Рішення адміністративного суду від 2014-02-27 00:00:00+02

В жовтні 2013р. ПП «Фірма «Бершадь Агроплюс» звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ДПІ у Київському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання протиправними дій щодо проведення позапланової невиїзної перевірки позивача з питань операцій невласного експорту за період січень-червень 2013 року та складання Акту від 13.09.2013р. за №358/22-01/13339958, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 02.10.2013р. №0003372201. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що податковим органом здійснено перевірку підприємства з численними порушеннями вимог чинного законодавства, зокрема: позивача не було належним чином повідомлено про проведення перевірки; в акті перевірки не визначено який саме вид перевірки здійснено податковим органом; не зазначено нарахування, обчислення, сплата яких податків та зборів є предметом дослідження; висновки акту перевірки зроблені лише на підставі наявних в ДПІ в Київському районі м.Одеси інформаційних даних, без врахування інших документів, які наявні у позивача, однак податковим органом не витребовувались. Позивач вважає безпідставними висновки акту перевірки про порушення ним п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством нібито занижено податок на додану вартість на суму 513445 грн., оскільки недоліки товарно-транспортних накладних, які фактично перевіряючими не оглядалися, є формальними порушеннями порядку заповнення такої накладної і не можуть бути підставою для збільшення сум грошового зобов'язання з ПДВ. Право на формування податкового кредиту виникає у підприємства за наявності належним чином виданих податкових накладних та інших первинних документів, зауважень до наявності, повноти та правильності оформлення яких в акті перевірки не зазначено. ДПІ у Київському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області проти позову заперечила, зазначивши, що аналізом наявної інформації щодо придбання товару (робіт, послуг) по здійсненню експортних операцій встановлено завищення задекларованих суб'єктом господарювання показників по ПДВ в сумі 513445 грн. ПП «Фірма «Бершадь Агроплюс» віднесено до складу податкового кредиту суми ПДВ, які не підтверджують факт перевезення та отримання товару від ТОВ «БАСФ Т.О.В.». Товарно-транспортні накладні оформлені неналежним чином, а саме: відсутні ідентифікаційні коди відправника вантажу і вантажоодержувача, серія та номер ТТН, дата, вид перевезення й установлений для даного виду цифровий код. Також, в ході проведення перевірки встановлено, що 07.03.2013р. ПП «Фірма «Бершадь Агроплюс» укладено з ТОВ «Актуал-Логістик» договір №24/2013 на отримання транспортно-експедиційного обслуговування. В наданих до перевірки документах, які підтверджують факт отримання послуг, а саме СМR (міжнародна транспортна накладна) перевізником товару являється ТОВ «Транс сервіс Рівне». Тобто, перевіркою не підтверджено факт отримання послуг з перевезення вантажу від ТОВ «Актуал-Логістик». ПП «Фірма «Бершадь Агроплюс» у перевіряємому періоді не мало взаємовідносин з ТОВ «Транс сервіс Рівне» - відсутні договори, рахунки, податкові накладні, акти виконаних робіт, сплата по банківському рахунку за послуги. Вимоги позову відповідач вважає необґрунтованими та в задоволенні їх просив відмовити. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 18.11.2013р. позов задоволено частково. Визнано протиправними дії ДПІ у Київському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області щодо неналежного повідомлення позивача про проведення перевірки. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, ПП «Фірма «Бершадь Агроплюс» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, як таку, що прийнята із порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з'ясування обставин справи, та прийняти нову постанову, якою його позов задовольнити у повному обсязі. В своїй скарзі апелянт зазначає, що висновки суду щодо відсутності реальності здійснення договірних відносин з ТОВ «БАСФ Т.О.В.» не відповідають обставинам справи, оскільки податковий орган ні під час проведення перевірки, а ні під час розгляду справи в суді не ставив питання щодо нереальності вчинення господарських операцій між ПП «Фірма «Бершадь Агроплюс» та ТОВ «БАСФ Т.О.В.». ДПІ у Київському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області також подало апеляційну скаргу, посилаючись на те, що постанова суду першої інстанції в частині задоволених вимог винесена з порушенням норм матеріального права, оскільки відсутність підпису керівника підприємства в наказі на проведення перевірки не можна вважати як не ознайомлення або неналежне повідомлення про початок перевірки, так як керівні особи позивача були присутні на час проведення перевірки та надавали відповідні первинні документи. Апелянт просив прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ПП «Фірма «Бершадь Агроплюс» відмовити в повному обсязі. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ДПІ у Київському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області не підлягає задоволенню, а скаргу ПП «Фірма «Бершадь Агроплюс» слід задовольнити з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на підставі наказу від 29.08.2013р. №245-п, наказу від 05.09.2013р. №267-п та повідомлення від 05.09.2013р. №75/22-01, згідно п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78, п.82.2 ст.82 Податкового кодексу України та відповідно до завдання Головного управління Міндоходів в Одеській області від 16.08.2013р. №2645/7/15-32-22-08-06, у період з 29.08.2013р. по 06.09.2013р. посадовою особою ДПІ у Київському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області проведена позапланова невиїзна перевірка ПП «Фірма «Бершадь Агроплюс» (код за ЄДРПОУ 13339958) з питань операцій невласного експорту за період січень-червень 2013 року, за результатами якої складено акт перевірки №358/22-01/13339958 від 13.09.2013р. У висновках акту перевірки вказується на порушення позивачем п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством занижено податок на додану вартість на суму 513445 грн., у тому числі: лютий 2013р. - 257549 грн., березень 2013р. - 159848 грн., квітень 2013р. - 66574 грн., травень 2013р. - 29475 грн. Зокрема, в акті перевірки зазначено, що ПП «Фірма «Бершадь Агроплюс» укладено договір поставки з ТОВ «БАСФ Т.О.В.» №150113 від 02.01.2013р. на поставку товару та його транспортування до складу ПП «Фірма «Бершадь Агроплюс». В порушення вимог чинного законодавства позивачем віднесено до податкового кредиту суми податку на додану вартість, які не підтверджують факт перевезення та отримання товару від ТОВ «БАСФ Т.О.В.» на суму ПДВ 511968 грн. (у т.ч. лютий 2013р. - 257549 грн., березень 2013р. - 159848 грн., квітень 2013р. - 66574 грн., травень 2013р. - 27998 грн.), зокрема, наявні у підприємства товарно-транспортні накладні не оформлені належним чином. Також, в акті перевірки вказано, що на порушення п.198.6 ст.198 ПК України ПП «Фірма «Бершадь Агроплюс» укладено договір на отримання транспортного-експедиційного обслуговування від 07.03.2013р. №24/2013 з ТОВ «Актуал-Логістик». В наданих до перевірки документах, які підтверджують факт отримання послуг, а саме СМR (міжнародна транспортна накладна) - перевізником товару являється ТОВ «Транс сервіс Рівне». Тобто, перевіркою не підтверджується факт отримання послуг з перевезення вантажу від ТОВ «Актуал-Логістик». ПП «Фірма «Бершадь Агроплюс» у перевіряємому періоді не мало взаємовідносин з ТОВ «Транс сервіс Рівне» - відсутні договори, рахунки, податкові накладні, акти виконаних робіт, сплата по банківському рахунку за послуги. Загальна сума робіт по договору від 07.03.2013р. №24/2013 складає 84986 грн., у тому числі ПДВ - 1477,18 грн. У травні 2013 року ПП «Фірма «Бершадь Агроплюс» включено до складу податкового кредиту 1477,18 грн., чим завищено ПДВ у травні 2013 року на 1477,18 грн. На підставі вказаного акту перевірки, 02.10.2013р. ДПІ у Київському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області винесено податкове повідомлення-рішення №0003372201, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість в розмірі 770168 грн. (у т.ч. за основним платежем - 513445 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 256723 грн.). Задовольняючи частково позов ПП «Фірма «Бершадь Агроплюс» про визнання протиправними дій щодо проведення позапланової невиїзної перевірки та складання Акту від 13.09.2013р., визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 02.10.2013р. №0003372201, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для проведення перевірки та обґрунтованість висновків податкового органу про порушення позивачем п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством занижено податок на додану вартість на суму 513445 грн., у тому числі: лютий 2013р. - 257549 грн., березень 2013р. - 159848 грн., квітень 2013р. - 66574 грн., травень 2013р. - 29475 грн. Колегія суддів не погоджується з такими висновками Одеського окружного адміністративного суду. При цьому, суд виходить з наступного. Відповідно до п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Згідно п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Пунктом 73.3 статті 74 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження. Відповідно до