Рішення адміністративного суду від 2014-03-25 00:00:00+02

[PERSON] звернулася з вищевказаним позовом до суду в якому, з урахуванням уточнень просила визнати дії відповідача щодо несвоєчасного присвоєння чергових рангів державного службовця, проведення невірного розрахунку вислуги років на державній службі, неврахування та невиплату допомоги на оздоровлення за період з 02.05.2008 р. по 20.05.2010 р. та з 14.12.2010 р. по 08.01.2013 року, неправомірними і зобов'язати відповідача видати накази щодо присвоєння їй чергових рангів державного службовця за період з 02.05.2008 р. по 20.05.2010 р. та з 14.12.2010 р. по 08.01.2013 р., зробити перерахунок стажу державної служби за період з 02.05.2008 р. по 20.05.2010 р. та з 14.12.2010 р. по 08.01.2013 р., нарахувати та виплатити недоотриману заробітну плату у зв'язку з порушенням відповідачем термінів присвоєння рангів державного службовця та розрахунку стажу державної служби за період з 02.05.2008 р. по 20.05.2010 р. та з 14.12.2010 р. по 08.01.2013 р., нарахувати та виплатити матеріальну допомогу на оздоровлення за період з 02.05.2008 р. по 20.05.2010 р. та з 14.12.2010 р. по 08.01.2013 р., перерахувати та виплатити вихідну допомогу при звільненні, враховуючи недоотриману та не донараховану заробітну плату за період з 02.05.2008 р. по 20.05.2010 р. та з 14.12.2010 р. по 08.01.2013 р., перерахувати та виплатити компенсацію за несвоєчасний розрахунок при звільненні, згідно з наказом ГУМВС України в Дніпропетровській області № 273 о/с від 20.12.2012 р. враховуючи не донарахування та недоотримання нею заробітної плати у період з 14.12.2010 р. по 08.01.2013 р., стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 20 000 грн., стягнути понесені нею судові витрати. Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 липня 2013 року позов задоволено частково. Визнати протиправними дії Криворізького міського управління ГУМВС України в Дніпропетровській області щодо не нарахування та невиплати позивачу доплати за 13 ранг державного службовця та надбавки за вислугу років за період роботи на посаді спеціаліста 2-ї категорії сектора у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Тернівського районного відділу Криворізького МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області за період з 14.12.2010 р. по 08.01.2013 р. Зобов'язано Криворізьке міське управління ГУМВС України в Дніпропетровській області здійснити перерахування та виплату позивачу доплати за 13 ранг державного службовця за період з 14.12.2010 р. по 08.01.2013 р. Зобов'язано Криворізьке міське управління ГУМВС України в Дніпропетровській області здійснити нарахування та виплату позивачу надбавки за вислугу років з урахуванням стажу державної служби та доплати за ранг державного службовця за період з 14.12.2010 р. по 08.01.2013 р. Позовні вимоги щодо: визнання незаконними дій Криворізького міського управління ГУМВС України в Дніпропетровській області щодо несвоєчасного присвоєння позивачу чергових рангів державних службовців, невірний розрахунок вислуги років на державній службі, не нарахування та невиплату відпускних та сум допомоги на оздоровлення за період з 02.05.2008 року по 20.05.2010 р.; зобов'язання відповідача: видати накази щодо присвоєння позивачу чергових рангів державного службовця згідно відпрацьованого часу на державній службі за період з 02.05.2008 року по 20.05.2010 р.; зробити розрахунок стажу державної служби згідно відпрацьованого часу на державній службі за період з 02.05.2008 року по 20.05.2010 р.; нарахувати та виплатити недоотриману заробітну плату у зв'язку з порушенням відповідачем термінів присвоєння рангів державного службовця та розрахунку стажу державної служби за період з 02.05.2008 року по 20.05.2010 р.; нарахувати та виплатити матеріальну допомогу на оздоровлення за період з 02.05.2008 року по 20.05.2010 р., залишено без розгляду у зв'язку із порушенням строків звернення до суду. В решті позову відмовлено. Не погодившись з даною постановою суду [PERSON] подала на неї апеляційну скаргу в якій просить постанову суду змінити та прийняти нове рішення яким задовольнити її вимоги в повному обсязі. Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції було допущено порушення норм процесуального та матеріального права, судом не взяв до уваги що, виплата матеріальної допомоги на оздоровлення є обов'язковою виплатою гарантованою державою та Законом, крім того на виплати що їй належать відповідно до Закону не розповсюджується строк звернення до суду. В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції, позивач просила розглянути справу без її участі. Колегія суддів апеляційного адміністративного суду, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на підставі наказу Криворізького міського управління ГУМВС України в Дніпропетровській області № 53 о/с від 05.06.2002 р. [PERSON] було прийнято спеціалістом-фахівцем групи імміграційної служби відділення громадянства, паспортної та імміграційної служби Тернівського районного відділу Криворізького міського управління УМВС України в Дніпропетровській області з 01 травня 2002 року. 01.05.2002.р. на підставі ст. 17 Закону України «Про державну службу» позивачка прийняла присягу державного службовця (а.с. 109). Наказом КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області № 43 /ос від 20.04.2004 р. позивачці було встановлено 15 ранг державного службовця(а.