Рішення адміністративного суду від 2014-02-18 00:00:00+02

Постановою Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 07 жовтня 2010 року, залишеною без змін ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2011 року, позов Свободського споживчого товариства (позивач) до Державної податкової інспекції в Сімферопольському районі Автономної Республіки Крим (відповідач-1) та Державної податкової адміністрації у Автономній Республіці Крим (відповідач-2) задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення № 0006352330 від 20 жовтня 2009 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій. Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями у справі, відповідач-1 оскаржив їх в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України. В поданій касаційній скарзі, ДПІ в Сімферопольському районі Автономної Республіки Крим, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 07 жовтня 2010 року, ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2011 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі. Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що посадовими особами ДПА у Автономній Республіці Крим проведено перевірку магазину, що належить позивачу, з питань дотримання суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій, за результатами якої складено акт № 0538/01/24/23/05728858 від 05 жовтня 2009 року. На підставі зазначеного акту перевірки відповідачем-1 прийнято рішення № 0006352330 від 20 жовтня 2009 року, яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 8 309,25 грн. Перевіркою встановлено порушення позивачем пункту 2.6 глави 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637, (далі - Положення) у зв'язку з нездійсненням обліку готівкових коштів у розмірі 1 661,85 грн. у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскального звітного чека реєстратора розрахункових операцій № 0371 за 04 жовтня 2009 року шляхом внесення відповідного запису до книги обліку розрахункових операцій. Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідний запис до книги обліку розрахункових операцій на підставі фіскального звітного чека реєстратора розрахункових операцій № 0371 за 04 жовтня 2009 року внесено позивачем після проведення перевірки 05 жовтня 2009 року. При цьому, на думку судових інстанцій, несвоєчасне внесення товариством запису свідчить про порушення ним порядку ведення книги обліку розрахункових операцій, однак не може бути кваліфіковано як неоприбуткування готівки. Проте, із вказаним висновком погодитись не можна, зважаючи на таке. Згідно з пунктом 1.2 глави 1 Положення оприбуткування готівки - це проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій; книга обліку розрахункових операцій - це прошнурована і належним чином зареєстрована в органах державної податкової служби України книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг). Відповідно до пункту 2.6 глави 2 Положення уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням реєстратора розрахункових операцій або використанням розрахункової книжки оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків реєстратора розрахункових операцій (даних розрахункової книжки). Системний аналіз норм Положення дає підстави для висновку про те, що у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням реєстратора розрахункових операцій або використанням розрахункової книжки оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках реєстратора розрахункових операцій (даних розрахункової книжки) та відображення на їх підставі готівки у книзі обліку розрахункових операцій. Невиконання будь-якої з цих дій є порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке встановлено відповідальність статтею 1 Указу Президента України від 12 червня 1995 року № 436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки». А відтак, враховуючи несвоєчасне відображення позивачем готівкових коштів у розмірі 1 661,85 грн. в книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскального звітного чека реєстратора розрахункових операцій № 0371 за 04 жовтня 2009 року, застосування до товариства контролюючим органом штрафних (фінансових) санкцій оскаржуваним рішенням слід визнати правомірним. Згідно із статтею 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення. При цьому відповідно до частини 2 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України законним вважається рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. За наведених обставин та з урахуванням викладеного, порушення судами норм матеріального права є підставою для скасування постановлених у справі судових рішень та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Результат розгляду: denied