Рішення адміністративного суду від 2014-02-10 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з даним позовом, зазначивши, що на виконання рішення Центрально-Міського районного суду міста Горлівки № 2а-5911 управлінням здійснений перерахунок пенсії [PERSON] розпорядженням №106322 від 14.09.2011 року. Тобто, в межах своїх повноважень управління виконало рішення суду - здійснило перерахунок, визначило суму доплати, сформувало відомості, які підлягають виплаті при відповідному бюджетному фінансуванні за рахунок коштів державного бюджету. 11.07.2013 року управлінням отримана вимога державного виконавця Центрально-Міського відділу ДВС Горлівського міського управління юстиції Яценка О.Ф. про здійснення дій по виконанню зазначеного рішення суду. Фактично державний виконавець наполягає на виплаті сум, які нараховані позивачу. Позивач вважає вимогу державного виконавця №6982/05-35 від 11.07.2013 р. такою, що суперечить нормам чинного законодавства. Так, ст. 7 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» передбачено, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією положень цього Закону, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. ЗУ «Про державний бюджет України на 2013 рік» встановлено, що в 2013 році норми і положення ст.ст. 5, 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни»застосовуються у поряду та розмірах, встановлених Кабінетом міністрів України, виходячи з існуючого фінансового ресурсу Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік. Бюджетним кодексом України встановлено, що будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Бюджетні призначення, джерелом фінансування яких є державний бюджет, визначаються законом про державний бюджет. Для проведення виплат пенсіонерам даної категорії в розмірах, визначених рішенням суду, кошти в державному бюджеті на 2013 рік не передбачені. І до цього факту Пенсійний фонд не має ніякого відношення і не може вплинути на нього. Видатки, необхідні для виконання судових рішень про перерахунок та виплату підвищень до пенсії дітям війни, не передбачені бюджетною програмою за КПКВК 2506020 «Дотація на виплату пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за різними пенсійними програмами», згідно з якою Пенсійному фонду виділяються бюджетні асигнування. Відповідно до ст. 73 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» кошти Пенсійного фонду використовуються на виплату видатків, передбачених цим Законом. Використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом заборонено. Відповідно до п. 12 Прикінцевих положень зазначеного Закону органи ПФУ є органами виконавчої влади, тобто бюджетними установами. Порядком виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, затвердженим постановою КМУ від 03.08.2011 року № 845 передбачено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства з попереднім інформуванням Мінфіну. Частинами 4 та 5 зазначеної Постанови встановлено виключний перелік випадків, в яких здійснюється списання коштів з бюджетних рахунків та коло джерел, за рахунок яких таке списання відбувається. Отже, дії органу ДВС по примусовому виконанню рішень судів про проведення нарахування і виплати пенсій згідно Закону № 796 без виділення на вказані цілі відповідних асигнувань з державного бюджету є незаконними і такими, що вчиняються з перевищенням повноважень і суперечать нормам чинного законодавства, а також є спонуканням органів виконавчої влади до вчинення дій з нецільового використання бюджетних коштів. Тому, просить суд ухвалити рішення, яким визнати вимогу державного виконавця Центрально-Міського відділу ДВС Горлівського міського управління юстиції № 6983/05-35 від 11.07.2013 року щодо здійснення виплати перерахованої суми доплати до пенсії [PERSON] неправомірною та такою, що не підлягає виконанню, оскільки спонукає управління Пенсійного фонду України до вчинення дій з нецільового використання бюджетних коштів. Представник позивача за дорученням Павленко О.Г. в судовому засіданні наполягала на задоволенні позовних вимог, мотивуючи їх аналогічно викладеному в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні вважав позов безпідставним, просив відмовити в задоволенні позову, мотивуючи свої заперечення тим, що дії державного виконавця з примусового виконання виконавчого листа №2а-16, виданого 23.04.2012 року Центрально-Міським районним судом міста Горлівки про зобов'язання Управління пенсійного фонду в Центрально-Міському районі міста Горлівки здійснити нарахування та виплату [PERSON] підвищення до пенсії як дитині війни відповідно до ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, яка дорівнює прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність з урахуванням раніше сплачених сум є законними та такими, що здійснені на підставі положень Конституції України та ЗУ «Про державну виконавчу службу». Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити з наступних підстав. Згідно наявної в матеріалах справи копії вимоги старшого державного виконавця Лукіна В.В. Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби Горлівського міського управління юстиції Донецької області 23.04.2012 року Центрально-Міським районним судом міста Горлівки був виданий виконавчий лист № 2а-16 про зобов'язання Управління пенсійного фонду в Центрально-Міському районі міста Горлівки здійснити нарахування та виплату [PERSON] підвищення до пенсії як дитині війни відповідно до ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, яка дорівнює прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність з урахуванням фактично отриманих сум. 26.04.2012 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та копії постанови було направлено сторонам. Ухвалою № 253/6189/13-а, виданою 19.06.2013 року Центрально-Міським районним судом міста Горлівки встановлено, що реалізація особою права, яке пов'язане з отриманням бюджетних коштів, котра базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань судом не приймається до уваги. Станом на 11.07.2013 року рішення суду фактично не виконано. Тому, державним виконавцем була направлена позивачу вимога у строк до 18.07.2013 року здійснити дії по виконанню рішення суду та надати докази фактичного виконання рішення суду. Згідно наявної в матеріалах справи копії розпорядження від 14.09.2011 року позивач здійснив перерахунок пенсії [PERSON], визначивши суму доплат. Однак, до теперішнього часу виплата фактично не здійснена, тобто рішення суду є невиконаним. Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Статтею 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду. Відповідно до приписів ст. 14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Згідно ч. 1 ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Згідно ч. 4 ст. 257 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Статтею 1 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цьогоЗакону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Так, державним виконавцем відповідно до положень ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження» 26.04.2012 року було винесено постанову про відкриття виконавчого справдження. Статтею 5 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом. З матеріалів справи вбачається, що боржник - позивач здійснив перерахунок та нарахував, але не виплатив [PERSON] щомісячну доплату до пенсії як дитині війни, що вказує на грубе порушення позивачем норм ст. 129 Конституції України та ст.ст. 14, 255 КАС України щодо обов'язковості судових рішень. Відсутність коштів на бюджетних рахунках управління Пенсійного фонду України у Центрально-Міському районі міста Горлівки не є підставою для невиконання судових рішень органами державної влади. З урахуванням наведеного, дії державного виконавця щодо направлення позивачу вимоги № 6982/05-35 від 11.07.2013 року у строк до 18.07.2013 року здійснити дії по виконанню рішення суду та надати докази фактичного виконання рішення суду, були вчинені на підставі, у межах повноважень та у законний спосіб. За таких обставин позовні вимоги позивача є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Результат розгляду: denied