Рішення адміністративного суду від 2014-04-01 00:00:00+03

До суду з адміністративним позовом звернулася [PERSON] до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області та відповідно до заяви про зміну позовних вимог просила визнати протиправними дій щодо несвоєчасної реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації щодо будівництва індивідуального житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами в [ADDRESS] від 14.01.2014 року та неприйнятті у передбачений законом строк при повторному розгляді документів відповідного рішення за результатами розгляду даної декларації, зобов'язати зареєструвати вказану декларацію про готовність об'єкта до експлуатації. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач неодноразово зверталася до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області із заявами про реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації «Будівництво індивідуального житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами» за адресою: [ADDRESS], на які отримала відповіді №01/11-10803 від 15.11.2013 року, №01/11-11287 від 18.12.2013 року, №01/11-663 від 21.01.2014 року про повернення декларації на доопрацювання. Позивач не погоджується з діями Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, вважає їх протиправними, оскільки відповідач, зловживаючи своїми правами затягував процедуру реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації, чим порушив приписи Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року N 461, та вимог Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності». У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, та просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представники відповідача позовні вимоги не визнали та просили відмовити у їх задоволенні, посилаючись на обставини викладені в письмових запереченнях (а.с.64-67), зокрема на те, що декларація про готовність об'єкта до експлуатації не є дозвільним документом та позивачу не було відмовлено у реєстрації, а лише була повернута декларація на доопрацювання. Також представники відповідача посилалися на те, що жодним нормативно-правовим актом не передбачено обов'язок здійснювати реєстрацію декларації, яка містить недоліки. Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, докази, якими вони підтверджуються, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, вивчивши письмові заперечення, судом по справі встановлені наступні факти та обставини. 11.11.2013 року [PERSON] (кур'єрською службою) було направлено до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області декларацію про готовність об'єкта до експлуатації «Будівництво індивідуального житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами» за адресою: [ADDRESS]. Листом від 15.11.2013 року №01/11-11287 Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області повідомило позивача, що в поданій декларації некоректно зазначена інформація в п.п. 3,8,9,11,13, у зв'язку з чим вона підлягає поверненню на доопрацювання. 04.12.2013 року позивачем, на адресу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області було повторно подано вище зазначену декларацію з усуненням виявлених зауважень. Листом від 18.12.2013 року №01/11-12287 Інспекція ДАБК в Одеській області повідомила позивача, що в поданій декларації не зазначено інформацію щодо послідовності затвердження проектної документації замовником з повідомленням про початок виконання будівельних робіт, в п.13 не зазначено характеристику житлового будинку, в п. 14 відсутня інформація щодо загальної та житлової площі будинку згідно технічного паспорту, у зв'язку з чим вона підлягає поверненню на доопрацювання. 13.01.2014 року [PERSON] (кур'єрською службою) в третє було подано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації, але листом від 21.01.2014 року №01/11-663 її було повернуто на доопрацювання, оскільки з 31.12.2013 року до бланку декларації про готовність об'єкту до експлуатації внесені зміни у п. 11-1 «Інформація про документ, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договір суперфіцию чи договір про встановлення права земельного сервітуту щодо будівництва об'єктів інженерно-транспортної інфраструктури» на підставі постанови КМУ від 30.10.2013 року №918 «Про внесення змін до постанов КМУ від 13.04.2011 року №461». Також судом встановлено, що 06.02.2014 року позивач зверталася до дозвільного відділу №43 за роз'ясненнями щодо порушення своїх прав, але в усній формі отримала відповідь, що інспектору не було надано доступ у передбачений строк до об'єкту будівництва. 11.02.2014 року позивач звернулась до дозвільного відділу №17, на яку також, в усній формі отримала відповідь, що інспектором встановлені ознаки експлуатації будинку до реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації, що є причиною не реєстрації зазначеної декларації за порушення якого необхідно буде сплатити штраф. 21.02.2014 року [PERSON] отримала письмову відповідь від 10.02.2014 року №01/11-1397, в якій повідомлялося, що Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області проводилася позапланова перевірка достовірності даних, наведених в декларації про готовність об'єкта до експлуатації за адресою: [ADDRESS]. Під час виїзду на місце встановлено, що на земельній ділянці за зазначеною адресою розташовано двоповерховий житловий будинок, доступ до об'єкту будівництва обмежено парканом, власники відсутні, є ознаки порушення ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, враховуючи обставини справи, та досліджені докази, які є в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. Особливості прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів в редакції, чинній на момент подання декларації про готовність об'єкта до експлуатації та її реєстрації, визначалися статтею 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (надалі - Закон). Так, частиною 1 статті 39 Закону передбачалося, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I-III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Форма декларації про готовність об'єкта до експлуатації, порядок її подання і реєстрації визначаються Кабінетом Міністрів України. Прийняття рішення про реєстрацію (відмову у реєстрації) декларації про готовність об'єкта до експлуатації, видачу (відмову у видачі) сертифіката здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дати подання відповідних документів (частина 4 статті 39 Закону). Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації або видачі сертифіката (частина 5 статті 39 Закону). Орган державного архітектурно-будівельного контролю відмовляє у реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації, якщо така декларація подана чи оформлена з порушенням встановлених вимог (частина 6 статті 39 Закону). Порядок подання і реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації конкретизовано Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №461 від 13 квітня 2011 року (надалі - Порядок). Пунктами 17-21 Порядку визначено, що реєстрація декларації здійснюється з дотриманням вимог Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності". Декларація приймається в дозвільному центрі за місцезнаходженням об'єкта. Реєстрацію декларації здійснює Інспекція за місцезнаходженням об'єкта на безоплатній основі. Замовник (його уповноважена особа) подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення до Інспекції два примірники декларації за формою згідно з додатком 1. У разі подання декларації до дозвільного центру він передає її Інспекції не пізніше наступного робочого дня. Один примірник декларації після проведення реєстрації повертається замовнику, а другий - залишається в Інспекції, яка її зареєструвала. Замовник відповідно до закону відповідає за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації. Інспекція перевіряє протягом десяти робочих днів з дати подання (надходження) до неї декларації повноту даних, зазначених у ній, та реєструє декларацію. У разі коли декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, Інспекція повертає її на доопрацювання з обґрунтуванням підстав повернення у строк, передбачений для її реєстрації. Після усунення недоліків, що стали підставою для повернення декларації на доопрацювання, замовник може повторно звернутися до Інспекції для реєстрації декларації. З матеріалів справи вбачається, що підставами для повернення на доопрацювання декларації про готовність об'єкта до експлуатації «Будівництво індивідуального житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами» за адресою: [ADDRESS], поданою 11.11.2013 року стало некоректно зазначена інформація в п. п. 3,8,9,11,13 декларації, в декларації поданої 04.12.2013 року, стало відсутність інформацію щодо послідовності затвердження проектної документації замовником з повідомленням про початок виконання будівельних робіт, в п.13 не зазначено характеристику житлового будинку, в п. 14 відсутня інформація щодо загальної та житлової площі будинку згідно технічного паспорту, а декларація подана 13.01.2014 року не відповідає бланку декларації про готовність об'єкту до експлуатації з урахуванням внесених до неї постановою КМУ від 30.10.2013 року №918 «Про внесення змін до постанов КМУ від 13.04.2011 року №461» змін. Таким чином, повертаючи декларацію про готовність об'єкта до експлуатації на доопрацювання відповідач діяв правомірно, оскільки заповнюючи декларацію позивач не дотримався установлених вимог. Крім того, повертаючи на доопрацювання декларацію відповідач роз'яснював про можливість звернення до інспекції повторно для реєстрації декларації після усунення недоліків. Судом не приймається до уваги посилання позивача на затягування Інспекцією ДАБК в Одеській області процедури реєстрації декларації, пропуску строків видачі декларації, порушення порядку розгляду декларації, оскільки зі змісту наявних в матеріалах справи письмових відповідей наданих позивачу вбачається, що вони були надані в межах встановлених законодавством строків, а направлення однієї з письмової відповіді Інспекцією ДАБК в Одеській області позивачу поштовим зв'язком не є підставою для визнання таких дій протиправними. Також суд не приймає до уваги посилання представника позивача на те, що декларація про готовність об'єкта до експлуатації є документом дозвільного характеру, оскільки, відповідно до Переліку документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності, затвердженого Законом України «Про Перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності» №3392-VI від 19 травня 2011 року, документами дозвільного характеру у сфері містобудівної діяльності є тільки дозвіл на виконання будівельних робіт та сертифікат щодо закінченого будівництвом об'єкта. Таким чином, при вчиненні дій щодо повернення декларації про готовність об'єкта до експлуатації на доопрацювання відповідач діяв правомірно, з урахуванням приписів статті 39 Закону України №3038-VI, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. Згідно частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Частиною 2 статті 71 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Системно проаналізувавши приписи законодавства України, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов [PERSON] задоволенню не підлягає. Відповідно до частини 2 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони -суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. З огляду на вищевикладене, відповідно до положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №461 від 13 квітня 2011 року,

Результат розгляду: denied