Рішення адміністративного суду від 2014-01-22 00:00:00+02

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2013 року позов [PERSON] задоволено частково. Зобов'язано відповідача здійснити [PERSON] перерахунок призначеної пенсії за віком з урахуванням її підвищення в розмірі 5 % за два шестимісячних періоди більш пізнього виходу на пенсію, починаючи з 55 років по дату звернення за призначенням пенсії за віком, а саме з 04 січня 2012 року по 04 липня 2012 року та з [INFO] року по 10 січня 2013 року, визначивши суму 7 468,03 грн. Стягнуто з УПФ у Деснянському районі м. Києва на користь [PERSON] 1 535,69 грн. в якості підвищення розміру пенсії в розмірі 2,5 % за більш пізній вихід на пенсію. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено. Не погоджуючись з вказаною постанову суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати та ухвалити нове судове рішення по суті справи в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення норм чинного законодавства. Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову суду першої інстанції - скасувати з постановленням нової постанови про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного. Відповідно до п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст.202 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що перерахунок пенсії позивача повинен бути здійснений у відповідності до положень ст. 27 та ч. 3 ст. 29 "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а саме перерахунок призначеної [PERSON] пенсії за віком з урахуванням її підвищення в розмірі 5 % за два шестимісячних періоди більш пізнього виходу на пенсію, починаючи з 55 років по дату звернення за призначенням пенсії за віком. Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, [PERSON], [INFO] набула право на пенсію за віком відповідно до абзаців 2 та 4 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", після досягнення нею 55 років 6 місяців, тобто [INFO] року. 10 січня 2013 року позивач звернулася до УПФУ в Деснянському районі м. Києва за призначенням пенсії за віком. Відповідачем УПФУ в Деснянському районі м. Києва [PERSON] було нараховано пенсію за віком в сумі 7052 грн. 81 коп., із встановленням підвищення за шість місяців більш пізнього виходу на пенсію в розмірі 2,5% в розмірі 176,32 грн. Листом ГУПФ України від 11.06.2013 № 14276/10/П-1214/2 позивачу було роз'яснено, що вона набула право на призначення пенсії за віком у віці 55 років 06 місяців ([INFO]), а заяву на призначення пенсії за віком надала після спливу шести місяців (10.01.2013 року), то до її пенсії встановлено підвищення за шість місяців більш пізнього виходу на пенсію в розмірі 2,5 %, крім того зазначено, що на встановлення підвищення за більш пізній вихід на пенсію в розмірі 5% підстав немає, оскільки в 55 років [PERSON] не мала права на призначення пенсії за віком. Даючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів апеляційного адміністративного зазначає наступне Відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - які народилися до 30 вересня 1956 року включно; 55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року; 56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року; 56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року; 57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року; 57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року; 58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року; 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року; 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року; 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року; 60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року. Статтею ст. 29 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що особі, яка набула право на пенсію за віком відповідно до цього Закону, але після досягнення пенсійного віку, передбаченого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, виявила бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку, пенсія за віком призначається з урахуванням страхового стажу на день звернення за призначенням пенсії з підвищенням розміру пенсії за віком, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, на такий відсоток: на 0,5 % - за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк до 60 місяців; на 0,75 % - за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк понад 60 місяців При цьому підвищення розміру пенсії за неповний місяць страхового стажу не здійснюється. Ч. 3 ст.29 Закону передбачено, що жінкам, які народилися у період по 31 грудня 1961 року, після виходу на пенсію встановлюється підвищення розміру пенсії, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, в розмірі 2,5 відсотка за кожні шість місяців більш пізнього виходу на пенсію, починаючи з 55 років до досягнення ними 60-річного віку. Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскільки право на призначення пенсії за віком [PERSON] набула у віці 55 років 06 місяців ([INFO] року), що сторонами не заперечується, а заяву про призначення пенсії за віком подала після спливу шести місяців (10.01.2013 року), то встановлення відповідачем підвищення до її пенсії за шість місяців більш пізнього виходу на пенсію в розмірі 2,5% є законним. Однак, колегія суддів не погоджується з твердженням позивача, яке помилково було взято до уваги судом першої інстанції, про те, що підвищення розміру пенсії в розмірі 2,5 відсотка за кожні шість місяців більш пізнього виходу на пенсію необхідно було встановити з дати, коли їй виповнилось 55 років, тобто з 04 січня 2012 року, так як в ч. 3 ст. 29 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" зазначено період «…починаючи з 55 років до досягнення ними 60-річного віку». Так, ст. 29 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено право особи на підвищення розміру пенсії за віком у разі відстрочки часу її призначення, однак воно виникає лише за умови досягнення пенсійного віку, який визначається жінкам 1961 року народження і старше, за шкалою відповідно до ст. 26 даного Закону, згідно якої вік 55 років - є початковим в переліку і відповідно 60 років-останнім. Тобто, датою, з якої позивач набула право на встановлення підвищення розміру пенсії в розмірі 2,5 відсотка за кожні шість місяців більш пізнього виходу на пенсію - це дата досягнення нею пенсійного віку, в даному випадку - [INFO] року, коли їй виповнилось - 55 років 06 місяців, а відтак, саме з цього часу повинен відраховуватися шестимісячний період, за який позивачка вправі отримати підвищення до пенсії в розмірі 2,5%. Крім того, колегія суддів апеляційного адміністративного суду звертає увагу на те, що Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» передбачено, що до 1 січня 2015 року право дострокового виходу на пенсію за віком мають жінки, яким виповнилося 55 років, за наявності страхового стажу не менше 30 років та за умови звільнення з роботи. У цьому випадку розмір їх пенсії, обчислений відповідно до статті 27 та з урахуванням статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зменшується на 0,5 відсотка за кожний повний чи неповний місяць дострокового виходу на пенсію. Зменшення розміру пенсії за віком застосовується протягом усього періоду отримання пенсії незалежно від її виду. Враховуючи наведені норми діючого законодавства, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відмова відповідача щодо здійснення перерахунку призначеної пенсії за віком з урахуванням її підвищення за шість місяців більш пізнього виходу на пенсію в розмірі 2,5% за період з 04.04.2012 року по 04.07.2012 року є законною та обґрунтованою. Згідно приписам ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Вказаним вимогам оскаржувана постанова суду першої інстанції не відповідає. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі знайшли своє підтвердження, суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Результат розгляду: denied