Рішення адміністративного суду від 2014-03-12 00:00:00+02

Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми "КОНДИТЕРОПТТОРГ" (надалі по тексту - позивач, ТОВ ВКФ "КОНДИТЕРОПТТОРГ") звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у місті Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області (надалі по тексту - відповідач, ДПІ у м. Сумах), в якому просить суд: - скасувати податкові повідомлення - рішення від 25.09.2013 р. № 0002281502/9146 щодо нарахування штрафних фінансових санкцій у розмірі 51764,02 грн. з податку на додану вартість, та №0002291502/9149 щодо нарахування штрафних фінансових санкцій у розмірі 42,52 грн. з податку на додану вартість; - стягнути понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на підставі Акту від 30.08.2013 р. за № 630/18-19-15-02 про результати камеральної перевірки за даними, що задекларовані позивачем у податковій звітності з податку на додану вартість, відповідачем встановлено порушення абзацу а) п. 50.1 ст. 50 Глави 2 Розділу II, п. 57.1 ст. 57 Глави 4 Розділу II, п. 203.2 ст. 203 Розділу V Податкового кодексу України, а саме: порушення термінів сплати податкового зобов'язання з податку на додану вартість протягом строків, встановлених Податкового кодексу України. На підставі зазначеного акту відповідачем складено податкові повідомлення рішення: - від 25.09.2013 р. №0002281502/9146 щодо нарахування штрафних фінансових санкцій у розмірі 51764,02 грн. з податку на додану вартість; - від 25.09.2013 р. №0002291502/9149 щодо нарахування штрафних фінансових санкцій у розмірі 42,52 грн. з податку на додану вартість. Позивач не погоджується з прийнятими рішеннями, вважає податкові повідомлення - рішення безпідставними, а саме: 1. Камеральну перевірку, оформлену актом від 30.08.2013 р. № 630/18-19-15-02, відповідачем проведено з порушенням граничних строків, встановлених Податкового кодексу України. 2. Посадовими особами відповідача відповідь на заперечення позивача відносно висновків, викладених у акті перевірки № 630 було надіслано з порушенням строків, передбачених ПКУ. 3. В акті перевірки № 630/18-19-15-02 з метою обґрунтування своїх висновків посадові особи відповідача посилаються на акт камеральної перевірки від 17.02.2012 р. № 957/15- 319/24002831, який складено за результатами перевірки, що була проведена також з порушенням граничних строків, встановлених ПКУ. 4. Податкові повідомлення-рішення від 25.09.2013 р. № 0002281502/9146 та від 25.09.2013 р. №0002291502/9149, в порушення вимог ПКУ не були надіслані позивачу листом з повідомленням про вручення. 5. До податкових повідомлень-рішень від 25.09.2013 р. № 0002281502/9146 та від 25.09.2013р. № 0002291502/9149 взагалі не додано розрахунків штрафних (фінансових) санкцій. Згідно з вимогами п. 58.1 ст. 58 Податкового кодексу України у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення. Податкове повідомлення-рішення містить підставу для такого нарахування (зменшення) податкового зобов'язання та/або зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість; посилання на норму цього Кодексу та/або іншого закону, контроль,., за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок грошових зобов'язань платника податків; суму грошового зобов'язання, що повинен сплатити платник податку; суму зменшеного (збільшеного) бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення результатів господарської діяльності або від'ємного значення суми податку на додану вартість; граничні строки сплати грошового зобов'язання та/або строки виправлення платником податків показників податкової звітності; попередження про наслідки несплати грошового зобов'язання або внесення виправлень до показників податкової звітності в установлений строк; граничні строки, передбачені цим Кодексом для оскарження податкового повідомлення-рішення. У відповідності до положень п. 58.2 ст. 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності. Пунктом 58.3 ст. 58 Податкового кодексу України передбачено, що податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення. Аналогічні вимоги містяться в «Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків», затвердженому Наказом Міністерства фінансів України від 28.11.2012 р. № 1236 (далі - Порядок № 1236). Так, згідно з положеннями п. 3.7 ст. 3 Порядку № 1236 податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення. Пунктом 3.9 ст. 3 Порядку № 1236 передбачено, що дата відправлення (вручення) проставляється на корінці податкового повідомлення-рішення: а) посадовою особою платника податків - юридичної особи (фізичною особою - платником податків) або її законним представником - у разі вручення податкового повідомлення-рішення під розписку; б) працівником структурного підрозділу, до функцій якого входить реєстрація вхідної та вихідної кореспонденції, або відповідальною особою, визначеною керівником органу державної податкової служби для виконання таких функцій, - у разі надіслання листом з повідомленням про вручення. При цьому повідомлення про вручення прикріплюється до корінця податкового повідомлення-рішення. Отже, згідно з вищенаведеними вимогами Податкового кодексу України та Положення №1236 посадові особи відповідача повинні були надіслати на адресу позивача податкові повідомлення-рішення від 25.09.2013 р. № 0002281502/9146 та від 25.09.2013 р. № 0002291502/9149 листом з повідомленням про вручення. Оскільки, податковими органами було порушено вимоги п. 58.3 ст. 58 ПКУ та п. 3.7 ст. З Порядку №1236 в зв'язку з надісланням позивачу вказаних податкових повідомлень-рішень звичайним поштовим листом без повідомлення про вручення, то можна стверджувати, що вони не були належним чином вручені. А відтак ці податкові повідомлення-рішення не створюють для позивача жодних податкових наслідків, та не підлягають виконанню. Щодо відсутності у податкових повідомленнях-рішеннях від 25.09.2013 р. №0002281502/9146 та від 25.09.2013 р. № 0002291502/9149 розрахунків штрафних (фінансових) санкцій, позивач зазначає , що в податковому повідомленні-рішенні від 25.09.2013 р. № 0002281502/9146 посадові особи відповідача зазначають, що на підставі п. 126.1 ст. 126 ПКУ Глави 2 Розділу II ПКУ за затримку з дня сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 517 640,22 грн. позивач зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 51764,02 грн. Аналогічно, в податковому повідомленні-рішенні від 25.09.2013 р. № 0002291502/9149 податковими органами було зазначено, що на підставі п. 126.1 ст. 126 ПКУ Глави 2 Розділу II ПКУ за затримку з дня сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 212,60 грн. ТОВ «ВКФК» зобов'язане сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 42,52 грн. Проте, в зазначених рішеннях не наведено жодних розрахунків штрафних фінансових санкцій. Крім того, такий розрахунок не доданий до цих повідомлень-рішень і як окремий додаток. Тобто, посадовими особами відповідача не зазначено підстави застосовання штрафних санкцій у розмірі 10% та 20%, а також не наводиться інформація щодо кількості днів затримки. Зазначене, не дає можливості позивачу зробити аналіз, чи правильно посадовими особами відповідача було визначено суму штрафних фінансових санкцій та чи не було ними порушено вимоги п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України. Так, абзацом 3 п. 58.1 ст. 58 Податкового кодексу України передбачено, що до податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов'язання та штрафних (фінансових)санкцій. Таким чином, податкові повідомлення-рішення від 25.09.2013 р. № 0002281502/9146 та від 25.09.2013 р. № 0002291502/9149 були заповнені посадовими особами відповідача в порушення вимог п. 58.1 ст. 58 Податкового кодексу України, оскільки до них не було додано розрахунків штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та не наведено дати та номера декларації відповідного звітного періоду, щодо якого здійснювався розрахунок податкового зобов'язання, а також іншої інформації, необхідної для визначення грошового зобов'язання. Враховуючи вищезазначене, позивач приходить до висновку, що податкові повідомлення-рішення від 25.09.2013 р. №0002281502/9146 та від 25.09.2013 р. №0002291502/9149 є незаконними, необґрунтованими, а тому підлягають скасуванню. Представники позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіванні позовні вимоги не визнав, мотивуючи тим, що податкові повідомлення - рішення прийняті згідно чинного законодавства в межах наданих повноважень. Заслухавши пояснення представників сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.08.2013 р. ДПІ у м. Сумах проведено камеральну перевірку платіжної дисципліни до бюджету податкового зобов'язання по податку на додану вартість за січень 2012 року, травень 2013 року, акту камеральної перевірки №957/15-319 від 17.02.2012 року ТОВ ВКФ «Кондитероптторг» (а.с. 16). 30.08.2013 року ДПІ у м. Сумах складено акт №630/18-19-15-02 про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість (а.с. 16-18). 25.09.2013 р. на підставі вищезазначеного акту перевірки ДПІ у м. Сумах прийнято податкові повідомлення - рішення, а саме: - № 0002281502/9146, яким позивачу нараховано штрафні (фінансові) санкції з податку на додану вартість у розмірі 51764,02 грн. (а.с. 12); - №0002291502/9149, яким позивачу нараховано штрафні (фінансові) санкції з податку на додану вартість у розмірі 42,52 грн. (а.с. 13). Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд виходить з порушення платником термінів сплати податкового зобов'язання з податку на додану вартість протягом строків, визначених пунктом 57.1 статті 57, пунктом 203.2 статті 203 Податкового кодексу України. Суд погоджується із такими висновками ДПІ у м.Сумах, виходячи з наступного. Відповідно до частини 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з п. п. 1, 2 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою повноваження надано. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. З матеріалів справи судом встановлено, що ТОВ ВКФ «Кондитероптторг» подано до ДПІ у м. Сумах податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2011 року. 17.02.2012 року відповідачем проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість за наслідками, якої складено акт перевірки №957/15-319/24002831 від 17.02.2012 року. Зі змісту зазначеного акту судом встановлено, що позивачем на порушення пункту 200.3 статті 200 розділу 5 Податкового кодексу України, пункту 4.6.3 Розділу 5 Порядку заповнення та подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 25.01.2011 року №41, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.02.2011року за №197/18935, вчинено методологічне порушення, що вплинуло на розрахунки з бюджетом (а. с. 15). Згідно змісту зазначеного акту підприємству зменшено розмір від'ємного значення, яке зараховане зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість у сумі 405 592,00 грн. декларації за травень 2011 року. Висновком зазначеного акта перевірки платнику не підтверджено зарахування даної суми в погашення боргу. За рахунок переплати по обліковій картці платника з податку на додану вартість погашено суму податку 29 360,22 гривень. Позивачем 28 лютого 2012 року сплачено 139 590,00 грн. згідно платіжного доручення від 28 лютого 2012 року №8241 (загальна сума платіжного доручення 139590,00 грн.) з порушенням граничних строків на 7 календарних днів та 21 березня 2012 року згідно платіжного доручення від 21 березня 2012 року №8408 (загальна сума платіжного доручення 376232,00 грн.) з порушенням граничних строків на 29 календарних днів (а. с. 15). Зазначену обставину представниками позивача в судовому засіданні не заперечувалось та підтверджено методологічну похибку під час подання декларації з податку на додану вартість за травень 2011 року. Судом також, встановлено що підприємством самостійно було задекларовано до сплати в бюджет суму податку на додану вартість згідно з декларацією за січень 2012 року в розмірі 139 590,00 гривень. 212,60 грн. погашено за рахунок переплати по обліковій картці платника з податку на додану вартість. Підприємством сплачено заборгованість 21 березня 2012 року в сумі 139 377,40 грн. згідно з платіжним дорученням від 21 березня 2012 року №8408 (загальна сума платіжного доручення 376232,00 грн.) з порушенням граничних строків на 20 календарних днів. Також, ТОВ ВКФ «Кондитероптторг» самостійно задекларовано до сплати в бюджет суму податку на додану вартість згідно з декларацією за травень 2013 року в розмірі 168 193,00 гривень. 166 161,96 грн. погашено за рахунок переплати на 30.06.2013 року по обліковій картці платника з податку на додану вартість. 05.07.2013 року позивачем сплачено 2031,04 грн. згідно платіжного доручення: від 05.07.2013 року №11488 (загальна сума платіжного доручення 5000,00 грн.) з порушенням граничних строків на 5 календарних днів. Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов'язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності. Згідно підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкове зобов'язання - це сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством. За змістом п. 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою. Відповідно до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: - при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; - при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу. За змістом п.56.11 статті 56 Податкового кодексу України встановлено, що не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків. Згідно з п. 57.1 статті 57, пунктом 203.2 статті 203 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим кодексом. Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за і наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений Податковим кодексом України строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язанню є податковим боргом. Відповідно до пункт 87.9 статті 87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на оплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування Таким чином,суд приходить до висновку, що у зв'язку з несвоєчасною сплатою податкових зобов'язань з податку на додану вартість відповідачем правомірно нараховані штрафі санкції у розмірі 10% та 20 % погашеної суми податкового боргу. Суд, також зазначає, що пояснення позивача щодо процедурних порушень під час прийняття оскаржуваних рішень не є підставою для скасування зазначених податкових повідомлень рішень, оскільки процесуальні порушення не впливають на факт вчинення порушення вимог Податкового кодексу України, щодо своєчасної сплати податкових зобов'язань. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення від 25.09.2013 р. №0002281502/9146 та від 25.09.2013 р. №0002291502/9149 щодо нарахування штрафних фінансових санкцій у розмірі 42,52 грн. з податку на додану вартість ДПІ у м. Сумах прийняті на підставі, у межах повноважень, та у спосіб, визначений Конституцією та законами України, а тому підстави для визнання протиправними та скасування зазначених податкових повідомлень - рішень відсутні.

Результат розгляду: denied