Рішення адміністративного суду від 2014-04-03 00:00:00+03

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови, по якому просить суд визнати протиправними протокол про адміністративне правопорушення серія АА2 №174702 від 09.07.2013 року та постанову серія ВН1 №171227 від 09.07.2013 року складені у відношенні [PERSON] інспектором ДПС 4-го взводу ВДАІ м. Одеси сержантом міліції Шиларем Л.О.; скасувати протокол про адміністративне правопорушення серія АА2 №174702 від 09.07.2013 року складений інспектором ДПС 4-го взводу ВДАІ м. Одеси сержантом міліції Шиларем Л.О у відношенні [PERSON]; скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення від 09.07.2013 року, серія ВН1 №171227 інспектора ДПС 4-го взводу ВДАІ м. Одеси, сержанта міліції Шиларя Л.О. про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Позивач до судового засідання не з'явився, Позивач в позові зазначив, що вважає дії ІДПС Шиларь Л.О. по складанню вказаної постанови нечинними, а постанову такою, яка підлягає скасуванню через її винесення з порушенням законних прав та інтересів позивача. Відповідач до судового засідання не з'явився. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає адміністративний позов позивача підлягаючим частковому задоволенню, на підставі встановлених фактичних обставин по справі. Правовідносини між сторонами по справі є адміністративно-правовими та урегульовані положеннями КАС України та КУпАП України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 52 Закону України „Про дорожній рух", контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється в тому числі Державтоінспекцією Міністерства внутрішніх справ України. В свою чергу, Державтоінспекція МВС України здійснює свої функції відповідно до Постанови КМУ України від 14.04.1997 року, № 341 „Про Положення про Державну автомобільну інспекцію Міністерства внутрішніх справ". Безпосередньо, контроль за безпекою дорожнього руху здійснюють працівники органів Державтоінспекцїї, до повноважень яких входить притягнення осіб винних у вчиненні адміністративних правопорушень до відповідальності. Відповідно до пунктів 4, 7 наказу МВС України від 13.11.2006 року № 111 „Про затвердження Інструкції з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України" № 1111 працівник ДПС зобов'язаний досконало знати Правила дорожнього руху та інші нормативно-правові акти, що регламентують діяльність у сфері безпеки дорожнього руху, неухильно дотримуватися законності, застосовувати заходів адміністративного впливу до порушників виключно в установленому порядку передбачених чинним законодавством. 09.07.2013 року відповідно до постанови серії ВН1№171227, складеної інспектором ДПС 4-го Взводу ВДАІ м. Одеси позивача, як водія автомобіля Део, державний номер [NUMBER], притягнуто до адміністративної відповідальності по ст. 122 ч. 2 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., копія якої наявна в матеріалах справи (а.с.4). Відповідно до ст..7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку із адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Позивач в своєму позові посилається на те, що відповідачем не були з'ясовані і доведені обставини, які свідчать, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність. З протоколу про адміністративне правопорушення серії АА2№ 174702 ( а.с.3) вбачається, що позивачем порушено вимоги п.16.2 правил дорожнього руху. Позивач в своєму позові зазначає, що він заперечує проти такого твердження відповідача, оскільки відповідно до п.18.1 правил дорожнього руху: на регульованих пішохідних переходах і перехрестях при сигналі світлофора чи регулювальника, що дозволяє рух транспортним засобам, водій повинен дати дорогу пішоходам, які закінчують перехід проїзної частини відповідного напрямку руху і для яких може бути створена перешкода чи небезпека. В поясненнях наданих до протоколу позивачем зазначено, що [PERSON], наблизившись до неврегульованого пішохідного переходу не створював перешкод або небезпеки для пішоходів, оскільки рухався з протилежного боку проїжджої частини, не рухався у бік пішоходів та на момент виходу пішоходів на проїжджу частинку не міг швидко зупинитись, не скориставшись екстреним гальмуванням. Інспектором ДПС було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АА2 № 174702 від 09.07.2013 року, в якому зазначено, що позивач порушив вимоги п.16.2 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.2 ст. 122 КУпАП та винесено оскаржувану постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ВН1 №171227 від 09.07.2013 року. Відповідно до ст.. 280 КУпАП орган(посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи заподіяно майнову шкоду, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ст..ст. 11,71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст.. 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Відповідач по справі до судового засідання не з'явивя та не скористався своїм правом надати суду заперечення проти позову, викласти та обгрунтувати суду свою правову позицію. Враховуючи викладене, з протоколу вбачається, що при розгляді справи відповідачем не були з'ясовані і доведені обставини, які свідчать, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність, відповідач склав протокол про адміністративне правопорушення неправомірно. За таких обставин, позивач, не порушував ПДР, у зв'язку з чим неправомірно був притягнутий відповідачем до адміністративної відповідальності. Враховуючи викладене, суд вважає, що приймаючи постанову про адміністративне правопорушення, відповідач - інспектор ДПС, допустив неповноту при з'ясуванні всіх обставин справи, а відповідно не дав їм належну оцінку, внаслідок чого неправомірно зробив висновок про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Доводи позивача по справі усувають факт здійснення правопорушення позивачем. На підставі вищевикладеного та відповідно до ст. 293 КУпАП України, суд, як орган, що розглядає адміністративний позов (скаргу або протест) на постанову по справі про адміністративне правопорушення, перевіривши законність і аргументованість винесеної постанови, прийшов до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у відношенні позивача підлягає скасуванню, а провадження закриттю. Позивач в своєму позові також просить суд визнати протиправним та скасувати протокол про адміністративне правопорушення серії АА2№ 174702 від 09.07.2013 року складений у відношенні [PERSON] Суд відмовляє в вимозі визнання незаконною та скасування протоколу про адміністративне правопорушення діяльності від 09.07.2013 року, оскільки оскарженню та скасуванню підлягають рішення суб'єктів владних повноважень, яким протокол не являється. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial