Рішення адміністративного суду від 2014-02-25 00:00:00+02

Товариство з обмеженою відповідальністю «Балтійська торгівельна компанія» (далі - ТОВ «Балтійська торгівельна компанія», позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі - ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська, відповідач), у якому просить: - визнати протиправними дії ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська щодо невизнання податкової декларації ТОВ «Балтійська торгівельна компанія» з податку на додану вартість за листопад 2013 року; - скасувати рішення ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська № 10962/10/184-22 від 14.03.2013 року про невизнання податковою декларації ТОВ «Балтійська торгівельна компанія» з податку на додану вартість за листопад 2013 року; - зобов`язати ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська (код ЄДРПОУ 20288799, індекс 49107, Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, Жовтневий район, вул. Високовольтна, 24) прийняти податкову декларацію ТОВ «Балтійська торгівельна компанія» (код ЄДРПОУ 33771191, індекс 49005, м. Дніпропетровськ, узвіз Лоцманський, 12-а) з податку на додану вартість за листопад 2013 року з додатками датою її фактичного отримання; - зобов`язати ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська відобразити показники (дані) податкової декларації ТОВ «Балтійська торгівельна компанія» з податку на додану вартість за листопад 2013 року з додатками в електронних базах даних податкової звітності, у тому числі в картці особового рахунку ТОВ «Балтійська торгівельна компанія»; - зобов'язати відповідача у десятиденний строк з дня отримання судового рішення у справі, яке набрало законної сили, подати звіт про виконання судового рішення у даній справі. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 04.12.2013 року позивачем було направлено поштою до ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська декларацію з податку на додану вартість за листопад 2013 року. Позивачем отримано рішення, оформлене листом від 10.12.2013 року № 20181/10/04-63-18-03, про невизнання податковою звітністю декларацію з податку на додану вартість за листопад 2013 року, у зв'язку з позбавленням ТОВ «Балтійська торгівельна компанія» статусу платника ПДВ згідно рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість. Позивач вважає оскаржуване рішення таким, що суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки подана ТОВ «Балтійська торгівельна компанія» декларація містила всі необхідні реквізити, передбачені п. 48.3 ст. 48 ПК України. Представником відповідача надані до суду заперечення, в обґрунтування яких зазначено, що у зв'язку з тим, що 13.09.2011 року ТОВ «Балтійська торгівельна компанія» виключено з Реєстру платників податку на додану вартість, декларація з ПДВ за листопад 2013 року не вважається податковою, а тому дії відповідача правомірні. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив адміністративний позов задовольнити, надав пояснення, аналогічні доводам позовної заяви. Представник відповідача у судове засідання не прибув, надав клопотання про розгляд справи без його участі. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав. Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 04.12.2013 року ТОВ «Балтійська торгівельна компанія» направило поштою до ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська податкову декларацію з податку на додану вартість за листопад 2013 року. Згідно даних підрозділу Державного підприємства «Укрпошта», декларація отримана податковим органом 06.12.2013 року. ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська листом від 10.12.2013 року № 20181/10/04-63-18-03 повідомлено ТОВ «Балтійська торгівельна компанія» про те, що у зв'язку з тим, що на дату подання декларації з ПДВ за листопад 2013 року підприємство ТОВ «Балтійська торгівельна компанія» у Реєстрі платників податку на додану вартість відсутнє, тобто подана не платником податку на додану вартість, що є порушенням вимог п.46.1 статті 46 та п.49.2 статті 49 ПК України, надіслана податкова декларація з ПДВ за листопад 2013 року не вважається податковою декларацією. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходив з такого. Згідно п.48.7 ст.48 Податкового кодексу України податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті не вважається податковою декларацією. Порядок подання податкової декларації до органів державної податкової служби регулюється статтею 49 Податкового кодексу України. Відповідно до пункту 49.8 статті 49 Податкового кодексу України прийняття податкової декларації є обов'язком органу державної податкової служби. Практична реалізація процедури прийняття податкової декларації визначається пунктами 49.8 та 49.9 статті 49 Податкового кодексу України. Як передбачено нормою абзацу першого пункту 49.9 статті 49 Податкового кодексу України, за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання органом державної податкової служби. Згідно з пунктом 49.8 статті 49 Податкового кодексу України під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають. Отже, процедура прийняття податкової декларації полягає у вчиненні посадовою особою податкового органу фактичних дій із: 1) перевірки наявності та достовірності заповнення обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 Податкового кодексу України; 2) реєстрації податкової декларації у день її отримання органом державної податкової служби. П. 49.11.1 п. 49.11 статті 49 Податкового кодексу України визначено, що у разі подання платником податків до органу державної податкової служби податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий орган державної податкової служби зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови, зокрема, у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв'язку, - протягом п'яти робочих днів з дня її отримання. Відповідно до п.49.15 ст. 49 Податкового кодексу України податкова декларація, надіслана платником податків або його представником поштою або засобами електронного зв'язку, вважається неподаною за умови її заповнення з порушенням норм пунктів 48.3 і 48.4 статті 48 Податкового кодексу