Рішення адміністративного суду від 2014-01-13 00:00:00+02

Державною податковою інспекцією у Дарницькому районі головного управління Міністерства доходів та зборів у місті Києві проведено документальну невиїзну перевірку приватного підприємства «Бар'єр. Безпека бізнесу» з питань фінансово-господарських взаємовідносин з приватним підприємством «Промкомплект Україна», товариством з обмеженою відповідальністю НВП «Новотехніка», товариством з обмеженою відповідальністю «Ескорт Б'янфест АЕС», товариством з обмеженою відповідальністю «Лінктехсервіс». Перевіркою встановлено порушення приватним підприємством «Бар'єр. Безпека бізнесу» пунктів 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, що призвело до завищення податкового кредиту з податку на додану вартість у сумі 183 883,34 грн. За наслідками перевірки державною податковою інспекцією у Дарницькому районі головного управління Міністерства доходів та зборів у місті Києві складено акт від 19.09.2013 №1006/26-51-22-01/33882743 та прийнято податкове повідомлення-рішення від 23.10.2013 №0004712210, яким позивачеві визначено грошове зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 275 825,01 грн., у тому числі: 183 883,34 грн. - основний платіж, 91 941,67 грн. - штрафні (фінансові) санкції. Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне. Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду. Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів. Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Зазначена позиція суду узгоджується із позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною у листі від 02.06.2011 №742/11/13-11. Як вбачається з акту перевірки державної податкової інспекції у Дарницькому районі головного управління Міністерства доходів та зборів у місті Києві від 19.09.2013 №1006/26-51-22-01/33882743 висновки щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства зроблено з огляду на відсутність факту реальності господарських операцій між приватним підприємством «Бар'єр. Безпека бізнесу» та його контрагентами: приватним підприємством «Промкомплект Україна» на підставі договору від 01.09.2011 №5; товариством з обмеженою відповідальністю НВП «Новотехніка» на підставі договорів від 01.03.2012 №13-РА та від 01.03.2012 №17-УП; товариством з обмеженою відповідальністю «Ескорт Б'янфест АЕС» на підставі договорів від 01.04.2012 №5 та від 01.04.2012 №8; товариством з обмеженою відповідальністю «Лінктехсервіс» на підставі договору від 01.06.2012 №69. З матеріалів справи вбачається, що між приватним підприємством «Бар'єр. Безпека бізнесу» (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Лінктехсервіс» (виконавець) було укладено договір з організації та проведення рекламної акції від 01.06.2012 №69, відповідно до якого замовник доручає, а виконавець зобов'язується надати послуги з організації та проведення рекламної акції замовнику з розміщення реклами на транспорті виконавця. На підтвердження виконання умов договору, руху активів в процесі здійснення господарських операцій позивачем надано суду копії договору від 01.06.2012 №69; податкової накладної від 30.06.2012 №38; акту здачі-прийняття робіт від 30.06.2012 №ОУ-0000480; виписки з банківських рахунків. В свою чергу, державною податковою інспекцією у Дарницькому районі головного управління Міністерства доходів та зборів у місті Києві на спростування реальності господарських операцій, здійснених між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Лінктехсервіс», вказано на висновки акту Західної об'єднаної державної податкової інспекції міста Харкова від 26.09.2012 №424/22-417/37461181 «Про результати документальної невиїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Лінктехсервіс» щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 01.08.2011 по 30.06.2012». Так, з акту від 26.09.2012 №424/22-417/37461181 вбачається, що товариство відсутнє за своїм місцезнаходженням. Так, підприємство зареєстровано за адресою проживання фізичної особи [PERSON], якій про товариство нічого не відомо, за її адресою воно ніколи не перебувало, договорів оренди не укладалось. Виробничих, трудових ресурсів для провадження господарської діяльності товариство з обмеженою відповідальністю «Лінктехсервіс» не має, проте згідно податкової звітності підприємство здійснювало різногалузеві операції на великі суми за відсутності приміщень та кваліфікованих