Рішення адміністративного суду від 2014-02-06 00:00:00+02

[PERSON] звернулася до Автозаводського районного суду м.Кременчука з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м Кременчуці Полтавської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії. Позивач позовні вимоги обгрунтовала тим, що вона працювала на посаді судді Автозаводського районного суду м Кременчука Полтавської області з 16 червня 1975 року по 12 січня 1996 року. Після виходу у відставку їй призначено довічне грошове утримання в розмірі 80% виходячи із заробітної плати (грошового забезпечення) яку вона мала на момент звільнення. Відповідач з 01.01.2012 року відповідно до постанови Автозаводського районного суду м.Кременчука від 04.10.2012 року перерахував та здійснює виплату довічного грошового утримання в розмірі 11053,95 грн. З довідок Територіального управління державної судової адміністрації України в Полтавській області від 02.10.2012 року, від 05.12.2012 року, 08.01.2013 року та від 06.12.2013 року вбачається , що заробітна плата (грошове забезпечення) працюючого судді становить відповідно з 01.10.2012 року - 14310,40 грн., з 01.12.2012 року - 14515,20 грн., з 01.01.2013 року - 18352 грн., з 01.12.2013 року - 19488 грн. Вона звернулася до Управління Пенсійного фонду України в м Кременчуці Полтавської області з заявою про перерахування довічного грошового утримання на підставі вказаних довідок, однак отримала відмову. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд поновити строк звернення до суду з адміністративним позовом, та визнати його такий, що пропущений з поважних причин, якими є її хвороба. Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м Кременчуці Полтавської області здійснити їй перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та сплачувати їй щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90% від заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді з 01.10.2012 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, до суду надала клопотання про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити з підстав, визначених в позовній заяві. Представник відповідача, Управління Пенсійного фонду України в м Кременчуці Полтавської області - Павленко В.С. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, посилався на письмові заперечення. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України. У частині першій статті 126 Основного Закону України закріплено положення, згідно з яким незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України. Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів, закріплених у частині першій статті 126 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу передбачених законом гарантій самостійності судів, незалежності та правової захищеності суддів. Згідно з п.4 ст.43 Закону України «Про статус суддів», який діяв на час виходу позивача у відставку, судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне утримання в розмірі 80% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного утримання збільшується на 2% заробітку, але не більше 90% заробітку судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. Відповідно до частини 5 статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України. Згідно з ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону до 03.06.2013р.) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. Частиною четвертою статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що у разі зміни розміру грошового утримання діючих суддів Конституційного Суду України, відповідно здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання здійснюється з усієї суми заробітної плати діючих суддів Конституційного Суду України з дня виникнення права на відповідний перерахунок. Відтак, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, залежать від суми грошового утримання діючого судді, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, та виходячи з принципу єдності статусу суддів, у разі підвищення розміру грошового утримання діючого судді має здійснюватись перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Крім того, рішенням Конституційного Суду України №3-рп/2013 від 03.06.2013 року (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) визнано такими, що не відповідають Конституції (є неконституційними) частину третю, перше, друге, третє речення частини п'ятої статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010р. №2453 в редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року № 3668. При цьому, в рішенні зазначено, що визначений Законом № 2453 порядок нарахування щомісячного довічного грошового утримання було змінено Законом № 3668, внаслідок чого зменшено розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів. Залишивши незмінним зміст права на щомісячне довічне грошове утримання суддів, Закон № 3668 звузив обсяг цього права, встановивши обмежену базу для нарахування суддям щомісячного довічного грошового утримання, та скасував право суддів на одержання щомісячного довічного грошового утримання без обмеження граничного розміру, чим знизив досягнутий рівень гарантій незалежності суддів. Отже, частина третя статті 138 Закону № 2453 не узгоджується з конституційним положенням про недопустимість звуження змісту чи обсягу гарантій незалежності суддів, а тому суперечить статті 126 Основного Закону України. Частиною 4 статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції згідно з Рішенням Конституційного Суду України № 3-рп/2013 від 03.06.2013 року) передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання, збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. Щодо обмеження максимального розміру грошового довічного утримання судді у відставці, визначеного ч.5 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Конституційний Суд зазначив, що в Рішенні від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 Конституційний Суд України вже вирішував питання про недопустимість встановлення в законі максимального розміру пенсії суддів або їх щомісячного довічного грошового утримання, наголошуючи, що це обмежить їх обсяг, а також зазначав, що залишивши незмінним зміст права на пенсію та щомісячне довічне грошове утримання суддів, закон звузив обсяг цього права, встановивши граничну межу для таких виплат суддям (абзац шостий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини). Враховуючи, що однією з гарантій незалежності суддів є заборона при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звужувати зміст та обсяг визначених Конституцією України таких гарантій, Конституційний Суд України вважає, що положення третього речення частини п'ятої статті 138 Закону № 2453, статті 2 Закону № 3668 стосовно встановлення максимального розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) суддів суперечать частині першій статті 126 Основного Закону України. Згідно з п.