Рішення адміністративного суду від 2014-03-18 00:00:00+02

Секретар міської ради (далі - позивач) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Територіальної державної інспекції з питань праці у Черкаській області (далі - відповідач 1), Державної інспекції України з питань праці (далі - відповідач 2), в якому просить визнати протиправними дії головного державного інспектора праці Територіальної державної інспекції з питань праці у Черкаській області, скасувати припис головного державного інспектора праці Територіальної державної інспекції з питань праці у Черкаській області від 04.11.2013р. №23-01-19/233-190, переглянути висновки акту перевірки №23-23-19/233 від 04.11.2013р. та скасувати рішення Державної інспекції з питань праці від 24.12.2013р. №29. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04 листопада 2013 року Територіальною державною інспекцією з питань праці у Черкаській області було складено припис, яким приписано, зокрема: забезпечити виконання зобов'язання, передбаченого ч. 1 п. 5.3 р. 5 «Соціальний захист, гарантії і пільги» діючого в органі місцевого самоврядування колективного договору, укладеного між адміністрацією та профкомом виконавчого комітету Черкаської міської ради та зареєстрованого у виконавчому комітеті Соснівської районної ради 15.03.2006 року за №1577 при вивільненні [PERSON] Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити повністю. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував повністю з підстав, викладених у запереченнях на адміністративний позов, в яких зазначив, що припис від 04.11.2013р. №23-01-19/233-190, внесений головним державним інспектором праці на усунення виявлених порушень законодавства про працю відповідає нормам права та захищає права, свободи та інтереси найманих працівників. Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до наступного. Щодо визнання протиправними дій головного державного інспектора праці Територіальної державної інспекції з питань праці у Черкаській області, то суд зазначає, що: 04 листопада 2013 року головним державним інспектором праці Територіальної державної інспекції з питань праці у Черкаській області Докукіним С.І. у присутності головного спеціаліста відділу кадрової роботи управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради Курча С.В. було проведено перевірку додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування Черкаської міської ради, в ході якої було виявлено порушення вимог законодавства про працю, а саме: - при звільненні [PERSON] не проведено розрахунок у повному обсязі, враховуючи зобов'язання, передбаченого ч.1 п. 5.3 розділу 5 «Соціальний захист, гарантії і пільги» діючого в органі місцевого самоврядування колективного договору, укладеного між адміністрацією та профкомом виконавчого комітету Черкаської міської ради та зареєстрованого у виконавчому комітеті Соснівської районної ради 15.03.2006 року за №1577. Головний державний інспектор праці Територіальної державної інспекції з питань праці у Черкаській області діяв в межах повноважень, визначених Положенням про Територіальну державну інспекцію з питань праці у Черкаській області, затвердженим наказом голови Державної інспекціх України з питань праці від 15.11.2011р. №11. Підпунктом 7 п. 6 Положення про державну інспекцію України з питань праці передбачено, що Державна інспекція праці України з питань праці для виконання покладених на неї завдань має право: видавати в установленому порядку роботодавцям, суб'єктам господарювання, які надають послуги з посередництва у працевлаштуванні в Україні, здійснюють наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця, а також фондам загальнообов'язкового державного страхування, обов'язкові до виконання приписи щодо усунення порушень законодавства про працю, законодавства про зайнятість населення, законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування щодо призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб. За результатами зазначеної перевірки 04 листопада 2013року позивачу виданий припис №23-01-19/233-190, яким приписано: - забезпечити виконання зобов'язання, передбаченого ч.1 п. 5.3 розділу 5 «Соціальний захист, гарантії і пільги» діючого в органі місцевого самоврядування колективного договору, укладеного між адміністрацією та профкомом виконавчого комітету Черкаської міської ради та зареєстрованого у виконавчому комітеті Соснівської районної ради 15.03.2006 року за №1577 при вивільненні [PERSON] Позивача зобов'язано до 25 листопада 2013 року письмово інформувати Територіальну державну інспекцію з питань праці в Черкаській області про виконання вимог припису. Не погоджуючись з вимогами припису, відповідно до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» секретарем міської ради 22.11.2013р. подану скаргу до Державної інспекції України з питань праці. Рішенням Державної інспекції України з питань праці від 24.12.2013р. №29 акт перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 04.11.2013р. №23-01-19-233 та припис 04.11.2013р. №23-01-19/233-190, внесені Територіальною державною інспекцією з питань праці у Черкаській області залишено без змін, а скаргу секретаря Черкаської міської ради без задоволення. Перевіряючи правомірність оскаржуваного припису щодо усунення порушень позивачем вимог ст. ст. 47, 116 КЗпП України, а саме, проведення розрахунку у повному обсязі, враховуючи зобов'язання, передбаченого ч.1 п. 5.3 розділу 5 «Соціальний захист, гарантії і пільги» діючого в органі місцевого самоврядування колективного договору, укладеного між адміністрацією та профкомом виконавчого комітету Черкаської міської ради та зареєстрованого у виконавчому комітеті Соснівської районної ради 15.03.2006 року за №1577 при звільненні [PERSON], суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно. Позивач у своєму позові посилається на те, що звільнення [PERSON] з посади державного реєстратора управління з питань державної реєстрації суб'єктів господарювання проведено зі скороченням чисельності працівників, а не за скороченням штату. Відповідно до ст. 47 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника. Статтею 116 КЗпП України, передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму. Відповідно до розпорядження секретаря міської ради від 12.07.2013 року № 333 [PERSON] звільнено з посади державного реєстратора управління з питань державної реєстрації суб'єктів господарювання 15.07.2013 у зв'язку із скороченням чисельності працівників, п.1 ст. 40 КЗпП України, на підставі поданої ним заяви та у зв'язку з прийнятим рішенням Черкаської міської ради від 23.05.2013р. №3-1682 «Про структуру, загальну чисельність апарату Черкаської міської ради та її виконавчих органів». При звільненні [PERSON] виплачено вихідну допомогу у розмірі середньомісячного заробітку. Відповідно до ч.1 п. 5.3 розділу 5 «Соціальний захист, гарантії і пільги» колективного договору, укладеного між адміністрацією та профкомом Черкаської міської ради, зареєстрованого виконкомом Соснівської районної ради м. Черкаси 15.03.2006р. №1577, зазначено, що при звільненні працівника за скороченням штатів виплачувати йому три середньомісячні заробітні плати. Враховуючи, що чисельність працівників - це списочний склад працюючих і скорочення чисельності працівників передбачає зменшення їх кількості, а штат - це сукупність посад, встановлених штатним розписом, тому скорочення штату представляє собою зміну штатного розпису за рахунок певних посад або зменшення кількості штатних одиниць за певними посадами. Відповідно до рішення Черкаської міської ради від 23.05.2013р. №3-1682 структура, чисельність апарату Черкаської міської ради та її виконавчих органів зменшена з 560,5 штатних одиниць, затверджених попереднім рішенням Черкаської міської ради від 06.09.2012р. №3-1139 до 504, 5 штатних одиниць, в тому числі в Управлінні з питань державної реєстрації суб'єктів господарювання Черкаської міської ради, де працював заявник - з 11 до 2 штатних одиниць. Таким чином, з урахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку, що рішенням Черкаської міської ради від 23.05.2013р. №3-1682 «Про структуру, загальну чисельність апарату Черкаської міської ради та її виконавчих органів» зменшено не лише чисельність, але і штат Черкаської міської ради та її виконавчих органів. За таких обставин припис Територіальної державної інспекції з питань праці у Черкаській області від 04.11.2013 року за №23-01-19/233-190 на усунення виявлених порушень законодавства про працю є обґрунтованим, винесений з урахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття, відповідає нормам права та захищає право, свободу та інтереси найманих працівників, а отже є таким, що не підлягає скасуванню. Вимога позивача щодо скасування та перегляду висновків акту перевірки не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Частиною 2 ст. 4 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Акт перевірки - це службовий документ, який стверджує факт проведення невиїзної документальної або виїзної планової чи позапланової перевірки фінансово-господарської діяльності суб'єкта господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання. Вказаний акт не є правовим актом індивідуальної дії, оскільки не є актом застосування норм права та не встановлює конкретні приписи, звернені до окремої особи. Такий акт є лише передумовою прийняття суб'єктом владних повноважень правових актів індивідуальної дії та встановлює факти, які самі по собі не є актом застосування норм права та не встановлюють конкретні приписи до позивача. Також, слід зазначити, що акт перевірки лише фіксує обставини, встановлені під час проведення перевірки, факти виявлених порушень законодавства та не є остаточним документом, що зобов'язує до вчинення будь-яких дій, оскільки акт перевірки не носить обов'язкового характеру для особи, яка перевіряється, не встановлює, припиняє або змінює правовідносини, права та обов'язки осіб, не породжує правових наслідків. Права та обов'язки для суб'єкта господарювання, перевірку якого проведено, породжує саме рішення, прийняте на підставі складеного за результатами перевірки акта. Таким чином, зазначений в позовній заяві акт перевірки фіксує лише обставини при проведенні перевірки. Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно п. 2. ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. На підставі викладеного, виходячи з меж заявлених позовних вимог та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача не підлягають до задоволення.

Результат розгляду: denied