Рішення адміністративного суду від 2014-02-10 00:00:00+02

До суду звернулась Виробничо-комерційна фірма «ЛІСС» у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю з адміністративним позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області про визнання протиправними та скасування постанов №252, №253 від 29.10.2013 року. Представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові та заяві про уточнення позовних вимог (аркуші справи 38-41), оскільки відповідачем проведена перевірка за відсутності уповноваженої особи позивача, про накладення штрафів позивач дізнався після отримання від виконавчої служби відповідних постанов та позивач не вчиняв порушень, встановлених перевіркою, а тому оскаржувані постанови винесені неправомірно та підлягають скасуванню. Представник відповідача позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов (аркуші справи 61-64), оскільки перевірка позивача проведена у відповідності до вимог законодавства, за результатами перевірки виявлені порушення у сфері містобудівної діяльності, а тому до позивача правомірно застосовані штрафні санкції. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області 29.10.2013 року винесена постанова №252, якою Виробничо-комерційну фірму «ЛІСС» у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю визнано винною у вчинені правопорушення, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та на позивача накладені штрафні санкції у сумі 41292 грн. (аркуші справи 75-76). Крім того, 29.10.2013 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області винесена постанова №253, якою Виробничо-комерційну фірму «ЛІСС» у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю визнано винною у вчинені правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та на позивача накладені штрафні санкції у сумі 51615 грн. (аркуші справи 77-78). Підставою для застосування до позивача штрафних санкцій за цими постановами стало порушення ним вимог п. 1 ст. 34, ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», тобто, виконання будівельних робіт по зведенню прибудови 8,9 кв. м. та збільшення загальної площі приміщення 12,1 кв. м. без реєстрації декларації на початок виконання будівельних робіт, ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», тобто, експлуатація об'єкту будівництва після реконструкції без прийняття його в експлуатацію. Зазначені порушення виявлені під час позапланової перевірки з питань дотримання ВКФ «Лісс» у вигляді ТОВ вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яка проводилась на підставі наказу №114-ОД від 16.09.2013 року, листа прокуратури Малиновського району м. Одеси та направлення №2222 від 14.10.2013 року на об'єкті, який знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Гайдара, 33, кафе-бар «Бон-Апетит» та належить ВКФ «Лісс» у вигляді ТОВ, за результатами якої складений акт перевірки від 18.10.2013 року (аркуші справи 65-68). Крім того, за результатами перевірки, Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області 18.10.2013 року складені протоколи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності з призначенням дати розгляду справ про адміністративні правопорушення на 29 жовтня 2013 року та внесений позивачу припис №979 з вимогою усунути виявлені під час перевірки порушення в термін до 22.11.2013 року (аркуші справи 69-74). В акті перевірки зазначено, що її проведено в присутності керівника ВКФ «Лісс» у вигляді ТОВ, проте від ознайомлення із актом перевірки він відмовився, а тому акт перевірки, протоколи та припис направлені 23.10.2013 року поштою на адресу позивача, про що зроблено відповідні відмітки. Суд вважає постанови по застосування до позивача штрафних санкцій №252, №253 від 29.10.2013 року неправомірними та такими, що підлягають скасуванню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 6, 7 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» №3038-VI від 17.02.2011 року управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється, зокрема, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування. Управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється, зокрема, шляхом контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил. Приписи ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» №3038-VI від 17.02.2011 року визначають державний архітектурно-будівельний контроль як сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, який здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Під час перевірки посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю мають право складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону. При цьому, слід зазначити, що відповідно до п. 9, п. 12, п. 13 «Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №553 від 23 травня 2011 року державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб'єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об'єкт будівництва та посадові особи інспекції під час його здійснення зобов'язані, зокрема, ознайомлювати суб'єкта містобудування чи уповноважену ним особу з результатами державного архітектурно-будівельного контролю у строки, передбачені законодавством. Крім того, суб'єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль має право, зокрема, бути присутнім під час його здійснення, за результатами перевірки отримувати та ознайомлюватись з актом перевірки, подавати свої пояснення, зауваження або заперечення до акту перевірки. Згідно із положеннями п. 17, п. 18, п. 19, п. 20, п. 21, п. 22 «Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №553 від 23 травня 2011 року у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки складається протокол та припис про усунення порушень. Акт перевірки підписується посадовою особою інспекції і суб'єктом містобудування щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, якому надається копія акту та припис, в разі його винесення, а в разі незгоди з актом перевірки суб'єкт містобудування підписує його із зауваженнями, які є невід'ємною частиною акту. В разі відмови суб'єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, підписати акт перевірки та припис, посадова особа інспекції робить у акті відповідний запис, а в разі відмови від отримання акту та припису, вони надсилаються йому рекомендованим