Рішення адміністративного суду від 2014-02-05 00:00:00+02

Позивач звернувся в суд з адміністративним позовом до Державної служби геології та надр України про визнання протиправним та скасування наказу від 05.08.2013 року №409 в частині анулювання спеціального дозволу на користування надрами №4358 від 07.09.2007 року, виданого для ТОВ "Б-АРС РЕСУРС" з метою видобування суглинків Лопушнянського родовища. Відповідно до постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2013 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено. Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовну заяву в повному обсязі. В судовом засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд скасувати постанову суду першої інстанції. Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти апеляційної скарги відповідача та просила залишити постанову суду першої інстанції - без змін. Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати, виходячи з наступного. Відповідно до статті 198 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС) України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін. Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідачем наданий позивачу спеціальний дозвіл на користування надрами № 4358 від 07.09.2007 року з метою видобування суглинків, придатних для виробництва керамічної цегли в межах Лопушнянського родовища Хмельницької області. Згідно з наказом №132 від 18.03.2013 року та направленням на перевірку від 12.04.2013 року №365-14/06, посадовими особами Центрального міжрегіонального територіального відділу Департаменту геологічного контролю Державної служби геології та надр України мало бути проведено планову перевірку дотримання норм чинного законодавства в сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр. 17.04.2013 року при виїзді на ТОВ "Б-АРС РЕСУРС" головному спеціалісту Центрального міжрегіонального територіального відділу Департаменту державного геологічного контролю Державної служби геології та надр України Міщенку Р.В. та геофізику І категорії ДО "Центральна ТІДГК" Лугині Г.М. співробітником ТОВ "Б-АРС РЕСУРС" було відмовлено в проведенні вищевказаної перевірки. В результаті, було складено акт про недопущення до перевірки від 17.04.2013 № 06-03/24/2013-37/п. В подальшому, начальником Центрального міжрегіонального територіального відділу Державної служби геології та надр України внесено подання про зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами №4358 від 07.09.2007 року, у зв'язку із порушенням позивачем умов користування надрами, передбачених дозволом або угодою про умови користування ділянкою надр. 30.05.2013 року в.о. голови Державної служби геології та надр України С.В. Радовановим видано наказ "Про анулювання, зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами та встановлення термінів для усунення порушень", яким зупинено дію спеціального дозволу на користування надрами № 4358 від 07.09.2007року, виданого позивачу. 11.06.2013 року позивача повідомлено листом №5895/03/14-13, скерованим відповідачем на зазначену у спеціальному дозволі адресу, рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення, про зупинення дії спеціального дозволу та надано 21 календарний день для усунення порушень з моменту отримання цього листа. Однак, зазначений лист повернувся 16.04.2013 року з відміткою Укрпошти "За закінченням терміну зберігання". Відповідно до листа Центрального міжрегіонального територіального відділу № 952-14/06 від 31.07.2013 року станом на 31.07.2013 року інформація щодо усунення порушень від позивача не надходила. Враховуючи зазначене, 05.08.2013 року Голова Державної служби геології та надр України Дудінов В.О. на підставі покладених повноважень відповідно до пункту 23 Порядку видав наказ № 409 "Про анулювання, зупинення, поновлення дії спеціальних дозволів на користування надрами та встановлення термінів для усунення порушень", яким анулювали спеціальний дозвіл на користування надрами № 4358 від 07.09.2007 року з метою видобування суглинків Лопушнянського родовища Хмельницької області наданий позивачу. На адресу позивача було надіслано лист № 9586/02/14-13 щодо анулювання спеціального дозволу на користування надрами № 4358 від 07.09.2007 року, який, відповідно до поштового повідомлення, позивачем отримано 27.08.2013 року. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не усунув порушення, які стали підставою для зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами. Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог позивача, з наступних підстав. Постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2011 року №615 "Про затвердження Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами" (далі - Порядок) визначено вичерпний перелік підстав для зупинення чи анулювання спеціального дозволу на користування надрами. Відповідно до статті 26 Кодексу України про надра право користування надрами припиняється у разі: 1) якщо відпала потреба у користуванні надрами; 2) закінчення встановленого строку користування надрами; 3) припинення діяльності користувачів надр, яким їх було надано у користування; 4) користування надрами з застосуванням методів і способів, що негативно впливають на стан надр, призводять до забруднення навколишнього природного середовища або шкідливих наслідків для здоров'я населення; 5) використання надр не для тієї мети, для якої їх було надано, порушення інших вимог, передбачених спеціальним дозволом на користування ділянкою надр; 6) якщо користувач без поважних причин протягом двох років, а для нафтогазоперспективних площ та родовищ нафти та газу - 180 календарних днів не приступив до користування надрами; 7) вилучення у встановленому законодавством порядку наданої у користування ділянки надр. Право користування надрами припиняється органом, який надав надра у користування, а у випадках, передбачених пунктами 4, 5, 6 цієї статті, у разі незгоди користувачів, - у судовому порядку. При цьому питання про припинення права користування земельною ділянкою вирішується у встановленому земельним законодавством порядку. Аналіз наведеної норми права дає підстави вважати, що право користування надрами припиняється органом, який надав надра у користування, самостійно або у судовому порядку. У разі відсутності спору відповідач має право у випадках, передбачених пунктами 1, 2, 3, 7 частини першої статті 26 Кодексу України про надра, самостійно припиняти право користування надрами, а у випадках, передбачених пунктами 4, 5, 6 цієї статті, у разі незгоди користувачів це право припиняється у судовому порядку. Таким чином, об'єднуючою ознакою цих випадків є неналежне використання права, зокрема, використання надр не для тієї мети, для якої їх було надано, порушення строків виконання певних робіт тощо. Відповідно до частини третьої статті 26 зазначеного Кодексу законодавством України можуть бути передбачені й інші випадки припинення права користування надрами. Пунктом 23 Порядку передбачено, що право користування надрами припиняється у разі невжиття надрокористувачем заходів для усунення причин зупинення дії дозволу в установлений строк. У порядку можуть мати місце додаткові підстави для припинення користування надрами, оскільки це передбачено частиною третьою статті 26 Кодексу, але не може бути змінено правило, відповідно до якого у разі незгоди користувачів з припиненням права на користування надрами воно може припинятися лише у судовому порядку. Таку ж правову позицію, неодноразово висловлював Верховний Суд України при розгляді справ цієї категорії. Так, у постановах від 19 вересня та 25 червня 2011 року (справи NN 21-164а11, 21-36а11, відповідно), від 10 грудня 2013 року він указував, що підзаконний нормативний акт, який встановлює додаткові підстави для припинення користування надрами, не може змінювати правило, відповідно до якого у разі незгоди користувачів з припиненням права на користування надрами за неналежне користування ними припинення такого права здійснюється у судовому порядку. Слід зазначити, що відсутність будь-кого з представників позивача за юридичною адресою під час проведення відповідачем планового заходу з контролю зумовлено лише тим, що основним місцем господарської діяльності є с. Лопушне Ізяславського району, де знаходяться усі виробничі потужності та безпосередньо родовище суглинків. Таким чином, не можна стверджувати про наявність факту недопущення посадових осіб державної служби геології та надр до перевірки. Також, у акті про недопущення від 17.04.2013 року №06-03/24/2013-37/п (100) відсутні відомості про посадову особу товариства, що здійснила не допуск до перевірки, тобто проведення планового заходу відбувалось у відсутності представників сторін. А за місцем здійснення видобування корисних копалин плановий захід не здійснювався. Оцінюючи наявні в справі докази в їх сукупності та взаємозв'язку, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача. Разом з тим, встановлене порушення судом першої інстанції норм матеріального права є безумовною підставою для скасування судового рішення. Все вищевказане, свідчить про порушення судом першої інстанції вимог статті 159 КАС, якою передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а обґрунтованим - рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до статті 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення судом норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи. Враховуючи порушення судом першої інстанції норм права, колегія суддів вбачає підстави для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови, якою адміністративний позов необхідно задовольнити.

Результат розгляду: granted