Рішення адміністративного суду від 2014-02-10 00:00:00+02

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Управління пенсійного фонду України в Деснянському районі м.Києва, в якому просить суд визнати дії Управління пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва неправомірними, щодо відмови у перерахунку пенсії, як державному службовцю, відповідно до Закону України «Про державну службу» в розмірі 89відсотків заробітної плати за останнім місцем роботи на державній службі, зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва, здійснити перерахунок пенсії з 03.04.2012р. в розмірі 89 % заробітної плати за останнім місцем роботи на державній службі, враховуючи матеріальну допомогу на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона отримує пенсію за віком, як державний службовець, відповідно до Закону України «Про державну службу». Звернувшись до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, відповідно до Закону України «Про державну службу» в розмірі 89відсотків заробітної плати за останнім місцем роботи на державній службі з врахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, 27.12.2013р. отримала відмову в перерахунку пенсії. Тому Вона була змушена звернутися до суду та просила позовні вимоги задовольнити. Стороною відповідача надано суду заперечення, в яких зазначено про те, що дії Управління відповідають чинному законодавству. У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України скорочене провадження застосовується у адміністративних справах про оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат. Згідно п. 4. ч. 1 ст. 183-2 КАС суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення. Ухвалою Деснянського районного суду від 10.02.2014р., позовні вимоги [PERSON], здійснити перерахунок як державному службовцю, відповідно до Закону Українм «Про державну службу» за період з 03.04.2012р. по 22.07.2013р., залишені без розгляду. Дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги, здійснити перерахунок як державному службовцю, відповідно до Закону Українм «Про державну службу» з 22.07.2013р. підлягають задоволенню. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва та отримує пенсію за віком, як державний службовець відповідно до Закону України «Про державну службу». Строк державної служби 19років 8місяців. Звернення позивача про перерахунок пенсій, відповідно до Закону України «Про державну службу» в розмірі 89 відсотків заробітної плати за останнім місцем роботи на державній службі до Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва із заявою, в якій просила також врахувати виплачену матеріальну допомогу на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, відповідачем 27.12.2013р. залишено без задоволення. Відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу», право на одержання пенсії державних службовців мають особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків не менше 25 років, для жінок не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. Відповідно до вимог ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії. Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року №108/95-ВР «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Статтею 2 цього ж Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати. Частиною другою статті 33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу). Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. Відповідно до ч. 5 ст. 37 ЗУ «Про державну службу», в редакції чинній на момент призначення позивачу пенсії, за кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати, без обмеження граничного розміру пенсії. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ч.1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Таким чином, судом встановлено, що Управлінням пенсійного фонду України необхідно було при здійсненні перерахунку позивачу пенсії, як державному службовцю, керуватися ст. 37 ЗУ «Про державну службу» в редакції чинній на момент призначення пенсії, якому було передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у томі числі стажу державної служби - не менше 10 років. Зазначеним особам призначаються в розмірах 80 відсотків від суми їх посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок передбачених цим Законом. Пенсія державному службовцю виплачується від його заробітку одержаного після виходу на пенсію. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків посадового чинного окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом. Крім того, отримані особою виплати, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток для обчислення пенсії. З довідок про складові заробітної плати, виданих Управлінням праці та соціального захисту населення від 02.04.2012року №106-Б, вбачається, що [PERSON] виплачувалась матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності своїх дій та бездіяльності. Відповідно до ч. 3 ст. 162 КАС України, суд може прийняти постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, у сфері публічно правових відносин з боку суб'єктів владних повноважень. Враховуючи вищевикладене та

Результат розгляду: granted