10.2012 позивач направив заперечення проти акту (т. № 1 а.с. 31-44), які рішенням відповідача від 13.11.2012 залишені без задоволення (т. 1 а.с. 45-46). На підставі акту № 1144/223-36369112 від 03.10.2012 відповідачем 11.10.2012 прийняті податкові повідомлення-рішення №0001512310 та №0001502310 форми "Р", якими позивачу за порушення п.5.1, пп.5.3.9 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" донарахований податок на прибуток у сумі 114 129,00 грн., застосовані фінансові санкції у сумі 28 532,25 грн.; за порушення пп.7.4.1, пп.7.4.4 та пп.7.4.5 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість " нараховані податкові зобов'язання з ПДВ на суму 91 303,00 грн. та застосовані штрафні санкції у сумі 22 825,75 грн. (т. 1 а.с. 11-12). В акті №1144/223-36369112 від 03.10.2012 податковим органом зазначено, що при проведенні перевірки платником податків не надано до перевірки сертифікати якості та технологічні властивості, в результаті чого неможливо ідентифікувати товар та не можливо підтвердити, що постачальником надана саме та продукція, що вказана у видаткових накладних, що не підтверджує поставку вугілля саме від ПП "Іллекс Луганськ", а також до перевірки не надано залізничні квитанції про прийняття вантажу до перевезення, завірені Постачальником або його уповноваженим представником, оригінали залізничних накладних. Підставою для винесення зазначених податкових повідомлень-рішень було встановлення перевіркою нікчемність угод, укладених позивачем з ПП "Іллекс Луганськ" та відсутність належним чином оформлених первинних бухгалтерських документів фінансово-господарської діяльності з урахуванням вироку Брянківського міського суду Луганської області по справі № 1-291/2011 від 21.10.2011 у відношенні [PERSON], у скоєнні - злочинів, передбачених ст.ст.28 ч. З, 205 ч.2, 15 ч. 2 - 191 ч.5 КК України, [PERSON], у скоєні злочинів, передбачених ст.ст.28 ч. 3, 205 ч.2, 15ч.2-191 ч.5 КК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов непідлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.п. 7.4.1. п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" (який діяв до 01.01.2011 року далі закон № 168) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: - придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; - придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду. Якщо у подальшому такі товари (послуги) починають використовуватися в операціях, які не є об'єктом оподаткування згідно зі статтею 3 цього Закону або звільняються від оподаткування згідно зі статтею 5 цього Закону, чи основні фонди переводяться до складу невиробничих фондів, то з метою оподаткування такі товари (послуги), основні фонди вважаються проданими за їх звичайною ціною у податковому періоді, на який припадає початок такого використання або переведення, але не нижче ціни їх придбання (виготовлення, будівництва, спорудження). Підпунктом 7.5.1. пункту 7.5. статті 7 Закону України № 168 визначено, що датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: - або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; - або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг). За приписами пункту 5.1 ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" (який діяв до 01.01.2011 року) встановлено, що під терміном "валові витрати виробництва та обігу" (далі - валові витрати) розуміється сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності. Відповідно до підпункту 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 цього Закону до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті. Крім того, згідно з абзацом четвертим пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку. Відповідно до підпункту 11.2.1 пункту 11.2 статті 11 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", датою збільшення валових витрат виробництва (обігу) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата списання коштів з банківських рахунків платника податку на оплату товарів (робіт, послуг), а в разі їх придбання за готівку - день їх видачі з каси платника податку; або дата оприбуткування платником податку товарів, а для робіт (послуг) - дата фактичного отримання платником податку результатів робіт (послуг). Перевезення товару залізницею оформлюється комплектом перевізних документів, затвердженим наказом Міністерства транспорту України від 19.11.98 № 460 (якій діяв на