Рішення адміністративного суду від 2014-02-18 00:00:00+02

З 17.04.2012 р. по 25.05.2012 р. Державною фінансовою інспекцією в АР Крим була проведена ревізія фінансово-господарської діяльності Кримського державного аграрного навчально-консультаційного центру за період з 01.07.2009 р. по 31.12.2011 р., за результатом якої складений акт № 07-21/24 від 01.06.2012 р. Під час проведення ревізії були встановлені певні порушення відповідачем вимог чинного законодавства, на усунення яких була направлена письмова вимога № 01-07-14-14/5849 від 18.06.2012 р. Звертаючись до суду з позовом у цій справі, позивач зазначає, що Кримським державним аграрним навчально-консультаційним центром не були виконані в повному обсязі пункти 2, 3, 4 письмових вимог, у зв'язку з чим просить зобов'язати відповідача виконати їх примусово, з приводу чого суд зазначає наступне. Стосовно пункту 2 вимог. Суцільною ревізією питання дотримання законодавства при нарахуванні та виплаті працівникам допомоги, премій, інших заохочувальних та компенсаційних виплат встановлено, що за період з 01.07.2009 р. по 31.12.2011 р. в порушення абз. 2 п.п. "в" п. 4 Постанови КМ України від 30.08.2002 р. № 1298 "Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної установи" та абз. 2 п.п "в" п. 4 Наказу Міністерства освіти та науки України від 26.09.2005 р. № 557 "Про впорядкування умов оплати праці та затвердження схем тарифних розрядів працівників навчальних закладів, установ освіти та наукових установ", заступникам директора КДАНКЦ відповідно до наказів, підписаних колишнім директором Центру нараховано та сплачено премію та матеріальну допомогу без отримання відповідного рішення органу вищого рівня, в загальній сумі 11449,00 грн., що призвело до необґрунтованих витрат Центру на вищезазначену суму, в тому числі: - в 2009 р. на підставі наказів від 18.08.2009 р. № 189-к та № 190-к заступникам директора [PERSON] та [PERSON] зайво нараховано та сплачено матеріальну допомогу в сумі 2814,00 грн. та відповідно до наказу від 25.12.2009 р. № 318-к заступнику директора [PERSON] зайво нараховано та сплачено премію в сумі 5780,00 грн.; - в 2010 р. на підставі наказів від 18.08.2010 р. № 192-к та 194-к заступникам директора КДАНКЦ [PERSON] та [PERSON] зайво нарахована та сплачена матеріальна допомога в сумі 2855,00 грн. Крім того, відповідне порушення призвело до зайвого нарахування та перерахування коштів до державних цільових фондів в сумі 4167,44 грн., в тому числі: в 2009 р. - 3128,22 грн.; в 2010 р. - 1039,22 грн. Відповідне порушення призвело до матеріальної шкоди (збитків) Центру на суму 15616,44 грн. При цьому, позивач в акті зазначив, що Держфінінспекцією в АР Крим направлено лист від 23.05.2012 р. № 01-07-14-14/4936 до Міністерства аграрної політики та продовольства в АР Крим з метою підтвердження наявності або відсутності рішення про виплату матеріальної допомоги та премії заступникам директора КДАНКЦ. З отриманої відповіді від Міністерства аграрної політики та продовольства в АР Крим від 25.05.2012 р. № 06/0928-31 слідує, що рішення щодо виплати матеріальної допомоги та премії заступникам директора КДАНКЦ в серпні, грудні 2009 р. та серпні 2010 р. не приймалися. На усунення вказаного порушення позивачем в пункті 2 обов'язкових вимог зазначено про необхідність проведення заходів відповідно до діючого законодавства щодо повернення коштів; у разі повернення коштів провести перерахунок та відповідні взаємозвірки щодо сум ЄСВ та повернути зайво сплачені кошти в сумі 4167,44 грн. Суд зазначає, що обґрунтованість зазначеної вимоги підтверджується наявними в матеріалах справи документами, зокрема, наказами Кримського державного аграрного навчально-консультаційного центру (№ 189-к від 18.08.2009 р., № 190-к від 18.08.2009 р., № 192-к від 18.08.2010 р. та № 194-к від 18.08.2010 р.), на підставі яких [PERSON], [PERSON] та [PERSON] нараховано та сплачено матеріальну допомогу (премії) у серпні, грудні 2009 р. та серпні 2010 р. у загальному розмірі 11449,00 грн. При цьому, відсутність відповідного рішення органу вищого рівня про надання зазначеним працівникам матеріальної допомоги у спірні періоди підтверджується листом Міністерства аграрної політики та продовольства в АР Крим від 25.05.2012 р. № 06/0928-31, що свідчить про неправомірне надання матеріальної допомоги в загальному розмірі 11449,00 грн. Відповідно, до державних цільових фондів безпідставно перераховані внески на загальну суму 4167,44 грн. В свою чергу, відповідачем не були надані суду докази виконання пункту 2 вимог в добровільному порядку, як і докази його оскарження, у зв'язку з чим позовні вимоги в частині примусового виконання зазначеного пункту вимог є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Стосовно пункту 3 вимог. Суцільною ревізією правильності застосування норм на списання паливно-мастильних матеріалів встановлено, що в порушення п.3.1.1 (примітка 1) "Норм витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті", затверджених наказом Міністерства транспорту України від 10.02.1998 р. №43 (із змінами та доповненнями), списання бензину на автомобілях: ГАЗ-САЗ-3507 (держ. номер 033-01 КО), Москвич-2141 (держ. номер 0982 КРБ), УАЗ-ЗЗОЗ Кубань (держ. номер 1558 КРС), ИЖ-27151 М (держ. номер 1948 КРС), ГАЗ-САЗ 3507 (держ. номер 197-53 КО), ГАЗ-2705 (держ. номер 3013 КРХ), РАФ-2203 (держ. номер АК 3147 АН), ИЖ-2715 (держ. номер 4659 КРН), ГАЗ-З1105-501 М (держ. номер АК 5944 АР), ГАЗ- 2217 (держ. номер АК 9469 ВА), КАВЗ-3270 (держ. номер 0455 КРХ), УАЗ- ЗЗОЗ Кубань (держ. номер 1559 КРС), КС-2561 (держ. номер 1756 КРО) в період з січня 2010 року по березень 2011 року проводилось із необгрунтованим застосуванням збільшення норми списання пального на 5% роботи в зимових умовах, без належного власного документування вимірювань температури або наявності документів від територіального підрозділу державної служби гідрометеорології, що призвело до зайвого списання 634,02 л бензину на загальну суму 4059,63 грн., в тому числі: в 2010 р. - 2122,05 грн.; в 2011 р. - 1937,58 грн. При цьому, позивач в акті зазначив, що відповідні операції в бухгалтерському обліку КДАНКЦ відображено в меморіальному ордері № 13 "Накопичувальна відомість витрачання матеріалів" за 2010 р. та 2011 р. за дебетом субрахунків 802 "Видатки з місцевого бюджету на утримання установи та інші заходи" та 811 "Видатки за коштами, отриманими як плата за послуги" та кредитом субрахунку 235 "Паливо, горючі і мастильні матеріали". З акта ревізії вбачається, що внаслідок зазначеного порушення завищені касові та фактичні видатки у звіті про використання загального фонду кошторису установи (форма №2д) за 2010 рік на 1124,33 грн. та за 2011 рік на 37,99 грн. та в Звіті форми №4-1м за 2010 рік на 997,72 грн. та 2011 рік на 1899,59 грн. за КЕКВ 1131 "Предмети, матеріали, обладнання та інвентар, у тому числі м'який інвентар та обмундирування" на суму 2122,05 грн. та 1937,58 грн. відповідно, що є порушенням п.1.3 Порядку від 10.01.2008 р. №3 (зі змінами) та п. 1.3 Порядку складання фінансової та бюджетної звітності розпорядниками та одержувачами бюджетних коштів, затвердженого наказом Державного казначейства України від 05.01.2011 р. №2, що свідчить про недотримання вимог п.22 Порядку від 28.02.2008 р. №228, п.1 ст. 3 Закону України від 16.07.1999 р. №996-ХІV, п.3 ст. 56 Бюджетного кодексу України від 21.06.2001 р. №2542-ІІІ та п.32 ч.1 ст.116 Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 р. №2456-VІ. Ревізором зауважено, що відповідне порушення призвело до матеріальної шкоди (збитків) на суму 4059,63 грн. Порушення допущено з вини колишнього директора Центру [PERSON], яким підписані накази по встановленню зимових норм списання ПММ, бухгалтера [PERSON] та бухгалтера [PERSON], які згідно посадовим обов'язкам відповідали за дану ділянку. На усунення вказаного