Рішення адміністративного суду від 2014-01-15 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Нижньогірському районі Автономної Республіки Крим нарахувати та виплатити підвищення до пенсії як дитині війни за 2008 - 2009 роки в сумі 1958,70 грн. Постановою Нижньогірського районного суду Автономної Республіки Крим від 24 грудня 2009 року позов задоволений частково, зобов'язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу як дитині війни державну соціальну допомогу за період з 10.11.2008 року по 01.10.2009 року у розмірі 1095 грн. 60 коп. Постановою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2010 року змінено постанову суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі 1095 грн. 60 коп. та «Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Нижньогірському районі Автономної Республіки Крим нарахувати та виплатити [PERSON] недоплачене підвищення до пенсії, передбачене статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком встановленого частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за період з листопада 2008 року по грудень 2009 року в сумі 1439,40 грн. з урахуванням проведених виплат». В іншій частині постанову суду першої інстанції залишено без змін. Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, Управління Пенсійного фонду України в Нижньогірському районі Автономної Республіки Крим звернулось з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2010 року і ухвалити нову про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень. Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, суд, дійшов висновку про часткове задоволення касаційної скарги з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи позивач є дитиною війни та отримує підвищення до пенсії в розмірі меншому, ніж це передбачено ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Однак, пунктом 41 розділу 11 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» та внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року текст статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» викладено в новій редакції. За цією редакцією дітям війни ( крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Разом з тим згідно рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року положення пункту 41 розділу 11 зазначеного Закону визнано такими, що не відповідають Конституції України ( є неконституційними ). За ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Про це також вказано і в п. 5 рішення Конституційного Суд України від 22.05.2008 № 10-рп/2008р. При цьому колегія суддів зазначає, що з п.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 03.10.1997 р. №4-зп вбачається, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. При наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суди повинні застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше. Отже, на період з 01.01.2008 року по 22.05.2008 року діяв Закон України «Про соціальний захист дітей війни» в новій редакції від 28 грудня 2007 року, який істотно звужував обсяг прав встановлених ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Однак, з урахуванням того, що відповідач наполягав на відмові в задоволенні позову у зв'язку з пропуском позивачем строку звернення до суду, а причинами пропущення строку звернення до адміністративного суду є те, що позивач дізналась про порушення своїх прав після висвітлення у пресі подій пов'язаних з рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року, які суди попередніх інстанцій обґрунтовано не визнали поважними, та не вбачаючи підстав для поновлення строку згідно ч. 1 ст. 100 КАС України, дійшли вірного висновку, щодо необхідності відмовити за необґрунтованістю та пропуском строку звернення до суду в частині вимог позивача по листопад 2008 року, так як позивач звернувся до суду з позовом 10.11.2009 року. Однак, змінюючи постанову суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми підвищення до пенсії в розмірі 1095 грн. 60 коп. Севастопольський апеляційний адміністративний суд безпідставно обрав такий спосіб захисту порушених прав позивача, як стягнення Управління Пенсійного фонду України в Нижньогірському районі Автономної Республіки Крим підвищення до пенсії в конкретно визначеній грошовій сумі, оскільки суд не може перебирати на себе функцію органу, на який законодавством покладено повноваження щодо нарахування такої доплати. Отже, поза увагою залишилось те, що адміністративний суд повинен визнавати дії суб'єкта владних повноважень неправомірними і зобов'язати відповідача провести нарахування та виплату належних сум відповідно до закону, а не ухвалювати рішення про визначення конкретних сум. На зазначені порушення суд апеляційної інстанції уваги не звернув та не виправив їх. Також слід зазначити, що Пенсійний фонд України діє на підставі Положення "Про Пенсійний фонд України"і здійснює свої повноваження через створені в установленому порядку територіальні управління. Відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" рішення щодо призначення, донарахування, перерахунок пенсій приймаються територіальними органами Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Отже, обов'язок щодо нарахування та виплати підвищення до пенсії позивачеві, передбаченого ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", покладається на відповідне територіальне управління Пенсійного фонду України за його місцем проживання, яким в даному випадку є Управління Пенсійного фонду України в Нижньогірському районі Автономної Республіки Крим . Також слід звернути увагу, що відсутність бюджетного фінансування передбачених Законом України "Про соціальний захист дітей війни" доплат до пенсії не може бути причиною невиконання покладених на управління Пенсійного фонду України зобов'язань, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується, на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань. Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму. Отже, оскільки у справі немає необхідності досліджувати нові докази або встановлювати обставини, суд касаційної інстанції вважає за правильне змінити оскаржене судове рішення, виклавши абзац 3 резолютивної частини постанови Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2010 року у такій редакції: «Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Нижньогірському районі Автономної Республіки Крим здійснити перерахунок та виплату пенсії [PERSON] з урахуванням щомісячної підвищеної на 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 58 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", починаючи з 01 листопада 2008 року по 31 грудня 2009 року з урахуванням проведених виплат». В іншій частині постанову Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2010 року залишити без змін. Відповідно до частини 1 статті 225 КАС України суд касаційної інстанції має право змінити судове рішення, якщо у справі немає необхідності досліджувати нові докази або встановлювати обставини, а судове рішення, яке змінюється, є помилковим тільки в частині.

Результат розгляду: partial