момент виникнення спірних правовідносин), до якого належать: накладна, дорожня відомість, корінець дорожньої відомості та квитанція про приймання вантажу (п. 1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 11.00 № 644 (далі - Правила №644). Накладна разом з дорожньою відомістю супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу. Відправнику видається квитанція про приймання вантажу (п. 1.2 Правил №644). На підтвердження взаємовідносин з постачальником ПП "Іллекс Луганськ" позивачем були надані: договори на відповідальне зберігання від 17.12.2009, від 01.02.2010, від 22.02.2010, додаток (до договору №2202-10 від 22.02.2010) від 01.06.2010 (т. 1 а.с. 64-66, 74-76, 84-86, 92-96), квитанції про відправлення вантажу до залізничного відправлення від 22.12.2009 №51409694, від 06.02.2010 №51409730 ( т.1 а.с.68, 78), товарно-транспортні накладні автомобільного відправлення товару від 15 червня 2010 року, 16 червня 2010 року, 17 червня 2010 року, 18 червня 2010 року (т.1.а.с.111-171), посвідчення якості товару від 22.12.2009 №81, від 06.02.2010 №89, від 26.02.2010 № 93, від 18.03.2010 №101 (т. № 1 а.с. 70, 80, 90, 100) та податкові накладні № 150603 від 15.06.2010 року, № 020702 від 02.07.2010 року (т. 1 а.с. 110, 162). Крім того, між сторонами укладений договір від 1 червня 2010 року № 01/06/10-1, за яким постачальник (ПП "Іллекс Луганськ") зобов'язується поставити, а покупець (позивач у справі) прийняти на умовах, передбачених даним Договором, вугільну продукцію, а саме, вугілля марки ДГР 0-200. ( т. 1 а.с. 104-107). В судовому засіданні були досліждені господарськи операцій між позивачем та ПП "Іллекс Луганськ". 17 грудня 2009 року між вказаними сторонами був укладений договір відповідального зберігання № 1712-09, згідно пункту 1.1 якого зберігач (ПП "КФ "Кримвуглебуд") зобов'язується прийняти в свою адресу за залізничними реквізитами: станція Нижньогірська Придніпровської залізниці код 472207, отримувач ПП "КФ "Кримвуглебуд" та зберігати і повернути у схоронності товарно-матеріальні цінності, вугілля марки ДГР 0-200, які передані поклажодавцем (ПП "Іллекс Луганськ"). ( т. 1 а.с. 64-66). Аналогічний договір відповідального зберігання № 0102-10 укладений між тими ж сторонами 1 лютого 2010 року, та №2202-10 від 22.02.2010 згідно пункту 1.1 якого зберігач (ПП "КФ "Кримвуглебуд") зобов'язується прийняти в свою адресу за залізничними реквізитами: станція Нижньогірська Придніпровської залізниці код 472207, отримувач ПП "КФ "Кримвуглебуд" та зберігати і повернути у схоронності товарно-матеріальні цінності, а саме, вугілля марки ДГР 0-200, які передані поклажодавцем (ПП "Іллекс-Луганськ") (т.1а. с.74-76, 84-86). В судовому засідані були досліджені квитанції про приймання вантажу № 51409730 від 06.02.2010 (т.1 а.с.78), №51409744 від 26.02.2010 (т.1.а.с.88), №51409766 (т.1 а.с.98), згідно яких відправником є ТОВ «Станик», його поштова адреса - м.Лутугіно, пер.Спортивний,1, одержувач - ПП КФ «Кримвуглебуд», його поштова адреса - АРК, пмт Ніжнигірський, вул.Южна,1, а платником ПП Панжеко. Судом неодноразово було запропоновано позивачу надати докази на підтвердження перевезення ТОВ «Станик» товару, який був придбаний згідно договору від 1 червня 2010 року № 01/06/10-1 з ПП "Іллекс Луганськ", однак ні яких доказів суду надано не було. На підтвердження реальності поставки позивачем суду надані товарно-транспортні накладні від 02 липня 2010 року, згідно яких автопідприємством ПП "Іллекс Луганськ" вказане вугілля перевозилось з м. Сімферополя до смт. Нижньогірський, вулиця Леніна, 7 (т. 1 а.с. 163-171), а також з вул. Лісної, 7 на вул. Леніна, 7 в смт. Нижньогірський, згідно товарно-транспортних накладних від 15 червня 2010 року, 16 червня 2010 року, 17 червня 2010 року, 18 червня 2010 року (т. 1 а.с. 111-159). Вантажавідправником у вказаних ТТН зазначено ПП "Іллекс Луганськ". Разом з тим, з матеріалів справи не вбачається, яким чином вуггіля опинилось в місті Сімферополі та на вулиці Лісній, 7 в смт. Нижньогірський, що в сукупності з відсутністю у ПП "Іллекс Луганськ" складських приміщень та транспортних засобів, свідчить про відсутність факту такого постачання з боку ПП "Іллекс Луганськ". Також слід зазначити, що досліджені товаро-транспортні накладні (т.1 а.