Рішення адміністративного суду від 2014-02-12 00:00:00+02

Товариство з обмеженою відповідальністю «Охорона - Дніпро» ( далі ТОВ «Охорона - Дніпро») звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, в якому просить скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 20.11.2013 року № 0002062305, яким збільшено суму грошового зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕЗПЕКА, ОХОРОНА, ГАРАНТІЯ» з податку на прибуток в розмірі 598 688,75 грн.; скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 20.11.2013 року № 0002072305, яким збільшено суму грошового зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕЗПЕКА, ОХОРОНА, ГАРАНТІЯ» з податку на додану вартість в розмірі 570 177,50 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що податковим органом було проведено планову виїзну перевірку ТОВ «БЕЗПЕКА, ОХОРОНА, ГАРАНТІЯ » (код ЄДРПОУ 24609993). В акті №869/221/24609993 від 28.10.2013 року, складеному за результатами перевірки, зафіксовано численні порушення законодавства та на підставі акта були прийняті податкові повідомлення-рішення №№ 0002062305,0002072305 від 20 листопада 2013 року. Позивач вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення - необґрунтованими, прийнятими з порушенням вимог чинного законодавства та такими, що підлягають скасуванню. Висновки зазначені в акті перевірки не відповідають фактичним обставинам та повністю спростовуються наявними первинними документами. Представники позивача у судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити, посилаючись на обставини, що викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Охорона - Дніпро» відмовити з підстав аналогічних викладеним в запереченні проти адміністративного позову, яке міститься в матеріалах справи. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та представника відповідача, показання свідків, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши чинне законодавство, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «БЕЗПЕКА, ОХОРОНА, ГАРАНТІЯ» (код ЄДРПОУ 24609993)( далі ТОВ «Б.О.Г.») було зареєстроване 27.03.1997 року. 13 листопада 2013 року на загальних зборах учасників ТОВ « БЕЗПЕКА, ОХОРОНА,ГАРАНТІЯ » було прийнято рішення про зміну найменування Товариства на Товариство з обмеженою відповідальністю «Охорона - Дніпро». Державну реєстрацію змін до установчих документів проведено 19.11.2013 року Реєстраційною службою Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області. Позивач знаходиться на податковому обліку в Державній податковій інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській за № 4320 від 08.04.1997 року, як платник податку на додану вартість. На підставі направлень від 10.09.2013 року № 428, № 429, № 429, виданих ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області, згідно із ст. 77 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI та відповідно до плану графіка проведення планових перевірок СГ на 3 квартал 2013 року проведена планова виїзна перевірка товариства з обмеженою відповідальністю «БЕЗПЕКА, ОХОРОНА, ГАРАНТІЯ» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2010 року по 31.12.2012 року. За результатами перевірки податковою інспекцією було складено акт №869/221/24609993 від 28.10.2013 року, яким зафіксовано порушення ТОВ «Б.О.Г.» п.п. 14.1.27, п.п. 14.1.36п. 14.1 ст. 14, п. 138.2 ст. 138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (із змінами та доповненнями) завищені витрати на загальну суму 2 280 716 грн., в тому числі за 2 квартал 2012 року у сумі 1 017 432грн., за 3 квартал 2012 року у сумі 606 676 грн., за 4 квартал 2012 року у сумі 656 608 грн. не відповідають визначенню витрат, як такі, що не підтверджені первинними документами та не пов'язані з господарською діяльністю ТОВ «Б.О.Г.»; п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI ( зі змінами та доповненнями) ТОВ «Б.О.Г.» завищено податковий кредит всього у сумі 456 142 грн., а саме: - за квітень 2012 року у сумі 137 212 грн., за травень 2012 року у сумі 38685 грн., за червень 2012 року у сумі 27589 грн., за липень 2012 року у сумі 37563 грн., за серпень 2012 року у сумі 47906 грн., за вересень 2012 року у сумі 35866 грн., за жовтень 2012 року у сумі 39218 грн., за листопад 2012 року у сумі 53427 грн., за грудень 2012 року у сумі 38676 грн. Не погоджуючись із висновками перевірки зазначеними в акті перевірки позивач подав до ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області 08 листопада 2013 року заперечення на акт перевірки від 28.10.2013 року № 869/221/24609993. На підставі акту перевірки Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області було прийнято податкове повідомлення-рішення №0002072305 від 20.11.2013 року, яким ТОВ «БЕЗПЕКА, ОХОРОНА, ГАРАНТІЯ» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 456 142 грн. за основним платежем та 114 035,50 грн. за штрафними санкціями; податкове повідомлення-рішення № 0002062305 від 20.11.2013 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств на суму 478 951грн. за основним платежем та 119 737,75 грн. за штрафними санкціями. Підставою для прийняття зазначених податкових повідомлень-рішень, податковий орган визначив не достатню підтвердженість господарських операцій між Позивачем та ТОВ «С.Є.