Рішення адміністративного суду від 2014-01-08 00:00:00+02

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Управління Пенсійного фонду України в м. Дрогобичі та Дрогобицькому районі Львівської області до фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 1 171,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач, як платник страхових внесків, всупереч статті 20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не в повному обсязі сплачував страхові внески, тому має заборгованість в сумі 1 171,40 грн., яка підлягає стягненню в судовому порядку. 09 грудня 2013 року відкрито скорочене провадження у даній справі та відповідачу надано строк для подання заперечення проти позову або заяви про визнання позову, роз'яснено наслідки такого неподання. Надіслана рекомендованою кореспонденцією відповідачу за адресою місця знаходження ухвала повернулася, тому з врахуванням частини 11 статті 35 КАС України, вважається, що така вручена йому належним чином. З врахуванням того, що від відповідача не надходило заперечення проти позову, суд вважає за можливе, відповідно до частини 3 статті 183-2 КАС України, розглядати справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. З матеріалів справи судом встановлено, що фізична особа - підприємець [PERSON] перебуває на обліку в Управління Пенсійного фонду України в м. Дрогобичі та Дрогобицькому районі Львівської області та відповідно до пункту 5 статті 14, пункту 3 статті 11 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 19.07.2003 року № 1058-ІV є страхувальником та зобов'язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески. Законом України «Про внесення змін до законів України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» та «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 08.07.2010 року № 2461 -VІ внесено зміни до підпункту 4 пункту 8 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та викладено в редакції: фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок), та члени сімей зазначених осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, на період дії законодавчих актів з питань особливого способу оподаткування сплачують страхові внески в порядку, визначеному цим Законом. Також зазначено, що сума страхового внеску встановлюється зазначеними особами самостійно для себе та членів їх сімей, які беруть участь у провадженні такими особами підприємницької діяльності та не перебувають з ними у трудових відносинах. При цьому сума страхового внеску з урахуванням частини фіксованого або єдиного податку, що перерахована до Пенсійного фонду України, повинна становити не менше мінімального розміру страхового внеску за кожну особу та не більше розміру страхового внеску, обчисленого від максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, оподатковуваного доходу (прибутку), загального оподатковуваного доходу, з якої сплачуються страхові внески. У 2010 році мінімальний страховий внесок розраховувався виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленого статтею 53 Закону України «Про Державний бюджет на 2010 рік». Сплата страхових внесків здійснюється у строки, визначені частиною 6 статті 20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а саме: щоквартально, протягом 20 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного кварталу. З 1 січня 2011 року набирав чинності Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року № 2464-VI. Пунктом 7 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. На період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом. Як вбачається з матеріалів справи, фізичною особою - підприємцем [PERSON] у 2010 році підлягало до сплати 2 296,80 грн. внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Проте, фактично зараховано 1 100,40 грн. Згідно з розрахунком суми заборгованості відповідачем не сплачено внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 1 171,40 грн. Відповідно до статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» Управлінням Пенсійного фонду України в м. Дрогобичі та Дрогобицькому районі Львівської області відповідачу скеровувалась вимога про сплату боргу №Ф-599 від 01.02.2011 року. Вказана вимога є узгодженою, оскільки належним чином отримана та не оскаржена відповідачем. Згідно з пунктом 15 статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів строк давності не застосовується. Доказів погашення заборгованості відповідачем суду не представлено, не надано доказів на спростування вимог. З врахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висновку про обґрунтованість та підставність позовних вимог і вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до статті 94 КАС України судові витрати з сторін не стягуються.

Результат розгляду: granted