Рішення адміністративного суду від 2014-02-05 00:00:00+02

Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області (далі - ІДБК у Львівській області) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою до [PERSON]. З урахуванням уточнених позовних вимог просить суд: зобов'язати відповідача за власний рахунок привести об'єкт будівництва за адресою [ADDRESS] до попереднього стану відповідно до затвердженої технічної документації на будинок. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в результаті проведеної перевірки встановлено гр. [PERSON] виконала в 2009 року будівельні роботи з будівництва індивідуального житлового будинку без затвердженої та погодженої проектної документації та без дозволу на виконання будівельних робіт, чим порушено ст.ст. 7, 9, 27 Закону України «Про архітектурну діяльність», ст. 29 Закону України «Про планування та забудову територій». Вимоги припису відповідачем не оскаржувались і добровільно не виконані, у зв'язку з чим заявлено даний позов, і що підтверджується актом перевірки від 24.10.2012 року № 66 с. Представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник третьої особи підтримав вимоги викладені у позовній заяві та уточненнях до позовної заяви, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач заперечила позовні вимоги з підстав викладених у письмових запереченнях від 24.04.2013 року поданих на позовну заяву в судовому засіданні. Зазначив, що стосовно вимог про приведення будинку до попереднього стану неможливий, оскільки демонтаж прибудов може призвести до руйнування ветхих конструкцій будинку 1939 року будівництва через порушення стійкості, що підтверджується висновком експерта. З цього приводу відповідач також зазначила, що загальний стан будинку витхий і його експлуатація можлива лише при наявності прибудов, що забезпечують стійкість конструкції. Крім того, відповідач вважає, що ІДБК у Львівській області зобов'язуючи [PERSON] привести об'єкт будівництва до попереднього стану, вибрав занадто суворий засіб реагування. Окрім того, зазначила, що документи на узаконення самовільного будівництва частково виготовлено. Представник відповідача таку позицію підтримала і просила відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши долучені до матеріалів справи докази, оцінивши їх в сукупності та встановив наступні фактичні обставини справи. 09 липня 2012 року головним державним інспектором ІДБК у Львівській області у присутності забудовника гр. [PERSON] проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил гр. [PERSON] на об'єкті будівництва за адресою [ADDRESS]. За результатами перевірки відповідачем було складено акт № 37 с від 09.07.2012 року перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил (далі - акт перевірки). Актом перевірки встановлено, що гр. [PERSON] виконано в 2009 році будівельні роботи з будівництва індивідуального житлового будинку без затвердженої та погодженої документації та без дозволу на виконання будівельних робіт, чим порушено ст. ст. 7, 9, 27 Закону України «Про архітектурну діяльність», ст. 29 Закону України «Про планування та забудову територій». 09.07.2012 року відповідачем, на підставі вищевказаного акта перевірки, складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 14 с. Позивачем винесено припис № 5 с від 09.07.2012 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері будівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, в якому ставиться вимога в 30-ти денний термін з дня отримання даного припису з метою усунення істотних порушень будівельних норм привести об'єкт будівництва за адресою [ADDRESS] до попереднього стану. Заступником начальника ІДБК у Львівській області 11.07.2012 року винесено постанову № 1с/229-ф про накладення штрафу за адміністративне правопорушення на гр. [PERSON] 24.10.2012 року позивачем проведено позапланову перевірку виконання вимог припису № 5с від 09.07.2012 року гр. [PERSON], щодо приведення об'єкта будівництва за адресою [ADDRESS] до попереднього стану. За результатами перевірки працівниками інспекції ІДБК у Львівськй області складено акт від 24.10.2012 року № 66 с, яким встановлено, що гр. [PERSON] не виконала вимоги припису № 5с від 09.07.2012 року, інспекцію про виконання вимог припису не повідомила. Невиконання вимог припису № 5с від 09.07.2012 року стала підставою для звернення ІДБК у Львівській області до суду про зобовязання відповідача вчинити дії. Оцінюючи встановлені обставини та доводи сторін, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з наступних міркувань. Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 1 статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» від 20.05.1999 № 687-ХІV передбачено, що будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил. Процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих і будівельних робіт та ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів будівництва визначає Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю (далі - Порядок), затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 23.05.2011. Відповідно до пп.1,3 п.2 Порядку державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням, зокрема, вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції, вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, інших вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, правилами та проектною документацією, щодо створення об'єкта будівництва. У вересні 2012 року, на замовлення [PERSON], експертом, інж., к.т.н. [PERSON] було проведено обстеження будинку за адресою: [ADDRESS]. Дана експертиза включала в себе обмірювальні роботи, візуальне та інструментальне обстеження несучих конструкцій фундаментів, стін, перекриття і даху будинку з прибудовами з метою встановлення відповідності чинним будівельним нормам та проекту проведеної [PERSON] реконструкції будинку та можливості приведення до попереднього стану. Згідно висновків експерта, загальний стан обстежених конструкцій прибудов нормальний і вони підлягають нормальній експлуатації, загальний технічний стан будинку - ветхий і його експлуатація можлива тільки при наявності прибудов, що забезпечують стійкість конструкцій: всі роботи з реконструкції будинку з прибудовою проведені згідно проекту, відповідають вимогам норм щодо несучої здатності та стійкості і забезпечують надійну експлуатацію будинку і прибудов; демонтаж прибудов може призвести до руйнування ветхих конструкцій будинку 1939 року будівництва через порушення стійкості. У зв'язку з наведеним вище, суд при оцінці співмірності обраного Інспекцією заходу впливу вчиненому [PERSON] порушенню виходив із такого. Відповідно до частин 1, 7 статті 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Постанові від 30.03.2012р. № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України про правовий режим самочинного будівництва» роз'яснив, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Відповідно до норм пп. 3 п.11 Порядку, Інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю надається, зокрема, право: видавати обов'язкові для виконання приписи щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт. З наведених вище положень можна зробити висновок, що знесення самочинного