п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється, якщо за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються можливі порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту. Як вбачається з матеріалів справи за період з 01.01.2013р. по 30.06.2013р. податковим органом на адресу ПП «Фірма «Бершадь Агроплюс» було надіслано п'ять запитів: письмовий запит №8646/15-02/1017 від 15.04.2013р. про надання податкової інформації щодо надання копій документів та відомостей про здійснення експортних операцій на протязі січня-березня 2013 року, відповідь на який підприємством надано 08.05.2013р. за вих. №08/05/13-2; письмовий запит №9503/15-02/1129 від 24.04.2013р. про надання податкової інформації щодо надання копій документів по формуванню податкового зобов'язання, податкового кредиту, залишку від'ємного значення з ПДВ за березень 2013 року, відповідь на який підприємством було надано 08.05.2013р. за вих. №08/05/13-1/1; письмовий запит №12048/15-02/1410 від 23.05.2013р. про надання податкової інформації щодо надання копій документів по формуванню податкового зобов'язання, податкового кредиту, залишку від'ємного значення з ПДВ за квітень 2013 року, відповідь на який підприємством було надано 08.07.2013р. за вих. №08/07/13-2/1, №08/07/13-2(2), №08/07/13-2(3), №08/07/13-2(4); письмовий запит №__/15-02/1733 від 25.06.2013р. про надання податкової інформації щодо надання копій документів по формуванню податкового зобов'язання, податкового кредиту, залишку від'ємного значення з ПДВ за травень 2013 року, відповідь на який підприємством було надано 17.07.2013р. за вих. №БА-1707-1, №БА-1707-2, №БА-1707-3; письмовий запит №14043/15021608 від 14.06.2013р. про надання податкової інформації щодо надання копій документів по формуванню податкового зобов'язання, податкового кредиту, залишку від'ємного значення з ПДВ за березень 2013 року по ТОВ «Обрій», приватна агрофірма ім.Ульянова за квітень 2013 року по ФГ «Слобідське» відповідь на який було надано 04.07.2013р. за вих. №04/07/13-2. Матеріалами справи підтверджено, що ПП «Фірма «Бершадь Агроплюс» відповіді на запити було надано у встановлені строки та відповідно до вимог закону; відповіді було надано у травні-липні 2013 року, зауважень до них у податкового органу не було, що підтверджено представником відповідача в судовому засіданні суду першої інстанції. Як зазначалось вище, підставою для проведення запитів було формування податкового зобов'язання, податкового кредиту, залишку від'ємного значення з ПДВ по підприємству за березень-травень 2013 року та здійснення ПП «Фірма «Бершадь Агроплюс» експортних операцій на протязі січня-березня 2013 року, однак перевірка підприємства проводилась податковим органом з питань операцій невласного експорту за період січень-червень 2013 року. За таких обставин, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянта, що отримана податковим органом відповідно до запитів інформація, жодним чином не кореспондується з строками та підставами проведення ДПІ у Київському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області позапланової невиїзної перевірки. З наявних в матеріалах справи запитів вбачається, що в них не ставилося питання відносно взаємовідносин ПП «Фірма «Бершадь Агроплюс» з ТОВ «БАСФ Т.О.В.» та ТОВ «Актуал-Логістик». Згідно приписів п.78.4 ст.78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник органу державної податкової служби приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки. В матеріалах справи відсутні відомості про вручення ДПІ у Київському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області ПП «Фірма «Бершадь Агроплюс» під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки. В обґрунтування вимог апеляційної скарги ДПІ у Київському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області посилається на те, що позивач належним чином був повідомлений про проведення перевірки, про що свідчить присутність його посадових осіб при її здійсненні. Колегія суддів критично ставиться до таких тверджень апелянта, оскільки статтею 78 ПК України чітко передбачено умову, за якою податковий орган вправі приступити до проведення документальної позапланової перевірки - вручення під розписку копії наказу про проведення перевірки, чого відповідачем у даній справі дотримано не було. Оскільки встановлено, що податкова інспекція здійснювала перевірку позивача з порушенням законодавства, без належного повідомлення підприємства про початок перевірки, вказане, на думку колегії суддів, дає підстави дійти висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині щодо визнання протиправними дій ДПІ у Київському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області