порушення позивачем в пункті 3 обов'язкових вимог зазначено про необхідність проведення заходів відповідно до діючого законодавства щодо повернення коштів в розмірі 4059,63 грн. Як вбачається з матеріалів справи, на виконання пункту 3 вимог [PERSON] 22.06.2012 р. була подана заява про прийняття добровільного відшкодування заподіяної шкоди згідно ст. 130 Кодексу законів про працю України в розмірі 3076,01 грн. Зазначена сума була внесена [PERSON] до каси підприємства, про що свідчить прибутковий касовий ордер №0000000040 від 22.06.2012 р. Отже, на теперішній час пункт 3 письмових вимог від 18.06.2012 р. № 01-07-14-14/5849 виконаний частково, зокрема, не повернуто суму коштів у розмірі 983,63 грн. Обґрунтованість пункту 3 вимог підтверджується матеріалами справи, по суті не заперечується відповідачем, а тому вимоги позивача про його примусове виконання в частині проведення заходів відповідно до діючого законодавства щодо повернення коштів в розмірі 983,62 грн. підлягають задоволенню. Стосовно пункту 4 вимог. Ревізією питання стану забезпечення цільового використання коштів спеціального фонду і їх залучення на першочергові потреби встановлено, що відповідно до платіжного доручення від 07.12.2010 р. № 1844 КДАНКЦ перераховано на розрахунковий рахунок Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття кошти в сумі 1849,94 грн., як погашення переплати допомоги з безробіття. Також до ревізії надано претензію Антрацитівського міськрайцентру зайнятості від 16.11.2010 р. № 3/01-2108. В претензії зазначено, що за результатами проведеної Антрацитівським міськрайцентром зайнятості повірки достовірності даних в довідці про середню заробітну плату виданої КДАНКЦ колишньому працівнику [PERSON] для пред'явлення центру зайнятості, виявлені завищення середньої заробітної плати, внаслідок включення в розрахунок суми відпускних, що призвело до переплати Антрацитівським міськрайцентром зайнятості допомоги по безробіттю у сумі 1849,94 грн. В зв'язку з вищевикладеним Антрацитівський міськрайцентр зайнятості вимагає відшкодувати Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття суму переплати допомоги по безробіттю в сумі 1849,94 грн. Ревізією встановлено, що відповідно до п. 9 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Постановою КМУ від 26.09.2001 р. № 1266 (далі - Порядок від 26.09.2001 № 1266) до середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) включається заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) у межах максимальної величини (граничної суми) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) та оподатковуваного доходу (прибутку), з яких сплачуються страхові внески до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. У разі коли застрахована особа частину місяця в розрахунковому періоді не працювала з поважних причин (тимчасова непрацездатність, відпустка у зв'язку з вагітністю та пологами, відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком), для обчислення середньої заробітної плати заохочувальні та компенсаційні виплати, що мають разовий характер, та виплати, що не передбачені актами законодавства або що провадяться понад встановлені зазначеними актами норми, в такому місяці враховуються пропорційно відпрацьованому часу. Ревізором в акті зазначено, що відповідно до Порядку від 26.09.2001 р. № 1266 сума відпускних має включатись до розрахунку середньої заробітної для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням. Виходячи з вищевикладеного, КДАНКЦ безпідставно перераховано на розрахунковий рахунок Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття кошти в сумі 1849,94 грн., що є порушенням вимог п.22 Постанови КМУ від 28.02.2008 р. № 228 "Про затвердження Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ (далі - Постанова від 28.02.2008 р. № 228), п.1 ст. 3 Закону України від 16.07.1999 р. № 996-ХІV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі - Закон України від 16.07.1999 р. № 996-ХІУ) та 56 Бюджетного Кодексу України від 21.06.2001 р. № 2542-ІІІ із змінами. Відповідне порушення призвело до матеріальної шкоди (збитків) Центру в сумі 1849,94 грн. Вищезазначену операцію в бухгалтерському обліку КДАНКЦ відображено в меморіальному ордері № 6 "Накопичувальна відомість за розрахунками з іншими кредиторами" за 2010 рік за дебетом рахунку 811 "Витрати за коштами отриманими як плата за послуги", кредитом субрахунку 631 "Розрахунки з постачальниками та підрядниками". Внаслідок допущених порушень у Звіті про надходження та використання коштів, отриманих як плата за послуги (форма № 4-1 м) за 2010 р. за КЕКВ 1135 завищено касові та фактичні видатки по спеціальному фонду на суму 1849,94 грн., що є порушенням п.1.3 Порядку складання фінансової та бюджетної звітності розпорядниками та одержувачами бюджетних коштів, затвердженого наказом Державного казначейства України від 10.01.2008 № 3 (зі змінами) (далі - Порядок від 10.01.2008 №3 зі змінами). На усунення вказаного порушення позивачем в пункті 4 обов'язкових вимог зазначено про необхідність зарахування зайво перерахованих коштів в сумі 1849,94 грн. в рахунок майбутніх платежів. Досліджуючи правомірність зазначеної вимоги, суд зазначає наступне. Під час ревізії було встановлено факт безпідставного перерахування відповідачем до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття коштів в сумі 1849,94 грн., що призвело до завищення касових та фактичних видатків по спеціальному фонду на зазначену суму. Суд не може погодитися з вказаним висновком ревізора з огляду на преюдиціальність факту помилкового включення відповідачем суми відпускних за вересень 2009 року до розміру середньої заробітної плати [PERSON], що спричинило переплату працівнику допомоги на випадок безробіття та, відповідно, стало підставою для перерахування відповідачем до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття коштів в сумі 1849,94 грн. Так, з матеріалів справи вбачається, що постановою Луганського окружного адміністративного суду від 26.04.2013 р. у справі № 812/3423/13-а в задоволенні адміністративного позову Кримського державного аграрного навчально-консультаційного центру до Антрацитівського міськрайонного центру зайнятості Луганської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державний центр зайнятості - Виконавча дирекція Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, про стягнення надлишково перерахованих коштів в сумі 1849,94 грн. - відмовлено. Зокрема, Луганським окружним адміністративним судом було встановлено, що наказом Кримського державного аграрного навчально-консультаційного центру №142-к від 01.06.2004 [PERSON] було прийнято на посаду спеціаліста методичного кабінету з 01.06.2004 р. з випробним терміном 2 місяці з окладом 219 грн. Відповідно до наказу №181-к від 05.08.2009, [PERSON] надано соціальну відпустку як матері-одиначці в кількості одного робочого дня 17.08.2009 за період роботи з 01.06.2007 р. по 31.05.2008 р., а також невикористану частину в кількості 23 календарних днів з 18.08.2009 р. по 10.09.2009 р. за період роботи з 01.06.2008 р. по 31.05.2009 р., частину в кількості п'яти календарних днів з 11.09.2009 р. по 15.09.2009 р. за період роботи з 01.06.2009 р. по 31.05.2010 р., та соціальну відпустку як матері-одиначці в кількості семи календарних днів з 16.09.2009 р. по 22.09.2009 р. за період роботи з 01.06.2008 р. по 31.05.2009 р. Наказом Кримського державного аграрного навчально-консультаційного центру №220-к від 22.09.2009 р. [PERSON] було звільнено з посади спеціаліста першої категорії учбово-виробничого відділу у зв'язку з переїздом на нове місце проживання. Відповідно до заяви від 17.11.2009 р. про надання статусу безробітного, Антрацитівським міськрайцентром зайнятості [PERSON] було зареєстровано в якості безробітної з виплатою допомоги по безробіттю. Разом із заявою було надано