Рішення адміністративного суду від 2014-03-27 00:00:00+02

Товариство з обмеженою відповідальністю "Х-Адванс" (надалі також - позивач) звернулося в суд з адміністративним позовом до Реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції в Івано-Франківській області (надалі також - відповідач) про визнання недійсними та скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно та здійсненого на його підставі запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно шляхом внесення відповідного запису до останнього. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем, всупереч вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та "Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень", затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 р. №703 проведено державну реєстрацію права власності на гараж [NUMBER], за адресою: м. Івано-Франківськ, "Соколи" гаражний кооператив, за громадянкою [PERSON] без відповідної на те дозвільної документації, за відсутності декларації інспекції ДАБК про готовність об'єкта до експлуатації, за відсутності речового права заявника на земельну ділянку та витягу з ДЗК про земельну ділянку, крім цього документи подано особою без належних на те повноважень, а сам перелік документів не відповідає затвердженому обов'язковому переліку, необхідному для проведення первинної державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Оскільки, гараж [NUMBER], реєстраційні дії щодо якого є предметом оскарження, розташований на земельній ділянці, загальною площею 6,2207 га, що належить позивачу на праві приватної власності, згідно з Державним актом Серія ЯМ №657804, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право користування землею, договорів оренди землі за №261010002000107 від 25.10.2012 року, таке рішення підлягає визнанню недійсним, а державна реєстрація скасуванню шляхом внесення відповідних записів про це до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в адміністративному позові та додаткових письмових поясненнях. Просив позов задовольнити повністю. Представник відповідача проти позову заперечив, надавши суду усні пояснення, що позовна заява є безпідставною та необґрунтованою, оскільки при реєстрації майна (гаражу) на спірній земельній ділянці, державному реєстратору було надано достатній перелік документів для здійснення державної реєстрації нерухомого майна, обґрунтовував правомірність оскаржуваних реєстраційних дій, посилаючись на лист Державної реєстраційної служби України від 15.04.2013 року за №165/06-15-13 "Щодо видачі свідоцтв про право власності на нерухоме майно у зв'язку із набуттям права власності на новозбудовані чи реконструйовані об'єкти нерухомого майна", а також необхідністю врахування, при проведенні реєстраційних дій, законодавства, що діяло на час будівництва об'єкта нерухомого майна. Додатково вказав, що повноважень щодо внесення відомостей про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у відповідача немає, оскільки скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно можливе тільки після прийняття відповідного рішення Укрдержреєстром. Просив в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи - гаражного кооперативу "Соколи" в судове засідання втретє не з'явився, зокрема не з'явився в судові засідання 11.03.2014 року (а.с.37), 19.03.2014 року (а.с.56) та 27.03.2014 року (а.с.115), хоча про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, причини неявки в судове засідання суду невідомі. Своїм правом на подання заперечення проти позову третя особа - гаражний кооператив "Соколи" не скористався. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без участі третьої особи в судове засідання 27.03.2014 року на адресу суду не поступало. Також, не надано жодного доказу щодо перебування представника третьої особи на лікуванні, як причини відкладення судового засідання за його клопотанням 19.03.2014 року (а.с.53). Такі дії представника третьої особи, спрямовані на затягування судового розгляду адміністративної справи та перешкоджають суду розглянути дану адміністративну справу в розумних строк. Третя особа - [PERSON] втретє в судове засідання не з'явилася, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялася завчасно та належним чином у відповідності до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.63), проте від [PERSON] надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на інший зручний час у зв'язку з перебуванням останньої у відрядженні та про зобов'язання позивача надіслати на адресу третьої особи всі документи додані до позовної заяви, так як направлення тільки позовної заяви порушує її процесуальні права. Щодо заявленого клопотання, суд зазначає, що судом вживалися всі передбачені нормами процесуального права заходи щодо направлення третій особі - [PERSON] копій позову та доданих документів (а.с.42-51), проте не вручення таких документів останній, з незалежних від суду причин, за наявності в третьої особи інформації про судовий розгляд справи, що підтверджується її клопотанням про відкладення судового розгляду справи від 06.03.2014 року (а.с.34) не позбавляло третю особу - [PERSON], відповідно до статей 49-51, 54, 59 КАС України права на ознайомлення з матеріалами даної адміністративної справи, виготовлення виписок та зняття копій з матеріалів справи. Суд два рази відкладав розгляд справи у зв'язку із поданим клопотанням та неявкою третьої особи - [PERSON] (а.с.34), таким чином, чергове клопотання третьої особи про відкладення розгляду справи є необґрунтованим, не підтвердженим жодними належними доказами, а тому не підлягає задоволенню. Своїм правом на подання заперечення проти позову третя особа - [PERSON] не скористалася. Згідно з частиною 2 статті 49 КАС України, особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки. За змістом частини 1 статті 128 КАС України неявка третіх осіб, що були належним чином повідомлені про дату час та місце судового розгляду справи не є підставою для відкладення розгляду справи, таким чином суд вважає за можливе розглянути дану адміністративну справу за такої явки осіб, а докази, наявні в матеріалах справи достатніми для прийняття об'єктивного та обґрунтованого судового рішення. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, судом встановлено наступне. У відповідності до витягу з інформаційної довідки №10597512 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна від 10.10.2013 року, 21.05.2013 року державним реєстратором: Соловій Володимиром Володимировичем проведено державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна: гараж; адреса: Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, "Соколи" гаражний кооператив, гараж [NUMBER], форма власності: приватна, розмір частки: 1, власник: [PERSON] (а.с.8). В судовому засіданні встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що реєстраційні дії проводилися на підставі наступних документів: заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №3586 від 21.05.2013 року, реєстраційний № 1224663 (а.с.72); квитанцій про оплату державного мита №NOH7336333 від 16.04.2013 року (а.с.73-74); копій паспорта та картки платника податків [PERSON] (а.с.75); копії паспорта представника [PERSON] (а.с.76); витягу з угоди про надання послуг адвокатом від 08.04.2013 року (а.с.77); довідки №35/01-04 від 09.04.2013 року Гаражного кооперативу "Соколи" про право власності на гараж [NUMBER] ряд 4 ділянка 2 (а.с.78); витягу із протоколу №7 від 31.03.2013 року про затвердження списку членів/асоційованих членів гаражного кооперативу "Соколи" (а.с.79); копії договору оренди землі від 16.03.2006 року (а.с.80-81); технічного паспорту від 10.04.2013 року на гараж [NUMBER], ряд [NUMBER], ділянка [NUMBER] по вул. Вовчинецька, 225 місто Івано-Франківськ, ГК "Соколи" (а.с.83). Вищенаведені обставини додатково підтверджуються копією картки прийому зави №2425142 від 21.05.2013 року (а.с.85). 21.05.2013 року, за результатами розгляду заяви та доданих документів відповідачем прийнято рішення №2453639 про державну реєстрацію права власності форма власності: приватна, розмір частки: 1 на гараж, що розташований: Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, "Соколи" гаражний кооператив, гараж [NUMBER] за суб'єктом: [PERSON], податковий номер [NUMBER] (а.с.92), на підставі якого видано Свідоцтво про право власності, індексний номер 3728216 від 21.05.2013 року (а.с.91) та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №3729134 від 21.05.2013 року (а.с.93). Згідно із статтею 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Одним з шляхів захисту прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки є визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Аналогічне право оскаржити до суду дії державного реєстратора визначено частиною другою статті 30 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" №1952-ІV від 01.07.2004 року. Правові, економічні та організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації, визначені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" №1952-ІV від 01.07.2004 року, із змінами та доповненнями, (надалі, також Закон №1952). Також, при розгляді та вирішенні даної адміністративної справи до спірних правовідносин слід