Рішення адміністративного суду від 2014-01-14 00:00:00+02

Постановою Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 19.02.2013 у справі №2а-6702/12/0170/26 задоволений адміністративний позов Відкритого акціонерного товариства «Феодосійська суднобудівна компанія «Море» до Феодосійської об`єднаної державної податкової інспекції Автономної Республіки Крим Державної податкової служби. Постановлено: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0000121504 від 15.06.2012 року про зменшення Відкритому акціонерному товариству «Феодосійська суднобудівна компанія «Море» суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за березень 2012 року у сумі 1094032 грн. та штрафні (фінансові) санкції у сумі 547016,00 грн. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0000131504 від 15.06.2012 року про зменшення Відкритому акціонерному товариству «Феодосійська суднобудівна компанія «Море» розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість за березень 2012 року у сумі 7736503,00 грн. Не погодившись з постановою суду відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позовних вимог. Апеляційна скаргу мотивована тим, що судом першої інстанції зроблені помилкові висновки щодо виду договору комісії, укладеного між позивачем та Державною компанією з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт», оскільки цей договір не можна вважати зовнішньоекономічним контрактом. Крім того, заявник зазначив, що позивачем на час проведення перевірки не було підтверджено правомірність включення до складу податкового кредиту за березень 2012 року ПДВ в розмірі 18091 грн., оскільки надані податкові декларації на цю суму були виписані з порушенням порядку заповнення. Також відповідач зазначив, що позивачем при визначенні суми залишку від`ємного значення , який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту, не враховано, що згідно акту перевірки №563/15-04/14309008 від 08.06.2012 податковим органом встановлено, що залишок від`ємного значення (рядок 24) складає 9488960 грн., тоді як позивач включив суму 17225463 грн. В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу з підстав, що викладені в неї. Представники позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечували, просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін. Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що з 16.05.2012 по 06.06.2012 посадовими особами відповідача проведена документальна позапланова виїзна перевірка ВАТ «ФСК «Море» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за рахунок платника у банку за березень 2012 року, яка виникла за рахунок від`ємного з ПДВ, що декларувалось в період - січень, травень, жовтень, листопад 2011, січень, лютий, березень 2012. В ході перевірки встановлені порушення п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.189.4 ст.189, п.201.7 ст.201 Податкового Кодексу України, а саме заниження позивачем податкового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 1330833,33 грн. у зв`язку з невключенням до складу податкових зобов`язань суми ПДВ при отриманні авансу за договором комісії у розмірі 79850000 грн.; порушення п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового Кодексу України, а саме завищення суми податкового кредиту у розмірі 18091,12 грн. у зв`язку з включенням до складу податкового кредиту сум ПДВ за податковими накладеними , що виписані з порушенням порядку заповнення. У зв`язку з вищевикладеним податковий орган зазначив, що різниця між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту становить позитивне значення, та позивачем завищено від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту в розмірі 1153055 грн. За результатами перевірки відповідачем винесені: податкове повідомлення-рішення №0000121504 від 15.06.2012, яким позивачу визначено суму завищення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за березень 2012 в розмірі 1094032 грн. та застосовані штрафні санкції в сумі 547016 грн.; №0000131504 від 15.06.2012, яким позивачу зменшено суму від`ємного значення суми податку на додану вартість за березень 2012 в розмірі 7736503 грн. Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі суд першої інстанції виходив з того, що Оподаткування експорту товарів за договорами комісії відрізняється від оподаткування тих самих операцій, які здійснюється на території України. Так, посередницькі операції в Україні оподатковуються відповідно до п.189.4. ст.189 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, тобто на загальних підставах згідно п.187.1. ст.187 Податкового кодексу України, де «Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку». Але, відповідно до п.189.6. ст.189 Податкового кодексу України «Норми пунктів 189.4 ст.189 Податкового кодексу України не поширюються на операції з експортування товарів за межі митної території України або з ввезення на митну територію України товарів у межах договорів комісії. Згідно п.187.11. Податкового кодексу України «Попередня (авансова) оплата вартості товарів, що експортуються чи імпортуються, не змінює значення сум податку, які відносяться до податкового кредиту або податкових зобов'язань платника податку, такого експортера або імпортера». Це означає, що у Комітента, який здійснює експорт товарів через Комісіонера, при передачі йому товарів податкові зобов'язання не виникають. Коли така операція (експорт товарів) підтверджена належним чином оформленою ВМД, то вона оподатковується ПДВ за нульовою ставкою у відповідності п.