п.3,4,5 Рішення Конституційного Суду України №3-рп/2013 від 03.06.2013 року положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів», «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року № 3668-VI, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними. Оскільки діючим законодавством чітко визначено, що розмір довічного утримання, який призначено та виплачується судді у відставці, розраховується із розміру грошового утримання працюючого судді, тому у разі збільшення розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, повинен збільшуватися розмір довічного грошового утримання судді у відставці без обмеження максимального розміру грошового довічного утримання судді у відставці, визначеного ч.5 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Судом встановлено, що [PERSON] працювала на посаді судді Автозаводського районного суду м Кременчука Полтавської області з 16 червня 1975 року по 12 січня 1996 року. Постановою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 04.10.2012 року задоволено адміністративний позов [PERSON] до управління Пенсійного фонду України в м Кременчуці Полтавської області та Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії. Визнано дії управління Пенсійного фонду України в м Кременчуці Полтавської області щодо відмови в перерахуванні щомісячного довічного грошового утримання [PERSON] -протиправними. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м Кременчуці Полтавської області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання [PERSON] і виплачувати [PERSON] щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, починаючи з 01 січня 2012 року. Вказана постанова суду набрала чинності. З огляду на те, що змінився розмір суддів сякої винагороди, який враховується при призначенні довічного грошового утримання суддям у відставці, позивач звернулася до Управління Пенсійного фонду України в м Кременчуці Полтавської області з заявою про перерахування довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідок ТУ ДСА України в Полтавській області № 1953 від 02.10.2012 року, № 2442 від 05.12.2012 року, № 43 від 08.01.2013 року та № 2361 від 06.12.2013 року. На вказане звернення Управління Пенсійного фонду України в м Кременчуці Полтавської області направило [PERSON] лист № 503/Г-07 від 05.12.2013 року в якому зазначено, що вона отримує довічне грошове утримання судді у відставці, перерахунок якого, згідно ст. 138 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів», не передбачено. Крім того, повідомлено що перерахунок довічного грошового утримання їй було проведено з 01.01.2012 року на виконання постанови Автозаводського районного суду від 04.10.2012 року, яка набрала чинності згідно ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.01.2013 року. Відтак, грошове утримання перераховане та виплачується в розмірі 80 % заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді з 01.01.2012 року. Величина довічного грошового утримання становить 11053, 95 грн. Твердження відповідача про те, що Законом України «Про судоустрій і статус суддів» проведення перерахунку довічного грошового утримання судді передбачено виключно для суддів Конституційного Суду України, судом не приймається до уваги, з огляду на наступне. Відповідно до ст.3 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди загальної юрисдикції утворюють єдину систему судів. Єдиним органом конституційної юрисдикції в Україні є Конституційний Суд України. Як встановлено положеннями ч.4 ст. 17 вказаного Закону, єдність системи судів загальної юрисдикції забезпечується, зокрема: єдиними засадами організації та діяльності судів; єдиним статусом суддів; єдиним порядком організаційного забезпечення діяльності судів; фінансуванням судів виключно з Державного бюджету України. Статтею 51 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суддею є громадянин України, який відповідно до Конституції України та цього Закону призначений чи обраний суддею, займає штатну суддівську посаду в одному з судів України і здійснює правосуддя на професійній основі. Судді в Україні мають єдиний статус незалежно від місця суду в системі судів загальної юрисдикції чи адміністративної посади, яку суддя обіймає в суді. Згідно з ч.5 ст.109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» за суддею, звільненим за його заявою, про відставку, зберігається звання судді та гарантії недоторканності, встановлені для судді до його виходу у відставку. Враховуючи викладене, суд вважає, що судді, які працюють або працювали у системі судів загальної юрисдикції, не повинні ставитись у менш вигідне становище в питаннях пенсійного забезпечення, а саме нарахування та виплати довічного грошового утримання судді у відставці, порівняно із суддями Конституційного Суду України. Відповідно до ст. 6.4. Європейської хартії про статус суддів суддя, що досяг встановленого законом віку для виходу у відставку з суддівської посади, яку займав протягом певного часу, повинен отримувати пенсію по виходу у відставку, рівень якої повинен бути як можна ближче до рівня останньої заробітної плати в якості судді. Ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає здійснення судочинства відповідно як Законів України, так і міжнародних договорів, згода на які надана BP України. Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принципи верховенства права. За змістом ст.17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» єдність системи судів загальної юрисдикції забезпечується, зокрема, вирішенням питань внутрішньої діяльності судів органами суддівського самоврядування. Згідно з п.6 рішення Ради Суддів України №18 від 23.03.2012 року за результатами розгляду звернень суддів у відставці щодо їх права на перерахунок довічного грошового утримання, передбачено: вважати наявним у них такого права відповідно до частини 3 статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». При цьому слід запровадити порядок на рівні Державної судової адміністрації України та Пенсійного фонду України, за яким під грошовим утриманням судді, який працює на відповідній посаді, слід вважати єдиний рівень по державі для суддів відповідної інстанції. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність у позивача права на перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, а відмову відповідача у здійсненні перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням зміни розміру щомісячної заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, на підставі довідок ТУ ДСА в Полтавській області протиправною. Аналізуючи причини пропуску звернення позивача до суду з даним позовом за перід з 01.10.2012 року по 25.06.2013 року, суд враховує надані позивачем медичні довідки, які свідчать про неможливість своєчасного звернення до суду позивача у встановлений ч. 2 ст. 99 КАС України строк через її хворобу. За таких обставин, суд важає, що строк звернення до суду з адміністративним позовом [PERSON] пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню за вищевказаний період. При вирішенні даного спору за період з 01.10.2012 року по 02.06.2013 року суд вважає, що до даних правовідносин підлягає застосуванню частина третя статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року. Правове регулювання спірних правовідносин відповідно до частини 3 статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», в редакції до змін внесених Законом України від 08 липня 2011 року N 3668-VI, повинно здійснюватись з 03.06.2013 року. Таким чином, оскільки [PERSON] працювала на посаді судді Автозаводського районного суду м.Кременчука 20 повних років, тому вона має право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці, у розмірі 80% грошового утримання працюючого судді без обмеження граничним розміром починаючи з 01.10.2012 року. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] суд вважає обгрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Результат розгляду: partial