Рішення адміністративного суду від 2014-03-12 00:00:00+02

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, посилаючись на те, що з 15.01.2010 року Управлінням Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі міста Горлівки Донецької області їй призначена пенсія, як державному службовцю відповідно до ст..37 Закону України «Про державну службу». На момент призначення вказаної пенсії в довідку про складові заробітної плати не було включено матеріальну допомогу на оздоровлення, індексація заробітної плати. 20.11.2013 вона звернулась до відповідача з заявою про проведення перерахунку пенсії з урахуванням нової довідки про складові заробітної плати до якої було включено матеріальну допомогу на оздоровлення, індексація заробітної плати та 40 % надбавки за вислугу років. Однак позивач отримала рішення відповідача № 194 від 22.11.2013 року, яким в перерахунку пенсії по заробітній платі згідно наданої довідки їй відмовлено. Відмова відповідача ґрунтується на ст. 33 ЗУ «Про державну службу». Позивач з рішенням відповідача не згодна, вважає його неправомірним та таким, що не відповідає діючому законодавству і порушує її конституційне право на пенсійне забезпечення в розмірі, відповідному її заробітній платі та трудовому стажу. Тому просить суд ухвалити рішення, яким визнати неправомірними дії відповідача по прийняттю рішення щодо відмови врахувати при перерахунку пенсії достовірні відомості про фактично нараховані та сплачені суми матеріальної допомоги на оздоровлення, 40% надбавки за вислугу років, індексації на підставі наданих документів, зобов'язати відповідача здійснити з дати призначення пенсії перерахунок та виплату пенсії державного службовця з урахуванням фактично нарахованих та сплачених усіх виплат, з яких сплачено страхові внески, в тому числі сум матеріальної допомоги на оздоровлення, а також сум індексації грошових доходів громадян та 40% надбавки за вислугу років, на які нараховується збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Відповідач Управління Пенсійного Фонду України в Центрально-Міському районі м. Горлівки Донецької області надав свої заперечення проти позову, просив в позові відмовити. Дослідивши письмові докази та надавши їм оцінку в їх сукупності, суд дійшов наступного. Позивачу [PERSON] з 15.01.2010 року призначена пенсія, як державному службовцю. 20 листопада 2013 року позивач звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, в якій просила врахувати суми індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, 40 % надбавки за вислугу років, відповідно до наданої нею довідки. 22 листопада 2013 року відповідач своїм рішенням № 194 відмовив позивачу в перерахунку призначеної пенсії з посиланням на ст. 33 ЗУ «Про державну службу», відповідно до якої заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. При визначенні заробітної плати для обчислення пенсії державного службовця включаються складові заробітної плати, а матеріальна допомога при визначенні заробітної плати для обчислення пенсії державного службовця не враховується. Згідно довідки Горлівської ОДПІ від 15.11.2013 року про складові заробітної плати, що подається для перерахунку пенсії відповідно до ЗУ «Про державну службу», виданої [PERSON], позивач дійсно працювала в Горлівській об'єднаній державній податковій інспекції на посаді головний державний податковий інспектор та її заробітна плата станом на 14 січня 2010 року становила 1703,80 гривень, з яких: посадовий оклад - 1117,00 гривень, надбавка за спеціальне звання (Інспектор податкової служби 1 рангу) - 100 гривень, надбавка за вислугу років 20 % (за стаж державної служби 12років) - 243,40 гривень, винагорода за вислугу років (40%) згідно ПКМУ від 12.09.1997 року № 1013 - 486,80 гривень. На всі виплати, включені в довідку, нараховано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Тобто, позивач на момент звільнення у зв'язку з виходом на пенсію отримувала надбавку за вислугу років 20%, винагороду за вислугу років у розмірі 40% від посадового окладу та надбавку за спеціальне звання. Відповідно до ст. 37 ЗУ «Про державну службу» на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абзацем першим частини першої статті 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як десять років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальноообов'язкове державне пенсійне страхування. Згідно ч. 2 ст. 33 ЗУ«Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранг, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Частиною 5 ст. 33ЗУ «Про державну службу» встановлено, що надбавка за вислугу років виплачується державним службовцям щомісячно у відсотках до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг і залежно від стажу державної служби у таких розмірах: понад 3 роки - 10, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків. Відповідно до ч. 7 ст. 33 ЗУ «Про державну службу» умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. Постановою КМУ від 12 вересня 1997 року № 1013 «Про порядок виплати винагороди за вислугу років службовим особам Державної податкової адміністрації України та місцевих державних податкових адміністрацій, які мають спеціальні звання» визначено, що розмір винагороди визначається залежно від