с.111- 159,163-171) датовані 15,16,17,18 червня 2010 рік, а також 02 липня 2010 року, у яких зазначено, що автопідприємство - ПП "Іллекс Луганськ", замовник - ПП "Іллекс Луганськ", вантажовідправник - ПП "Іллекс Луганськ", вантажоодержувач - позивач. У графі здав зазначено директор [PERSON] підпис та печатка підприємства ПП "Іллекс Луганськ", прийняв водій - експедитор. Однак, вироком суду від 21.10.2011 року встановлено, що з січня 2010 року по 25 лютого 2011 року [PERSON] не займався господарською діяльністю підприємства ПП "ІЛЛЕКС ЛУГАНСЬК", ні яких угод та бухгалтерських документів не підписував (т.2 а.с.39, 41). Таким чинном, зазначене підтверджує відсутність доказів фактичного відвантаження, транспортування та отримання товару, та не підтверджує поставку вугілля саме від ПП "Іллекс Луганськ". Судом встановлено, що всі первині документи від імені ПП "Іллекс Луганськ" підписані керівником зазначеного підприємства [PERSON] Як вбачається з матеріалів справи, сторонами визнано та підтверджено декларацією факт формування позивачем податкового кредиту за червень-липень 2010 року з урахуванням податкових накладних № 150603 від 15.06.2010 року, № 020702 від 02.07.2010 (т.2.а.с.1-7). Згідно із п.п.7.4.5. п.7.4 ст.7 Закону України № 168 не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту). У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами. Вироком Брянківського міського суду Луганської області від 21.10.2011 по кримінальній справі №1-291/2011 за обвинуваченням [PERSON], [PERSON] за ч.3 ст.28, ч.2 ст.205, ч.1 ст.396 КК України, копія якого залучена до справи, [PERSON], [PERSON] засуджені за скоєння злочинів, передбачених ч.3 ст.28, ч.2 ст.205, ч.1 ст.396 КК України. (т. 2 а.с. 37-63). У відповідності до зазначеного вироку, названі вище особи, придбавши суб'єкти господарської діяльності без наміру ведення законної підприємницької діяльності, здійснювали фіктивне підприємництво, а саме надавала послуги суб'єктам підприємницької діяльності по незаконному відмиванню грошових коштів, формуванню податкового кредиту. Крім того, з метою розширення своєї злочинної діяльності та збільшення грошового потоку, який направлявся підприємствам-контрагентами з метою здійснення фіктивного підприємництва., приблизно в січні 2010 року придбали у [PERSON] Приватне підприємство "Іллекс Луганськ". Директор ПП "Іллекс Луганськ" [PERSON], не займаючись господарською діяльністю, за грошову винагороду передав членам злочинного угруповування установчі документи та печатку підприємства, документі на відкриті розрахункові рахунки, договір з Жовтневою МДПІ м. Луганська для подачі податкової звітності по базі БЕСТ "Звіт". У 2010 році, між підприємствами ПП "Луганськенерголюкс", ПП "ВВП Луганськ-Контракт", ПП "Іллекс-Луганськ" здійснювались взаємні фінансово-господарські відносини, які полягали в реалізації та придбанні один у одного товарів (робіт, послуг). У вироку також зазначено, що за період з січня 2010 року по 25 лютого 2011 року вся офіційна діяльність ПП "Іллекс Луганськ" зводилась членами організованої групи до фіктивного підприємництва та до незаконного формування податкового кредиту з наступним його відшкодуванням, до надання документів для проведення безтоварних прибуткових та видаткових операцій з метою транзиту та відмивання готівки, що надходить на розрахунковий рахунок підприємства від підприємств-контрагентів та таким чином формування податкового кредиту. Також згідно висновку судово-економічної експертизи № 149 від 06.06.2011 року за результатами дослідження руху грошових коштів на поточному рахунку підприємства ПП "Іллекс-Луганськ", експертом встановлено, що у підприємства відсутні необхідні умови для ведення господарської діяльності, відсутні основні фонди, технічний персонал, виробничі активи, складські приміщення, транспортні засоби. Суд зазначає, що період, зазначений у вироку від 21.10.2011 по справі №1-291/2011 під час якого ПП "Іллекс-Луганськ" здійснювало фіктивну підприємницьку діяльність, співпадає з періодом, за який відповідачем проведена перевірка, під час якої були виявлені вказані вище порушення податкового законодавства. З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що будь-якого відношення ПП "Іллекс Луганськ" до вказаного товару не має. Крім того, зважаючи на відсутність у ПП "Іллекс Луганськ" складських приміщень та людського персоналу, необхідного для навантаження вугілля, позивачем не доведено суду, звідки ж вивозилось вугілля