будівництва є крайнім, радикальним заходом стосовно порушника і застосовується у випадку: 1) істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб; 2) істотного порушення будівельних норм і правил та при умові, що особа, яка здійснила таке будівництво відмовляється провести перебудову. Проведення будівельних робіт без дозвільних документів суперечить вимогам законодавства, але на думку суду, позивач не довів наявності підстав для застосування до [PERSON] такого виняткового заходу для усунення виявлених порушень, як зазначено у спірному приписі. Беручи до уваги зазначені вище висновки експерта, роботи з реконструкції будинку з прибудовою проведені згідно проекту, відповідають вимогам норм щодо несучої здатності та стійкості забезпечують надійну експлуатацію будинку і прибудов. Приведення будинку до попереднього стану, як того вимагає позивач, не лише унеможливить умови для проживання у ньому, але може зумовити його руйнування в цілому. Окрім цього, питання про знесення даної добудови вже було предметом розгляду Сихівського районного суду м. Львова, ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 10.04.2013 року затверджено мирову угоду у справі № 1319/10267/2012 за заявою [PERSON] про перегляд даного рішення за нововиявленими обставинами. На виконання вимог зазначеної мирової угоди, співвласниками будинку [ADDRESS], до якого було здійснено добудову, було надано дозвіл ([PERSON], [PERSON]), [PERSON], на узаконення об'єкта самочинного будівництва та відкликано свою позовну вимогу про знесення добудови до даного будинку.(а.с. 71-75). При прийнятті спірного припису позивач не врахував зазначених обставин, а відтак обрав неспіврозмірний, на думку суду, спосіб реагування. У даному випадку доцільним міг би бути припис про зупинення будівництва та зобов'язання [PERSON] надати Інспекції ДАБК необхідні документи (повідомлення про початок будівельних робіт, проект будівництва, будівельний паспорт тощо). Статею 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» передбачено, що державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснюється для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, місцевих правил забудови населених пунктів, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції. Державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю (далі - орган державного архітектурно-будівельного контролю). Відповідно до ч. 2 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» чинного на час вчинення спірних правовідносин, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Частиною 4 ст. 41 вказано Закону передбачено, що посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час проведення перевірки мають право: 1) безперешкодного доступу до місць будівництва об'єктів; 2) складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; 3) видавати обов'язкові для виконання приписи щодо: а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; б) зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт; 4) проводити перевірку відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, затвердженим проектним вимогам, рішенням, технічним умовам, своєчасності та якості проведення передбачених нормативно-технічною і проектною документацією зйомки, замірів, випробувань, а також ведення журналів робіт, наявності у передбачених законодавством випадках паспортів, актів та протоколів випробувань, сертифікатів та іншої документації; 5) здійснювати контроль за додержанням суб'єктами господарювання ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів містобудування та архітектури; 6) залучати до проведення перевірок представників центральних і місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, експертних та громадських організацій (за погодженням з їх керівниками), фахівців галузевих науково-дослідних та науково-технічних організацій, які пройшли державну атестацію в центральному органі виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури; 7) одержувати в установленому законодавством порядку від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб інформацію та документи, необхідні для здійснення державного архітектурно-будівельного контролю. Забороняється витребовувати інформацію та документи податкової, фінансової звітності, щодо оплати праці, руху коштів та інші, не пов'язані із здійсненням державного архітектурно-будівельного контролю; 8) вимагати у випадках, визначених законодавством, вибіркового розкриття окремих конструктивних елементів будинків і споруд, проведення зйомки і замірів, додаткових лабораторних та інших випробувань будівельних матеріалів, виробів і конструкцій; 9) забороняти за вмотивованим письмовим рішенням керівника інспекції чи його заступника експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих в експлуатацію; 10) здійснювати фіксування процесу проведення перевірки з використанням аудіо- та відеотехніки. Аналіз норм законодавства, які визначають повноваження позивача під час проведення перевірки, дає суду підстави стверджувати, що Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області у приписі не може зобов'язувати особу привести об'єкт будівництва до попереднього стану. Разом з цим, у ст. 38 вказаного Закону передбачено правовий механізм знесення самочинно збудованих об'єктів. Частина 1 ст. 38 Закону передбачає, що у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа відповідної інспекції державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, інспекція державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням. За рішенням суду самочинно збудований об'єкт підлягає знесенню в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, з компенсацією витрат, пов'язаних із знесенням об'єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво. Таким чином, знесення самочинно збудованого об'єкту можливе лише за наступних умов: - будівництво об'єкта ведеться самочинно; - перебудова такого об'єкта будівництва з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою; - видача посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису; - в разі невиконання особою, в установлений строк добровільно вимог, встановлених у приписі, звернення органу державного архітектурно-будівельного контролю з позовом до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням. У зв'язку із цим, суд дійшов висновку, що позивач при зверненні до суду обрав неправильний спосіб захисту порушеного права, який суперечить вимогам чинного законодавства України. Так, у зв'язку з невиконанням відповідачем вимог припису № 5с від 09.07.2012 року позивач вправі на підставі ст.38 Закону України України «Про регулювання містобудівної діяльності» звернутись до суду з позовом про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням. Звернення до суду з такими вимогами повинно враховувати співрозмірність, пропорційність вимог і наслідки для захисту порушеного права. За правилами, встановленими ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею цього Кодексу. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, а у позові слід відмовити повністю. Відповідно до положень статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати не підлягають стягненню зі сторін.

Результат розгляду: denied