застосовувати Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядок надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 703 від 22.06.2011 року, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (надалі також - Порядок). Відповідно до частини другої статті 9 Закону №1952 державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону. Частиною третьою статті 17 Закону №1952 передбачено, що документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Так, пунктом 46 Порядку серед документів, які заявник подає органові державної реєстрації прав для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно у зв'язку з набуттям права власності на новозбудовані чи реконструйовані об'єкти нерухомого майна передбачено необхідність подання документу, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси. Як зазначалося вище, адреса спірної реєстрації об'єкту нерухомого майна у вигляді гаражу: Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, «Соколи» гаражний кооператив, гараж [NUMBER]. Судом встановлено, що місцезнаходження гаражного кооперативу «Соколи», як юридичної особи, зареєстровано за адресою: 76006, [ADDRESS], натомість гараж [NUMBER] право власності на який було заявлено до державної реєстрації фактично та згідно з поданими до реєстрації документами, знаходиться за адресою Івано-Франківська міська рада, с. Вовчинець, вул. Вовчинецька, 225 (а.с.72). Водночас, згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку Серія ЯМ №657804, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право користування землею, договорів оренди землі за №261010002000107 від 25.10.2012 року за вищенаведеною адресою, а саме: вул. Вовчинецька, 225, с.Вовчинець, Івано-Франківська міська рада, Івано-Франківська область знаходиться земельна ділянка площею 6,2207 га, яка належить позивачу на праві приватної власності (а.с.9). Цільове призначення даної земельної ділянки - для обслуговування гаражної стоянки автомобілів. Документ, що підтверджував б присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси, заявником не подавався. Натомість державним реєстратором при проведенні державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на гараж [NUMBER], всупереч вимог Порядку та адресної інформації, відображеної в поданих для реєстрації документах, присвоєно об'єкту нову адресу: Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, "Соколи" гаражний кооператив, гараж [NUMBER]. Аргументованих доводів щодо наявності правових підстав для присвоєння спірному об'єкту нової адреси та проведенню за цією адресою перевірки щодо наявності обтяжень, представником відповідача, суду не надано. Відповідно до приписів пункту 4 Порядку, у разі коли законодавством встановлено вимогу щодо прийняття в експлуатацію об'єкта нерухомого майна, державна реєстрація права власності на нього проводиться після прийняття такого об'єкта в експлуатацію в установленому законодавством порядку. Аналогічна умова державної реєстрації міститься в абзаці 2 статті 5 Закону №1952. З врахуванням наведених правових норм щодо обов'язковості прийняття в експлуатацію об'єкта нерухомого майна як передумови державної реєстрації права власності на нього, абзацом 5 пункту 46 того ж Порядку, визначено, що для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно у зв'язку з набуттям права власності на новозбудовані чи реконструйовані об'єкти нерухомого майна заявник, разом з іншими документами, подає органові державної реєстрації прав документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта. Згідно із статтею 32 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" № 3038-VI від 17.02.2011 року, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин усі об'єкти будівництва поділяються на І, II, III, IV і V категорії складності. Категорія складності об'єкта будівництва визначається відповідно до державних будівельних норм та стандартів на підставі класу наслідків (відповідальності) такого об'єкта будівництва. Відповідно до частини першої статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до І - III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Форма декларації про готовність об'єкта до експлуатації, порядок її подання і реєстрації визначаються Кабінетом Міністрів України. Частиною другої цієї статті Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до IV і V категорій складності, здійснюється на підставі акта готовності об'єкта до експлуатації шляхом видачі органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Судом встановлено, що при проведенні державної реєстрації відповідачу не подавалися документи, які б підтверджували факт введення гаражу [NUMBER] в експлуатацію. Суду не надано вказаних документів, чи будь-яких інших підтверджуючих документів про введення об'єкту в експлуатацію, в тому числі й згідно із законодавством, що діяло у 2006 році. Згідно із Довідкою про право власності на гараж №35/01-04 від 09.04.2013 року, яка видана гаражним кооперативом «Соколи», гараж [NUMBER] ряд [NUMBER] ділянка 2 по вул.