Рішення адміністративного суду від 2014-01-20 00:00:00+02

На підставі наказу від 31 липня 2013 року № 262 "Про проведення фактичної перевірки", направлень на перевірку від 31 липня 2013 року № 231, № 232 та наказу від 09 серпня 2013 року № 315 "Про подовження строків проведення фактичної перевірки", відповідачем проведено перевірку позивача, за результатами якої 15 серпня 2013 року складено акт (довідку) фактичної перевірки (зареєстровано в органі Міністерства доходів і зборів України 15 серпня 2013 року за № 0035/28/10/39/35534818) (також далі - акт перевірки), відповідно до висновків якого, суб'єктом господарювання не забезпечено своєчасне оприбуткування готівки у книгах обліку розрахункових операцій (також далі - КОРО), а саме: - готівкові кошти у розмірі 12153,72 грн. на підставі фіскального Z-звіту № 3409 від 07 травня 2013 року оприбутковано в КОРО № 2665005126 р/10 07 травня 2013 року; - готівкові кошти у розмірі 60105,28 на підставі фіскального Z-звіту № 2996 від 12 жовтня 2012 року оприбутковано в КОРО № 2665005126 р/09 13 жовтня 2012 року; - говіркові кошти у розмірі 20495,42 грн. на підставі фіскального Z-звіту № 24 від 19 липня 2013 року оприбутковано в КОРО № 2665006326 р/1 20 липня 2013 року; - готівкові кошти у розмірі 59096,24 грн. на підставі фіскального Z-звіту № 27 від 20 липня 2013 року оприбутковано у КОРО № 2665006326 р/1 після 21 липня 2013 року. Також виявлено несвоєчасне оприбуткування готівкових коштів шляхом обліку їх у КОРО №№ 2665016179 р/1, 2665016179 р/2, 2665005132 р/4, 2665005132 р/3. Отже, виявлено несвоєчасне оприбуткування готівкових коштів у загальному розмірі 650214,49 грн. На підставі акту перевірки, 03 вересня 2013 року відповідачем складено оскаржуване рішення, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 3251072,45 грн. За результатами розгляду заперечень та скарги в адміністративному (досудовому) порядку, висновки акту перевірки та оскаржуване рішення залишені без змін. Суд не погоджується з доводами представників позивача щодо наявності підстав для визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з оцінки наявних у матеріалах справи доказів та аналізу наступних положень і обставин. Так, згідно зі ст. 2, п. 9 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), фіскальні функції - здатність реєстраторів розрахункових операцій забезпечувати одноразове занесення, довготермінове зберігання у фіскальній пам'яті, багаторазове зчитування і неможливість зміни підсумкової інформації про обсяг розрахункових операцій, виконаних в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо), або про обсяг операцій з купівлі-продажу іноземної валюти. Реєстратор розрахункових операцій - пристрій або програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг), операцій з купівлі-продажу іноземної валюти та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг). До реєстраторів розрахункових операцій відносяться: електронний контрольно-касовий апарат, електронний контрольно-касовий реєстратор, комп'ютерно-касова система, електронний таксометр, автомат з продажу товарів (послуг) тощо. Розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця. Книга обліку розрахункових операцій - прошнурована і належним чином зареєстрована в органах доходів і зборів книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг). Суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані: щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій. Згідно з п. 2.6 розділу 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637, уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням розрахункової книги оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних розрахункової книги). У ході розгляду справи судом з'ясовано, що оприбуткування готівкових коштів шляхом обліку їх у КОРО, яка надійшла після роздрукування фіскального звітного чеку до 00 год. 00 хв., позивачем здійснювалось несвоєчасно, а саме на наступний день, шляхом обліку їх у КОРО на підставі фіскальних чеків, які друкувались до 06 год. 00 хв. Тобто, усі готівкові кошти, які надходили після роздрукування фіскального звітного чеку, обліковувалась у КОРО на наступний день після їх надходження. Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 11 грудня 2012 року у справі № 21-400а12, у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням розрахункової книги оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних розрахункової книги) та відображення на їх підставі готівки у КОРО. Невиконання будь-якої з цих дій є порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке встановлена відповідальність. Відповідно до ст. 13 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), вимоги щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування встановлюються Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 2, п. 1 примітки додатку Вимог щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2002 року № 199, Z-звіт - денний звіт з обнуленням інформації в оперативній пам'яті та занесенням її до фіскальної пам'яті реєстратора. Зміна - період роботи реєстратора від реєстрації першої розрахункової операції після виконання Z-звіту до виконання наступного Z-звіту. Підсумок розрахунків обчислюється за зміну, максимальна тривалість якої не повинна перевищувати 24 години. У постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2011 року у справі № 2а-12419/10/2670 зазначено, що якщо об'єкт торгівлі працює цілодобово то фіскальні звітні чеки повинні роздруковуватися щодоби, тобто не пізніше ніж через 24 години з моменту реєстрації першої розрахункової операції, виконаної після попереднього Z-звіту. При цьому, слід зазначити, що технічне поняття "зміна РРО" ніяк не пов'язане з режимом роботи підприємства, адже цілодобова робота підприємства може бути організована із застосуванням 2- або 3-змінної роботи персоналу протягом однієї "зміни РРО". Підсумок розрахунків обчислюється за зміну, максимальна тривалість якої не повинна перевищувати 24 години. Як зазначено у листі Державної податкової адміністрації України від 05 травня 2010 року № 8795/7/23-7017/538 "Роз'яснення з питань оприбуткування готівки", у разі якщо готівка проведена через РРО і у КОРО на підставі фіскальних звітних чеків, однак, у день одержання готівкових коштів не проведена по касовій книзі, Національний банк України вважає, що така готівка оприбуткована в касі підприємства несвоєчасно. Викладені обставини підтверджується листом Національного банку України від 16 квітня 2010 року № 11-110/2010-6116 "Роз'яснення окремих вимог Положення про ведення касових операцій". Відповідно до ст. 1 Указу Президента України від 12 червня 1995 року № 436/95 "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки", у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу: за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми. Таким чином, проаналізувавши викладені положення та обставини, суд прийшов до висновку про правомірність застосування відповідачем до позивача штрафних (фінансових санкцій) у розмірі 3251072,45 грн. (650214,49 грн.Ч5). Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів. На підставі викладених положень та обставин суд прийшов до висновку, що позов товариства з обмеженою відповідальністю "Готельний комплекс "Русь" до Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників про визнання протиправним та скасування рішення відповідача є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. У зв'язку з ухваленням судового рішення на користь суб'єкта владних повноважень та відсутністю з його сторони судових витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

Результат розгляду: denied