с.44, 110). Наказом КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області № 116 о/с від 12.12.2005р. [PERSON] була звільнена з посади спеціаліста 2-ї категорії групи імміграційної служби відділення у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Тернівського районного відділу Криворізького міського управління на підставі ст. 38 КЗпП України за ініціативою позивачки з 15.12.2005 року(а.с. 45, 105). Стаж державної служби позивачки за період роботи з 01.05.2002 р. по 15.12.2005 р. складає 03 роки 07 місяців 14 днів. Наказом КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області № 53 о/с від 26.05.2008 р. [PERSON] була прийнята на посаду спеціаліста сектора у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Тернівського районного відділу Криворізького міського управління з 02.05.2008 р. (а.с.49,108). Наказом КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області № 57 о/с від 01.06.2009 р. позивачці встановлено 15 ранг державного службовця (а.с.75, 108). Наказом КМУ УМВС України в Дніпропетровській області № 76 о/с від 20.07.2009 р. позивачці встановлено стаж для виплати відсоткової надбавки за вислугу років - 01 рік 10 місяців 11днів (а.с. 52). Наказом КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області № 57 о/с від 11.05.2010 р. позивачку було звільнено з посади спеціаліста 2-ї категорії сектора у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Тернівського районного відділу Криворізького міського управління з 20.05.2010 р. (а.с.50, 109). На момент звільнення позивачки з роботи (20.05.2010 р.) стаж державної служби складав 05 років 08 місяців 02 дні. За період роботи позивачки з 02.05.2008 р. по 20.05.2010 р. надбавка за вислугу років їй не виплачувалась, а доплата за 15 ранг державного службовця нараховувалась з 01.06.2009 р. відповідно до наказу № 57 о/с від 01.06.2009 р. Вихідна допомога при звільненні позивачки з 20.05.2010 року в сумі 1724,09 грн., була перерахована на її особистий рахунок в ПАТ КФ КБ «ПриватБанк» 22.03.2013 року. Відповідно до наказів КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 22.12.2008 р. № 142 о/с та від 19.10.2009 р. № 112 о/с позивачці надавались чергові відпустки за 2008 і 2009 роки (а.с.51,53). Відповідно до заяв позивачки про надання відпусток за 2008 і 2009 роки, питання про виплату їй допомоги на оздоровлення поставлено не було (а.с. 148-149) у зв'язку з чим їй було нараховано лише відпускні за вказані періоди відпусток. В травні 2010 року позивачці було виплачено компенсацію за невикористану відпустку за 2010 рік у розмірі 469,25 грн.(а.с. 144-147). Наказом Криворізького міського управління ГУМВС України в Дніпропетровській області № 150 /с від 21.12.2010 р. [PERSON] була прийнята на посаду спеціаліста 2-ї категорії сектору у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Тернівського районного відділу Криворізького міського управління з 14.12.2010 р.(а.с.58, 113). Наказом Криворізького міського управління УМВС України в Дніпропетровській області № 264 о/с від 14.12.2010 р. позивачка була прийнята на посаду спеціаліста 2-ї категорії сектора у справах громадянства, іміграції та реєстрації фізичних осіб Тернівського районного відділу Криворізького МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області з 14.12.2010 р. та їй було присвоєно 13 ранг державного службовця (а.с.160) Наказом Головного управління МВС України в Дніпропетровській області № 273 о/с дек від 20.12.2012 р. позивачка звільнена з займаної посади за п. 1 ст. 40 Кодексу Законів про працю України (зміни в організації виробництва і праці, у т.ч. ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників) з 08.01.2013 p. Стаж державної служби позивачки за період роботи з 14.12.2010 р. по 08.01.2013 р. складає 02 роки 00 місяців 24 дні, загальний стаж державної служби складає 07 років 08 місяців 26 днів. Надбавка за вислугу років за період роботи з 14.12.2010 р. по 08.01.2013 р. позивачці не нараховувалась і не виплачувалась, доплата за 15 ранг державного службовця здійснювалась з 01.01.2012 року по день звільнення - 08.01.2013 року, що підтверджується довідками наданими відповідачем та залученими до матеріалів справи (а.с. 144-147). Відповідно то статті 24, 26 Закону України «Про державну службу» прийняття на державну службу, просування по ній службовців, стимулювання їх праці, вирішення інших питань, пов'язаних із службою проводиться відповідно до категорії посад службовців, а також згідно з рангами, які їм присвоюються при прийнятті на державну службу. Для присвоєння чергового рангу в межах відповідної категорії посади державний службовець повинен успішно відпрацювати на займаній посаді 2 роки. Відповідно до «Положення про ранги державних службовців» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.06.1996 № 658 (із змінами та доповненнями) передбачено, що ранги присвоюються державним службовцям в індивідуальному порядку відповідно займаної посади, рівня професійної кваліфікації та результатів роботи. Відповідно до вказаного Положення - ранги присвоюються державним службовцям одночасно з прийняттям їх на державну службу, а черговий ранг державному службовцю присвоюється через 2 роки після присвоєння попереднього, відповідного рангу, за поданням безпосереднього керівника, яке розглядається керівником державного органу щодо можливості його присвоєння. Як встановлено судом першої інстанції наказом Головного управління МВС України в Дніпропетровській області № 273 о/с дек від 20.12.2012 р. позивачка звільнена з займаної посади за п. 1 ст. 40 Кодексу Законів про працю України (зміни в організації виробництва і праці, у т.ч. ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників) з 08.01.2013 p. та на даний час на державній службі не перебуває. Тобто відсутня основна складова для позитивного вирішення вимоги позивачки про видання наказу про присвоєння їй рангу державного службовця . Відповідно до статті 33 Закону України «Про державну службу» державним службовцям може бути надана матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. Згідно статті 35 Закону України «Про державну службу» державним службовцям допомога на оздоровлення виплачується при наданні щорічної відпустки у розмірі посадового окладу. Підпунктом 3 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» визначено, що керівники органів мають право за наявності коштів надавати працівникам допомогу на оздоровлення в розмірі, що не перевищує середньомісячну заробітну плату працівника. Враховуючи те, що діючим законодавством керівник органу наділений правом надавити матеріальну допомогу працівникам, та це не є його обов'язком, а також те, що позивачка із заявами про надання матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань до керівника Криворізького міського управління ГУМВС України в Дніпропетровській області не зверталася, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення матеріальної допомоги на оздоровлення відсутні. В зв'язку з тим що позивачем не було надано доказів спричинення відповідачем моральної шкоди та обґрунтованості саме такого розміру відшкодування, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутні підстави для задоволення позову в цій частині. В той жде час колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні решти позовних вимог з наступних підстав. Згідно з ч. 2, 5 ст. 33 Закону України «Про державну службу», заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Надбавка за вислугу років виплачується державним службовцям щомісячно у відсотках до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг і залежно від стажу державної служби у таких розмірах: понад 3 роки - 10, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків. Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 283 від 03.05.1994 передбачено, що надбавка за вислугу років обчислюється за фактично відпрацьований час виходячи із посадового окладу з урахуванням доплати за ранг і залежно від стажу державної служби, визначеного відповідно до затвердженого цією постановою Порядку. У разі виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника надбавка за вислугу років обчислюється з посадового окладу за основною посадою. Надбавка за вислугу років виплачується у розмірах, установлених частиною п'ятою статті 33 Закону України «Про державну службу». Державним службовцям, у яких протягом календарного місяця виникло право на підвищення надбавки за вислугу років, розмір надбавки змінюється з дня набуття права на підвищення. Надбавка за вислугу років враховується у разі обчислення середнього заробітку, який зберігається за державним службовцем відповідно до чинного законодавства на час відпустки, на період тимчасової непрацездатності, у разі призначення пенсій та в інших випадках, передбачених чинним законодавством. Обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії. Відповідно до ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Згідно з частиною другою статті 233 Кодексу у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. У рішенні Конституційного Суду України N 9-рп/2013,від 15.10.2013 р. зазначено, що при розгляді в позовному провадженні трудового спору про стягнення належної працівникові заробітної плати положення частини другої статті 233 Кодексу підлягає застосуванню у випадках пред'явлення вимог про стягнення будь-яких виплат, що входять до структури заробітної плати, і застосування цих положень не пов'язане з фактом нарахування чи ненарахування роботодавцем спірних виплат. Конституційний Суд України у рішенні дійшов висновку, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців. Отже висновок суду першої інстанції про залишення без розгляду частини позовних вимог про визнання незаконними дій Криворізького міського управління ГУМВС України в Дніпропетровській області щодо несвоєчасного присвоєння позивачці чергових рангів державних службовців, невірний розрахунок вислуги років на державній службі, не нарахування та невиплату відпускних та сум допомоги на оздоровлення за період з 02.05.2008 року по 20.05.2010 р.; зобов'язання відповідача: видати накази щодо присвоєння позивачу чергових рангів державного службовця згідно відпрацьованого часу на державній службі за період з 02.05.2008 року по 20.05.2010 р.; зробити розрахунок стажу державної служби згідно відпрацьованого часу на державній службі за період з 02.05.2008 року по 20.05.2010 р.; нарахувати та виплатити недоотриману заробітну плату у зв'язку з порушенням відповідачем термінів присвоєння рангів державного службовця та розрахунку стажу державної служби за період з 02.05.2008 року по 20.05.2010 р.; нарахувати та виплатити матеріальну допомогу на оздоровлення за період з 02.05.2008 року по 20.05.2010 р., в зв'язку із порушенням строків звернення до суду є невірним. За таких обставин підлягають задоволенню позовні вимоги позивача щодо розрахунку стажу державної служби за період з 02.05.2008 р по 20.05.2010 р. та з 14.12.2010 р. по 08.01.2013 р., нарахування за цей період надбавки за вислугу років та відпускних, перерахування та виплати вихідної допомоги при звільненні та компенсації за несвоєчасний розрахунок. Враховуючи викладене колегія вважає, що судом першої інстанції помилково прийнято рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, а тому вказане рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Результат розгляду: partial