Рішення адміністративного суду від 2014-01-30 00:00:00+02

"19" лютого 2013 р. [PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області в якому просив: - визнати протиправним рішення відповідача про відмову у наданні дозволу [PERSON] на придбання одного мисливського нарізного карабіну від 18.02.2013 року №7/449; - зобов'язати відповідача видати [PERSON] дозвіл на придбання одного мисливського нарізного карабіну. Позовні вимоги обґрунтовані безпідставністю відмови у видачі дозволу на придбання зброї, оскільки колишня судимість позивача вже погашена та знята, адміністративні справи по розгляду адміністративних правопорушень закриті рішенням суду за відсутністю в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення. Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 березня 2013 р. у справі № 811/589/13-а адміністративний позов [PERSON] до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії - задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Управління Міністерства внутрішніх справ у Кіровоградській області №7/449 від 18 лютого 2013 року про відмову [PERSON] в наданні дозволу на придбання мисливської нарізної зброї. Зобов'язано Управління Міністерства внутрішніх справ у Кіровоградській області повторно розглянути заяву [PERSON] від 31 січня 2013 року про надання дозволу на придбання мисливської нарізної зброї. В іншій частині позову відмовлено. Постанову суду в частині задоволення позовних вимог мотивовано тим, що у відповідача не існувало підстав для прийняття спірного рішення, оскільки [PERSON] надав всі необхідні документи, не притягувався до адміністративної відповідальності за порушення громадського порядку, а судимість за вчинений злочин є погашеною. Відмова в задоволенні частини позовних вимог мотивована тим, що відповідачем ще вирішено питання щодо розгляду прокуратурою скарги [PERSON] стосовно погроз [PERSON], які мали місце в 2009 році. Не погодившись з постановою суду, подано апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області , згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 березня 2013 р. у справі № 811/589/13-а, як таку що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не в повному обсягу встановив обставини по справі та не вірно застосував положення Порядку виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів. Скаржник посилається на те, що вчинені позивачем адміністративні правопорушення, а також правопорушення за які настає кримінальна відповідальність є достатньою підставою для відмови у наданні дозволу на придбання зброї. Сторони по справі про час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення. До судового засідання не з'явились представники сторін. УМВС України в Кіровоградській області до суду надіслано клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача. З урахуванням наявних в справі матеріалів, нез'явлення в судове засідання представників сторін не перешкоджає розгляду скарги. Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вбачає підстави для часткового задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 31.01.2013 року [PERSON] звернувся до УМВС України в Кіровоградській області з заявою про надання дозволу на придбання мисливської нарізної зброї. 18.02.2013 року листом №7/449 від 18.02.2013 року відповідач відмовив [PERSON] в наданні дозволу. Відмова мотивована тим, що у відповідності до діючих нормативно-правових актів, забороняється надання дозволу на придбання зброї особам, у разі пред'явлення їм обвинувачення про вчинення злочину або наявності в особи судимості за злочин, яка не погашена або не знята в установленому порядку, а також особам, стосовно яких є дані про систематичне порушення ними громадського порядку. Відмовляючи в наданні дозволу, відповідач посилався на те, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22.11.2002 року [PERSON] засуджено до двох років позбавлення волі. Крім того, відповідач, в якості підстав для відмови у наданні дозволу зазначав, що в журналі реєстрації заяв про злочин зареєстроване повідомлення від 07.10.2009 року по факту погроз [PERSON] громадянину [PERSON] Також відмова містила посилання на притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за порушення громадського порядку 23.09.2009 року та 12.10.2009 року. З вимогою скасувати спірне рішення про відмову у наданні дозволу на придбання нарізної зброї позивач звернувся до суду. Дослідивши обставини по справі, колегія суддів доходить наступних висновків. Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 року завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. Частина третя вказаної статті встановлює, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Законом України „Про міліцію" встановлені повноваження органів внутрішніх справ щодо надання дозволів на зберігання та носіння зброї. Так, п. 13 ст. 10 цього Закону визначено, що міліція відповідно до своїх завдань зобов'язана давати відповідно до законодавства дозвіл на придбання, зберігання, носіння і перевезення зброї, боєприпасів, вибухових речовин та матеріалів, інших предметів і речовин, щодо зберігання і використання яких встановлено спеціальні правила, а також на відкриття об'єктів, де вони використовуються, контролювати додержання зазначених правил та функціонування цих об'єктів. Як встановлено Положенням про дозвільну систему, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 р. № 576, видача дозволів на виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорону, перевезення і використання предметів, матеріалів і речовин, відкриття підприємств, майстерень і лабораторій здійснюється: на вогнепальну зброю (нарізну воєнних зразків, несучасну стрілецьку, спортивну, навчальну, охолощену, мисливську