стажу роботи і обчислюється виходячи з посадового окладу та надбавки за спеціальне звання. Винагорода за вислугу років враховується при обчисленні середнього заробітку. Постановою КМУ від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» встановлено, що посадовий оклад, надбавка за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальне звання, вислугу років при призначенні пенсії відповідно до ЗУ «Про державну службу» враховується в розмірах, що виплачуються на день звільнення з роботи, що дає право на відповідний вид пенсії. Відповідно до ст. 37-1 ЗУ «Про державну службу» у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку з набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії. З урахуванням наведеного та того, що позивачу при здійсненні нею трудових обов'язків сплачувалася надбавка за вислугу років у розмірі 20% та винагорода за вислугу років 40% від посадового окладу з урахуванням доплати за спеціальне звання, на які нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, то при визначенні розміру пенсії повинна братися до уваги надбавка за вислугу років у розмірі 20% та винагорода за вислугу років 40%. За змістом ст. 37 ЗУ «Про державну службу» (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від суми їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. Згідно ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про оплату праці» заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Статтею 2 ЗУ «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати. Відповідно до ч. 2 ст. 33 ЗУ «Про державну службу» заробітна державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Отже, аналіз наведених положень вказує на те, що матеріальна допомога на оздоровлення входила до системи оплати праці державного службовця. Крім того, ст. 66 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій. Так, частина 1 статті 66 зазначеного Закону визначає, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до ЗУ «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу). Стаття 41 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того чи входять вони до структури заробітної плати. При цьому, в даному випадку перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, а саме стаття 41 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та стаття 66 ЗУ «Про пенсійне забезпечення». Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року в справі за аналогічним позовом фізичної особи до Державної податкової інспекції у м. Харцизьку Донецької області, Управління пенсійного фонду України в м. Харцизьку Донецької області про визнання неправомірними дій за зобов'язання вчинити певні дії. Згідно ч. 1 ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України. Наведене стосується і сум індексації заробітної плати, на які також було нараховано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 року - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Отже, чинне законодавство як загальне, так і спеціальне, відносить до складу заробітної плати також інші виплати. При цьому надбавки, запроваджені нормативно-правовими актами, матеріальна допомога належать до додаткових видів заробітної плати й приймаються в розрахунок при нарахуванні пенсії лише особам, які отримували такі надбавки під час перебування на державній службі та були звільнені зі служби після їх запровадження, таким чином відмова відповідача щодо перерахунку пенсії є неправомірною, тому необхідно зобов'язати Управління пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Горлівки провести перерахунок пенсії позивача з урахуванням усіх виплат, з яких сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування від сукупного оподатковуваного доходу, в тому числі сум матеріальної допомоги на здоровлення, винагороди за вислугу років 40% та суми індексації заробітної плати. Але враховуючи, що довідки від 13.11.2013, 15.11.2013 року були надана УПФУ тільки 20.11.2013 року, а на час призначення пенсії в 2011 році в довідках про доходи не було зазначено інших виплат, з яких виплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Згідно ч.4 ст. 45 Закону України №1058-IV передбачено, що перерахунок пенсії проводиться у такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо відповідну заяву подано пенсіонером після 15 числа. Тому перерахунок необхідно проводити з часу звернення позивача до УПФУ з 01.12.2013 року. Позовні вимоги про зобов'язання відповідача врахувати усі види оплати праці, на які нараховується збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, включаючи суми матеріальної допомоги на оздоровлення, винагороди за вислугу років 40% та суми індексації грошових доходів, як складові заробітної плати, з якої проводиться нарахування пенсії позивачу при виникненні права на черговий перерахунок пенсії відповідно до чинного законодавства України задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до положень ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Отже, в межах Кодексу адміністративного судочинства України захисту підлягає порушене право позивача, тобто зобов'язання відповідача вчинити певні дії на майбутнє, є безпідставним. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Результат розгляду: partial