та ким навантажувались автомобілі. З огляду на вказане суд погоджується з доводами податкового органу, що з наявними у справі первинними документами не підтверджено факт постачання вугілля саме ПП "Іллекс Луганськ". Суд також зазначає, що факт отримання податкових накладних не є безумовною підставою для віднесення певних сум до податкового кредиту та включення їх до валових витрат. Так, згідно з абзацом третім підпункту 7.2.3 пункту 7.2 цієї статті податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом. Такий статус податкової накладної однозначно поширює щодо неї вимоги, встановлені статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" стосовно первинних та облікових документів, зокрема про обов'язкове зазначення посади особи, відповідальної за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Відсутність прямої вказівки в підпункті 7.2.1 пункту 7.2 ст. 7 Закону № 168/97-ВР щодо особи, відповідальної за здійснення господарської операції, як реквізиту податкової накладної зовсім не означає, що законодавець не надає таким відомостям значення обов'язкових, які впливають на юридичне значення податкової накладної. Це випливає із самого визначення законодавцем податкової накладної як документу. Відповідно до пункту 18 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженої відповідно до Закону України "Про податок на додану вартість" наказом ДПА України від 30.05.1997 № 165 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23.06.1997 за № 233/2037), всі складені примірники податкової накладної підписуються особою, уповноваженою платником податку здійснювати поставку товарів (послуг) та скріплюються печаткою такого платника податку продавця. Судом встановлено, що згідно із поясненнями свідка [PERSON], які знаходяться в матеріалах справи, останній продав ПП "Іллекс Луганськ" та у спірний перевіряємий період первинні бухгалтерські документи ПП "Іллекс Луганськ " не підписував, підписи стоять не його (т. 2 а.с. 41-42). Встановлений вироком суду факт здійснення ПП "Іллекс Луганскь" у період з початку січня 2010 року по 25 лютого 2011 року фіктивної підприємницької діяльності, свідчить, що від імені цього підприємства діяли особи, які не мали законних повноважень на його представництво, на вчинення від його імені юридично значимих дій, оскільки не були наділені такими повноваженнями засновником підприємства. Відповідно до Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації, від 30.05.1997 року № 165 "Про затвердження форми Податкової накладної та Порядку її заповнення", який діяв на час видачі податкових накладних, останню заповнює особа, яка зареєстрована як платник податку в податковому органі та якій присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість. Згідно пункту 5 Порядку № 165 податкова накладна вважається недійсною у разі її заповнення іншою особою, ніж зазначена у цьому пункті. Зважаючи на те, що податкові накладні від імені ПП "Іллекс Луганськ" виписані та підписані особою, яку неможливо встановити та ідентифікувати, що, у свою чергу, не дає можливості встановити факт наявності у цієї особи відповідних повноважень щодо підпису зазначених податкових накладних, суд приходить до висновку, що податкові накладні складені у порушення вимог чинного законодавства і тому не можуть слугувати документом, який підтверджує право позивача на включення до податкового кредиту суми ПДВ. Крім того, для відображення господарський операцій в податковому обліку недостатньо самого лише її документального оформлення. Господарська операція повинна фактично відбутися. Таким чином, первині документи навіть за наявністю всіх передбачених чинним законодавством формальних реквізитів таких документів, мають силу первинних лише у разі фактичного здійснення господарських операцій. Тому, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарських операцій. В судовому засідані позивачем не була підтверджена реальність господарських відносин з ПП "Іллекс Луганськ". Таким чином суд прийшо до висновку, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог Приватного підприємства "Комерційна фірма "Кримвуглебуд" щодо визнання нечинними податкових повідомлень-рішень № 0001512310 та № 0001502310 від 11.10.2012. У зв'язку із відмовою в задоволені позову відсутні підстави для повернення судових витрат. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied