Рішення адміністративного суду від 2014-01-22 00:00:00+02

В травні 2011 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати незаконною бездіяльність відповідача щодо нарахування підвищення до пенсії у меншому розмірі, ніж це передбачено ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплатити різницю у період з 01.01.2006 року по квітень 2011 року. Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 20 червня 2011 року, відкрито скорочене провадження за період з 12 листопада 2010 року, в іншій частині позовні вимоги - залишено без розгляду. Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 16 серпня 2011 рокупозовні вимоги задоволені частково. Зобов'язано відповідача здійснити перерахунок та виплатити позивачу щомісячну державну соціальну допомогу згідно ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 12 листопада 2010 року по 22 липня 2011 року включно в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Не погодившись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову та відмовити в задоволені позовних вимог посилаючись при цьому на порушення судом норм матеріального права. Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" має статус дитини війни, що підтверджується відміткою в пенсійному посвідченні і має право відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" на підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. У 2008 році дія ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" відновлена рішенням Конституційного Суду України № 10-рп від 22 травня 2008 року та у подальшому не призупинялася, а застосування відповідачем положень постанови КМ України № 530 від 28.05.2008 року щодо визначення розміру підвищення пенсії є безпідставним, оскільки розмір підвищення пенсії визначений Законом України "Про соціальний захист дітей війни", який має вищу юридичну силу, ніж постанова КМ України. Також необхідно зазначити, що 14 червня 2011 року Верховною Радою України прийнято Закон України №3491-VI "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік", який набрав чинності 19 червня 2011 року. На виконання вимог вищезазначеного Закону 06 липня 2011 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №745 "Про встановлення деяких виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету", яка набрала чинності 23 липня 2011 року, відповідно до якої підвищення до пенсії на 2011 рік «дітям війни» встановлено у розмірі 49 гр. 80 коп. Дані нормативні акти неконституційними не визнані, а тому підлягають застосуванню, у зв'язку з чим вимоги позивача підлягають задоволенню по 22 липня 2011 року включно. При цьому суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що розмір мінімальної пенсії за віком необхідно обраховувати відповідно до ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком. За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції було повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні. Між тим, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне змінити абзац другий резолютивної частини постанови зазначивши вірно "перерахувати та виплатити позивачу підвищення до пенсії", а не "щомісячну державну соціальну допомогу", оскільки позивач отримує пенсію.

Результат розгляду: denied