Рішення адміністративного суду від 2014-03-28 00:00:00+02

У вересні 2013 року позивач звернувся до суду з вказаним вище адміністративним позовом та, посилаючись на невідповідність підстав для його звільнення від проходження служби викладеним в наказі №1603 від 25 липня 2013 року обставинам, а саме дати коли відбулась дорожньо-транспортна пригода - 16 вересня 2011 року, а не 16 вересня 2012 року, відсутність, встановленої рішенням суду, вини [PERSON] у скоєні дорожньо-транспортної пригоди, звільнення з посади в період його тимчасової непрацездатності, просив суд: визнати незаконним та скасувати накази Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області (надалі - Головне управління) №1603 від 25 липня 2013 року та №453 о/с від 14 серпня 2013 року про звільнення [PERSON] з посади старшого оперативного уповноваженого сектору карного розшуку Київського РВ ОМУ Головного управління; поновити його на раніше займаній посаді з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу; стягнути з відповідача 10000 грн. завданої моральної шкоди. За наслідками розгляду адміністративного позову Одеським окружним адміністративним судом ухвалено постанову від 27 листопада 2013 року про задоволення адміністративного позову. Суд першої інстанції визнав протиправним та скасував накази Головного управління №1603 від 25 липня 2013 року та №453 від 16 серпня 2013 року у частині звільнення старшого оперуповноваженого сектора карного розшуку Київського РВ ОМУ Головного управління [PERSON] за п. 66 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ (за дискредитацію) та поновив його на посаді. На користь позивача стягнено заробітну плату за час вимушеного прогулу з 14 серпня 2013 року по день поновлення на посаді. Приймаючи означене рішення Одеський окружний адміністративний суд виходив з того, що дорожньо-транспортна пригода за участі [PERSON] мала місце 16 вересня 2011 року, а не 16 вересня 2012 року як зазначає відповідач, тобто, в той період, коли позивач не працював в правоохоронних органах. Крім того, суд першої інстанції, пославшись на виписку з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, дійшов висновку, що наказ №453 о/с від 14 серпня 2013 року видано в період перебування [PERSON] на стаціонарному лікуванні. В апеляційній скарзі Головне управління, посилаючись на допущені судом порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати, повністю відмовити позивачу у задоволенні заявлених позовних вимог. В письмових запереченнях [PERSON] спростовує доводи апеляційної скарги, вказуючи на законність ухваленого рішення та просить його залишити без змін. На підтвердження безпідставного прийняття рішення про звільнення, позивачем надано копію постанови Ананьївського районного суду Одеської області від 07 березня 2014 року про скасування постанови АА2 №731106 від 28 вересня 2013 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.. 126 ч.1 КУАП. Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та зважаючи на з'ясовані обставини, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню. Перевіряючи повноту з'ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке. Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України. Частинами десятою та п'ятнадцятою статті 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України визначено, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного виливу. [PERSON] з 18 серпня 2006 року проходив службу проходив службу в органах внутрішніх страв, остання посада - старший оперуповноважений СКР Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області. В період проходження служби неодноразово був притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху (перевищення швидкості, управління автомобілем у стані алкогольного сп'яніння). На підставі наказу №207 начальника Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області від 19 березня 2013 року за скоєння дорожньо-транспортної пригоди був притягнутий до дисциплінарної відповідальності - попередження про неповну посадову відповідальність. 