Рішення адміністративного суду від 2014-02-19 00:00:00+02

08 січня 2014 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов приватного підприємця [PERSON] до відділу державної виконавчої служби Первомайського міського управління юстиції про скасування постанов про відкриття виконавчих проваджень ВП № 40987060 від 28.11.2013 та ВП № 40987356 від 28.11.2013. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачем 25.12.2013 отримано лист з постановами відділу державної виконавчої служби Первомайського міського управління юстиції про відкриття виконавчих проваджень № 40987060 від 28.11.2013 та № 40987356 від 28.11.2013. В даних постановах підставами про відкриття виконавчих проваджень вказано вимоги управління Пенсійного фонду України в м. Первомайську № Ф-423/1 від 01.12.2010 та № Ф-423/2 від 13.12.2010. Позивач зазначає, що вимоги № Ф-423/1 від 01.12.2010 та № Ф-423/2 від 13.12.2010 про сплату боргу отримано нею ще у 2010 році та оскаржено відповідно до вимог ст.105 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Процедуру подання та розгляду органами Пенсійного фонду України скарг страхувальників при узгодженні ними вимог про сплату недоїмки із сплати внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування визначено Порядком розгляду органами Пенсійного фонду України скарг на рішення про сплату недоїмки із сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.01.2004 за № 81/8680 (далі - Порядок). УПФУ в м. Первомайську не винесено рішення про результати розгляду заяви в межах процедури узгодження страхувальником вимоги про сплату боргу за формою згідно додатку до Порядку, чим порушень саму процедуру оскарження заяви про сплату боргу. З огляду на викладене, позивач вважає, що вимоги № Ф-423/1 від 01.12.2010 та № Ф-423/2 від 13.12.2010 вважаються задоволеними та скасованими, що підтверджено листом Головного УПФУ в Луганській області № 706/03-10 від 31.01.2011. За таких обставин, позивач вважає, що постанови про відкриття виконавчих проваджень ВП № 40987060 від 28.11.2013 та ВП № 40987356 від 28.11.2013 за вимогами № Ф-423/1 від 01.12.2010 та № Ф-423/2 від 13.12.2010, які скасовані, є протиправними та підлягають скасуванню. Ухвалою суду від 29 січня 2014 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. У судове засідання позивач, представники відповідача та третьої особи не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника відповідача до матеріалів справи надійшли письмові заперечення проти позову (а.с.37-38), у яких зазначено, що 27.11.2013 до ВДВС Первомайського МУЮ з УПФУ в м. Первомайську надійшли вимоги № Ф-423/1 від 01.12.2010, № 423/2 від 13.12.2010. У зв'язку з тим, що примусове виконання рішень здійснюються державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, 28.11.2013 державним виконавцем винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень по примусовому виконанню вимог № Ф-423/1 від 01.12.2010, № 423/2 від 13.12.2010. Представник відповідача вважає, що дії державного виконавця ВДВС Первомайського МУЮ при винесені постанов про відкриття виконавчих проваджень ВП № 40987060 від 28.11.2013 та ВП № 40987356 від 28.11.2013 є законними та обґрунтованими. На підставі вищевикладеного, представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Від представника третьої особи до матеріалів справи надійшли письмові пояснення (а.с.85), у яких зазначено, що у зв'язку із постійним оскарженням позивачем рішень та вимог управління, як до Головного УПФУ в Луганській області так і до суду, виникла плутанина, тому третьою особою помилково направлено вимоги № Ф-423/1 та № Ф-423/2 до ВДВС Первомайського МУЮ (а.с.85). З огляду на положення ч.6 ст.128 КАС України, суд вважає за можливе розглянути дану адміністративну справу в порядку письмового провадження. Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.69-72 КАС України, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з таких підстав. Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення) (ст.1 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» (в редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)») (далі - Закону України № 606). Відповідно до ст.1 Закону України від 24 березня 1998 року № 202/98-ВР «Про державну виконавчу службу» завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом. У відповідності із ст.17 Закону України № 606 примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою, зокрема, рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу. Як вбачається з матеріалів справи, на підставі заяв УПФУ в м. Первомайську Луганської області згідно ст.ст.17, 18, 19, 25 Закону України № 606 постановами ВДВС Первомайського МУЮ від 28 листопада 2013 року ВП № 40987356 та ВП № 40987060 відкрито виконавче провадження з примусового виконання вимог УПФУ в м. Первомайську Луганської області від 01.12.2010 № Ф-423/1 та від 13.12.2010 № Ф-423/2 про стягнення з [PERSON] на користь УПФУ в м. Первомайську Луганської області заборгованості по сплаті страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 464,84 грн. (а.с.14-15). Станом на час прийняття ВДВС Первомайського МУЮ спірних постанов про відкриття виконавчих проваджень від 28.11.2013 ВП № 40987060 та ВП № 40987356 із статті 106 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відповідно до Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (набув законної сили 01 січня 2011 року), виключено частини з першої по дев'яту, які передбачали порядок прийняття та виконання вимог Пенсійного фонду про сплату боргу зі страхових внесків. Так, абз.2 ч.3 вказаної статті передбачалося, що вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом, а за абз.8 цієї ж частини у разі якщо страхувальник, який одержав вимогу територіального органу Пенсійного фонду про сплату недоїмки і протягом десяти робочих днів після її отримання не сплатив зазначену у вимозі суму недоїмки разом з застосованою до нього фінансовою санкцією, включеної до вимоги, або не узгодив вимогу з відповідним органом Пенсійного фонду, або не оскаржив вимогу в судовому порядку, а також у разі якщо страхувальник узгодив вимогу, але не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги, відповідний орган Пенсійного фонду звертається в установленому законом порядку і подає вимогу про сплату недоїмки до відповідного підрозділу державної виконавчої служби. Згідно пункту 7 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Таким чином, з 01 січня 2011 року ст.106 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» обов'язок з виконання вимог Пенсійного фонду не покладено на органи державної виконавчої служби, а з урахуванням п.7 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» вимоги про сплату боргу за період з 1 липня 2010 року по 31 жовтня 2010 року є підставами для звернення органів Пенсійного фонду до суду з позовами про стягнення несплаченої суми боргу та відповідно подальшого відкриття органами державної виконавчої служби виконавчих проваджень на підставі виключно рішень суду згідно ст.17 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження». Крім того, згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 25 червня 2011 року у справі за позовом відкритого акціонерного товариства «Промжитлосільбуд» до управління Пенсійного фонду України в Замостянському районі м. Вінниці про скасування рішень, за наслідками розгляду за винятковими обставинами у зв'язку з наявністю підстави, встановленої пунктом 1 частини 1 статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України, - неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, у розумінні Закону України № 606 рішення органу Пенсійного фонду України не є виконавчим документом, тому недоїмка, штраф та пеня стягуються в судовому порядку. Згідно із ч.1 ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України. Крім того, з пояснень УПФУ в м. Первомайську Луганської області вбачається, що рішення УПФУ в м. Первомайську № 202 від 15.11.2010 та № 214 від 24.11.2010 про застосування штрафних санкцій, які стали підставою для формування вимог від 01.12.2010 № Ф-423/1 та від 13.12.2010 № Ф-423/2, скасовані рішеннями ГУПФУ в Луганській області від 09.12.2010 № 7524/09-10 та від 28.12.2010 № 8013/09-10 (а.с.80-81, 82-83, 85). З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Що стосується клопотання позивача про постановлення окремої ухвали, суд зазначає таке. Відповідно до положень ст.166 КАС України, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб'єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними. Вказана стаття дає можливість суду відреагувати на деякі порушення закону, стосовно яких він не може самостійно вжити заходів для усунення цих порушень, причин та умов, що їм сприяли. Окрема ухвала є формою реагування суду на порушення норм права, причини та умови, що спричинили (зумовили) ці порушення. Окрема ухвала є й реакцією на ті порушення, що не усуваються постановою. Визнаючи протиправними та скасовуючи постанови про відкриття виконавчих проваджень, суд вживає достатніх та необхідних заходів для усунення порушень закону з боку відповідача та третьої особи. Згідно з ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Результат розгляду: granted