Рішення адміністративного суду від 2014-01-11 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до Сімферопольського районного суду Автономної Республіки Крим із позовом до Виконавчого комітету Перовської сільської ради, про визнання незаконним і скасування рішення від 10.12.1997 року №4/76 в частині передання земельної ділянки у власність [PERSON] Позов мотивовано тим, що земельна ділянка, стосовно якої прийнято спірне рішення, тривалий час не обробляється, саме рішення прийнято без вилучення земельної ділянки у попереднього землекористувача – СТ «Колос» та із перевищенням повноважень виконавчого комітету місцевої ради у галузі земельних відносин. Ухвалами суду від 28.11.2013 року відкрито провадження у справі, залучено до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Перовську сільську раду, СТ «Колос», [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача підтримала позов, просила його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, надала письмові заперечення. Заслухавши осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Виконавчого комітету від 10.12.1997 року №4/76 передано безоплатно земельні ділянки для ведення садівництва членам масиву «Новозбурьєвка» відповідно до списку, зокрема, [PERSON] передано земельну ділянку площею 0,0512 га. Посилання позивача на те, що [PERSON] виключено з членів садівничого товариства, або ж на те, що земельна ділянка не обробляється, не приймаються судом до уваги, оскільки не свідчать про порушення відповідачем вимог закону при прийнятті відповідного рішення. Доводи щодо відсутності у виконавчого комітету відповідних повноважень також спростовуються здобутими під час судового розгляду доказами. Відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» (у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного рішення) вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин є питанням, що вирішується виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради. Відповідно до частини першої статті 17 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року №561-ХІІ (чинного на час виникнення спірних відносин), передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки. Відповідно до частини третьої статті 3 ЗК України повноваження щодо передачі, надання та вилучення земельних ділянок місцеві Ради народних депутатів можуть передавати відповідно органам державної виконавчої влади або виконавчим органам місцевого самоврядування. В той же час, як слідує з рішення Перовської сільської ради від 25.01.1996 року повноваження місцевої ради з питань виділення громадянам земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, відведення земельних ділянок під городи і особисті підсобні господарства передані виконавчому комітету Перовської сільської ради. Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси (частина перша статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України). Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Отже, згідно з вищенаведеними нормами права, позивач має право звернутися до адміністративного суду з позовом лише у разі, якщо він вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб’єкта владних повноважень) порушено його права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. При цьому, обставину дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів позивача має довести належними та допустимими доказами саме позивач. Позивач має право звертатись до суду за захистом саме порушеного права, а тому порушення права особи у майбутньому не може бути підставою для захисту під час розгляду даної справи, оскільки це порушення не може бути умовним, тобто захисту підлягають лише ті права, свободи та інтереси, які порушені з боку суб'єкта владних повноважень. Прийняття рішення, з приводу якого подано позов, не призвело до виникнення, зміни або припинення прав та обов’язків у позивача; під час судового розгляду не встановлено жодних перешкод для реалізації прав позивача на приватизацію земельних ділянок; позивачем не доведено належними допустимими доказами наявність в нього права, яке підлягає захисту обраним ним способом та обставин його порушення у період виникнення спірних відносин. За вказаних обставин у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Результат розгляду: denied