Рішення адміністративного суду від 2014-01-16 00:00:00+02

Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області звернулась до суду з адміністративним позовом до [PERSON], згідно якого просить суд зобов'язати відповідача виконати вимоги припису №2/01-з від 10.01.2013 року, а саме: знести об'єкт самочинного будівництва - надбудову мансарди над квартирою [ADDRESS] та привести частину багатоквартирного житлового будинку до попереднього стану (згідно технічної документації на будинок). В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що при проведенні перевірки з питань дотримання вимог законодавства у сфері архітектури та будівництва з приводу самочинного виконання [PERSON] надбудови мансарди над квартирою [ADDRESS], що є порушенням ст. 29 Закону України "Про планування і забудову територій", ст. 7,9,27 Закону України «Про архітектурну діяльність». Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, просить відмовити в його задоволенні мотивуючи тим, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 02.08.2013 року за відповідачем визнано право власності на самочинну реконструйовану квартиру [ADDRESS]. Заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з наступного. Правові та організаційні засади здійснення архітектурної діяльності визначає Закон України "Про архітектурну діяльність", який спрямований на формування сприятливого життєвого середовища, досягнення естетичної виразності, економічної доцільності і надійності будинків, споруд та їх комплексів. Відповідно до ст. 9 Закону України "Про архітектурну діяльність" будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів у порядку, визначеному статтею 24 Закону України "Про планування і забудову територій". Відповідно до ст.10 Закону України "Про архітектурну діяльність" державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснює центральний орган виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури. Державний контроль та нагляд у системі центрального органу виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури здійснює Державна архітектурно-будівельна інспекція України та її територіальні органи. Правові та організаційні основи планування, забудови та іншого використання територій встановлює Закон України "Про планування і забудову територій". Відповідно до ст. 31 вказаного Закону України державний контроль за плануванням, забудовою, іншим використанням територій здійснюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань містобудування та архітектури, Державною архітектурно -будівельною інспекцією України та її територіальними органами, а також іншими спеціально уповноваженими виконавчої влади. Одними з основних завдань Держархібудінспекції є виконання дозвільних. реєстраційних функцій та здійснення державного архітектурно-будівельний контролю (п.3 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію, затвердженого ПКМУ від 18.10.2006 р. № 1434). Відповідно до пункту 1 Положення про державний архітектурно-будівельний контроль, затвердженого ПКМУ від 25.03.1993 року № 225 (в редакції ПКМУ від 07.04.1995 р. № 253) державний архітектурно-будівельний контроль -це сукупність організаційно-технічних і правових заходів, спрямованих на дотримання законодавства, державних стандартів, норм і правил, архітектурних вимог і технічних умов, а також положень затвердженої містобудівної документації та проектів конкретних об'єктів, місцевих правил забудови населених пунктів усіма суб'єктами містобудівної діяльності незалежно від форм власності під час забудови територій і населених пунктів, розміщення, будівництва, реконструкції, капітального ремонту об'єктів житлово-цивільного, виробничого та іншого призначення, реставрації архітектурних пам'яток, створення інженерної та транспортної інфраструктури, виробництва будівельних матеріалів, виробів і конструкцій. Відповідно до покладених на Держархібудінспекцію завдань видача замовникам (забудовникам) та реєстрація в установленому порядку дозволу на виконання робіт з нового виробництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту, впорядкування об'єктів містобудування, розширення та технічного переоснащення підприємств (будівельні роботи) здійснюється її територіальними органами ( пп.1 п.3 Положення про державний архітектурно-будівельний контроль, пп.5 п. 4 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію). Порядок та умови надання дозволу регулюється Положенням про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 05.12.2000 року № 273. Згідно п.1.1. зазначеного Положення, дозвіл на виконання робіт з нового будівництва, розширення, реконструкції, технічного переоснащення є документом, що посвідчує право забудовника (замовника) на виконання будівельних робіт, надається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю. Виконання будівельних робіт без такого дозволу забороняється. Згідно ст. 29 Закону України "Про планування і забудову територій" здійснення будівельних робіт на об'єктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт або його перереєстрації, а також здійснення не зазначених у дозволі будівельних робіт вважається самовільним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно з законодавством. Територіальні органи Держархібудінспекції мають право давати у межах своїх повноважень обов'язкові для виконання приписи щодо усунення фактів порушення вимог законодавства тощо. Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області 10.01.2012 року проведено перевірку з питань дотримання вимог законодавства у сфері архітектури та будівництва з приводу виконання [PERSON] надбудови мансарди над квартирою [ADDRESS]. За результатами перевірки цього ж числа складено акт №2/01-з, згідно висновків якого [PERSON] в 2007 році здійснила виконання будівельних робіт з влаштування шатрового даху та мансарди в об'ємі утвореного горища над квартирою [ADDRESS] без виготовленої та затвердженої проектної документації та без дозволу на виконання будівельних робіт, що є порушенням вимог ст. 29 Закону України "Про планування і забудову територій", ст. 7,9,27 Закону України «Про архітектурну діяльність». У зв'язку з цим Інспекцією державного архітектурно-будівельного контрою у Львівській області винесено припис №2/01-з від 10.01.2013 року та запропоновано знести об'єкт самочинного будівництва - надбудову мансарди над квартирою [ADDRESS] та привести частину багатоквартирного житлового будинку до попереднього стану (згідно технічної документації на будинок). Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області 26.03.2013 року проведено позапланову перевірку виконання вимог припису №2/01-з від 10.01.2013 року, за результатами якої складено акт №24/03-з від 26.03.2013 року про невиконання [PERSON] вимог припису. Згідно із матеріалами справи, рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 02.08.2013 р. у справі №462/5540/13-ц за цивільним позовом [PERSON] до Львівської міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво, позовні вимоги [PERSON] задоволено, за нею визнано право власності на самочинно реконструйовану квартиру [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається із долученої до матеріалів справи копії рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 02.08.2013 р., останнє набрало законної сили, що засвідчено підписом судді та проставленням відбитку гербової печатки суду. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність відмовити позивачу в задоволенні позову.

Результат розгляду: denied