Рішення адміністративного суду від 2014-03-18 00:00:00+02

05 січня 2012 року управління Пенсійного фонду України (УПФУ) у м. Трускавці Львівської області звернулося до суду з адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправними дії відділу ДВС Головного управління юстиції у Львівській області та скасувати постанову ВП №30173127 від 15.12.2011 року про накладення штрафу на УПФУ у м. Трускавці в розмірі 1360 грн. Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 27 січня 2012 року в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі. Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, УПФУ у м. Трускавці подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на ті обставини, що УПФУ у м. Трускавці було вжито необхідних заходів для виконання рішення суду, а тому накладення штрафу є незаконним. Апелянт також зазначає про те, що за приписами частини 1 статті 256 КАС України, перерахунок пенсії за постановою суду, прийнятою в порядку скороченого провадження здійснюється в межах сум стягнення за один місяць. Вказує, що Управлінням подано апеляційну скаргу на постанову Трускавецького міського суду Львівської області від 05.09.2011 року, за якою відкрито виконавче провадження, отже вказане рішення не набрало законної сили. З огляду на викладене, позивач просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Оскільки особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, апеляційний суд у відповідності до п. 2 ч.1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України вважає можливим здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга належить до задоволення частково з таких підстав. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що постанова державного виконавця про накладення штрафу винесена з дотриманням вимог Закону України ,,Про виконавче провадження". Однак, апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на такі обставини. Суд першої інстанції встановив, що 05.09.2011 року Трускавецький міський суд Львівської області у справі № 2а-1324-739/11 видав виконавчий лист про зобов'язання УПФУ в м. Трускавці Львівської області провести нарахування та виплатити [PERSON] підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімального розміру пенсії за віком, відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за період з 09.02.2011 року по 22.07.2011 року включно з врахуванням проведених виплат. Постанову Трускавецького міського суду Львівської області допущено до негайного виконання. 02 грудня 2011 року державний виконавець підрозділу примусового виконання рішень ВДВС ГУЮ у Львівській області виніс постанову ВП № 30173127 про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 2а-1324-739/11 та зобов'язав боржника самостійно виконати судове рішення у строк до 08 грудня 2011 року. 07 грудня 2011 року УПФУ в м. Трускавці Львівської області провело перерахунок пенсії за вказаним виконавчим листом в межах сум стягнення за один місяць, у зв'язку із оскарженням судового рішення в апеляційному порядку. 09 грудня 2011 року державний виконавець скерував на адресу УПФУ в м. Трускавці Львівської області лист, відповідно до якого зобов'язав боржника виконати виконавчий документ в строк 14.12.2011 року. 15 грудня 2011 року державний виконавець підрозділу примусового виконання рішень ВДВС ГУЮ у Львівській області виніс постанову про накладення на позивача штрафу у розмірі 1360,00 грн. Умови та порядок притягнення до відповідальності боржника за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк судового рішення, визначені частиною 2 статті 75 та частиною 1 статті 89 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно із частиною 1 статті 89 вказаного Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Частиною 5 статті 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Частиною 2 статті 14 КАС України встановлено, що обов'язковими до виконання на всій території України є постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили. Відповідно до частини 1 статті 254 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. Матеріалами справи підтверджується, що постанова Трускавецького міського суду Львівської області від 05 вересня 2011 року у справі № 2а-1324-739/11 прийнята в порядку скороченого провадження відповідно до статті 183-2 КАС України та 05 вересня 2011 року видано виконавчий лист. Як видно із змісту вказаного рішення предметом спору у справі № 2а-1324-739/11 є дії суб'єкта владних повноважень щодо перерахунку та виплати пенсії. Статтею 256 КАС України визначені постанови суду, які виконуються негайно. До таких постанов належать, зокрема, постанови суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць (пункт 1 частини 1 статті 256 КАС України), а також постанови суду, прийняті в порядку скороченого провадження (абзац 2 пункту 9 частини 1 статті 256 КАС України). За умовами частини 8 статті 183-2 КАС України, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку. Частинами 3, 4 статті 254 вказаного Кодексу передбачено, що у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили. Аналіз наведених норм свідчить про те, що у разі оскарження в апеляційному порядку постанови суду про присудження виплати пенсій чи інших періодичних платежів з Державного бюджету України, прийнятої за результатами розгляду в скороченому проваджені, спеціальним для цієї категорії справ є пункт 1 частини 1 статті 256 КАС України. Отже, у цій категорії справ негайно виконуються постанови про стягнення періодичних платежів в межах присуджених платежів за один місяць. Як видно із матеріалів справи, позивач оскаржив в апеляційному порядку судове рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 05 вересня 2011 року та на виконання цього рішення провів перерахунок пенсії в межах платежів за один місяць. Таким чином, УПФУ у м. Трускавці виконало рішення суду в межах платежів за один місяць у відповідності до вимог законодавства, а тому підстави для застосування штрафу за невиконання судового рішення були відсутні. Крім того, УПФУ у м. Трускавці Львівської області звернулося до Трускавецького міського суду із заявою про виправлення помилки, допущеної при оформленні виконавчого листа № 2а-1324-739/11, виданого 05.09.2011 року, в якому зазначено про те, що рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 05.09.2011 року набрало законної сили 05.09.2011 року. Вирішуючи спір та відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції не дав належної оцінки доводам УПФУ у м. Трускавці Львівської області щодо оскарження ним судового рішення до суду апеляційної інстанції, не перевірив дату набрання чинності судовим рішенням та доводи позивача щодо поважності причин невиконання ним судового рішення в повному обсязі. Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. В силу п.4 ч.1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання. Оскільки суд першої інстанції при винесенні постанови допустився помилки в частині застосування норм матеріального права, апеляційний суд визнає правильним апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково, а саме в частині скасування постанови про накладення штрафу. Позовні вимоги в частині визнання протиправними дій державного виконавця задоволенню не підлягають, оскільки державний виконавець у відповідності до приписів Закону України «Про виконавче провадження» наділений правом виносити постанови про накладення штрафу.

Результат розгляду: partial