нарізну і гладкоствольну), - у порядку, визначеному МВС (п. 9 Положення). У відповідності до п.1.3 «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої Наказом МВС України від 21.08.1998 року №622 (далі - Інструкція №622), основними завданнями органів внутрішніх справ є запобігання порушенням порядку виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорони, перевезення та використання вогнепальної зброї, пневматичної зброї калібру понад 4,5 мм та швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, бойових припасів до зброї, вибухових матеріалів і речовин, попередження випадків їх втрати, крадіжок, використання не за призначенням та з протиправною метою. Абзацом другим пункту зазначеної 5.1 Інструкції №622 встановлено, що органи внутрішніх справ не мають права видавати дозволи на придбання, зберігання і носіння вогнепальної, пневматичної чи холодної зброї громадянам у разі: наявності в особи медичних протипоказань до володіння зброєю; наявності даних про систематичне порушення такою особою громадського порядку, зловживання спиртними напоями, вживання наркотичних речовин без призначення лікаря тощо; пред'явлення такій особі обвинувачення про вчинення злочину, а також віддання до суду; наявності непогашеної або не знятої у встановленому порядку з такої особи судимості за умисні злочини, а також за злочини, учинені із застосуванням вогнепальної зброї або вибухових матеріалів; наявності умовного засудження такої особи з іспитовим строком; наявності вироку суду стосовно особи, виконання якого відстрочено, або засудження її до виправних робіт; відсутності довідки про складання заліків на знання матеріальної частини зброї, правил поводження з нею та порядку застосування. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в справі матеріалами, що вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22.11.2002 року у справі №1-407-2002 [PERSON] засуджено до двох років позбавлення волі за ст. 118 КК України з відстроченням виконання вироку відповідно до ст. 75 Кримінального кодексу України. постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21.10.2003 року [PERSON] звільнено від відбування покарання у зв'язку з прийняттям Закону України «Про амністію» від 11.07.2003 року. Дана судимість є знятою в законному порядку, що підтверджується витягом з реєстру Управління інформаційно-аналітичного забезпечення УМВС України в Кіровоградській області №399-22012013/35210 відповідно до якого [PERSON] станом на 29.01.2013 року вважається таким, що не має судимості та в розшуку не перебуває. Неодноразове порушення громадського порядку позивачем, відповідно до пояснень відповідача, також не знайшло свого підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції. Відповідачем не доведено фактів притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення громадського порядку чи будь-яке інше адміністративне правопорушення. Надані в справу копії судових рішень свідчать про закриття провадження по справам про адміністративні правопорушення через відсутність в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення, чи відсутність самої події адміністративного правопорушення. Як вірно зазначено судом першої інстанції, відповідачем не запитано відомостей щодо стану та результату розгляду заяви [PERSON] стосовно погроз позивача, яка мала місце в 2009 році та передана за належністю до прокуратури. За таких обставин, колегія суддів вважає за потрібне зазначити, що ч.3 ст. 2 КАС встановлені критерії правомірності прийнятого рішення суб'єктом владних повноважень, зокрема, вимога обґрунтованості прийнятого рішення. Прийняття рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії. Цей критерій відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб'єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов'язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо. Суб'єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим. За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що спірне рішення УМВС у Кіровоградській області рішення про відмову у наданні дозволу на придбання прийнято необґрунтовано, без врахування та встановлення обставин, що мають важливе значення для вирішення питання про можливість надання дозволу на придбання нарізної зброї. відповідно й висновок суду першої інстанції щодо скасування спірного рішення відповідача від 18.02.2013 року №7/449 є вірним та вмотивованим. Проте, колегія суддів не погоджується з думкою суду першої інстанції щодо зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву [PERSON] про надання дозволу з наступних підстав. Адміністративний суд, відповідно до приписів КАС України, не вправі підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які Конституцією України та законами України віднесені до компетенції цього органу державної влади, оскільки це порушуватиме принцип розподілу влади на законодавчу, виконавчу та судову. Пунктом 13 частини першої статті 10 Закону України "Про міліцію", приписами Інструкції № 622 забезпечено функціонування дозвільної системи та вирішення питань щодо надання дозволів громадянам на придбання зброї належить до виключної компетенції органів внутрішніх справ, відтак адміністративний суд, надаючи правову оцінку рішенню відповідача про відмову у наданні дозволу та визнаючи таку відмову протиправною, не наділений повноваженнями щодо прийняття рішення про надання позивачеві дозволу на придбання зброї у тому числі через зобов'язання відповідача прийняти таке рішення. За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву [PERSON] від 31.01.2013 року про надання дозволу на придбання мисливської нарізної зброї є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Результат розгляду: partial