Рішення адміністративного суду від 2014-03-20 00:00:00+02

Позивач 26.08.2010 р. звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання недійсними рішень ради від 23 грудня 2005 р. №107 у частині вилучення земельної ділянки та від 28 травня 2009 р. № 115-15/2009 у частині надання земельної ділянки третій особі [PERSON] Після уточнення своїх позовних вимог 20.06.2011 р. просив визнати недійсними: рішення ради від 23.12.2005 р. № 107 у частині вилучення у нього земельної ділянки площею 0,095 га у масиві «Ксьондзові городи» та рішення ради від 28.05.2009 р. № 115-15/2009 у частині надання земельної ділянки третім особам [PERSON], [PERSON], [PERSON] Свій позов обґрунтовував тим, що згідно ухвал Підлузької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області від 27.03.1991 р. №21 та 23.12.1993 р. №10 він являється належним користувачем земельної ділянки площею 0,0952 га для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Ксьондзові городи», земельною ділянкою користується безперервно протягом 20 років. З метою житлового будівництва у 1995р. він звертався до Підлузької сільської ради із заявою про передачу цієї ділянки йому у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку. Не отримавши відповіді, він звертався зі скаргою в прокуратуру Тисменицького району, на яку йому було надано відповідь, що згідно пояснень відповідача, після розробки проекту нового масиву, йому буде виділена ділянка під забудову на його городі. 31.08.2006р. він повторно звернувся із заявою до Підлузької сільської ради про приватизацію спірної земельної ділянки, із зміною її цільового призначення, однак відповіді в установленому законом порядку, він не отримав. З даного приводу в листі прокуратури Тисменицького району від 11.09.2009р. №1147 повідомлено про внесення припису в Підлузьку сільську раду про усунення порушень вимог Закону України «Про звернення громадян». У серпні 2009 р. йому стало відомо, що відповідач своїм рішенням від 23.12.2005 р. № 107 незаконно, у порушення вимог ст.ст. 140-149, 151-153 ЗК України, без його відома та згоди незаконно вилучив у нього цю земельну ділянку. Другим оскаржуваним рішенням від 28.05.2009 р. № 115-15/2009 його земельна ділянка надана під забудову третім особам [PERSON], [PERSON], [PERSON] Просив поновити йому пропущений з поважних причин термін для оскарження рішення сільської ради та визнати недійсними оскаржувані рішення відповідача. Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що позивачу надавалась земельна ділянка у тимчасове користування, він про це знав, і сільська рада могла не повідомляти його про вилучення. Крім того, у 2006році позивачу видано державний акт на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Отже ним використано норми ст.116 ЗК України, яка передбачає передачу земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, один раз по кожному виду використання. Вважає даний позов необґрунтованим, який не має належних доказів, що свідчило б, що відповідачем порушено права чи інтереси позивача при вилученні земельної ділянки, просила відмовити у його задоволенні. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON], [PERSON]., [PERSON] в судовому засіданні заперечили даний позов та просили відмовити у його задоволенні. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до ухвали №10 від 23 грудня 1993року та ухвали №21 від 27 березня 1991року позивачу виділено у тимчасове користування земельну ділянку площею 0,0952га в урочищі «Ксьондзові городи», що в с. Підлужжя Тисменицького району Івано-Франківської області(а.с.5-6). З того часу позивач користувався даною ділянкою та сплачував земельний податок(а.с.73-79). Згідно рішення Підлузької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області від 23 грудня 2005року №107 земельні ділянки вилучено з тимчасового користування для відведення в землі запасу у громадян, зокрема і у позивача [PERSON](а.с.77). Відповідно до ч.1 п.б) ст. 141 ЗК України підставами припинення права користування земельною ділянкою є вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч.2 ст. 149 ЗК України вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень. Всупереч зазначених норм закону, відповідачем не було дотримано порядку вилучення земельної ділянки у позивача, а саме рішення виносилось без повідомлення позивача і за його відсутності, а про прийняте- не повідомлялось і не надавалось останньому. Тому твердження представника відповідача про те, що позивач знав, що спірною земельною ділянкою користується тимчасово, і сільська рада могла не повідомляти його про вилучення, не заслуговує до уваги. Відповідно до ст.. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень обов»язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. За таких обставин, враховуючи те, що відповідачем не доведено правомірність оспорюваного рішення, суд вважає, що позовна вимога про визнання неправомірним рішення Підлузької сільської ради від 23.12.2005року №107 в частині вилучення у [PERSON] земельної ділянки площею 0,095га в масиві «Ксьондзові городи» підлягає до задоволення. Щодо позовної вимоги про визнання протиправним рішення від 28.05.2009р. №115-15/2009 в частині надання спірної земельної ділянки [PERSON], [PERSON]. та [PERSON], то вона до задоволення не підлягає, у зв»язку з тим, що стосується прав та інтересів третіх осіб по справі. На підставі ст.. ст.. 118, 121, 140-149, 152, 155, 158 ЗК України,

Результат розгляду: partial