довідку про середню заробітну плату, яка була видана Кримським державним аграрним навчально-консультаційним центром 28.10.2009 р. за №689/21-03, у якій зазначено, що середньоденний заробіток [PERSON] за період з березня по серпень 2009 року становив 81,20 грн. 27.10.2010 р. Антрацитівським міськрайцентром зайнятості було проведено перевірку наданих даних особою під час отримання права на виплату матеріального забезпечення та надання соціальних послуг, в результаті якої виявлено розбіжність даних у довідці про середню заробітну плату від 28.10.2009 р. №689/21-03 та довідкою від 22.10.2010 р. №709/21-03, оскільки сума нарахованої заробітної плати відрізнялась від даних у файлі відповіді з Пенсійним фондом України від 01.09.2010 р. № 1117, а саме - в серпні 2009 року розбіжність склала 1817,72 грн., що, в свою чергу, призвело до переплати [PERSON] допомоги по безробіттю в сумі 1849,94 грн. за період з 17.11.2009 р. по 12.10.2010 р. У зв'язку із зазначеним, Антрацитівським міськрайцентром зайнятості 16.11.2010 на адресу Кримського державного аграрного навчально-консультаційного центру було направлено претензію №3/01-2108 про відшкодування суми переплати допомоги по безробіттю в розмірі 1849,94 грн. 07.12.2010 р. позивачем було сплачено зазначену суму, що підтверджується платіжним дорученням № 1844 від 07.12.2010 р. Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, передбачене частиною першою статті 72 КАС України, варто розуміти так, що учасники адміністративного процесу не зобов'язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені. Отже, за змістом частини першої статті 72 КАС України учасники адміністративного процесу звільнені від обов'язку надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи. Натомість такі учасники мають право посилатися на зміст судового рішення у відповідних справах, що набрало законної сили, в якому відповідні обставини зазначені як установлені. Аналогічна позиція викладена в листі Вищого адміністративного суду України від 14.11.2012 р. № 2379/12/13-12. Відповідно до частини 2 статті 255 КАС України обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін. На підставі цього, факти, встановлені вищевказаною постановою Луганського окружного адміністративного суду, розцінюються судом в якості преюдиціальних. Отже, встановлена постановою Луганського окружного адміністративного суду від 26.04.2013 р. у справі № 812/3423/13-а правомірність виставленої Антрацитівським міськрайцентром зайнятості претензії №3/01-2108 від 16.11.2010 р. про відшкодування суми переплати допомоги по безробіттю в розмірі 1849,94 грн., спростовує висновок ревізора щодо безпідставності перерахування відповідачем до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття коштів в сумі 1849,94 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Під час розгляду справи відповідачем були надані належні та допустимі докази на підтвердження протиправності викладеного в акті ревізії висновку про безпідставне перерахування Кримським державним аграрним навчально-консультаційним центром до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття коштів в сумі 1849,94 грн. При цьому, матеріали справи свідчать, що відповідач в даному випадку використовував кошти спеціального фонду відповідно до вимог чинного законодавства, у зв'язку з чим суд вважає безпідставною вимогу Державної фінансової інспекції в АР Крим щодо зарахування зайво перерахованих коштів в сумі 1849,94 грн. в рахунок майбутніх платежів. На підставі викладеного, всебічно та в повному обсязі дослідивши та оцінивши в сукупності наявні в матеріалах справи документи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову. Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються. В судовому засіданні 18.02.2014 року оголошена вступна та резолютивна частини постанови. Повний текст постанови складений та підписаний 24.02.2014 року.

Результат розгляду: partial