14 липня 2013 року о 07 годині, позивач, керуючи автомобілем «БМВ-528» державний номер [NUMBER], в якому знаходилися пасажири [PERSON] та [PERSON], рухався по дорозі Т-1603 Одеса - Троїцьке - Березівка - Вікторівка, між шостим та сьомим кілометром шляху, не прийняв до уваги попереджувальний дорожній знак 1.12 «Вибоїна» п.33 Правил дорожнього руху, та допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ-2107» державний номер [NUMBER], що належить [PERSON]. Після зіткнення з вказаним автомобілем, автомобіль під керівництвом [PERSON] з'їхав з дороги на узбіччя та здійснив наїзд на дерево. Дорожньо-транспортну пригоду було заре6єстровано в ЖЄО Ананьївського РВ ГУ МВС за №1558 від 14 липня 2013 року, а матеріали справи, складені працівниками автомобільної інспекції направлено до прокуратури Ананьївського району Одеської області. При перевірці обставин було встановлено, що [PERSON] в порушення вимог п.2.1 «г» Правил дорожнього руху, керував автомобілем «БМВ-528» державний номер [NUMBER] без полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Позивач, порушуючи вимоги ст..7, 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Правила поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 22 лютого 2012 року №155, зобов'язання, наданого ним при прийнятті на службу до ОВС України, звернення колегії МВС України до особового складу органів внутрішніх справ України та військовослужбовців внутрішніх військ від 07 лютого 2012 року, не повідомив керівництво Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області про скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Після дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] 16 липня 2013 року на службу не з'явився про причини відсутності на службі керівництво не повідомив. 14 липня 2013 року до Головного управління від Ананьївського РВ ГУМВС надійшла інформація про те, що 14 липня 2013 року о 07 годині за участі позивача сталася дорожньо-транспортна пригода. Наказом відповідача №1522 від 15 липня 2013 року було призначено службове розслідування. Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ, яка затверджена наказом МВС України від 6 грудня 1991 року N 552, встановлено порядок проведення та повноваження суб'єктів службового розслідування. 24 липня 2013 року начальником Головного управління підписано висновок про результати службового розслідування за фактом дорожньо-транспортної пригоди за участю капітана міліції [PERSON] 24 липня 2013 року керівництвом керівництво Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області складено акт, яким зафіксовано відмову [PERSON] від ознайомлення з висновками службового розслідування. 25 липня 2013 року начальником Головного управління видано наказ №1603 Про покарання співробітників Київського РВ ОМУ ГУМВС, а саме про звільнення [PERSON] за п. 66 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України. Згідно до актів від 04 серпня 2013 року [PERSON] відмовився від ознайомлення з наказом №1603 від 25 липня 2013 року про його звільнення та зі змістом атестаційного листа щодо його звільнення. (а.с. 50, 51). Вказані факти свідчать про обізнаність позивача стосовно прийнятих наказів Головним управлінням про його звільнення зі служби. 14 серпня 2013 року, за результатами висновків службового розслідування дорожньо-транспортної пригоди за участю капітана міліції [PERSON], Головним управлінням видано наказ №453 о/с про звільнення позивача з Органів внутрішніх справ України за п. 66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України. Підставою для прийняття наказу стало порушення позивачем вимог: ст..7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1991 року №382, зобов'язання, наданого [PERSON] при прийнятті на службу до Органів внутрішніх справ України, наказів МВС України від 16 березня 2007 року №81 та від 06 березня 2010 року №90, звернення колегії МВС України до особового складу органів внутрішніх справ та військовослужбовців внутрішніх військ від 07 лютого 2012 року, що виразилося у систематичному порушенні транспортної дисципліни, не наданні копій водійських документів до СКЗ райвідділу, керування 14 липня 2013 року автомобілем «БМВ-528» державний номер [NUMBER] без полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та за скоєння дорожньо-транспортної пригоди, укриття від керівництва Київського РВ ОМУ та Головного управління факту скоєння дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 16 вересня 2012 року. 23 серпня 2013 року на адресу місця проживання [PERSON] зазначену ним в особовій справі [ADDRESS]) відповідачем було надіслано копію наказу та запропоновано з'явитися до відділу кадрового забезпечення для ознайомлення з наказом та отримання трудової книжки (а.с. 49). 10 вересня 2013 року Головним управлінням повторно направлено, кореспонденцію з повідомленням про вручення, на адресу місця проживання [PERSON] копію наказу про звільнення та запрошення з'явитися до управління за отриманням трудової книжки (а.