працівників, відсутності реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі. Згідно із приписами Податкового кодексу України з 1 січня 2012 року запроваджена реєстрація податкових накладних платниками податку на додану вартість - продавцями в Єдиному реєстрі податкових накладних, у яких сума податку на додану вартість в одній податковій накладній становить понад 10 тисяч гривень. З акту Західної об'єднаної державної податкової інспекції міста Харкова від 26.09.2012 №424/22-417/37461181 вбачається, що під час формування податкової звітності товариство з обмеженою відповідальністю «Лінктехсервіс» постійно надавались уточнюючі розрахунки в значній кількості за кожний податковий період, переважно із заміною контрагентів з відображенням суми податку на додану вартість до 10 тисяч гривень, тобто без реєстрації податкових накладних. Проаналізувавши висновки актів перевірок Західної об'єднаної державної податкової інспекції міста Харкова та державної податкової інспекції у Дарницькому районі головного управління Міністерства доходів та зборів у місті Києві, первинні документи, надані позивачем на обґрунтування позовних вимог, суд наголошує на тому, що позивачем не доведено, що відповідна операція дійсно мала реальний характер. Так, відповідно до податкової накладної від 30.06.2012 №38, акту здачі-прийняття робіт від 30.06.2012 №ОУ-0000480 товариство з обмеженою відповідальністю «Лінктехсервіс» надало послуги із рекламної акції на суму 70 300 грн., у тому числі податок на додану вартість -11 716,67 грн. Виписка з банківського рахунку свідчить про перерахування позивачем товариству з обмеженою відповідальністю «Лінктехсервіс» суми 5 272,50 грн. При цьому, податковий кредит позивачем сформовано у сумі 11 716,67 грн. Податкова накладна та акт здачі-прийняття робіт не містять інформації щодо виду послуг, які надавались такою рекламною акцією, результатів такої акції, зокрема, щодо змісту реклами, узгодження її проектів, дійсного розміщення на транспорті позивача тощо. Позивачем в позовній заяві жодним чином не обґрунтовано реальність господарської операції за договором від 01.06.2012 №69, наявність ділової мети, економічної доцільності, виробничих можливостей для здійснення відповідної операції, а також правильність формування податкового кредиту за червень 2012 року, зокрема, що податкова накладна від 30.06.2012 №38 зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних, сформована на наслідками реальної господарської операції. За таких обставин, висновки органу державної податкової служби про завищення позивачем податкового кредиту у сумі 11 716, 67 грн. за червень 2012 року є обґрунтованими. Також, між приватним підприємством «Бар'єр. Безпека бізнесу» (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Ескорт Б'янфест АЕС» (виконавець) було укладено договір монтажу системи охоронної сигналізації від 01.04.2012 №5 та договір про надання послуг з технічного обслуговування охоронної сигналізації та відеонагляду від 01.04.2012 №8. Так, згідно договору монтажу системи охоронної сигналізації від 01.04.2012 №5 виконавець приймає на себе зобов'язання надати послуги по монтажу систем охоронної сигналізації на об'єктах, що належать третім особам, які мають договірні відносини з замовником на монтаж систем охоронної сигналізації та визначені у додатку до цього договору, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу на умовах цього договору. Згідно договору про надання послуг з технічного обслуговування охоронної сигналізації та відеонагляду від 01.04.2012 №8 виконавець приймає на себе зобов'язання надати послуги технічного обслуговування працездатного налагодженого устаткування охоронної сигналізації, відеоспостереження, змонтованого на об'єкті замовника. На підтвердження виконання умов договору, руху активів в процесі здійснення господарських операцій позивачем надано суду копії договорів від 01.04.2012 №5 та від 01.04.2012 №8 із додатком; податкових накладних від 30.04.2012 №111 та від 30.04.2012 №112; актів здачі-прийняття робіт від 30.04.2012 №БФ-0000111 та від 30.04.2012 №БФ-0000112; виписок з банківських рахунків. В свою чергу, державною податковою інспекцією у Дарницькому районі головного управління Міністерства доходів та зборів у місті Києві на спростування реальності господарських операцій, здійснених між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Ескорт