України та надіслання податковим органом платнику податків письмової відмови у прийнятті його податкової декларації. Таким чином, виходячи із положень п.49.11 Податкового кодексу України підставою відмови у прийнятті декларації може бути: не зазначення обов'язкових реквізитів, не підписання декларації відповідними посадовими особами та не скріплення печаткою платника податків. Такий перелік є вичерпним. Інші підстави для відмови у прийнятті податкової декларації, зокрема, відсутність прочерків усіх рядках декларації, де відсутні дані для заповнення, чинним законодавством не передбачено. Оскільки відповідачем не прийнято рішення про відмову у прийнятті податкової декларації, а прийнято рішення про визнання декларації не податковою декларацією, відповідач діяв у спосіб, не передбачений законом, що є самостійною підставою для визнання протиправними дій щодо такої відмови. Судом встановлено та не заперечувалось представником відповідача в запереченнях на позов, що декларація з ПДВ за листопад 2013 року не містить недоліків в оформленні. Крім того, як вбачається з повідомлення, викладеного у листі ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська від 10.12.2013 року № 20181/10/04-63-18-03, декларація визнана не податковою декларацією із посиланням на те, що на дату подання декларації з ПДВ за листопад 2013 року підприємство ТОВ «Балтійська торгівельна компанія» у Реєстрі платників податку на додану вартість відсутнє, тобто подана не платником податку на додану вартість, що є порушенням вимог п.46.1 статті 46 та п.49.2 статті 49 ПК України. Порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість врегульовано також положеннями Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 25.11.2011 року №1492, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.12.2011 року за №1490/20228. Згідно із п.10 розділу I Порядку №1492, податкова звітність подається до органу державної податкової служби особою, яка зареєстрована платником ПДВ згідно з вимогами розділу V Кодексу. Судом встановлено, що оскаржені дії щодо не визнання податкової декларації прийнято через наявність рішення ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська від 13.09.2011 року № 879/290 про анулювання реєстрації ТОВ «Балтійська торгівельна компанія» як платника ПДВ. Правомірність прийняття рішення від 13.09.2011 року № 879/290 про анулювання реєстрації платника ПДВ була предметом розгляду у справі № 2а/0470/1402/12. Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.10.2012 року, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2013 року, у справі № 2а/0470/1402/12 скасовано рішення ДПІ у Жовтневому районі від 13.09.2013 року № 879/290 про анулювання реєстрації платника ПДВ ТОВ «Балтійська торгівельна компанія» та зобов'язано поновити ТОВ «Балтійська торгівельна компанія» у Реєстрі платників податку на додану вартість. На підставі викладеного, з урахуванням положення статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, з метою належного захисту прав позивача, суд доходить висновку про визнання протиправними дії відповідача щодо не визнання податкової декларації ТОВ «Балтійська торгівельна компанія» з податку на додану вартість за листопад 2013 року податковою декларацією та зобов`язання відповідача прийняти податкову декларацію ТОВ «Балтійська торгівельна компанія» з податку на додану вартість за листопад 2013 року датою її фактичного отримання, тобто 06.12.2013 року. Щодо позовної вимоги про скасування рішення відповідача від 10.12.2013 року № 20181/10/04-63-18-03, суд доходить висновку про відмову у її задоволенні, оскільки лист є лише повідомленням про прийняте рішення, а не рішенням державного або іншого органу, тому зазначений лист не може вважатися рішенням в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України. Як вбачається з листа Вищого адміністративного суду України від 15.06.2012 року №1503/12/13-12, задоволення судом позовних вимог щодо визнання протиправною відмови прийняти податкову декларацію означає, що відповідне рішення не створило жодних правових наслідків, а податкова декларація є поданою вчасно на підставі пункту 49.13 статті 49 Податкового кодексу України. Тому в такому разі обов'язок платника податків щодо своєчасного подання податкової декларації є виконаним належним чином, а його порушені права цілком відновленими. Щодо позовної вимоги про зобов`язання ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська відобразити показники (дані) податкової декларації ТОВ «Балтійська торгівельна компанія» з податку на додану вартість за листопад 2013 року з додатками в електронних базах даних податкової звітності, у тому числі в картці особового рахунку ТОВ «Балтійська торгівельна компанія», суд дійшов висновку, що така вимога є передчасною, а тому у задоволенні позовних вимог в тій частині слід відмовити. При зверненні до суду позивачем заявлено клопотання про зобов'язання відповідача у десятиденний строк з дня отримання судового рішення у справі, яке набрало законної сили, подати звіт про виконання судового рішення у даній справі. Згідно частин 2, 3 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Відповідно до частини 1 статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Враховуючи, що рішення прийнято не на користь суб'єкта владних повноважень - ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська, з метою здійснення контролю за виконанням судового рішення, суд вважає за необхідне зобов'язати ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська подати до суду звіт про виконання судового рішення у цій справі впродовж десяти днів з дня отримання постанови, яка набрала законної сили. При зверненні до суду ТОВ «Балтійська торгівельна компанія» сплачено судовий збір у розмірі 68 грн. та заявлено клопотання про стягнення судових витрат з Державного бюджету України. Враховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з урахуванням вимог частини 1 статті 94 КАС України, суд вважає за можливе присудити з Державного бюджету України на користь ТОВ «Балтійська торгівельна компанія» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 68 грн.

Результат розгляду: partial