с.48). На виклики та повідомлення [PERSON] не з'явився, будь-яку інформацію щодо його місця знаходження та стану здоров'я керівництву Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області не надавав по медичну допомогу в ЛзП СМЗ ГУМВС в Одеській області не звертався, лікарняних листів з позавідомчих лікувальних установ для заліку не надавав (а.с. 59). Надана позивачем виписка з історії хвороби №7031 комунальної установи «Міська клінічна лікарня №5» про його непрацездатність в період з 17 липня 2013 року по 29 липня 2013 року, не є належним підтвердженням непрацездатності. Відповідно до Інструкції МВС України від 2004 року №3851 «Про порядок звільнення від службових обов'язків через тимчасову непрацездатність» та наказу ГУМВС №530 від 30 травня 2008 року «Про додаткові заходи щодо впорядкування звільнення від службових обов'язків через тимчасову непрацездатність особового складу органів та підрозділів ГУМВС», працівники міліції зобов'язані завчасно інформувати керівництво про неможливість виконувати службові обов'язки. Позивач не виконав наказу, завчасно, в установленому наказом порядку, не проінформував керівництво про стан свого здоров'я та не надав лікарняний лист. Таким чином, твердження відповідача про порушення позивачем процедури відкриття та реєстрації лікарняних листів затвердженої наказом ГУМВС України в Одеській області від 30 травня 2008 року №530 «Про додаткові заходи щодо впорядкування звільнення від службових обов'язків через тимчасову непрацездатність особового складу органів та підрозділів ГУМВС» є вірним, і підтверджує той факт, що [PERSON] порушив процедуру відкриття та реєстрації лікарняних листів. Крім того, оскільки позивач не виконав вищенаведений наказ, Головне управління було позбавлене інформації щодо місця знаходження працівника міліції та про причини відсутності його на службі. В судовому засіданні суду апеляційної інстанції [PERSON] факт порушення наказу ГУМВС №530 від 30 травня 2008 року «Про додаткові заходи щодо впорядкування звільнення від службових обов'язків через тимчасову непрацездатність особового складу органів та підрозділів ГУМВС» визнав, пославшись на конституційне право звертатись за отриманням медичної допомоги до будь-якої медичної установи. Суд апеляційної інстанції вважає, що наведений вище наказ не є перешкодою реалізації права позивача на звернення за отриманням медичної допомоги до будь-якої медичної установи. Наказ лише зобов'язує працівників міліції, с урахуванням специфіки несення служби, повідомляти керівництво про тимчасову непрацездатність та реєструвати листи тимчасової непрацездатності у спеціалізованому, відомчому медичному закладі. Тільки зареєстровані листи непрацездатності є підтвердженням поважності відсутності працівника міліції на службі. Так як, період відсутності позивача з 17 липня 2013 року по 29 липня 2013 року не підтверджений зареєстрованими у спеціалізованому, відомчому медичному закладі листами, цей період не може бути врахований як період знаходження [PERSON] на лікуванні - тимчасової непрацездатності. Посилання позивача на постанову Ананьївського районного суду Одеської області від 07 березня 2014 року, як на підставу звільнення від адміністративної відповідальності, суд апеляційної інстанції не може покласти в основу рішення, оскільки, скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності не спростовує самого факту дорожньо-транспортної пригоди за участі позивача 14 липня 2013 року та факту відсутності у водія автомобілю «БМВ-528» державний номер [NUMBER] полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Переліченим обставинам суд першої інстанції не дав належної правової оцінки та, посилаючись лише на приклад допущеної Головним управлінням технічної помилки при встановлені дати попередньої дорожньо-транспортної пригоди за участі позивача, невірно застосував ст..7, 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Правила поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 22 лютого 2012 року №155 та наказ ГУМВС №530 від 30 травня 2008 року «Про додаткові заходи щодо впорядкування звільнення від службових обов'язків через тимчасову непрацездатність особового складу органів та підрозділів ГУМВС». Згідно до п.4 ч.1 ст.202 КАС України: «Підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання…». Зважаючи на те, що при прийнятті постанови Одеського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2013 року допущено порушення норм матеріального права, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати це рішення та ухвалити нову постанову суду про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Результат розгляду: denied