Рішення адміністративного суду від 2014-03-05 00:00:00+02

У липні 2011 року позивач Інспекція ДАБК у Львівській області звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача АГК № 15 Галицького району м. Львова, в якому просив зобов'язати відповідача виконати припис № 1с/32-ю від 30.03.2011 р., а саме привести об'єкт будівництва на вул. Антонича, 8 в м. Львові згідно до проектної документації. В обгрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 24.03.2011 р. Інспекцією ДАБК проведено позапланову перевірку з питань законності забудови на вул. Навроцького, 1б в м. Львові, якою встановлено, що підрядником ЗАТ «Ірокс» здійснюється будівництво багатоповерхової стоянки з відхиленням від проектної документації представленої підрядником під час будівництва, що є порушенням ст.ст. 9, 27 Закону України «Про архітектурну діяльність». Замовником вищезазначених робіт виступає Автогаражний кооператив № 15 Галицького району. За результатами перевірки складено акт № 26-с від 24.03.2011 р. та винесено припис № 1с/32ю від 30.03.2011 р., яким АГК № 15 Галицького району запропоновано привести об'єкт будівництва на вул. Антонича, 8 в м. Львові згідно до проектної документації. 23.05.2011 р. Інспекцією ДАБК проведено позапланову перевірку виконання вимог припису № 1с/32ю від 30.03.2011 р., якою встановлено, що припис не виконано. Тому, просив позивач, відповідно до ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» зобов'язати відповідача виконати вимоги вказаного вище припису в судовому порядку. Відповідач позову не визнав, у суді першої інстанції подав заперечення, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 26.12.2011 року позов задоволено. Зобов'язано Автогаражний кооператив № 15 Галицького району м. Львова виконати вимоги припису № 1с/32-ю від 30.03.2011 р., а саме привести об'єкт будівництва за адресою м. Львів, вул. Антонича, 8 у відповідність до затвердженої проектної документації. З цією постановою суду не погодився відповідач АГК № 15 Галицького району і оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржена постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що виконати припис № 1с/32ю від 30.03.2011 р. і спонукати до його виконання неможливо, оскільки ні припис ні акт перевірки № 26-с від 24.03.2011 р. не містить даних про те, які саме відхилення від проектної документації здійснено АГК № 15 Галицького району, в чому полягають ці відхилення. Припис також не містить конкретного переліку правопорушень, зафіксованих під час проведення перевірки. Зазначає апелянт, що припис складений з порушенням вимог ч. 2 ст. 3 Закону України «Про відповідальність підприємств, їх об'єднань, установ та організацій за правопорушення у сфері містобудування», оскільки протокол про правопорушення в сфері законодавства про містобудування позивачем не складався, а припис № 1с/32-ю був складений лише 30.03.2011 року, тобто значно пізніше, ніж сам Акт перевірки. За наслідками апеляційного розгляду апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції від 26.12.2011 р. та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити. Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі і з'явились в засідання апеляційного суду, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави і межі апеляційної скарги, вважає, що таку апеляційну скаргу слід задоволити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 24.03.2011 року позивачем Інспекцією ДАБК у Львівській області було проведено перевірку з питань дотримання вимог законодавства у сфері архітектури та будівництва на об'єкті будівництва багатоповерхової автостоянки для АГК № 15 Галицького району м. Львова в районі «Сихів» на вул. Антонича, 8. За результатами перевірки позивачем складено акт № 26-с від 24.03.2011 р. (а.с. 6-7). В Акті проведення перевірки зазначено, що будівельні роботи виконуються з відхиленням від проектної документації представленої ЗАТ «Ірокс» (підрядник), яка знаходилася в неповному обсязі, чим порушено ст.ст. 9, 27 Закону України «Про архітектурну діяльність», ч.2 ст.26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Також, за результатами перевірки позивачем винесено припис № 1с/32-ю від 30.03.2011 р., який адресовано відповідачу АГК № 15 Галицького району м. Львова і запропоновано відповідачу привести об'єкт будівництва згідно до проектної документації (а.с. 8). Згідно акту перевірки № 44-с від 23.05.2011 р. позивачем встановлено, що припису № 1с/32-ю від 30.03.2011 р. відповідачем не виконано ( а.с. 9). Суд апеляційної інстанції не погоджується із висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, з врахуванням наступного. Статтею 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції на час розглядуваних правовідносин) встановлено, що державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих і будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю розглядають відповідно до закону справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності. Посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право, зокрема, видавати обов'язкові для виконання приписи щодо: а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; б) зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» (в редакції на час розглядуваних правовідносин), державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснюється для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, місцевих правил забудови населених пунктів, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції. Державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснює центральний орган виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури. Державний контроль та нагляд у системі центрального органу виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури здійснює Державна архітектурно-будівельна інспекція України та її територіальні органи (Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю). Згідно п. 1 Положення про державний архітектурно-будівельний контроль, затвердженого постановою