Б'янфест АЕС», вказано на висновки акту державної податкової інспекції у Станично-Луганському районі головного управління Міністерства доходів та зборів у Луганській області від 24.07.2012 №600/2307/38077237. Аналізуючи зміст господарської операції за названими договорами, суд наголошує на тому, що позивачем також не доведено реальності цих операцій з огляду на наступне. Умовами названих договорів передбачено, що товариство з обмеженою відповідальністю «Ескорт Б'янфест АЕС» надає позивачеві послуги з монтажу систем охоронної сигналізації на об'єктах, що належать третім особам, які мають договірні відносини з замовником та їх обслуговування. Податкові накладні від 30.04.2012 №111 та від 30.04.2012 №112, акти здачі-прийняття робіт від 30.04.2012 №БФ-0000111 та від 30.04.2012 №БФ-0000112 свідчать, що товариством з обмеженою відповідальністю «Ескорт Б'янфест АЕС» здійснено монтаж охоронної системи за квітень 2012 року у сумі 190 000 грн., у тому числі податок на додану вартість у сумі 31 666, 67 грн. та сервісне обслуговування за квітень 2012 року у сумі 180 000 грн., у тому числі податок на додану вартість у сумі 30 000 грн. Проте позивачем не надано суду доказів, що відповідні послуги дійсно були надані контрагентом позивача, зокрема: документів, які передбачені умовами договорів від 01.04.2012 №5 та від 01.04.2012 №8 (специфікації, сервісні контракти, акти приймання-передачі обладнання тощо); листування із визначення об'єктів, на яких необхідно здійснити монтаж охоронних систем; договорів із третіми особами, які замовляли відповідні послуги у позивача. Отже доводи відповідача щодо безтоварності зазначених договорів, укладання їх лише з метою отримання певної преференції, зокрема, права на податковий кредит та відшкодування податку на додану вартість з бюджету, є обґрунтованими. Щодо правовідносин позивача із товариством з обмеженою відповідальністю НВП «Новотехніка» на підставі договорів від 01.03.2012 №13-РА та від 01.03.2012 №17-УП. Між приватним підприємством «Бар'єр. Безпека бізнесу» (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю НВП «Новотехніка» (виконавець) було укладено договір на надання поліграфічних послуг від 01.03.2012 №17-УП та договір з організації та проведення рекламної акції від 01.03.2012 №13-РА. Так, згідно договору на надання поліграфічних послуг від 01.03.2012 №17-УП виконавець за завданням і за рахунок замовника надає послуги з поліграфії у строк, який визначений договором, а замовник зобов'язується прийняти послуги та оплатити їх вартість в порядку, визначеному цим договором. Згідно договору з організації та проведення рекламної акції від 01.03.2012 №13-РА замовник доручає, а виконавець зобов'язується надати послуги з організації та проведення рекламної акції замовника. На підтвердження виконання умов договору, руху активів в процесі здійснення господарських операцій позивачем надано суду копії договорів від 01.03.2012 №17-УП та від 01.03.2012 №13-РА; податкових накладних від 29.03.2012 №121 та від 31.03.2012 №122; актів здачі-прийняття робіт №ОУ-0000121 та №ОУ-0000122; виписок з банківських рахунків. В свою чергу, державною податковою інспекцією у Дарницькому районі головного управління Міністерства доходів та зборів у місті Києві на спростування реальності господарських операцій, здійснених між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю НВП «Новотехніка», вказано на висновки акту державної податкової інспекції у Шевченківському районі головного управління Міністерства доходів та зборів у місті Києві від 22.10.2012 №1700/2220/24943628. За наслідками аналізу змісту господарської операції за названими договорами, суд не встановив реальності цих операцій з огляду на наступне. З документів, наданих позивачем на обґрунтування позовних вимог, не вбачається які саме поліграфічні послуги надавались контрагентом позивача. Супроводжувальні документи, які необхідні для надання такої послуги і які передбачені безпосередньо умовами договору від 01.03.2012 №17-УП відсутні. Також відсутня конкретизація і супроводжувальні документи по договору від 01.03.2012 №13-РА. Податкова накладна та акт здачі-прийняття робіт не містять інформації щодо виду послуг, які надавались такою рекламною акцією, результатів такої акції, зокрема, щодо змісту реклами, узгодження її проектів, дійсного розміщення на транспорті позивача тощо. Отже формування