Вовчинецькій, 225 в м.Івано-Франківську належить [PERSON] на праві власності та збудований в 2006 року. Водночас, згідно з Витягом із протоколу №97 від 31.03.2013 року про затвердження списку членів/асоційованих членів гаражного кооперативу «Соколи» - [PERSON] вступила до кооперативу лише 31.03.2013 року. З огляду на те, що будь-яка діяльність гаражного кооперативу відповідно до вимог чинного законодавства базується виключно на вступних та пайових внесках його учасників, з наведеного вбачається, що на момент будівництва третя особа - [PERSON] учасником кооперативу не була, а стала ним тільки через 7 (сім) років. Будь-яких документів, які б підтверджували чи посвідчували час та спосіб придбання третьою особою - [PERSON] об'єкту спірної реєстрації в гаражного кооперативу «Соколи» суду не представлено, а про їх існування не повідомлено. Таким чином, у зв'язку із відсутністю будь-яких документів, які б підтверджували введення в експлуатацію гаража [NUMBER] ряд [NUMBER] ділянка [NUMBER] по вул.Вовчинецькій, 225 в м.Івано-Франківську відповідачем порушено вимоги пунктів 4 та 46 Порядку, у спосіб здійснення державної реєстрації прав на гараж НОМЕР_[NUMBER], який не введений в експлуатацію у визначеному законом порядку. З приводу обґрунтування позивачем позовних вимог в частині не належного підтвердження повноважень особи адвоката, який діяв від імені заявника при реєстрації права власності на гараж, слід зазначити наступне. Згідно із статтею 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" №5076-VI від 05.07.2012 року адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; або 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Як встановлено в судовому засіданні, до заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на підтвердження повноважень представником третьої особи на стороні відповідача - [PERSON], долучався витяг з угоди про надання послуг адвоката (а.с.77). З врахуванням того, що приписи статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" є загальними нормами, в частині представництва адвокатом інтересів сторони, не мають імперативного характеру при вирішенні даних спірних правовідносин та не вказують про вичерпний перелік документів, що приймаються на підтвердження повноважень адвоката, суд вважає витяг з угоди про надання послуг адвоката можливим та допустимим документом для підтвердження представницьких повноважень адвоката в органах державної реєстрації прав, відтак доводи позивача з цих підстав є помилковими та необґрунтованими. Відповідно до пункту 26 "Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно" для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком. Пунктом 27 Порядку передбачений загальний перелік документів, що можуть підтверджувати виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Гараж [NUMBER] вважається новозбудованим, оскільки підлягає первинній державній реєстрації, а отже на вказані правовідносини поширюються вимоги пункту 46 Порядку. Так, пунктом 46 Порядку передбачено, що для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно у зв'язку з набуттям права власності на новозбудовані чи реконструйовані об'єкти нерухомого майна заявник, крім документів, що зазначені у пунктах 28, 29 і 31 цього Порядку, подає органові державної реєстрації прав, зокрема, документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку (крім випадків реконструкції квартири, житлового або нежитлового приміщення); витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (у разі, коли в документі, що посвідчує речове право на земельну ділянку, відсутні відомості про її кадастровий номер). Виключення стосується житлових чи нежитлових приміщень, які є складовими частинами інших житлових будинків, будівель, споруд (їх окремих частин), в яких вони розташовані. З огляду на те, що гараж [NUMBER], державна реєстрація прав на який оскаржується є окремим об'єктом нерухомого майна, який встановлено безпосередньо на землі, а не розташовано в якійсь окремій будівлі чи споруді, про що свідчать виданий технічний паспорт, виключення щодо обов'язковості реєстрації речового права на земельну ділянку не стосується цього конкретного випадку. Таким чином, судом встановлено відсутність при проведенні оскаржуваної реєстрації документу, що посвідчує речове право заявника на земельну ділянку і витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (у разі, коли в документі, що посвідчує речове право на земельну ділянку, відсутні відомості про її кадастровий номер). Поданий відповідачу договір оренди землі від 16.03.2006 року не містить відомостей про кадастровий номер земельної ділянки та що є суттєвим, укладений строком на 1 (один) рік, а відтак на момент вчинення реєстрації права власності на гараж [NUMBER] втратив чинність. Крім цього, постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2013 року №34370/10/9104 визнано нечинним пункт 50 рішення від 20.02.2006 року 33 сесії Івано-Франківської міської ради 4-го демократичного скликання «Про вилучення та надання земельних ділянок», яким передано в оренду земельну ділянки площею 6.3201 га на вул. Вовчинецька 225 гаражному кооперативу «Соколи» (а.с.104-106). Також, судом встановлено, що договір оренди землі від 16.03.2006 року не передбачав права забудови а ні для гаражного кооперативу «Соколи», а ні для його членів. Згідно п.1.2 договору цільовим призначенням земельної ділянки було обслуговування гаражів, і використання земельної ділянки виключно згідно її цільового призначення було одним з основних зобов'язань орендаря (п.2.5.1), а згідно п.2.5.2 договору, орендар також зобов'язувався додержуватися вимог законодавства та місцевих правил забудови населених пунктів. Відсутність, на момент вчинення відповідачем спірних реєстраційних дій, будь-яких документів, які б могли підтвердити наявність у третіх осіб речового права на земельну ділянку додатково підтверджується постановою Львівського апеляційного господарського суду від 24 жовтня 2013 року в справі №909/538/13 згідно з якою гаражному кооперативу «Соколи» відмовлено в укладенні додаткової угоди оренди земельної ділянки по вул. Вовчинецька 225, а також постановою Львівського апеляційного господарського суду від 12 лютого 2014 року в справі №909/837/13, якою залишено в силі рішення господарського суду Івано-Франківської області згідно з яким відмовлено в задоволенні позову гаражного кооперативу «Соколи» про визнання за гаражним кооперативом «Соколи» права на користування земельною ділянкою площею 6,2207 га для колективного гаражного будівництва, що знаходиться по вул. Вовчинецька 225 (а.с.107-114). Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Що стосується доводів відповідача, які ґрунтуються на рекомендаціях, викладених в листі Державної реєстраційної служби України від 15.04.2013 року за №165/06-15-13 "Щодо видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно у зв'язку з набуттям права власності на новозбудовані чи реконструйовані об'єкти нерухомого майна" слід зазначити наступне. Згідно з вказаним листом, Державна реєстраційна служба України не звільняє заявника від обов'язку подати весь перелік документів визначених пунктами 46 та 48 Порядку, в тому числі, документ що посвідчує речове право на земельну ділянку, документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту, документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси тощо. За змістом абзацу другого та третього пункту 1 листа, виключення з цього правила може мати місце, коли об'єкти нерухомого майна, збудовані в результаті діяльності житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу, за умови, що на певну частину таких об'єктів до 01.01.2013 року оформлено та зареєстровано право власності. Лише в цьому випадку державна реєстрація могла б бути проведена на підставі вказаних відповідачем документів. Таким чином, вказаним листом Державна реєстраційна служба України дає можливість застосування так званої "спрощеної процедури" за наявності двох умов: 1) об'єкт нерухомого майна повинен бути збудований у результаті діяльності відповідного кооперативу, в даному випадку - гаражного кооперативу "Соколи"; 2) на певну частину аналогічних об'єктів в тому ж кооперативі до 01.01.2013 року повинно бути оформлене та зареєстроване право власності в порядку, визначеному чинним законодавством. Належних доказів, що спірний гараж [NUMBER] як об'єкт нерухомого майна збудований в результаті діяльності гаражного кооперативу «Соколи» в 2006 році чи в інший час, суду не представлено, що свідчить про відсутність першої передумови для застосування "спрощеної процедури". Що стосується другої умови для можливості застосування "спрощеної процедури" реєстрації, то судом встановлено, що перші реєстраційні дії щодо реєстрації гаражів за адресою: гаражний кооператив "Соколи", м. Івано-Франківськ датовані 21.05.2013 року (а.с.7,8). Крім цього, суд,

Результат розгляду: granted