листом з повідомленням. Постанова про накладення штрафу у триденний строк після її прийняття вручається під розписку суб'єкту містобудування (керівнику або уповноваженому представнику суб'єкта містобудування) або надсилається рекомендованим листом з повідомленням, про що робиться запис у справі. Таким чином, з аналізу зазначених норм законодавства вбачається, що державний архітектурно-будівельний контроль повинен здійснюватись в присутності суб'єкта містобудування, який має ознайомитись з його результатами, зокрема, з актом перевірки, приписом, протоколом, має право на надання пояснень, документів, які спростовують порушення, заперечень, тощо. При цьому, як вбачається з наданих до суду доказів, зокрема, акту перевірки, протоколів, припису, постанов про накладення штрафних санкцій, вони не підписані представником суб'єкта містобудування щодо якого здійснювалась перевірка, в журналі реєстрації перевірок відсутні будь-які записи щодо проведеної відповідачем перевірки, позивач в позові зазначає, що 18.10.2013 року перевірка об'єкту, який знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Гайдара, 33, кафе-бар «Бон-Апетит» не проводилась, він дізнався про проведення перевірки отримавши акт перевірки поштою в кінці жовтня 2013 року, а тому, враховуючи положення ст. 71 КАС України щодо обов'язку доказування правомірності своїх дій суб'єктом владних повноважень в разі заперечення проти адміністративного позову, суд вважає що відповідачем порушені вимоги законодавства щодо проведення перевірки в присутності суб'єкта господарювання, його належного ознайомлення з результатами перевірки, тощо. Згідно із постановами №252, №253 від 29.10.2013 року позивача визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених п. 4, п. 6 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та до нього застосовані штрафні фінансові санкції у сумі, відповідно, 41292 грн. та 51615 грн. за порушення вимог п. 1 ст. 34, ст. 36, ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Проте, як вбачається з пояснень представника позивача та наданих суду доказів, зокрема, договору підряду №85 від 10.09.2009 року, акту приймання-здачі робіт за договором №85 від 10.09.2009 року, видаткового касового ордеру (аркуші справи 54-58), реконструкція об'єкту за адресою: вул. Гайдара, 33, м. Одеса здійснена ТОВ НТСПРОЕКТ-ПЛЮС» за замовленням ВКФ «Лісс» у вигляді ТОВ у 2009 році. Слід зазначити, що Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» набрав чинності в 2011 році, а редакція Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», яка діяла на час здійснення реконструкції містила менші розміри штрафних санкцій та відповідальність за такі порушення була передбачена іншою статтею цього закону, а тому суд вважає, що до позивача не можуть бути застосовані штрафні санкції за нормами законодавства, які набрали чинності після проведення будівельних робіт. Крім того, суд вважає неправомірним застосування до позивача штрафів за постановами №252, №253 від 29.10.2013 року, які винесені першим заступником начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області за відсутності на такі дії повноважень, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 3, ст. 4 Закону України «Про відповідальність за порушення у сфері містобудівної діяльності» справи про правопорушення, передбачені цим Законом, розглядаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю. Накладати штраф від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, мають право його керівник та уповноважені ним посадові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю. При цьому, порядок накладання штрафів за порушення у сфері містобудівної діяльності визначається Кабінетом Міністрів України, а постанови про накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, винесені посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, є виконавчими документами і підлягають виконанню в установленому законом порядку. Слід зазначити, що відповідно до Прикінцевих положень Закону України №5459-VІ від 16.10.2012 року, яким було внесено зміни до повноважень щодо накладення штрафів за порушення в сфері містобудівної діяльності виключно центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, Кабінет Міністрів України протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим Законом, тобто з 18.11.2012 року, було зобов'язано привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом та забезпечити перегляд і скасування міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів, що суперечать цьому Закону. Таким чином, Законом України «Про відповідальність за порушення у сфері містобудівної діяльності» передбачена виключна компетенція центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю на накладення штрафів на суб'єктів містобудування, а всі інші нормативно-правові акти, які суперечать цьому Закону повинні бути приведені у відповідність до його вимог. При цьому, в «Порядку накладання штрафів за порушення у сфері містобудівної діяльності», затвердженому 6 квітня 1995 року Постановою Кабінету Міністрів України №244 право на застосування штрафних санкцій належить, в тому числі, керівникам та заступникам територіальних органів інспекції ДАБК України уповноважених керівником Держархбудінспекції. Однак, слід зазначити, що відповідно до ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта, зокрема, Конституції України, закону України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Таким чином, суд вважає, що заступник начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області відповідно до норм Закону України «Про відповідальність за порушення у сфері містобудівної діяльності» не наділений правом на застосування до позивача штрафу, а тому постанови №252, №253 від 29.10.2013 року підлягає скасуванню, а дії відповідача щодо її винесення є неправомірними. Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно із ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Виробничо-комерційної фірми «ЛІСС» у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю обґрунтовані, відповідають вимогам чинного законодавства, у зв'язку із чим підлягають задоволенню повністю. Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 94 КАС України.

Результат розгляду: granted