Рішення адміністративного суду від 2014-03-06 00:00:00+02

В серпні 2013 року ТОВ «Варварівський зерновий комплекс» звернулося до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної інспекції сільського господарства в Миколаївській області про визнання Сертифікату відповідності послуг №5389 від 15.08.2012р. чинним/діючим; визнання протиправними дій відповідача щодо відключення товариства від Реєстру складських документів; зобов'язання вчинити дії щодо підключення (надання доступу) позивача до Реєстру складських документів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 15.08.2013р. Державною інспекцією сільського господарства в Миколаївській області незаконно було відключено товариство від Реєстру складських документів, оскільки постановою КМУ №692 від 18.07.2012р. «Про внесення змін до Порядку видачі сертифіката відповідності послуг із зберігання зерна та продуктів його переробки» було спрощено порядок сертифікації зерносховищ, зокрема, зроблено безстроковим сертифікат відповідності послуг із зберігання зерна та продуктів його переробки. Закон України №5462-VI, яким внесено зміни до Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні», що встановлюють термін дії сертифіката відповідності послуг зі зберігання зерна в 1 рік замість безстрокового, вступив в законну силу 09.12.2012р. Наявний же в товариства Сертифікат відповідності послуг №5389 отримано останнім 15.08.2012р., і на момент його отримання не існувало одних законодавчих обмежень щодо терміну дії сертифікату. На думку позивача, положення Закону України №5462-VI, яким внесено зміни до Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні», щодо строку дії сертифікатів відповідності послуг зі зберігання зерна підлягають застосуванню лише при встановленні строку дії сертифікатів, виданих після 09.12.2012р. Відключення ТОВ «Варварівський зерновий комплекс» від Реєстру складських документів на зерно фактично унеможливлює діяльність товариства, оскільки позбавляє останнього можливості видавати складські документи, обов'язковість видачі яких передбачено статтею 37 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні». Державна інспекція сільського господарства в Миколаївській області проти позову заперечила, зазначивши, що безпідставним є посилання товариства на положення Постанови КМУ №692 від 18.07.2012р., оскільки Законом України «Про зерно та ринок зерна в Україні», як нормативно-правовим актом вищої юридичної сили, прямо встановлено строковість дії сертифікату відповідності послуг із зберігання зерна та продуктів його переробки. Більше того, оскільки позивач не є власником зерносховища, тому строк дії сертифікату відповідності послуг зберігання прямо залежить від строку дії договору оренди і, як наслідок, у будь-якому випадку, наявний у позивача сертифікат не є безстроковим, а є чинним лише протягом строку дії договору оренди зерносховища. Свої дії Інспекція вважає правомірними, а вимоги позову безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають. Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 04.09.2013р. позов задоволено. Не погоджуючись із зазначеною постановою, Державна інспекція сільського господарства в Миколаївській області подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального та процесуального права і з неповним з'ясуванням обставин справи, та прийняти нову постанову, якою позов ТОВ «Варварівський зерновий комплекс» залишити без задоволення. В своїй скарзі апелянт зазначає, що діями відповідача не порушено прав позивача, оскільки держателем Реєстру сертифікатів є Державна інспекція сільського господарства України, яка і має повноваження на вчинення дій щодо відключення від Реєстру. Листом від 13.08.2013р. Державна інспекція сільського господарства в Миколаївській області лише проінформувала товариство про ймовірність настання негативних правових наслідків у зв'язку із втратою чинності Сертифікату, і інших дій щодо позивача безпосередньо Інспекцією вчинено не було. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що 01.04.2010р. між ТОВ «Варварівський елеватор» (Орендодавець) та ТОВ «Варварівський зерновий комплекс» (Орендар) укладено договір оренди нежитлового об'єкту (елеватору), за умовами якого Орендодавець зобов'язується передати Орендареві, а Орендар зобов'язується прийняти в строкове платне користування майно, визначене договором, а також сплачувати Орендодавцеві кошти за користування зазначеним майном. Об'єкт оренди розташований за адресою: м.Миколаїв, вул.Адмірала Макарова, 31. 15.08.2012р. Державною інспекцією сільського господарства України видано ТОВ «Варварівський зерновий комплекс» Сертифікат відповідності послуг із зберігання зерна та продуктів його переробки №5389. Згідно вказаного Сертифікату місцезнаходженням зерносховища є: м.