Рішення адміністративного суду від 2014-02-10 00:00:00+02

Позивач 22.01.2014 р. звернулася до суду з позовом до управління соціального захисту населення Тернівської міської ради Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання перерахування, нарахування і виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Свою позовну вимогу мотивує тим, що вона перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім `ям з дітьми» як застрахована особа в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування. У позивача є малолітня донька - [PERSON], [INFO], у зв'язку з чим вона отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку не вище 130 грн. щомісячно. Позивачка вважає, що відповідач невірно нарахував та встановив позивачу розмір сум, гарантованих державою - допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Позивачці гарантована державою соціальна державна допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до діючого законодавства України повинна нараховуватися у розмірі встановленого ст. 43 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням». Просить суд визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови здійснення перерахунку допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, зобов'язати перерахувати, нарахувати та виплатити суму допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі передбаченому ст. 43 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» з 22.07.2013 р. по 22.01.2014 року, зобов'язати відповідача нараховувати та виплачувати зазначену допомогу з 22.01.2014 р. до досягнення дитиною трирічного віку, стягнути з відповідача на її користь судовий збір. Представник відповідача надав суду заперечення на позовну заяву, відповідно до змісту якого він просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки відповідно до п.3 розділу VIII «Прикінцевих положень» ЗУ «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень»; також в новій редакції викладено пункт 3 розділу VIII «Прикінцеві положення»: «Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між: з 1 січня 2008 року - 50 відсотками, з 1 січня 2009 року - 75 відсотками, з 1 січня 2010 року - 100 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців». Ст. 43 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» не є спеціальним законом для даних правовідносин, тому вони не є належним відповідачем. Судом винесено ухвалу про відкриття скороченого провадження у справі, копію якої направлено відповідачу. Відповідач копію ухвали про відкриття скороченого провадження отримав та в установлений законодавством строк надав суду письмові заперечення на позов. Суддя, оцінивши повідомленні позивачем та відповідачем обставини, вважає їх достатніми для прийняття рішення з огляду на наступне. Встановлено, що у позивача є малолітня дитина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, у зв'язку з чим вона перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Тернівської міської ради Дніпропетровської області як працююча особа в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування та з 02.05.2011 року отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Розмір допомоги, яку отримала позивач, складає: з червня 2013 р. по листопад 2013 року у розмірі 130,00 грн., що підтверджується довідками УСЗН № 2164 від 19.12.2013 року, довідкою УСЗН про доходи, довідкою КЗ «Дошкільний навчальний заклад Рукавичка» №35 від 24.12.2013 року, копією свідоцтва про народження дитини. Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім'ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім'ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення встановлений Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми». Тобто, Закон України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» є спеціальним законом, що регулює правовідносини, пов'язані з призначення та виплатою державної допомоги на неповнолітніх дітей. Статтею 5 цього Закону визначено, що всі види державної допомоги сім'ям з дітьми, крім допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами жінкам, зазначеним у частині другій статті 4 цього Закону, призначають і виплачують органи соціального захисту населення за місцем проживання батьків (усиновителів, опікуна, піклувальника). Таким чином, відповідач у справі - орган владних повноважень, на якого чинним законодавством покладений обов'язок щодо нарахування та виплати допомоги сім'ям з дітьми до досягнення нею трирічного віку. Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» встановлено, що громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України. Статтею 3 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» передбачено, що право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за цим Законом має особа (один з батьків дитини, усиновитель, опікун, баба, дід або інший родич), яка фактично здійснює догляд за дитиною. Умови призначення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку передбачені статтею 14 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», при цьому зазначений закон не передбачає обмежень чи особливих умов або розподілу осіб, що мають право на отримання такої допомоги. Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» в редакції з 01.01.2002 року, допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Згідно з ч. 1 ст. 15, п. 3 розділу VIII «Прикінцеві положення» ЗУ «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» зі змінами, внесеними п. 23 розділу 2 ЗУ «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень. Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між: з 1 січня 2008 року - 50 відсотками, з 1 січня 2009 року - 75 відсотками, з 1 січня 2010 року - 100 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців. Так дійсно, Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнано недійсними деякі положення ЗУ «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» стосовно внесення змін до деяких законодавчих актів, але відповідно до зазначеного Рішення положення п. 23 розділу 2 ЗУ «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» не було предметом розгляду Конституційного Суду України, і відповідно неконституційним не визнавались. Проте відповідно до прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», Розділ І цього Закону набирає чинності з 01.01.2008 року і діє по 31.12.2008 року. Отже, з 01.01.2009 року ст. 15 «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» відновила попередню редакцію, відповідно до якої допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Так, ані Законом України «Про державний бюджет України» на 2009-2014 роки, ані іншими законами, не встановлювалось на 2011-2014 роки інший ніж у Законі № 2811-ХІІ розмір допомоги, та не надавалось Кабінету Міністрів України право визначати розміри такої допомоги, а дії Законів про бюджет діяли, відповідно, лише у 2009 та 2010 роках, отже відповідач з 1 січня 2011 року, повинен був керуватися Законом № 2811- ХІІ, а положення Постанови КМУ № 1751 від 27.12.2001 р. застосовуватися не може, оскільки воно в частині розміру допомоги суперечить вищевказаному закону. Відповідно до ч. 4 ст. 1 ЗУ «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України. При цьому, з аналізу цієї норми не вбачається, що Кабінету Міністрів України делеговані функції щодо встановлення розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Правові, організаційні та фінансові основи загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян на випадок тимчасової втрати працездатності, у зв'язку з вагітністю та пологами, у разі смерті, а також надання послуг із санаторно-курортного лікування та оздоровлення застрахованим особам та членам їх сімей визначає Закон України «Про загальнообов'язкове державне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням або похованням». Статтею 1 Закон України «Про загальнообов'язкове державне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням або похованням» визначено, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, передбачає матеріальне забезпечення громадян у зв'язку з втратою заробітної плати (доходу) внаслідок тимчасової втрати працездатності (включаючи догляд за хворою дитиною, дитиною-інвалідом, хворим членом сім'ї), вагітності та пологів, догляду за малолітньою дитиною, часткову компенсацію витрат, пов'язаних із народженням дитини, смертю застрахованої особи або членів її сім'ї, а також надання соціальних послуг за рахунок бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, що формується шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також за рахунок інших джерел, передбачених цим Законом. Згідно ст. 2 Закон України «Про загальнообов'язкове державне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням або похованням» страховий випадок - подія, з настанням якої виникає право застрахованої особи або членів її сім'ї на отримання матеріального забезпечення або соціальних послуг за цим Законом. Відповідно до ст.ст. 4, 5, 29, 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, мають застраховані громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи і час випробування та день звільнення), якщо інше не передбачено законодавством. Одним із принципів загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням є державні гарантії реалізації застрахованими особами своїх прав. Право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку має застрахована особа (один із батьків дитини, усиновитель, баба, дід, інший родич або опікун), яка фактично здійснює догляд за дитиною. Відповідно до ч. ст. 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення. Аналогічна позиція висловлена Верховним судом України в постанові від 25 грудня 2012 року. Аналізуючи встановлені обставини та приведені норми закону, які врегульовують спірні правовідносини, суд вважає, що оскільки спір виник щодо виплати допомоги особі, яка застрахована у системі соціального загальнообов'язкового державного соціального страхування, то на відносини щодо виплати допомоги такій особі у зазначеному періоді поширюються норми спеціального Закону України «Про загальнообов'язкове державне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням або похованням», відповідно до статті 43 якого допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом. Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку здійснюються на постійній основі, один раз на місяць, тому обмеження періоду, протягом якого суб'єкт владних повноважень має здійснювати обчислення допомоги відповідно до вимог закону, є безпідставним та суперечить вимогам статті 19 Конституції України. З урахуванням наведеного, вимог ч. 2 ст. 11 КАС України, з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково та визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови позивачу перерахувати та виплатити державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 22.07.2013 р., зобов'язати відповідача здійснити позивачу перерахування та нарахування державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 22.07.2013 р. по 10.02.2014 року включно, в розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом, та забезпечити виплату цих коштів з урахуванням проведених виплат, зобов'язати відповідача проводити виплату позивачу державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» з 11.02.2014 р. та до закінчення строку передбаченої законом виплати. В іншій частині позовних вимог відмовити. Відповідно до ст. 94 КАС України суд також вважає за необхідне стягнути з Державного бюджету України на користь позивача понесені по справі судові витрати у розмірі 73 грн. 08 коп. Враховуючи вищевикладене,

Результат розгляду: partial