Рішення адміністративного суду від 2014-02-27 00:00:00+02

Товариство з обмеженою відповідальністю «НТ-Дістрібушн» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Міністерства доходів та зборів України, в якій, з урахуванням зменшених позовних вимог просить: - визнати протиправним неприйняття відповідачем податкових накладних позивача для реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних; - визнати податкові накладні №109 від 27.08.2013, №111 від 28.08.2013, №1 від 02.09.2013, №24 від 04.09.2013, №35 від 10.09.2013, №5 від 08.10.2013, №13 від 09.10.2013, №17 від 10.10.2013, №29 від 16.10.2013, №34 від 18.10.2013, №36 від 22.10.2013, №40 від 24.10.2013, №1 від 04.11.2013, №15 від 08.11.2013, №21 від 15.11.2013, №51 від 26.11.2013, №3 від 02.12.2013, №19 від 17.12.2013, №43 від 27.12.2013, №1 від 14.01.2014, №2 від 14.01.2014, №3 від 14.01.2014, №4 від 14.01.2014, №5 від 14.01.2014, №6 від 15.01.2014, №7 від 17.01.2014, №9 від 27.01.2014, №10 від 27.01.2014, №11 від 27.01.2014 прийнятими Міністерством доходів і зборів України та зареєстрованими в Єдиному державному реєстрі податкових накладних протягом операційного дня, коли їх було надіслано платником податків; - зобов'язати відповідача усунути перешкоди у реєстрації, оформлених відповідно до вимог пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, податкових накладних ТОВ «НТ-Дістрібушн» в Єдиному реєстрі податкових накладних. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем були належним чином складені та направлені в електронній формі засобами телекомунікаційного зв'язку податкові накладні, в яких зазначена адреса продавця відповідає інформації наявній в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців. Однак, відповідач в порушення вимог чинного законодавства не прийняв та не зареєстрував такі накладні в Єдиному державному реєстрі податкових накладних, зазначивши при цьому завідомо невірну інформацію про невідповідність адреси, вказаної у накладних, тій, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців. Представник відповідача проти задоволення позову заперечив. Посилався на те, що направлені позивачем податкові накладні складені з порушенням вимог законодавства в частині зазначення місцезнаходження юридичної особи продавця. За таких обставин, вважає позовні вимоги необґрунтованими та просив суд відмовити у їх задоволенні. Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне. Позивач засобами телекомунікаційного зв'язку направив до податкового органу у електронному вигляді податкові накладні №109 від 27.08.2013, №111 від 28.08.2013, №1 від 02.09.2013, №24 від 04.09.2013, №35 від 10.09.2013, №5 від 08.10.2013, №13 від 09.10.2013, №17 від 10.10.2013, №29 від 16.10.2013, №34 від 18.10.2013, №36 від 22.10.2013, №40 від 24.10.2013, №1 від 04.11.2013, №15 від 08.11.2013, №21 від 15.11.2013, №51 від 26.11.2013, №3 від 02.12.2013, №19 від 17.12.2013, №43 від 27.12.2013, №1 від 14.01.2014, №2 від 14.01.2014, №3 від 14.01.2014, №4 від 14.01.2014, №5 від 14.01.2014, №6 від 15.01.2014, №7 від 17.01.2014, №9 від 27.01.2014, №10 від 27.01.2014, №11 від 27.01.2014. Однак, згідно отриманих позивачем у електронній формі квитанцій №1, вищезазначені податкові накладні не прийнято у зв'язку з помилкою: «місцезнаходження юридичної особи продавця товарів/послуг, вказане у документі не відповідає інформації Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців». Суд встановив, що позивач двічі звертався до відповідача листами від 10.09.2013 № 1009-01 та від 04.11.2013 № 041113-01, якими повідомляв відповідача про те, що адреса у податкових накладних ТОВ «НТ-Дістрібушн» відповідає тій адресі, яка зазначена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та надавав до вказаних листів витяг і виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. В матеріалах справи наявна копія листа Міністерства доходів і зборів України від 02.12.2013 №16585/6/99-99-10-01-05-15 про розгляд звернення ТОВ «НТ-Дістрібушн» від 04.11.2013 № 041113-01, де наведено порядок подання та отримання податкових накладних в електронній формі телекомунікаційними каналами зв'язку. Пояснень щодо причин блокування реєстрації податкових накладних в Єдиному державному реєстрі податкових накладних, про які запитував позивач, відповідач не надав. Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача щодо неприйняття для реєстрації податкових накладних в Єдиному державному реєстрі податкових накладних, звернувся до суду. Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог частково, виходячи з наступного. У відповідності до пункту 11 підрозділу 2 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України реєстрація податкових накладних платниками податку на додану вартість - продавцями в Єдиному реєстрі податкових накладних запроваджується для платників цього податку, у яких сума податку на додану вартість в одній податковій накладній становить: понад 1 мільйон гривень - з 1 січня 2011 року; понад 500 тисяч гривень - з 1 квітня 2011 року; понад 100 тисяч гривень - з 1 липня 2011 року; понад 10 тисяч гривень - з 1 січня 2012 року. Податкова накладна, виписана при здійсненні операцій з постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, з 1 січня 2012 року підлягає включенню до Єдиного реєстру податкових накладних не залежно від розміру податку на додану вартість в одній податковій накладній. Як вбачається з вищезазначених податкових накладних, копії яких наявні в матеріалах справи, усі вони виписані при здійсненні операцій з постачання товарів імпортованих на митну територію України, а тому підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних незалежно від розміру податку на додану вартість в одній податковій накладній. Пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України встановлено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим. У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України). Згідно з пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних. Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня. Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує, державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції. Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин. Механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї (далі - податкова накладна та/або розрахунок коригування), до Єдиного реєстру податкових накладних (далі - Реєстр) платників податку на додану вартість - продавців товарів (послуг), звіряння даних, що містяться у виданих платникам такого податку - покупцям товарів (послуг) податковій накладній та розрахунку коригування з відомостями, які містяться у Реєстрі, визначає Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246 (далі - Порядок № 1246). Після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі до державної податкової служби здійснюється їх розшифрування, перевіряється електронний цифровий підпис, визначається відповідність електронного документа формату (стандарту), затвердженому Державною податковою службою, та проводиться їх реєстрація (пункт 7 Порядку № 1246). Відповідно до пункту 9 Порядку № 1246 причиною відмови у прийнятті податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації є: 1) наявність помилок; 2) відсутність в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; 3) факт реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами. Як вбачається з наявних у матеріалах справи квитанцій №1, підставою для відмови у прийнятті податкових накладних ТОВ «НТ-Дістрібушн» є виявлення помилки: місцезнаходження юридичної особи продавця товарів/послуг, вказане у документах не відповідає інформації Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Частиною 1 статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» визначено, що Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців - автоматизована система збирання, накопичення, захисту, обліку та надання інформації про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; місцезнаходження юридичної особи - адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені. У відповідності до частини 1 статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (пункт 45.2 статті 45 Податкового кодексу України). Згідно витягів Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АГ № 325590 станом на 26.09.2013 та серії АД №483680 станом на 23.01.2014, юридичною адресою позивача є: 04119, м. Київ, Шевченківський район, вулиця Дорогожицька, будинок 1. Дослідивши наявні в матеріалах справи копії податкових накладних №109 від 27.08.2013, №111 від 28.08.2013, №1 від 02.09.2013, №24 від 04.09.2013, №35 від 10.09.2013, №5 від 08.10.2013, №13 від 09.10.2013, №17 від 10.10.2013, №29 від 16.10.2013, №34 від 18.10.2013, №36 