Рішення адміністративного суду від 2014-01-31 00:00:00+02

У листопаді 2013 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд визнати незаконними дії територіального управління соціального захисту населення щодо нарахування та виплати щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі меншому, ніж той, що передбачений ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", стягнути з відповідача недоплачену щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат за 2013 рік в розмірі 5615 гривень. Постановою Крюківського районного суду Чернігівської області від 03.12.2013 року позов задоволено частково, визнано протиправними дії територіального управління соціального захисту населення, зобов'язано здійснити нарахування та виплату щорічної допомоги на оздоровлення за 2013 рік у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат відповідно до вимог ч.4 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з урахуванням проведених виплат. Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права, в якій він просить скасувати постанову суду першої інстанції, прийняти нове рішення про відмову в задоволені позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які прийняті у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 1832. З доповіді судді-доповідача вбачається, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, особиста участь сторін не обов'язкова. З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 197 КАС України. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено колегією суддів, позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалідом ІІ групи внаслідок захворювання, пов'язаного з катастрофою на Чорнобильській АЕС. Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивач має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення за 2013 рік у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав. Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», щорічна допомога на оздоровлення інвалідам ІІ групи внаслідок захворювання, пов'язаного із Чорнобильською катастрофою, виплачується у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Така редакція статті існувала після визнання неконституційними Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 змін, внесених підпунктом 11 пункту 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року №107-VI. Відповідно до статті 63 зазначеного Закону фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, коштів, які враховуються при визначенні міжбюджетних трансфертів, та інших джерел, не заборонених законодавством. Разом з тим, пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2013 рік» встановлено, що норми і положення, зокрема, статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік. Із аналізу наведеної норми випливає, що визначення порядку та розмірів виплат зазначеним категоріям громадян делеговано Кабінету Міністрів України. Під час вирішення питання, яка з однопредметних законодавчих норм рівної ієрархії, що не визнані неконституційними в установленому порядку, перевагу слід надавати тій з них, що прийнята пізніше. У розглядуваному випадку пізніше прийняті норми Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік». Постановою Кабінету Міністрів України №562 від 12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено розмір щорічної допомоги на оздоровлення: інвалідам I і II групи - 120 гривень. Отже, колегія суддів приходить до висновку про правомірність дій відповідача щодо виплати позивачу щорічної допомоги на оздоровлення у відповідному розмірі у 2013 році. Таким чином, правові підстави для виплати щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат за 2013 рік відсутні. За таких обставин, колегія суддів вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, відповідно до п. 4 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, є порушення норм матеріального права. Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні постанови порушено норми матеріального права, в зв'язку з чим постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову у задоволені позову.

Результат розгляду: denied