щодо проведення позапланової невиїзної перевірки ПП «Фірма «Бершадь Агроплюс» з питань операцій невласного експорту за період січень-червень 2013 року, а тому вони підлягають задоволенню. Що ж до вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо складання Акту від 13.09.2013р. за №358/22-01/13339958, то, на думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно відмовив у їх задоволенні, оскільки сам по собі акт перевірки не є рішенням, а виражає думку інспектора, який проводив перевірку, а відтак не є обов'язковим до виконання, не породжує для платника податків настання будь-яких юридичних наслідків та не впливає на його права, обов'язки та законні інтереси. Надаючи оцінку законності податкового повідомлення-рішення від 02.10.2013р. №0003372201 колегія суддів приходить до наступного. Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу. Згідно п.198.2 ст.198 Кодексу датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг чи дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Відповідно до п.198.3 ст.198 Кодексу податковий кредит звітного періоду складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду. Згідно п.198.6 Кодексу не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Відповідно до ст.201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г)податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; й) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України) (п. 201.1). Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом державної податкової служби (п. 201.2 ст.201 ПК України). Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг (п. 201.4 ст.201 ПК України). Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Органи державної податкової служби за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу (п. 201.6 ст.201 ПК України). Виходячи зі змісту наведених вище норм законодавства, право на віднесення сум ПДВ, сплачених при придбанні товару, до податкового кредиту виникає у суб'єкта господарювання у разі дотримання ним наступних умов: 1) фактичності придбання такого товару, тобто, реальності відповідної господарської операції; 2) наявності податкових накладних, складених особою, зареєстрованою платником податку, чи митних декларацій на підтвердження придбання такого товару та сплати відповідної суми ПДВ; 3) подальшого використання придбаного товару в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства. При цьому, згідно з ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Як вбачається з матеріалів справи, 02.01.2013р. між ТОВ «БАСФ Т.О.В.» (Постачальник) ПП «Фірма «Бершадь Агроплюс» (Покупець) укладено договір поставки №150113, за умовами якого Постачальник зобов'язується поставити у встановлені Договором строки продукцію групи компаній BASF та корпорації Novozymes Biologicals FR S.A., визначений у відповідних видаткових накладних та рахунках-фактурах на кожну партію Товару, які є його невід'ємною частиною, а Покупець - прийняти та оплатити поставлений товар. Виконання вказаного договору підтверджується наявними в матеріалах справи податковими накладними та видатковими накладними. За отриманий позивачем товар від ТОВ «БАСФ Т.О.В.» було здійснено повний розрахунок, що підтверджується платіжними дорученнями №113 від 25.06.2013р., №161 від 10.09.2013р., №32 від 04.04.2013р., №70 від 08.05.2013р., №133 від 04.04.2013р., №25 від 05.03.2013р. та додатками про оплату товару за допомогою векселів, що передбачено умовами договору. Так, досліджуючи наявні в матеріалах справи копії первинних документів, встановлено, що вони у повній мірі відповідають вимогам ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та ст.201 ПК України. Більше того, з матеріалів справи вбачається, що у податкового органу не було заперечень до правильності складання вище вказаних первинних документів, що також підтверджується висновками акту перевірки, серед яких не зазначено порушення позивачем вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Податкового кодексу України в частині складання податкових накладних та інших первинних документів, які фіксують факти здійснення господарських операцій позивачем з ТОВ «БАСФ Т.О.В.». В акті перевірки зазначено, що в порушення вимог чинного законодавства позивачем віднесено до податкового кредиту суми податку на додану вартість, які не підтверджують факт перевезення та отримання товару від ТОВ «БАСФ Т.О.В.» на суму ПДВ 511968 грн. (у т.ч. лютий 2013р. - 257549 грн., березень 2013р. - 159848 грн., квітень 2013р. - 66574 грн., травень 2013р. - 27998 грн.), зокрема, наявні у підприємства товарно-транспортні накладні не оформлені належним чином. В оскаржуваній постанові суд першої інстанції визнав обґрунтованими такі висновки акту перевірки. Однак, колегія суддів вважає, що відсутність та/або дефектність документів на транспортне перевезення обумовленого договором товару не є безумовною підставою ставити під сумнів здійснення господарських операцій. Так, відповідно до розділу 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997р., товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу, а товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи. Згідно п.п. 11.1, 11.3, 11.4, 11.5, 11.7 вказаних Правил основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля. Дорожній лист вантажного автомобіля є документом, без якого перевезення вантажів не допускається. Оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля. Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її екземпляри. Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається Перевізнику. Разом з тим, вказані Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку, а лише встановлюють права, обов'язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників). При цьому, документи обумовлені вказаними правилами, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей. Суд апеляційної інстанції вважає, що ненадання такого документу як товарно-транспортна накладна чи надання його неоформленого належним чином, не може бути єдиною підставою для висновків про відсутність підтвердження реальності здійснення господарських операцій з придбання товару, оскільки відповідною транспортною документацією обов'язково мають бути підтверджені витрати з послуг по перевезенню вантажів, а не послуги з придбання товару. В оскаржуваній постанові Одеський окружний адміністративний суд посилається на п.6.1 договору №150113 від 02.01.2013р., що товар вважається прийнятим за кількістю відповідно до товарно-транспортних накладних. Однак, п.4.3 Договору визначено, що моментом переходу права власності на товар до Покупця є дата виписки податкової накладної на товар. Суд першої інстанції визнав встановленим, що у бухгалтерському та податковому обліку підприємства не відображені понесені витрати на транспортування вантажів відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку №9 «Записи», попри те, що судом не витребовувалось у позивача та не досліджувалось дане Положення. Пунктом 5.7 Договору №150113 від 02.01.2013р. визначено, що базис постачання товарів - СІР Обухів або Н.Дубечня (Інкотермс - 2010 року) на склад Покупця. Відповідно до визначення міжнародних правил Інкотермс у редакції 2010 року (міжнародні правила, які регулюють питання, пов'язані з доставкою товарів від продавця до покупця та можуть застосовуватись при укладанні договорів внутрішніх договорів поставки), термін СІР означає, що продавець доставить товар названому ним перевізнику. Крім того, продавець зобов'язаний оплатити витрати, пов'язані з перевезенням товару до названого пункту призначення. Тобто, поставка товару здійснювалась за рахунок ТОВ «БАСФ Т.О.В.» і у ПП «Фірма «Бершадь Агроплюс» не можуть виникати витрати на транспортування такого товару. Слід зазначити, що в порушення вимог Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України від 22.12.2010р. №984, в акті перевірки податковим органом не зазначено, які саме товарно-транспортні накладні містять дефекти щодо їх оформлення. Таким чином, оскільки право на формування податкового кредиту виникає у підприємства за наявності належним чином виданих податкових накладних та інших первинних документів, які перевіряючими не досліджувались та зауважень щодо яких в акті перевірки немає, тому колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість віднесення ПП «Фірма «Бершадь Агроплюс» до податкового кредиту суми податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ «БАСФ Т.О.В.» на суму ПДВ 511968 грн. (у т.ч. лютий 2013р. - 257549 грн., березень 2013р. - 159848 грн., квітень 2013р. - 66574 грн., травень 2013р. - 27998 грн.). В акті перевірки №358/22-01/13339958 від 13.09.2013р. ДПІ у Київському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області зроблено, також, висновок, що ПП «Фірма «Бершадь Агроплюс» не підтверджується факт отримання послуг від ТОВ «Актуал-Логістик» відповідно до договору на отримання транспортно-експедиційного обслуговування від 07.03.2013р. №24/2013, оскільки в СМR перевізником товару являється ТОВ «Транс сервіс Рівне», а у позивача відсутні документи, що підтверджують взаємовідносини з зазначеним перевізником. Загальна сума робіт по договору від 07.03.2013р. №24/2013 складає 84986 грн., у тому числі ПДВ - 1477,18 грн. У травні 2013 року ПП «Фірма «Бершадь Агроплюс» включено до складу податкового кредиту 