податкового кредиту за березень 2012 року на підставі податкових накладних від 29.03.2012 №121 та від 31.03.2012 №122 у сумах 23 375 грн. та 25 458, 33 грн. за відсутності реальності господарських операцій, є необґрунтованим. Також, між приватним підприємством «Бар'єр. Безпека бізнесу» (замовник) та приватним підприємством «Промкомплект Україна» (виконавець) укладений договір про надання послуг з технічного обслуговування охоронно-пожежної сигналізації та відеонагляду від 01.09.2011 №5, відповідно до якого виконавець приймає на себе зобов'язання надати послуги з технічного обслуговування працездатного та налагодженого устаткування охоронної та пожежної сигналізації, відеоспостереження, змонтованого на об'єкті замовника. На підтвердження виконання умов договору, руху активів в процесі здійснення господарських операцій позивачем надано суду копії договорів від 01.09.2011 №15-МО та від 01.09.2011 №5 з додатком; податкових накладних від 31.03.2012 №109 та від 31.03.2012 №110; актів здачі-прийняття робіт №ОУ-0000109 та№ОУ-0000110; виписок з банківських рахунків. В свою чергу, державною податковою інспекцією у Дарницькому районі головного управління Міністерства доходів та зборів у місті Києві на спростування реальності господарських операцій, здійснених між позивачем та приватним підприємством «Промкомплект Україна», вказано на висновки акту Західної об'єднаної державної податкової інспекції міста Харкова від 26.09.2012 №422/22-417 «Про результати документальної невиїзної перевірки приватного підприємства «Промкомплект Україна», дії із складання якого визнано судом протиправними. Аналізуючи зміст господарської операції за договорами від 01.09.2011 №15-МО та від 01.09.2011 №5, суд наголошує на тому, що позивачем також не доведено реальності цих операцій з огляду на наступне. Умовами названих договорів передбачено, що приватне підприємство «Промкомплект Україна» надає позивачеві послуги з монтажу систем охоронної сигналізації на об'єктах, що належать третім особам, які мають договірні відносини з замовником та їх обслуговування. Податкові накладні від 31.03.2012 №109 та від 31.03.2012 №110; акти здачі-прийняття робіт №ОУ-0000109 та№ОУ-0000110свідчать, що приватним підприємством «Промкомплект Україна» здійснено монтаж охоронної системи на суму 190 000 грн., у тому числі податок на додану вартість у сумі 31 666, 67 грн. та сервісне обслуговування за березень 2012 року у сумі 180 000 грн., у тому числі податок на додану вартість у сумі 30 000 грн. Проте позивачем не надано суду доказів, що відповідні послуги дійсно були надані контрагентом позивача, зокрема: документів, які передбачені умовами договорів від від 01.09.2011 №15-МО та від 01.09.2011 №5 (специфікації, сервісні контракти, акти приймання-передачі обладнання тощо); листування із визначення об'єктів, на яких необхідно здійснити монтаж охоронних систем; договорів із третіми особами, які замовляли відповідні послуги у позивача. Отже формування податкового кредиту за березень 2012 року на підставі податкових накладних від 31.03.2012 №109 та від 31.03.2012 №110 у сумі 61 666, 67 грн. є необґрунтованим. За таких обставин, суд погоджується із доводами відповідача, що первинні документи позивача із названими вище контрагентами складені без здіснення реальних операцій, без наміру створення цивільно-правових наслідків, лише з метою отримання певної преференції, зокрема права на податковий кредит та відшкодування податку на додану вартість з бюджету. Зазначеним порушуються фіскальні інтереси держави. Згідно позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 27.03.2012 у справі №21-737во10, є необґрунтованим формування податкової вигоди за неможливістю реального здійснення платником податків господарських операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг; відсутності необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв'язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; обліку для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням податкової вигоди, якщо для такого виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій тощо. З врахуванням викладеного, позовні вимоги приватного підприємства «Бар'єр. Безпека бізнесу» про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 23.10.2013 №0004712210, не підлягають задоволенню. Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Результат розгляду: denied