КМ України від 25.03.1993 року № 225 (чинним станом на час проведення перевірки і винесення припису березень 2011 року), державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність організаційно-технічних і правових заходів, спрямованих на забезпечення дотримання законодавства, державних стандартів, норм і правил, архітектурних вимог і технічних умов, а також положень затвердженої містобудівної документації та проектів конкретних об'єктів, місцевих правил забудови населених пунктів усіма суб'єктами містобудівної діяльності незалежно від форм власності під час забудови територій і населених пунктів, розміщення, будівництва, реконструкції, капітального ремонту об'єктів житлово-цивільного, виробничого та іншого призначення, реставрації архітектурних пам'яток, створення інженерної та транспортної інфраструктури, виробництва будівельних матеріалів, виробів і конструкцій. Державний архітектурно-будівельний контроль і нагляд з питань будівництва, містобудування та архітектури здійснює Державна архітектурно-будівельна інспекція та її територіальні органи. Пунктом 3 Положення передбачено, що до функцій Держархбудінспекції і її територіальних органів належить здійснення перевірок відповідності розміщення об'єктів, виконання будівельних робіт. Пунктом 4 Положення передбачено права Інспекції, зокрема, право зупиняти будівельні роботи, які не відповідають вимогам законодавства, державних стандартів, норм і правил, архітектурним вимогам, технічним умовам, затвердженим проектним рішенням, місцевим правилам забудови населених пунктів або здійснюються без дозволу на їх виконання. У пункті 6 Положення вказано, що повноваження Держархбудінспекції визначаються Положенням про неї, яке затверджує КМ України. Положенням про Державну архітектурно-будівельну інспекцію, затвердженого постановою КМ України № 1434 від 18.10.2006 року (чинним на час розглядуваних правовідносин), зокрема підпунктом 7 пункту 4 цього Положення, передбачено, що Держархбудінспекція відповідно до покладених на неї завдань проводить перевірку відповідності виконання будівельних робіт вимогам будівельних норм і правил, затвердженим проектним рішенням. Пунктом 5 цього Положення передбачено, що Держархбудінспекція має право давати в межах своїх повноважень обов'язкові для виконання приписи щодо усунення фактів порушення вимог законодавства, будівельних норм і правил, а також зупиняти будівельні роботи, що не відповідають вимогам законодавства, державних стандартів, норм і правил, технічним умовам, затвердженим проектним рішенням, місцевим правилам забудови населених пунктів або здійснюються без дозволу на їх виконання. Аналогічні права і повноваження мають територіальні органи Держархбудінспекції, відповідно до пунктів 4, 5 Положення про інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України № 317 від 19.11.2007 року. Крім цього, суд апеляційної інстанції враховує, що відповідно до пунктів 11, 17 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою КМ України № 553 від 23.05.2011 року (набрав чинності із 02.06.2011 року), передбачено, що посадові особи Інспекції під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю мають право, зокрема, видавати обов'язкові для виконання приписи щодо: - усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; - зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт; - складати протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт. Таким чином, вказаними вище правовими нормами передбачено право Держархбудінспекції і її територіальних органів з метою усунення виявлених порушень законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, у винесених приписах вимагати зупинення будівельних робіт, що не відповідають вимогам законодавства, і не передбачено права на винесення вимог про демонтаж будівництва. Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади і їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Крім цього, частиною 1 статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа відповідної інспекції державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, інспекція державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням. З наведених вище правових норм видно, що припис Інспекції про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил є обов'язковим до виконання особою якій адресований, в силу вимог законодавства. Тому, є безпідставними вимоги Інспекції щодо необхідності винесення судового рішення про зобов'язання відповідача виконати вимоги припису. При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 6 КАС України, суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України. Як уже було вказано вище, статтею 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено право Інспекції, в разі невиконання вимог припису, звертатися до суду із вимогами про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням, а не про зобов'язання виконати вимоги припису. Судом першої інстанції також не враховано, що відповідно до ст. 33 Закону України «Про архітектурну діяльність», спори, що виникають у процесі здійснення архітектурної діяльності вирішуються у встановленому законом порядку. Статтею 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та статтею 376 ЦК України передбачено, що лише суд може зобов'язати особу провести відповідну перебудову чи знести будівництво, що є гарантією дотримання прав власників об'єкта нерухомого майна. Крім цього, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що в приписі № 1с/32-ю від 30.03.2011 р. не вказано який саме об'єкт будівництва і до якої саме проектної документації повинен привести відповідач. Не вказано які саме дії повинен вчинити відповідач з метою усунення виявлених порушень. Отже, враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, постанова суду винесена з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Тому, оскаржену постанову суду від 26.12.2011 року слід скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Результат розгляду: denied