Рішення адміністративного суду від 2014-01-13 00:00:00+02

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом вказуючи, що постановою інспектора ДПС взводу ДПС ДАІ при Маріупольському МУ ГУМВС України в Донецькій області Зубенка С.Є. про адмінправопорушення серії АА2 № 639611 від 18.10.2013 року, його визнано винним у скоєнні адмінправопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП за порушення ПДР України, а саме за те, що він 18.10.2013 року о 14-30 год. у м. Маріуполі по вул. К. Лібкнехта ТРЦ «Єлізавета», при керуванні автомобілем Volkswagen Caddy, д/н [NUMBER], здійснив зупинку автомобіля у забороненому місці. З даною постановою він не згоден, вважає, що постанова є незаконною і необґрунтованою та підлягає скасуванню, тому як при винесені зазначеної постанови порушені вимоги КУпАП. Він дійсно, 18.10.2013 року о 14-30 год., керуючи автомобілем Volkswagen Caddy, д/н [NUMBER], в м. Маріуполі по вул. К. Лібкнехта біля ТРЦ «Єлізавета» здійснив зупинку автомобіля з причини його несправності для запобігання аварійної ситуації та включив сигнал аварійної несправності автомобіля. До нього підійшов співробітник ДАІ та вказав на те, що він порушив ПДР України, тим що не виконав вимоги дорожнього знаку 3.34 (зупинка та стоянка заборонена) та здійснив зупинку у зоні дії даного знаку, чим порушив вимоги п. 8.4 В ПДР України. Однак, з даної постанови, яку він отримав від третьої особи не зрозуміло, в якому місті, по якій вулиці проводилась фіксація даного правопорушення, на якій ділянці дороги розміщено дорожній знак, який він нібито порушив. На підставі викладеного вважає, що постанова винесена інспектором є протиправною та підлягає скасуванню. Просить скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення, винесену відносно нього та закрити провадження в адміністративній справі в зв'язку з відсутністю в його діях складу адмінправопорушення. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Надав суду письмову заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі, наполягав на його задоволенні та просив справу розглянути без його участі. Ні відповідач, а ні його представник та третя особа в судове засідання не з'явились, будь-яких пояснень та заперечень до позову суду не надали. Про дату місце і час розгляду справи повідомлялися належним чином. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників процесу достатніми, суд розглянув справу у їх відсутність. Ознайомившись з позовною заявою, розглянувши письмову заяву позивача, дослідивши матеріали справи, матеріали, які надійшли з ВДАІ Володарського РВ ГУМВС України в Донецькій області, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до ст. 288 КУпАП постанова посадової особи по справі про адмінправопорушення може бути оскаржена у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАСУ), з особливостями визначеними КУпАП. Виходячи з правового змісту цих вимог законодавства, передбачено, що даний позов розглядається в порядку та відповідно до вимог КАС України, з урахуванням особливостей визначених КУпАП. Відповідно до ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких встановлюється наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Згідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про противоправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у нього документи та матеріалі, які можуть бути використані, як докази у справі. Якщо особа, яка бере участь у справі без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів. В судовому засіданні встановлено, що згідно постанови по справі про адміністративне правопорушення серії АА2 № 639611 від 18.10.2013 року, винесеної старшим інспектором ДПС взводу ДПС ДАІ при Маріупольському МУ ГУМВС України в Донецькій області лейтенантом міліції Зубенком С.Є. позивача [PERSON] визнано винним у скоєнні адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, а саме за те, що він 18.10.2013 року о 14-30 год., в м. Маріуполь Жовтневий район по вул. К. Лібкнехта ТРЦ Єлізавета, керував автомобілем Volkswagen Caddy, д/н [NUMBER], не виконав вимоги дорожнього знаку 3.34 (зупинка та стоянка заборонена) та здійснив зупинку та стоянку у зоні дії знака 3.34, чим порушив п.п. 8.4 (В) ПДР України. Пунктом 8.4 (В) ПДР України заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі. Частиною першою статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення вимог дорожніх знаків, зупинки та стоянки. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 18.10.2013 року серії АБ2 № 498752, складеного старшим інспектором ДПС взводу ДПС ДАІ при Маріупольському МУ лейтенантом міліції Зубенком С.Є. у відсутність свідків [PERSON] 18.10.2013 року о 14-30 год., в м. Маріуполь Жовтневий район по вул. К. Лібкнехта ТРЦ Єлізавета, керуючи автомобілем Volkswagen Caddy, д/н [NUMBER], не виконав вимоги дорожнього знаку 3.34 (зупинка та стоянка заборонена) та здійснив зупинку та стоянку у зоні дії знака 3.34. Тим самим порушив вимоги п. 8.4 (В) ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 122 КУпАП. Позивач в протоколі в графі «пояснення особи, яка притягається до адмінвідповідальності, по суті правопорушення» зазначив, що з діями співробітника ДПС не згоден, скоїв вимушену зупинку з причини тимчасової несправності транспорту, для запобігання аварійної ситуації, про що повідомив. Таким чином, суд вважає, що даний протокол не міг бути підставою для винесення оскаржуваної постанови та не може бути належним доказом по даній справі. У відповідності до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було скоєне адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його скоєнні, чи підлягає вона адмінвідповідальності та інші обставини для правильного вирішення справи. Статтею 17 цього Кодексу встановлено, що особа, яка діє в стані крайньої необхідності не підлягає адмінвідповідальності На підставі викладеного, враховуючи, що відповідачем та третьою особою не надано ніяких доказів, які б спростовували ствердження позивача, щодо його дії під час порушення ПДР в стані крайньої необхідності, у суду немає підстав вважати, що позивач під час здійснення порушення ПДР не діяв в стані крайньої необхідності, яка виключає його адмінвідповідальність, а тому суд вважає, що незважаючи на порушення позивачем ПДР України, підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП за порушення вимог ПДР України і накладення на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн. у відповідача не було, а тому винесена постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про адмінправопорушення на підставі п.4 ч.1 ст. 247 КУпАП підлягає припиненню.

Результат розгляду: granted