Рішення адміністративного суду від 2014-01-20 00:00:00+02

В жовтні 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду із адміністративним позовом про оскарження неправомірних дій відповідача-субєкта владних повноважень щодо накладення на нього адміністративного стягнення. В обґрунтування свого позову позивач вказав, що 19.08.2013 р. він рухався по пр. Жовтневому у м. Миколаєві, на належному йому мопеді. В цей час його зупинив інспектор ДАІ та вказав позивачу, що його водійське посвідчення із категорією "А" не дає йому право керувати мопедом, для якого потрібна категорія "А1". Позивач не погодився із доводами інспектора ДАІ, та пояснив йому, що він отримав посвідчення старого зразка, і при його обміні на водійське посвідчення нового зразка працівники ДАІ не вказали йому відповідну категорію. Інспектор ДАІ не врахував вказаних пояснень позивача і склав відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 126 КУпАП, а в подальшому відносно позивача була винесена постанова серії „АА2" № 420976 від 20.08.2013 р. про притягнення до адміністративної відповідальності, відповідно якої на нього був накладений штраф у розмірі 510 гривень. Посилаючись на неправомірність дій представника відповідача щодо притягнення його до адмінвідповідальності, позивач просив у своєму позові: скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності серії „АА2" № 420976 від 20.08.2013 р.; зобов'язати відповідача внести зміни до його посвідчення водія щодо відповідної категорії. В судовому засіданні по справі позивач свій позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити з підстав, викладених у його позові. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та пояснив, що позивач був правомірно притягнутий до адміністративної відповідальності при обставинах, вказаних в оскаржуваній постанові та протоколі про адміністративне правопорушення. Суд, дослідивши надані письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, і такими, що не підлягають задоволенню виходячи із наступного. Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом тощо. Дослідженням протоколу про адміністративне правопорушення серії АГ2" № 049402 від 19.08.2013 р., складеного інспектором роти ДПС ДАІ ММУ сержантом міліції Полікарповим Д.В. відносно позивача було встановлено, що 19.08.2013 р. близько 20 год. 50 хв. він керував мопедом "Хонда" н/з ВЕ 6346 та рухався по пр. Жовтневому у м. Миколаєві, не маючи права керування таким транспортним засобом. Вказаними діями позивач порушив п. 2.1 а ПДР України. Від дачі пояснень позивач відмовився, про що у вказаному протоколі є відповідна відмітка та посилання на покази свідків - [PERSON] та [PERSON] Згідно п. 2.1 а ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Відповідно до п. 3 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого Постановою КМУ від 08.05.1993 р. № 340 (у редакції Постанови КМУ від 20.05.2009 р. № 511), - транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення і поділяються на категорії, зокрема, А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні (триколісні) транспортні засоби, які мають двигун з робочим об'ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт. Виходячи із такого, позивач, керуючи мопедом, зобов'язаний був мати при собі посвідчення водія категорії А1. Частина 1 ст. 126 КУпАП визначає, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, ліцензійної картки на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), -тягне за собою накладення штрафу від двадцяти п'яти до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У судовому засіданні позивач пояснив, що він мав при собі посвідчення водія категорії А, однак він не може його представити суду для огляду через те, що воно було вилучене інспектором ДАІ 19.08.2013 р. у зв'язку із тим, що у цей же день відносно нього був складений протокол про адмінправопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, тобто за керування у стані алкогольного сп'яніння. Крім цього, судовим розглядом було встановлено, що у листопаді 2013 року відносно позивача був складений протокол за ч.2 ст. 130 КУпАП, і постановою судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 11.12.2013 р. він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП. Враховуючи вимоги ст.ст.222, 255 КУпАП та те, що посадова особа відповідача обіймає посаду інспектора ДПС і має спеціальне звання сержанта міліції, то він має право, як уповноважена на те посадова особа, складати протоколи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП та розглядати справи даної категорії. Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Стаття 251 КУпАП встановлює, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач був правомірно притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП. Крім цього, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог про зобов'язання відповідача внести зміни до посвідчення водія в частині відповідної категорії, оскільки відповідно до п. 51 Положення централізоване оформлення, видача, повернення та обмін посвідчень водія здійснюється центрами надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, Державтоінспекції у строк до п'яти робочих днів з дня подання необхідних документів. Перелік таких документів визначений п. 28 цього Положення. Позивач у судовому засіданні пояснив, що він в установленому порядку не звертався до компетентного органу із заявою про обмін свого водійського посвідчення та внесення до нього відповідної категорії А1. З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити у повному обсязі, оскільки позов є необґрунтованим та недоведеним, а оскаржувана постанова є такою, що відповідає вимогам ст.ст. 283-284 КУпАП.

Результат розгляду: denied