Рішення адміністративного суду від 2014-03-11 00:00:00+02

07 лютого 2014 року Спільне підприємство "Полтавська газонафтова компанія" звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області (далі - відповідач, Полтавська ОДПІ) про протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № 0001322200, № 0001332200, № 0001342200 від 12.09.2013. В обґрунтування позовних вимог представники позивача посилались на протиправність спірних податкових повідомлень-рішень, адже рішеннями судів визнано протиправними дії Міністерства доходів і зборів України по затвердженню (проведенню) 17.06.2013 за № 55/99-99-22-01-29 ДСК в червні місяці 2013 року коригувань плану-графіку документальних планових перевірок за ІІ квартал 2013 року в частині включення до цього плану-графіку СП "Полтавська газонафтова компанія", дії ДПІ у м.Полтаві по прийняттю до виконання вказаного плану-графіка; визнано протиправними та скасовано наказ про проведення перевірки № 59 від 27.06.2013, наказ про додаткове залучення працівників Головного управління Міндоходів у Полтавській області № 199 від 12.07.2013, дії ДПІ у м.Полтаві по проведенню перевірки. Вказували на відсутність під час проведення перевірки Садового С.М., який відповідав за дослідження сплати позивачем рентної плати, на не витребування ним первинних документів та відповідних пояснень щодо сплати рентної плати за 2010-2012 роки. Також зазначали про неврахування при винесенні спірних податкових повідомлень-рішень висновків експертних досліджень. Крім того, посилались на помилковість висновків акту перевірки, оскільки складення та заповнення позивачем у 2010 році податкових розрахунків рентної плати за видобуті нафту, природний і газовий конденсат шляхом відповідало положенням законодавства, чинного на час виникнення спірних правовідносин, та формі податкового розрахунку рентної плати, встановленої наказом ДПС України № 610 від 28.12.2005. В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги, просили задовольнити їх в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві (а.с. 3-12) та у письмових поясненнях (а.с. 45-48). Представники відповідача в судовому засіданні заперечили проти задоволення позовних вимог, посилаючись на правомірність спірних податкових повідомлень-рішень, оскільки вони винесені за результатами перевірки, до якої ревізори-інспектори були допущені позивачем, а допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених при її призначенні та проведенні. Вказували на наявність у перевірячих всіх необхідних документів для донарахування зобов'язань з рентної плати, оскільки суми заниження рентної плати визначено на підставі самостійно задекларованих позивачем обсягів видобутих нафти, газу та газового конденсату з урахуванням ставок рентної плати та коригуючих коефіцієнтів, передбачених законодавчими актами за 2010 рік. Розглянувши подані сторонами документи, заслухавши пояснення їх представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що ДПІ у м.Полтаві в період з 09.07.2013 по 19.08.2013 проведено планову виїзну перевірку СП "Полтавська газонафтова компанія" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2010 по 31.12.2012. За результатами перевірки складено акт № 757/16-01-22-01-09/20041662 від 27.08.2013, в якому зафіксовано, зокрема, порушення позивачем статті 82 Закону України "Про Державний бюджет на 2010 рік", розділу ІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 03.06.2008, пункту 7 постанови Кабінету міністрів України "Про заходи щодо організації бюджетного процесу у 2010 році", що призвело до заниження рентної плати на загальну суму 308736085,78 грн. На підставі акту перевірки № 757/16-01-22-01-09/20041662 від 27.08.2013 Полтавською ОДПІ винесено податкові повідомлення-рішення: № 0001342200 від 12.09.2013, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "рентна плата за газовий конденсат" у розмірі 8894127,95 грн, в тому числі 7115302,37 грн - за основним платежем, 1778825,59 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями; № 0001332200 від 12.09.2013, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "рентна плата за природний газ" у розмірі 56785707,77 грн, в тому числі 45428567,02 - за основним платежем, 11357141,75 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями; № 0001322200 від 12.09.2013, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "рентна плата за нафту" у розмірі 87665368,06 грн, в тому числі 70132294,45 грн- за основним платежем, 17533073,61 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями. Оцінюючи правомірність податкових повідомлень-рішень, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що планова виїзна перевірка СП "Полтавська газонафтова компанія" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2010 по 31.12.2012 проведена ДПІ у м.Полтаві на підставі наказу № 59 від 27.06.2013 та наказу про додаткове залучення працівників Головного управління Міндоходів у Полтавській області № 199 від 12.07.2013, винесених відповідно до плану - графіку документальних планових перевірок за ІІ квартал 2013 року. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2013 скасовано Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 14.10.2013 у справі № 816/4549/13, прийнято нову постанову, якою задоволено позовні вимоги СП "Полтавська газонафтова компанія". Визнано протиправними дії Міністерства доходів і зборів України по затвердженню (проведенню) 17.06.2013 за № 55/99-99-22-01-29 ДСК в червні місяці 2013 року коригувань плану-графіку документальних планових перевірок за ІІ квартал 2013 року в частині включення до цього плану-графіку СП "Полтавська газонафтова компанія", дії ДПІ у м.Полтаві по прийняттю до виконання вказаного плану-графіка (а.с.200-206 Т.1). Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 01.10.2013 скасовано постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 18.07.2013 по справі № 816/3999/13-а, ухвалено нове рішення, яким позов СП "Полтавська газонафтова компанія" задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ ДПІ у м.Полтаві про проведення перевірки № 59 від 27.06.2013 (а.с.196-199 Т.1). Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 09.10.2013 скасовано Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 31.07.2013 у справі № 816/4229/13, прийнято нову постанову, якою задоволено позовні вимоги СП "Полтавська газонафтова компанія". Визнано протиправним та скасовано наказ про додаткове залучення працівників Головного управління Міндоходів у Полтавській області № 199 від 12.07.2013, визнано протиправними дії ДПІ у м.Полтаві по проведенню перевірки (а.с.181-183 Т.1). Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В силу наведеної норми процесуального закону обставини, встановлені постановами Харківського апеляційного адміністративного суду у справах № 816/3999/13-а № 816/4229/13, № 816/4549/13 мають преюдиційне значення при вирішенні спору у цій справі. Пунктом 3 Розділу І Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 22.12.2010 № 984, акт - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. Згідно з пунктом 7 Розділу І цього ж Порядку за результатами розгляду керівником органу державної податкової служби (його заступником) акта перевірки, заперечень посадових осіб платника податків або його законних представників та інших матеріалів перевірки, у терміни та порядку, встановлені Кодексом, приймаються відповідні податкові повідомлення-рішення. Отже, акт перевірки є носієм доказової інформації та підставою для прийняття в подальшому відповідного рішення податковим органом. Враховуючи встановлені постановами Харківського апеляційного адміністративного суду факти протиправності наказів про проведення перевірки, про додаткове залучення працівників Головного управління Міндоходів у Полтавській області залучення дій ДПІ у м.Полтаві по прийняттю до виконання плану-графіку документальних планових перевірок за ІІ квартал 2013 року в частині включення до цього плану-графіку СП "Полтавська газонафтова компанія", по проведенню перевірки, за наслідками якою складено акт № 757/16-01-22-01-09/20041662 від 27.08.2013, у суду відсутні підстави для оцінювання акту перевірки як допустимого доказу, що свідчить про порушення позивачем вимог податкового законодавства. Відповідно до статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Статтею 70 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору. В ході судового розгляду доведено, що акт перевірки № 757/16-01-22-01-09/20041662 від 27.08.2013 не може бути підставою для визначення позивачеві грошових зобов'язань та застосування штрафних санкцій, адже податковими органами допущені суттєві порушення при призначенні перевірки та її проведенні, а тому цей акт є таким, що одержаний з порушенням закону, а тому не повинен братися судом до уваги. Суд вважає помилковими доводи представника відповідача про те, що допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні перевірки. За приписами статті 81 Податкового кодексу України під час з'ясування наявності підстав для допуску працівників податкової інспекції про проведення податкової перевірки платник лише перевіряє формальну наявність наказу про призначення перевірки та направлення на проведення, без обов'язкового правового аналізу законності видачі цих документів. А відтак допуск платником службових осіб податкового органу до перевірки не означає автоматично її законність та не може розглядатися як беззаперечне свідчення правомірності винесених за наслідками проведеної перевірки податкових повідомлень-рішень. Крім того, в ході судового розгляду встановлено, що первинні документи з питань рентної плати, письмові пояснення представників позивача під час перевірки ревізором не витребувались та не досліджувалися. Посилання представника відповідача на лист № 32298/10/22-42 від 05.07.2013 (а.с.227 Т.1) як на доказ витребування від позивача документів та пояснень суд не приймає до уваги, оскільки цей лист підписаний особою, що не була залучена до перевірки, та датований 05.07.2013, а перевірка розпочалася лише 09.07.2013. З пояснень, наданих в судовому засіданні 11.03.2014 представником відповідача Садовим С.М., встановлено, що суму заниження рентної плати визначено виключно за результатами перевірки податкових розрахунків рентної плати, на підставі самостійно задекларованих позивачем обсягів видобутих нафти, газу та газового конденсату, але з урахуванням ставок рентної плати та коригуючих коефіцієнтів, передбачених чинним законодавством. Зі змісту спірних податкових повідомлень-рішень суд вбачає, що підставою для їх винесення був акт перевірки № 757/16-01-22-01-09/20041662 від 27.08.2013. Таким чином, прийняті на підставі акту перевірки від 27.08.2013 податкові повідомлення-рішення № 0001322200, № 0001332200, № 0001342200 від 12.09.2013 є неправомірними та підлягають скасуванню. Враховуючи наведене, твердження представника відповідача про заниження позивачем податкових зобов'язань з рентної плати на загальну суму 153345203,78 грн та доводи представників позивача про вірне заповнення податкових розрахунків з рентної плати є такими, що не впливають на висновки суду. Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України відповідно до задоволених вимог (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Абзацом 2 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання позову майнового характеру визначена 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати. Згідно з частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги. Позивачем заявлено майнову вимогу - про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень. До позовної заяви додано платіжне доручення № 804 від 31.01.2014 про сплату судового збору у розмірі 487,20 грн. Відповідно до підпункту 3 пункту 9 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у разі безспірного списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) Державна казначейська служба України відображає в обліку відповідні бюджетні зобов'язання розпорядника бюджетних коштів, з вини якого виникли такі зобов'язання. Погашення таких бюджетних зобов'язань здійснюється виключно за рахунок бюджетних асигнувань цього розпорядника бюджетних коштів. Одночасно розпорядник бюджетних коштів зобов'язаний привести у відповідність з бюджетними асигнуваннями інші взяті бюджетні зобов'язання. Отже, понесені позивачем судові витрати у розмірі 487,20 грн підлягають стягненню на його користь з Державного бюджету України в особі суб'єкта владних повноважень - відповідача. В силу пункту 21 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" органи доходів і зборів звільнені від сплати судового збору, а тому судовий збір в сумі, що становить 90 відсотків розміру ставки судового збору, з відповідача до державного бюджету не стягується. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted