Рішення адміністративного суду від 2014-01-30 00:00:00+02

10 січня 2014 р. Державна екологічна інспекція у Дніпропетровській області (далі - позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фабрика дверей «Будмайстер» (далі - відповідач) з вимогами тимчасово заборонити (зупинити) діяльність щодо експлуатації джерел утворення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря Товариства з обмеженою відповідальністю «Фабрика дверей «Будмайстер» (код ЄДРПОУ 33892810, що знаходиться за адресою: вул. Терьошкіна, 9 , м. Павлоград, Дніпропетровька обл., 51400), про що видати виконавчий лист та направити його на адресу Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області; тимчасово заборонити (зупинити) діяльність щодо утворення та розміщення відходів без ліміту на утворення та розміщення відходів Товариства з обмеженою відповідальністю «Фабрика дверей «Будмайстер» (код ЄДРПОУ 33892810, що знаходиться за адресою: вул. Терьошкіна, 9 , м. Павлоград, Дніпропетровька обл., 51400), про що видати виконавчий лист та направити його на адресу Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області. Позивач в адміністративному позові в обґрунтування позовних вимог зазначив наступне. При проведенні перевірки посадовими особами Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області встановлено факт утворення та розміщення Товариством з обмеженою відповідальністю «Фабрика дверей «Будмайстер» відходів без отримання дозволу на розміщення відходів та ліміту на утворення та розміщення відходів та не отримання підприємством дозволуна викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, що є порушенням природоохоронного законодавства. Відповідач надав до суду заперечення, в яких зазначив наступне. Відповідач зацікавлений в усуненні порушень, зазначених в акті перевірки. Підприємством на адресу відповідача надіслані гарантійні листи про відшкодування шкоди. Крім того, кілька порушень, вказаних в акті, насправді не мали місця, інші ж встановлені Інспекцією порушення не є грубими порушеннями природоохоронного законодавства. Також, позивачем в адміністративному позові не зазначено переліку джерел утворення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, які підлягають забороні, що може призвести до заборони експлуатації тих джерел викидів, на які у підприємства наявні дозвільні документи. Дослідившиматеріалисправи, суд приходить до наступноговисновку. Відповідно до наказу Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області від 02.10.2013 р. № 1549-П, направлення № 4-9520-10-3 від 02.10.2013 р. Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області проведено перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами Товариством з обмеженою відповідальністю «Фабрика дверей «Будмайстер». За результатами перевірки складено акт від 29.11.2013 р. В акті перевірки встановлені, зокрема, наступні порушення, допущені Товариством з обмеженою відповідальністю «Фабрика дверей «Будмайстер»: - у підприємства відсутній дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря при використанні в якості палива відходів обробки заготівок із матеріалів типу MDF та ламінованого ДВП, що є порушенням ст. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря»; - у підприємства відсутній дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від джерела утворення викидів (обладнання Ті 350, minimaxSC2W та 2 од. woodmaster 250, які під'єднані до місцевого пилососуMF 9020), що є порушенням ст. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря»; - підприємством утворюються види відходів, на які дозвіл на розміщення та ліміт на утворення та розміщення відходів на 2013 р. відсутні, що є порушенням ст.ст. 17, 32, 33 Закону України «Про відходи», ст. 55 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища». Відповідно до п. а ч. 1 ст. 32 Закону України «Про відходи» з метою обмеження та запобігання негативному впливу відходів на навколишнє природне середовище та здоров'я людини забороняється: вести будь-яку господарську діяльність, пов'язану з утворенням відходів, без одержання від уповноважених органів виконавчої влади у сфері поводження з відходами лімітів на обсяги утворення та розміщення відходів. Ліміти наобсягиутворення і розміщенняпобутовихвідходів не встановлюються. Згідно до ч. 4 ст. 33 вказаного Закону України зберігання та видалення відходів здійснюються в місцях, визначених органами місцевого самоврядування з врахуванням вимог земельного та природоохоронного законодавства, за наявності спеціальних дозволів, у яких визначені види та кількість відходів, загальні технічні вимоги, заходи безпеки, відомості щодо утворення, призначення, методів оброблення відповідно до встановлених лімітів та умови їх зберігання. Відповідно до ст. 55 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» суб'єкти права власності на відходи повинні вживати ефективних заходів для зменшення обсягів утворення відходів, а також для їх утилізації, знешкодження або розміщення. Розміщення відходів дозволяється лише за наявності спеціального озволу на визначених місцевими радами територіях у межах установлених лімітів з додержанням санітарних і екологічних норм способом, що забезпечує можливість їх подальшого використання як вторинної сировини і безпеку для навколишнього природного середовища та здоров'я людей. Відповідно до ст.10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» підприємства, установи, організації та громадяни - суб'єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов'язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов'язані: здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених стандартами та нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин тощо; здійснювати контроль за обсягом і складом забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря, і рівнями фізичного впливу та вести їх постійний облік. Згідно до ч. 5 ст. 11 вказаного Закону України викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб'єкту господарювання, об'єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» господарська чи інші види діяльності, пов'язані з порушенням умов і вимог до викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря і рівнів впливу фізичних та біологічних факторів на його стан, передбачених дозволами, може бути обмежена, тимчасово заборонена (зупинена) або припинена відповідно до законодавства. Згідно ст. 29 вказаного Закону України виробничий контроль за охороною атмосферного повітря здійснюється підприємствами, установами, організаціями та громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності в процесі їх господарської та іншої діяльності, якщо вона справляє шкідливий вплив на стан атмосферного повітря. Згідно до п. в ч. 1 ст. 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить: обмеження чи зупинення (тимчасове) діяльності підприємств і об'єктів незалежно від їх підпорядкування та форми власності, якщо їх експлуатація здійснюється з порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, вимог дозволів на використання природних ресурсів, з перевищенням нормативів гранично допустимих викидів впливу фізичних та біологічних факторів і лімітів скидів забруднюючих речовин. Відповідно до п.п. 1, 4 ст. 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом. Виключно законами встановлюються: органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності; види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю); повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг; вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності; спосіб здійснення державного нагляду (контролю); санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження обо іншого розпорядчого документа. Орган державного нагляду (контролю) не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважуєтакий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю). Відповідно до п. 1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 р. № 454/2011 Державна екологічна інспекція України (ДержекоінспекціяУкраїни) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів України. Згідно до пп. 15 п. 5 Положення Держекоінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право: приймати рішення про обмеження чи зупинення (тимчасово) діяльності підприємств і об'єктів незалежно від їх підпорядкування та форми власності, якщо їх експлуатація здійснюється з порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, вимог дозволів на використання природних ресурсів, з перевищенням нормативів гранично допустимих викидів впливу фізичних та біологічних факторів і лімітів скидів забруднюючих речовин, за винятком суб'єктів підприємницької діяльності (інвесторів), що провадять свою діяльність відповідно до законодавства про угоди щодо розподілу продукції. Відповідно до п. 1 Положення про державну екологічну інспекцію в Автономній республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України № 429 від 04.11.2011 р. Державна екологічна інспекція в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - Держекоінспекція) є територіальним органом Державної екологічної інспекції України, який діє у складі Держекоінспекції України і їй підпорядковується. Згідно до пп. 6.14 п. 6 Положення Держекоінспекція для виконання покладених на неї завдань має право: приймати рішення про обмеження чи зупинення (тимчасово) діяльності підприємств і об'єктів незалежно від їх підпорядкування та форми власності, якщо їх експлуатація здійснюється з порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, вимог дозволів на використання природних ресурсів, з перевищенням нормативів гранично допустимих викидів впливу фізичних та біологічних факторів і лімітів скидів забруднюючих речовин, за винятком суб'єктів підприємницької діяльності (інвесторів), що провадять свою діяльністьвідповідно до законодавства про угоди щодорозподілупродукції. Відповідно до ч. 7 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ходіякоговиявленопорушеннявимогзакон одавства, орган державного нагляду (контролю) за наявностіпідстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п'яти робочихднів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу, а у випадках, передбачених законом, також звертається у порядку та строки, встановлені законом, до адміністративного суду з позовом щодо підтвердження обґрунтованості вжиття до суб'єкта господарювання заходів реагування, передбачених відповідним розпорядчим документом. Відповідно до ч.5 ст.4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг допускається за постановою адміністративного суду, ухваленою за результатами розгляду позову органу державного нагляду (контролю) щодо застосування заходів реагування. Вжиття інших заходів реагування, передбачених законом, допускається за вмотивованим письмовим рішенням керівника органу державного нагляду (контролю) чийого заступника, а у випадках, передбачених законом, - із наступним підтвердженням обґрунтованості вжиття таких заходів адміністративним судом. Якщо законом передбачено, що обґрунтованість вжиття органом державного нагляду (контролю) заходів реагування має бути підтверджена судом, орган державного нагляду (контролю) звертається до адміністративного суду з адміністративним позовом не пізніше наступного робочого дня з дня видання (прийняття) відповідного розпорядчого документа. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо: застосування у випадках, передбачених законом, заходівреагування у сфері державного нагляду (контролю), якщо вони можуть бути застосован івиключно за судовим рішенням. Оцінюючи усі докази, надані суду, у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до положень Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав, зокрема, для повного або часткового зупинення виробництва звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п'яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу, а у випадках, передбачених законом, також звертається у порядку та строки, встановлені законом, до адміністративного суду з позовом щодо підтвердження обґрунтованості вжиття до суб'єкта господарювання заходів реагування, передбачених відповідним розпорядчим документом. Суд розглядає адміністративні справи щодо застосування у випадках, передбачених законом, заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) в порядку ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо такі заходи реагування можуть бути застосовані виключно за судовим рішенням. Як вбачається з проаналізованих законодавчих актів, застосування обмежувальних заходів, про вжиття яких просить позивач - тимчасова заборона (зупинення) діяльності щодо експлуатації джерел утворення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та тимчасова заборона діяльності щодо утворення та розміщення відходів без ліміту на утворення та розміщення відходів, відноситься до компетенції Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області на підставі наданих законом повноважень, тому звернення позивача до суду в порядку ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України є безпідставним. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області не обґрунтованими та такими, які не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Результат розгляду: denied