1477,18 грн., чим завищено ПДВ у травні 2013 року на 1477,18 грн. Як вбачається з матеріалів справи, 07.03.2013р. між ПП «Фірма «Бершадь Агроплюс» (Замовник) та ТОВ «Актуал-Логістик» (Експедитор) укладено договір на транспортно-експедиційне обслуговування №24/2013, який визначає порядок взаємовідносин, що виникли при наданні транспортно-експедиційних послуг по організації експортних, імпортних, транзитних та інших перевезень в міжнародному сполученні і по Україні і умови розрахунку за виконанні перевезення. Замовник гарантує завантаження автомобіля Експедитора, а Експедитор гарантує забезпечення перевезення вантажу. Відповідно до ст.929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням. Згідно ст.932 ЦК України експедитор має право залучати до виконання своїх обов'язків інших осіб. У разі залучення експедитором до виконання своїх обов'язків за договором транспортного експедирування інших осіб експедитор відповідає перед клієнтом за порушення договору. Колегія суддів вважає обґрунтованими твердження апелянта, що зазначаючи в акті перевірки про те, що ПП «Фірма «Бершадь Агроплюс» не підтверджується факт отримання послуг від ТОВ «Актуал-Логістик» відповідно до договору на отримання транспортно-експедиційного обслуговування від 07.03.2013р. №24/2013, оскільки в СМR перевізником товару являється ТОВ «Транс сервіс Рівне», а у позивача відсутні документи, що підтверджують взаємовідносини з зазначеним перевізником, посадові особи ДПІ у Київському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області невірно сприймають природу транспортно-експедиційних послуг та прирівнюють їх до перевезення. Експедиційні послуги передбачають технічне та інформаційне супроводження вантажів, а функція перевезення за таких відносин не обов'язкова. Для цього експедитор має право залучати інших осіб на підставі ст.932 ЦК України. За таких обставин, твердження податкового органу, що надання послуг від ТОВ «Актуал-Логістик» нічим не підтверджено, а факт надання послуг з перевезення ТОВ «Транс сервіс Рівне» для ПП «Фірма «Бершадь Агроплюс» не підтверджено первинними документами, суперечать правовій природі та умовам договору на транспортно-експедиційні послуги. Перевізник ТОВ «Транс сервіс Рівне» був залучений ТОВ «Актуал-Логістик» в межах договору, укладеного з ПП «Фірма «Бершадь Агроплюс», тому безпосередньо з позивачем у перевізника не могло існувати взаємовідносин. Визначення перевірника ТОВ «Транс сервіс Рівне» в СМR (міжнародній транспортній накладній) є обов'язковою умовою для складання такого виду документу та для перетину митного кордону України та вивезення товару за межі України. Реальність операцій з надання послуг з транспортно-експедиційного обслуговування підтверджується договором №24/2013 від 07.03.2013р., договорами-заявками щодо замовлення транспортно-експедиційних послуг в межах договору на транспортно-експедиційне обслуговування №24/2013 від 07.03.2013р. на кожний окремий факт організації з перевезення вантажів, вантажно-митними деклараціями, СМR (міжнародна транспортна накладна), актами здачі-прийняття робіт, додатками до актів здачі-прийняття робіт, податковими накладними. Ні під час проведення перевірки, а ні під час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанції податковим органом не надано доказів, що наведені в первинних документах по операціях ПП «Фірма «Бершадь Агроплюс» з ТОВ «Актуал-Логістик» відомості не відповідають дійсності, а також, що такі документи не відповідають вимогам податкового законодавства та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що ДПІ у Київському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області не доведено наявності зафіксованих актом перевірки порушень ПП «Фірма «Бершадь Агроплюс» п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством занижено податок на додану вартість на суму 513445 грн., у тому числі: лютий 2013р. - 257549 грн., березень 2013р. - 159848 грн., квітень 2013р. - 66574 грн., травень 2013р. - 29475 грн., а тому податкове повідомлення-рішення від 02.10.2013р. №0003372201 є протиправним та підлягає скасуванню. Відповідно до ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При зверненні з позовом до суду та при поданні апеляційної скарги ПП «Фірма «Бершадь Агроплюс» було сплачено судовий збір на загальну суму 4656,82 грн., а тому на підставі ст.94 КАС України з Державного бюджету України на користь позивача підлягає стягненню 3104 грн. судового збору відповідно до частини задоволених вимог. Відповідно до п.3 ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду. Згідно п.4 ч.1 ст.202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Результат розгляду: partial