п. 195.1.1. п.195.1. ст.195 Податкового кодексу України. Виходячи з викладеного суд зробив висновки стосовно того, авансові платежі, які були отримані позивачем за договором комісії не підлягають включенню до складу податкових зобов`язань, оскільки сума у розмірі 79850000 грн. отримана позивачем у якості авансу за операцією експорту товару. З такими висновками не погоджується судова колегія виходячи з наступного. Відповідно до ст.1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» експорт (експорт товарів) - продаж товарів українськими суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності іноземним суб'єктам господарської діяльності (у тому числі з оплатою в негрошовій формі) з вивезенням або без вивезення цих товарів через митний кордон України, включаючи реекспорт товарів. Зовнішньоекономічний договір (контракт) - матеріально оформлена угода двох або більше суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та їх іноземних контрагентів, спрямована на встановлення, зміну або припинення їх взаємних прав та обов'язків у зовнішньоекономічній діяльності. Договір комісії №USE-16.1-400-D/К -08 від 22.12.2008 був укладений позивачем з Державною компанією з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт», який є комісіонером. З матеріалів справи, первинних бухгалтерських документів, які підтверджують отримання позивачем авансу, випливає, що кошти були отримані позивачем за договором комісії. Будь-яких посилань на зовнішньоекономічний контракт документи, які були надані до перевірки не містять. Крім того, сторонами договору комісії є резиденти України. З урахуванням викладеного судова колегія дійшла висновку стосовно того, що авансові платежі, які були отримані позивачем за договором комісії №USE-16.1-400-D/К -08 від 22.12.2008 не можуть бути розцінені, як попередня (авансова) оплата вартості товарів, що експортуються, яка відповідно до п.187.11 ст.187 Податкового Кодексу України не змінює значення сум податку, які відносяться до податкового кредиту або податкових зобов`язань платника податку, такого експортера або імпортера. Значення рядку 9 декларації (а.с.69-70) повинно було складати 1389507,33 грн. (58669 грн. + 1330838,33 грн.). За таких обставин судова колегія вважає правильними висновки податкового органу стосовно заниження позивачем податкового зобов`язання з податку на додану вартість за березень 2012 в сумі 1330838,33 грн. Що стосується епізоду завищення позивачем суми податкового кредиту березня 2012 в розмірі 18091,12 грн., судова колегія зазначає наступне. З матеріалів справи вбачається, що висновки податкового органу стосовно завищення позивачем суми податкового кредиту за березень 2012 засновані на тому, що до складу податкового кредиту були включені суми податку на додану вартість за накладними, які не відповідають вимогам закону, а саме податкова накладна передана факсом, у податкових накладних невірно зазначений номер договору, немає номеру договору, зазначена невірна назва покупця. Відповідно до п.201.10 ст.201 Податкового Кодексу України у разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг. Надходження такої заяви із скаргою є підставою для проведення документальної позапланової виїзної перевірки зазначеного продавця для з'ясування достовірності та повноти нарахування ним зобов'язань з податку за такою операцією. Згідно п.20 Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України 25.01.2011 N 41 (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16 лютого 2011 р. за N 197/18935) у разі відмови постачальника надати податкову накладну (порушення ним порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних) до декларації додаються Заява про відмову постачальника надати податкову накладну (порушення ним порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних) за формою згідно з (Д8) (додаток 8) - для декларації, (ДС5) (додаток 5) - для декларації (скороченої); (ДСп5) (додаток 5) - для декларації (спеціальної); (ДП4) (додаток 4) - для декларації (переробного підприємства) та відповідні документи, передбачені пунктом 201.10 статті 201 розділу V Кодексу. Оскільки з матеріалів справи вбачається, що позивачем зазначені в акті перевірки податкові накладні, які виписані з порушенням закону, включені в додаток №8 до податкової декларації за березень 2012, копії документів по контрагентам направлені до податкового органу, то платник податків обґрунтовано реалізував своє право на включення до податкового кредиту сум за цими податковими накладними. Таким чином судова колегія вважає, що висновки податкового органу стосовно заниження позивачем суми податкового кредиту в розмірі 18091,12 грн. є помилковими. Рядок 17 декларації містить правильні дані, а саме 1211724 грн. Шляхом арифметичних дій рядок 18 декларації повинен містить значення - 177783,33 грн. (1389507,33 грн. - 1211724 грн.), тобто позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту. Оскільки вищевказані висновки відповідача, які визнані судом неправильними, вплинули на визначення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 7736503 грн., судова колегія дійшла висновку стосовно того, що податкове повідомлення-рішення №0000131504 від 15.06.2012 про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 7736503 грн. підлягає визнанню протиправним та скасуванню в сумі 18091,12 грн. У рядку 19 декларації повинен бути прочерк, оскільки у позивача відсутнє від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду. За таких обставин зазначення позивачем суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню (рядок 23 декларації) в розмірі 1094032 грн. є помилковим, а дії податкового органу щодо зменшення суми бюджетного відшкодування за березень 2012 у сумі 1094032 грн. є правильними. З матеріалів справи вбачається, що підставою для винесення податкового повідомлення-рішення №0000131504 від 15.06.2012 про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 7736503 грн. стали висновки акту попередньої перевірки №405/15-04/14309008 від 10.05.2012 «Про результати позапланової виїзної перевірки ВАТ ФСК «Море» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за лютий 2012 року, яка виникла за рахунок від`ємного значення з ПДВ, що декларувалась в період вересень, жовтень, листопад 2011, січень, лютий 2012 року» відповідно до яких визначено, що залишок від`ємного значення попереднього звітного періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного періоду (стр.21 декларації) складає 9684829 грн. Таким чином, рядок 24 декларації - залишок від`ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду складає не 17225463 грн., а 9684829 грн. З вищезазначеного випливає, що податковим органом обґрунтовано зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за березень 2012 у розмірі 7718411,88 грн. (17225463 грн. - 9684829 грн. - 18091,12грн.). Виходячи з вищевикладеного, судова колегія вважає, що висновки суду, викладені в постанові, суперечать нормам матеріального права та спростовуються доводами апеляційної скарги, тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Результат розгляду: partial