Миколаїв, вул.Адмірала Макарова, 31. Листом від 13.08.2013р. №1658/4-12 Державна інспекція сільського господарства в Миколаївській області проінформувала ТОВ «Варварівський зерновий комплекс» про те, що сертифікат відповідності послуг за №5389 від 15.08.2012р. втратив чинність з 15.08.2012р., у зв'язку з чим ТОВ «Варварівський зерновий комплекс» буде відключено від Реєстру складських документів. 14.08.2013р. ТОВ «Варварівський зерновий комплекс» надіслало на адресу Державної інспекції сільського господарства в Миколаївській області лист №01/1408, в якому зазначило про безпідставність втрати сертифікатом відповідності послуг за №5389 від 15.08.2012р. чинності та просило не вчиняти дій щодо блокування доступу товариства до Реєстру складських документів. 15.08.2013р. ТОВ «Варварівський зерновий комплекс» було відключено від Реєстру складських документів. Задовольняючи позов ТОВ «Варварівський зерновий комплекс» про визнання Сертифікату відповідності послуг №5389 від 15.08.2012р. чинним/діючим, визнання протиправними дії відповідача щодо відключення товариства від Реєстру складських документів та зобов'язання вчинити дії щодо підключення (надання доступу) позивача до Реєстру складських документів, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки Закон України №5462-VI, яким внесено зміни до Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» в частині встановлення терміну дії сертифіката відповідності послуг зі зберігання зерна в 1 рік замість безстрокового, вступив в законну силу лише 09.12.2012р., положення ч.7 ст.11 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» щодо строку дії сертифікату відповідності послуг зі зберігання зерна, підлягають застосуванню лише при встановленні строку дії Сертифікатів відповідності послуг виданих після 09.12.2012р. Оскільки на момент отримання позивачем Сертифікату відповідності не існувало жодних законодавчих обмежень щодо терміну його дії, тому суд визнав протиправними дії відповідача щодо відключення ТОВ «Варварівський зерновий комплекс» від Реєстру складських документів. Колегія суддів не погоджується з такими висновками Миколаївського окружного адміністративного суду. Постановою КМУ від 18.07.2012р. №692 «Про внесення змін до Порядку видачі сертифіката відповідності послуг із зберігання зерна та продуктів його переробки» спрощено порядок сертифікації зерносховищ на їх відповідність наданню послуг із зберігання зерна та продуктів його переробки, зокрема, зроблено безстроковим сертифікат відповідності послуг із зберігання зерна та продуктів його переробки. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо діяльності Міністерства аграрної політики та продовольства України, Міністерства соціальної політики України, інших центральних органів виконавчої влади, діяльність яких спрямовується та координується через відповідних міністрів» №5462-VI від 06.12.2012р. внесено зміни до Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні», що встановлюють термін дії сертифіката відповідності послуг зі зберігання зерна в 1 рік замість безстрокового. Таким чином, положення Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» та Постанови КМУ «Про затвердження Порядку видачі сертифіката відповідності послуг із зберігання зерна та продуктів його переробки» №1294 від 02.12.2009р., в частині, що регулюють термін дії сертифікату відповідності послуг із зберігання зерна та продуктів його переробки, суперечать один одному. Однак, при винесенні постанови Миколаївським окружним адміністративним судом не враховано, що у разі існування суперечності між актами, прийнятими різними за місцем в ієрархічній структурі органами - вищестоящим та нижчестоящим, застосовується акт, прийнятий вищестоящим органом, як такий, що має більшу юридичну силу. У зв'язку з цим, колегія суддів приходить до висновку, що з моменту набрання чинності змін до Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» до приведення у відповідність до цього Закону Постанова КМУ №1294, її положення, повинні застосовуватися у тій частині, яка не суперечить діючому Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні». Відповідно до абз.7 ч.1 ст.4 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» виключно законами, які регулюють відносини, пов'язані з одержанням документів дозвільного характеру, встановлюється строк дії документа дозвільного характеру або необмеженість строку дії такого документа. Згідно п.4 Порядку видачі сертифіката відповідності послуг із зберігання зерна та продуктів його переробки, затв. Постановою КМУ №1294 від 02.12.2009р., сертифікат відповідності послуг із зберігання зерна та продуктів його переробки - документ, який підтверджує, що послуги із зберігання зерна та продуктів його переробки відповідають правилам і стандартам, нормативно-правовим актам зберігання зерна та продуктів його переробки на зерновому складі. Відповідно до п.7 вказаного Порядку у разі, коли суб'єкт господарювання не є власником зерносховища, строк дії сертифікату поширюється на період користування (оренди, лізингу) зерносховищем і припиняється з дати припинення користування ним. Як вбачається з наявного в матеріалах справи Додатку від 01.08.2012р. до Договору оренди нежитлового об'єкта (елеватора) від 01.04.2010р. строк дії оренди цілісного майнового комплексу - зерносховища продовжено до 01 червня 2014 року. Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянта, що оскільки ТОВ «Варварівський зерновий комплекс» не є власником зерносховища по вул.Адмірала Макарова, 31 в м.Миколаєві строк дії сертифікату відповідності послуг зберігання прямо залежить від строку дії договору оренди, а відтак, у будь-якому випадку, такий сертифікат не є безстроковим, а є чинним лише протягом строку дії договору оренди зерносховища. Більше того, відповідно до затвердженої наказом Міністерства аграрної політики і продовольства №725 від 23.11.2012р. форми сертифіката відповідності послуг із зберігання зерна та продуктів його переробки, останній не містить реквізиту щодо безстроковості його дії, а лише містить вказівку про початок його дії з певної дати. Оскаржуваною постановою Миколаївський окружний адміністративний суд визнав протиправними дії Державної інспекції сільського господарства в Миколаївській області щодо відключення ТОВ «Варварівський зерновий комплекс» від Реєстру складських документів, залишивши, при цьому, поза увагою посилання відповідача на відсутність у нього повноважень на вчинення таких дій. Судом не враховано, що відповідно до п.3, п.4 Порядку ведення реєстру складських документів на зерно та зерна, прийнятого на зберігання, затв. Постановою КМУ №1569 від 17.11.2004р., п.1.2 Порядку ведення основного реєстру складських документів на зерно та зерна, прийнятого на зберігання, і реєстру зернового складу, затв. наказом Міністерства аграрної політики №374 від 11.08.2005р., забезпечення ведення основного реєстру здійснює його держатель - Мінагрополітики, а адміністратором основного реєстру є державне підприємство «Держреєстри України». Відповідно до п.1.4 Порядку ведення Реєстру сертифікатів відповідності послуг із зберігання зерна та продуктів його переробки та надання відомостей з нього, затв. наказом Міністерства аграрної політики і продовольства №361 від 11.06.2013р., держателем реєстру сертифікатів є Державна інспекція сільського господарства України, яка забезпечує створення, ведення, функціонування, фінансування витрат, пов'язаних із створенням, технічною підтримкою, обслуговуванням програмного забезпечення. Держсільгоспінспекція України надає витяги з основного реєстру складських документів на зерно та зерна, прийнятого на зберігання, реєстру зернового складу; веде основний реєстр складських документів. Положення про державну інспекцію сільського господарства в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затверджене наказом Міністерства аграрної політики та продовольства №770 від 23.12.2011р., не містить повноважень Державної інспекції сільського господарства в Миколаївській області, як територіального органу Державної інспекції сільського господарства України, щодо адміністрування, функціонування, забезпечення доступу зернових складів на території області, а тим більше відключення/підключення до основного реєстру складських документів на зерно та зерна, прийнятого на зберігання, і реєстру зернового складу. Отже, висновок суду щодо того, що дії з відключення від реєстру зернового складу вчинені Державною інспекцією сільського господарства в Миколаївській області колегія суддів вважає помилковим у зв'язку з фізичною неможливістю даної установи вчинити такі дії. Як наслідок, безпосередньо діями відповідача не порушено прав, свобод та інтересів позивача, а листом від 13.08.2013р. №1658/4-12 Державна інспекція сільського господарства в Миколаївській області лише проінформувала ТОВ «Варварівський зерновий комплекс» про ймовірність настання негативних правових наслідків у зв'язку з втратою чинності сертифікату відповідності послуг зберігання зерна №5389 від 15.08.2012р. На підставі викладеного вище, колегія суддів вважає, що при розгляді справи судом першої інстанції помилково застосовано норми матеріального права і доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду. Відповідно до п.3 ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду. Згідно п.4 ч.1 ст.202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Результат розгляду: denied