від 22.10.2013, №40 від 24.10.2013, №1 від 04.11.2013, №15 від 08.11.2013, №21 від 15.11.2013, №51 від 26.11.2013, №3 від 02.12.2013, №19 від 17.12.2013, №43 від 27.12.2013, №1 від 14.01.2014, №2 від 14.01.2014, №3 від 14.01.2014, №4 від 14.01.2014, №5 від 14.01.2014, №6 від 15.01.2014, №7 від 17.01.2014, №9 від 27.01.2014, №10 від 27.01.2014, №11 від 27.01.2014, суд встановив, що у графі «Місцезнаходження (податкова адреса) продавця» зазначено наступну адресу: вул. Дорогожицька, 1, м. Київ, 04119, що відповідає інформації про місцезнаходження позивача, зазначеній у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Отже, направлені позивачем до податкового органу податкові накладні складені у відповідності до вимог Податкового кодексу України та Порядку № 1246. Інших доказів та обґрунтувань на підтвердження наявності підстав для відмови у прийнятті вищезазначених податкових накладних, поданих позивачем, крім посилань на помилку - «місцезнаходження юридичної особи продавця товарів/послуг, вказане у документах не відповідає інформації Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», відповідач суду не надав. Згідно листа Вищого адміністративного суду України від 24.10.2013 № 1486/12/13-13 резолютивна частина постанови адміністративного суду про задоволення позовних вимог у справі, предметом оскарження в якій є протиправність неприйняття податкової накладної для реєстрації, з урахуванням вимог пункту 1 частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України повинна містити висновок про визнання протиправним неприйняття податкової накладної для реєстрації, а також зазначення того, що податкову накладну потрібно вважати прийнятою та зареєстрованою протягом операційного дня, коли її було надіслано платником податку (із зазначенням дати). Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне захистити порушені права позивача шляхом визнання податкових накладних №109 від 27.08.2013, №111 від 28.08.2013, №1 від 02.09.2013, №24 від 04.09.2013, №35 від 10.09.2013, №5 від 08.10.2013, №13 від 09.10.2013, №17 від 10.10.2013, №29 від 16.10.2013, №34 від 18.10.2013, №36 від 22.10.2013, №40 від 24.10.2013, №1 від 04.11.2013, №15 від 08.11.2013, №21 від 15.11.2013, №51 від 26.11.2013, №3 від 02.12.2013, №19 від 17.12.2013, №43 від 27.12.2013, №1 від 14.01.2014, №2 від 14.01.2014, №3 від 14.01.2014, №4 від 14.01.2014, №5 від 14.01.2014, №6 від 15.01.2014, №7 від 17.01.2014, №9 від 27.01.2014, №10 від 27.01.2014, №11 від 27.01.2014 прийнятими Міністерством доходів і зборів України та зареєстрованими в Єдиному державному реєстрі податкових накладних в ті дати та в той час, які вказані у відповідних квитанціях №1. Стосовно позовної вимоги зобов'язати відповідача усунути перешкоди у реєстрації, оформлених відповідно до вимог пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, податкових накладних ТОВ «НТ-Дістрібушн» в Єдиному реєстрі податкових накладних, суд зазначає наступне. Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Платник податків, який вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені його права, свободи або інтереси, для їх захисту, у відповідності до частини 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, має право звернутися до адміністративного суду. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо платник податків вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші обмеження прав чи свобод (статті 2, 17 Кодексу адміністративного судочинства України). Отже, судовому захисту підлягає лише порушене право, неодмінною ознакою чого є зміна стану суб'єктивних прав та обов'язків особи, що звернулась за захистом своїх прав, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов'язку. Суд зазначає, що захисту підлягає виключно порушене право позивача, а не те, яке ймовірно може бути порушене у майбутньому, з огляду на що вимога позивача про зобов'язання відповідача усунути перешкоди у реєстрації, оформлених відповідно до вимог пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, податкових накладних ТОВ «НТ-Дістрібушн» в Єдиному реєстрі податкових накладних не підлягає задоволенню. Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Згідно із частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог частково. Частиною 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Результат розгляду: partial