Рішення адміністративного суду від 2014-03-31 00:00:00+03

[PERSON] (далі - позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, при Івано-Франківській обласній державній адміністрації (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення № 45 від 13.11.2013 року в частині відмови йому у визначенні потерпілого від аварії на ЧАЕС та зобов`язати комісію з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, при Івано-Франківській обласній державній адміністрації прийняти рішення у формі протоколу про визнання його потерпілим від Чорнобильської катастрофи. Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, при Івано-Франківській обласній державній адміністрації прийнято рішення у формі протоколу № 45 від 13.11.2013 року в частині відмови [PERSON] у визначенні потерпілого від аварії на ЧАЕС. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав наведених в позовній заяві. Зазначив, що Він з 17.03.1983 року по 03.09.1987 року працював в МПМК - 17. На підставі наказу позивача було скеровано у відрядження в Макарівський район Київської області. З травня по листопад 1986 року працював начальником МПМК - 17 в ВАТ "Прикарпатагробуд" та здійснював будівництво житла та соціальних об`єктів в Макарівському районі Київської області. Про наявність оскаржуваного рішення позивач дізнався в кінці листопада 2013 року, коли отримав відповіді на своє звернення від Департаменту соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації (а.с. 8-9). Просив визнати дії відповідача при прийнятті оскаржуваного рішення протиправними, зобов'язати комісію з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, при Івано-Франківській обласній державній адміністрації прийняти рішення у формі протоколу про визнання його потерпілим від Чорнобильської катастрофи. Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового засідання, про що свідчать поштові повідомлення про вручення (а.с. 31, 45). Своїм правом на подання письмового заперечення проти позову не користався. За таких обставин, суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності представника відповідача. Згідно частини 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України в разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин, розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, судом встановлено наступне. [PERSON] з 17.03.1983 року по 03.09.1987 року працював в МПМК - 17, що підтверджується копією трудової книжки та довідкою АТЗІ "Будівельник" від 04.03.2013 року № 5 (а.с. 20). На підставі наказу [PERSON] було скеровано у відрядження в Макарівський район Київської області, що підтверджується наказом № 96 від 15.07.1986 року та наказом № 101-к про назначення т.в.о. начальника із командировкою в Макарівський район (а.с. 23). З травня по листопад 1986 року працював начальником МПМК - 17 в ВАТ "Прикарпатагробуд" та здійснював будівництво житла та соціальних об`єктів в Макарівському районі Київської області, що підтверджується довідкою ВАТ "Прикарпатагробуд" від 05.12.2011 року № 113 (а.с. 14). Макарівський район Київської області відноситься до зони посиленого радіоекологічного контролю, забруднення грунту понад аварійний рівень становить ізотопами цезію до 5,0 Кі/кВ.км, стронцію до 0,15 Кі/кВ.км, плутонію до 0,01 Кі/кВ.км. Перелік районів, які відносяться до даної зони передбачено постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 23.07.1991 року № 106 (а.с. 25-27). Позивачеві 13.11.2013 року комісією з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, при Івано-Франківській обласній державній адміністрації було відмовлено у визначенні потерпілого від аварії на ЧАЕС. Згідно п.1.1. Положення про Комісію зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 187 від 17.05.2006 року та зареєстрованого Міністерством юстиції України 30.05.2006 року за N 626/12500 (надалі Положення), Комісія зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - це постійно діючий колегіальний орган, що створюється при Міністерстві праці та соціальної політики України (далі - Мінпраці України) для розгляду спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Відповідно до п. 1.2 Положення, основними принципами діяльності Комісії є законність, колегіальність, повнота розгляду наданих документів та інших підтвердних матеріалів, обґрунтованості прийнятих рішень, незалежність членів Комісії, компетентність членів комісії. Згідно з п. 4.1., 5.1, 5.5 Положення Комісія має право звертатися за допомогою до підприємств, установ, організацій для отримання документів і матеріалів, необхідних для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Рішення комісії приймаються колегіально і є обов`язковими для виконання Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями щодо визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і видачі відповідного посвідчення або його вилучення як такого, що видане безпідставно. Рішення Комісії може бути оскаржено в установленому законодавством порядку. Судом встановлено, що рішення комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, при Івано-Франківській обласній державній адміністрації, прийнято в порушення вимог Положення про Комісію зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 187 від 17.05.2006 року. Як встановлено в судовому засіданні, 13.11.2013 року при розгляді комісією питання позивача щодо визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в порушення п.4.1. вищезгаданого Положення не звернено за допомогою до підприємств, установ, організацій для отримання документів і матеріалів, необхідних для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, не заслухано пояснень громадян, представників державних органів, громадських організацій, не перевірено інших доказів. В даному випадку, суд зазначає, що оскаржуване рішення прийнято протиправно, необґрунтовано, без врахування усіх обставин, що мали значення для прийняття рішення, без заслуховування позивача, чим порушено його право на участь у прийнятті даного рішення. Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Відповідно до ст. 3 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відповідно до ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові та службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з вимогами ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Враховуючи вищенаведене, суд вважає вимогу позивача щодо визнання нечинним рішення комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, при Івано-Франківській обласній державній адміністрації № 45 від 13.11.2013 року в частині відмови [PERSON] у визначенні статусу потерпілого від аварії на ЧАЕС обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення. Що стосується вимоги позивача про зобов'язання відповідача прийняти рішення у формі протоколу про визнання [PERSON] потерпілим від Чорнобильської катастрофи, суд прийшов до висновку, що вона задоволенню не підлягає, оскільки дії щодо прийняття рішення з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи можливі лише після засідання комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, при Івано-Франківській обласній державній адміністрації та перегляду питання щодо [PERSON] у визначенні потерпілим від аварії на ЧАЕС у відповідності до вимог Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та Положення про Комісію зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 187 від 17.05.2006 року. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України. Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. На підставі ст. 124 Конституції України,

Результат розгляду: partial