Т.», а саме: підприємством до перевірки не надано належним чином оформлених первинних документів, які підтверджують надання послуг за договорами з ТОВ «С.Е.Т.», а саме - звіти про результати надання послуг в звітному періоді; надані до перевірки акти виконаних робіт не містять необхідних даних про зміст і обсяг господарської операції (деталізації об'єкта надання послуг - їх виду, кількості, місця виконання, тощо) та іншої інформації, згідно з якою можливо зробити висновок щодо реального виконання цих послуг; відсутність у позивача розумних економічних причин отримання послуг від ТОВ «С.Е.Т.» у вигляді наміру одержати економічний ефект в результаті господарської діяльності. Проте, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд не може погодитись з вказаними доводами відповідача, з огляду на нижченаведене. Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Податкового Кодексу України, об'єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток),операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об'єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов'язує виникнення у платника податкового обов'язку. Стаття 134 Податкового Кодексу України визначає об'єкт оподаткування податком на прибуток підприємств, як прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу , з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу; дохід (прибуток) нерезидента, що підлягає оподаткуванню згідно зі статтею 160 цього Кодексу, з джерелом походження з України. У відповідності до пункту 138.1 статті 138 Податкового Кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 ст.138: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 ст.138, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 ПК України; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті 138 а у статті 139 ПК України. Так, згідно пункту 138.2 статті 138 Податкового Кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податків витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. Відповідно до підпункту 139.1.9 пункту139.1 статті 139 Податкового Кодексу України, не включаються до складу витрат, витрати не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку. Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що податковим кредитом є сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу. У відповідності до п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за встановленою ставкою протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням чи виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку або придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями та іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. Виходячи із системного аналізу вказаних норм Податкового кодексу України, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит не ставиться у залежність від дотримання вимог податкового законодавства і сплатою податку до бюджету іншими суб'єктами господарювання. Водночас, за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту для цілей оподаткування податком на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів. Тобто, для підтвердження даних податкового обліку платника податку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Під час розгляду справи судом було встановлено, що позивачем були укладені договори про надання послуг з охорони та супроводу вантажів при транспортуванні у залізничному сполученні з ПАТ «Запорізький завод феросплавів» №449 від 30.03.2012 року та з ПАТ «Нікопольський завод феросплавів» №1201973 від 30.03.2012 року. Для надання послуг за зазначеними договорами позивач залучив ТОВ «С.Е.Т.», як субпідрядника. Так, між позивачем та ТОВ «С.Е.Т.» було укладено договір № 12-1/2012 - К від 01.04.2012 року про надання адміністративно - консультаційних послуг, предметом якого є надання адміністративно - консультаційних послуг з питань організації охорони та супроводження марганцевмісткої продукції, передбачені додатком 1. На виконання умов договору були надані акти здачі - прийняття робіт ( надання послуг) за № ОУ - 0000194 від 30.04.2012 року, №ОУ - 00000224 від 31.05.2012 року, № ОУ - 0000268 від 30.06.2012 року,№ ОУ - 0000315 від 31.07.2012 року,№ ОУ - 0000359 від 31.08.2012 року, № ОУ - 0000402 від 30.09.2012 року, № ОУ - 0000443 від 31.10.2012 року,№ 0000491 від 30.11.2012 року,№ ОУ - 0000510 від 31.12.2012 року та податкові накладні за № 859,884,901,932,874,861,888,904,915 на загальну суму податку на додану вартість 375 206,22 грн. Отримані послуги були повністю оплачені позивачем. При розгляді справи позивачем було надано копії виписок з рахунків, що підтверджують оплату здійснення робіт. Сума податку на додану вартість у розмірі 375 206,22 грн. включена до складу податкового кредиту за відповідний період, а вартість послуг без ПДВ у розмірі 1 876 031,09 грн. - до складу витрат за відповідний період. Зокрема, позивачем були укладені договори про надання послуг охорони з ПАТ «Стахановський завод феросплавів» №22/12-К від 30.03.2012 року та з ПАТ «Марганецький гірничо - збагачувальний комбінат» №23/12-К від 30.03.2012 року. Для надання послуг за зазначеними договорами позивач залучив ТОВ «С.Е.Т.», як субпідрядника. Так, 30.03.2012 року між позивачем ТОВ «Б.О.Г.» та ТОВ «С.Е.Т.» було укладено договір № 10/2012 - К, предметом якого є послуги з комплексу питань, пов'язаних з обстеженням ПАТ «Марганецький гірничо - збагачувальний комбінат», договір № 11/2012 - К, предметом якого є послуги з комплексу питань, пов'язаних з обстеженням ПАТ «Орджонікідзевський гірничо - збагачувальний комбінат», договір 12/2012- К, предметом якого є послуги з комплексу питань, пов'язаних з обстеженням ПАТ «Стахановський завод феросплавів». На підтвердження виконання умов договорів ТОВ «С.Е.Т.» надало позивачу акти здачі прийняття робіт (надання послуг) та податкові накладні. Так, на виконання договору 10/2012 - К надано акт № ОУ - 0000180 та податкову накладну №716 від 30.04.2012 року, в якій визначена сума ПДВ в розмірі 24 000,0 грн. На підтвердження виконання умов договору 11/2012 - К ТОВ «С.Е.Т.» надано акт № ОУ - 0000181 здачі - прийняття робіт (надання послуг) та податкову накладну №717 від 30.04.2012 року, якою визначено ПДВ в розмірі 34 000, 00 грн. На підтвердження виконання умов договору 12/2012 - К ТОВ «С.Е.Т.» надано акт № ОУ - 000182 та податкову накладну №718 від 30.04.2012 року, якою визначено ПДВ в розмірі 23 000,00 грн. Отримані послуги були повністю оплачені позивачем. При розгляді справи позивачем було надано копії виписок з рахунків, що підтверджують оплату здійснення робіт. Сума податку на додану вартість у розмірі 81 000,00 грн. включена до складу податкового кредиту за відповідний період, а вартість послуг без ПДВ у розмірі 405 000,00 грн. - до складу витрат за відповідний період. На виконання умов договорів ТОВ «С.Е.Т.» затвердило з ТОВ «Б.О.Г.» звіти по виконаним роботам, які наявні в матеріалах справи. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили особливості здійснення виконання зазначених договорів. В матеріалах справи відсутні докази визнання недійсними зазначених договорів, укладених позивачем з вищезазначеним контрагентом. Факт укладення таких договорів і їх виконання обома сторонами підтверджується фактичними обставинами справи, зокрема первинними документами, які фіксують здійснення господарських операцій на виконання умов договорів. Зокрема, податковим органом не заперечується в акті перевірки факт надання таких послуг за зазначеними договорами. Надані первинні документи відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та мають всі необхідні реквізити (печатки підприємств, підписи уповноважених осіб тощо) як наслідок - вони є такими, які підлягають обов'язковому врахуванню як в бухгалтерському, так і в податковому обліку. Судом не приймаються посилання відповідача, що надані акти здачі - прийняття робіт (надання послуг) не містять необхідних даних про зміст і обсяг господарської операції (деталізації об'єкта надання послуг - їх виду, кількості, місця виконання тощо) та іншої інформації, згідно якою можливо зробити висновок щодо реального виконання цих послуг, оскільки чинне законодавство України, зокрема Податковий кодекс України та Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» не передбачає таких вимог щодо актів здачі - прийняття виконаних робіт, щодо детального опису в них наданих послуг. Зокрема, в судовому засіданні були досліджені звіти щодо наданих послуг, які є додатками до актів здачі - прийняття виконаних робіт та які містять детальну інформацію, щодо маршрутів перевезення, даних працівників, які відряджались, характеристик об'єктів та інша інформація, пов'язана з особливостями даного виду послуг. Щодо відсутності наказу по підприємству з обґрунтуванням необхідності проведення послуг з залученням сторонніх осіб, суд зазначає, що накази по підприємству покликані регулювати питання внутрішнього розпорядку підприємства, та їх необхідне оформлення у випадках залучення сторонніх осіб, зокрема шляхом укладання договорів, чинним законодавством не передбачене. Самостійне ж визначення необхідності та економічної доцільності здійснення господарських операцій здійснюється підприємствами на власний ризик, що є однією з основ господарської діяльності такого підприємства. Виконані роботи ( надані послуги ) були використані ТОВ «Б.О.Г.» у власній господарській діяльності для отримання можливості надавати послуги за договорами із замовниками № 449 від 30.03.2012 року, № 1201973 від 30.03.2012 року, № 22/12-к від 30.03.2012 року, № 23/12- К від 30.03.2012 року, 26/12- У від 30.03.2012 року, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами та поясненнями свідків, допитаних в судовому засіданні. За таких обставин суд вважає помилковими висновки податкового органу що віднесені позивачем витрати за зазначеними договорами не відповідають визначенню витрат, як такі, що не підтверджені первинними документами та не пов'язані з господарською діяльністю. На переконання суду, відсутні підстави вважати, що ТОВ «Б.О.Г.» завищено витрати на загальну суму 2 280 716 грн. та завищено податковий кредит на загальну суму 456 142 грн. Таким чином, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області не відповідають вимогам частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, в зв'язку з чим адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Охорона - Дніпро» підлягає задоволенню. Відповідно до частин 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України. Отже, на користь позивача з Державного бюджету України мають бути стягнуті судові витрати у розмірі 458,80 грн.

Результат розгляду: granted