Рішення адміністративного суду від 2014-01-29 00:00:00+02

Управління Пенсійного фонду України в Звенигородському районі Черкаської області (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до відкритого акціонерного товариства "Санаторій "Радон" (далі - відповідач), в якому просить стягнути борг на покриття фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій в сумі 4275 грн. 66 коп. Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач з посиланням на норми законів України «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003р. (далі - Закон № 1058-ІV), Інструкцію «Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України» від 19.12.2003р. № 21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004р. № 64/8663, вказав на виплату пенсії на пільгових умовах громадянам, які працювали на підприємстві відповідача, у розмірі 4275 грн. 66 коп. відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за період з 01.11.2013р. по 31.12.2013р., яку відповідачем - відкритим акціонерним товариством "Санаторій "Радон" не відшкодовано позивачеві. Представник позивача надав суду клопотання про розгляд справи без його участі за наявними у справі матеріалами. Відповідач в судове засідання не з'явився, заперечення на позовну заяву не надав, хоча належним чином повідомлявся судом про день та час судового розгляду справи. Виходячи з положень ч.2 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що неприбуття в судове засідання без поважних причин представника сторони або третьої особи, неповідомлення ними про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду справи. Відкрите акціонерне товариство "Санаторій "Радон", зареєстроване як юридична особа, ідентифікаційний код 05390559, що підтверджується копією спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Відкрите акціонерне товариство "Санаторій "Радон", зареєстроване платником страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а тому відповідно до підпункту 6 пункту 2 ст. 17 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страхувальник зобов'язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески. Спеціальним Законом України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від 05.11.1991р. (ч. 1 ст. 13) визначений перелік умов, за яких працівники мають право виходу на пенсію за віком на пільгових умовах. Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. №1058-IV та п. 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 N 21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за N 64/8663 підприємства, на яких працівники вийшли на пенсію на пільгових умовах, здійснюють відшкодування Пенсійному фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах Судом встановлено, що відкрите акціонерне товариство "Санаторій "Радон" зареєстроване в управлінні Пенсійного фонду України платником страхових внесків. Працівникам зазначеного підприємства було призначено пільгові пенсії відповідно до пункту «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за період з 01.11.2013р. по 31.12.2013р. на загальну суму 4275 грн. 66 коп., що підтверджується доданими до справи письмовими доказами. Факт виплати зазначеної суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за вказаний період колишнім працівникам відповідача підтверджується розрахунками фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, які підтверджують наявність трудових правовідносин працівників і відповідачем. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем отримані розрахунки, вказані розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій відповідачем не оскаржувались, а тому є узгодженими. Статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 р. № 1788-XII (надалі за текстом - Закон №1788-XII) визначені категорії працівників, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах. Зокрема, відповідно до пункту «а» цієї статті на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць. Пунктами «б» та «з» зазначеної статті Закону до цих категорій відносяться: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць; водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв. Згідно пункту першого статті першої Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26 червня 1997 р. № 400/97-ВР (надалі за текстом - «Закон № 400/97-ВР» платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є: суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників. Відповідно до абзацу четвертого пункту першого статті другої Закону № 400/97-ВР для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Абзацом другим пункту першого статті четвертої Закону № 400/97-ВР встановлена ставка збору на обов'язкове державне пенсійне страхування в розмірі 100 відсотків від об'єкта оподаткування, визначеного абзацом четвертим пункту 1 статті 2 цього Закону. Збір на обов'язкове державне пенсійне страхування платники збору сплачують до Пенсійного фонду у порядку, визначеному законодавством України (стаття 3 Закону № 400/97-ВР). Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. №1058-IV (надалі за текстом - «Закон №1058-IV»), пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абз.1 цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату та доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом. Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату та доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону. Згідно з п. 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 N 21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за N 64/8663, відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень №1058-IV в таких розмірах: для платників, зазначених у п.2.1.1, п. 2.1. цієї Інструкції, - також 100% фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абз.1 ч.2 Прикінцевих положень Закону №1058-IV застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції, - фактичні витрати на виплату і доставку пенсій працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім працівників, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, у таких розмірах: 20 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2004 році; 30 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2005 році; 40 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2006 році; 50 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2007 році; 60 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2008 році; 70 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2009 році; 80 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2010 році; 90 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2011 році; 100 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених з 2012 року. Розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами доходів органів Пенсійного фонду України щорічно в повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", які надсилаються підприємствам до 20 січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених пенсій. Підприємства щомісяця до 25 числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. З огляду на викладені норми Законів та Інструкції, суд дійшов висновку, що відповідач, як платник збору на обов'язкове державне пенсійне страхування та юридична особа, працівники якого вийшли на пільгову пенсію, зобов'язаний сплачувати Пенсійному фонду витрати на виплату та доставку пільгових пенсій цим працівникам. Як вбачається із матеріалів справи, у відповідача працювали громадяни, які отримали право виходу на пенсію на пільгових умовах відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а саме: [PERSON] та [PERSON] - Список №1. Відповідно до розрахунку, відповідачу було нараховано за період з 01.11.2013р. по 31.12.2013р. суму фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, по Списку №1 - 4275 грн. 66 коп. Таким чином, загальна заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій становить 4275 грн. 66 коп. Відповідач здійснені позивачем витрати останньому не відшкодував. Відповідно до пункту 6.9 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України не сплачені та/або несвоєчасно сплачені суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій стягуються з нарахуванням пені та штрафних санкцій відповідно до норм Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами». Згідно зі статтею 23 Закону №1058-IV спори, що виникають із правовідносин за цим законом, вирішуються органами Пенсійного фонду та в судовому порядку. Оскільки право територіального органу Пенсійного фонду України на звернення до суду з позовом про стягнення з платників несплачених сум єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування передбачено п. 7 ч. 1 ст. 13 та ч. 4 ст. 25 Закону № 2464, суд вважає доведеним право позивача на стягнення з відповідача заборгованості фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах по Списку №1 на загальну суму 4275 грн. 66 коп. Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Результат розгляду: granted