Рішення адміністративного суду від 2014-02-18 00:00:00+02

Указом Президента України від 8 квітня 2011 року № 445/2011 затверджено Положення про Державне агентство земельних ресурсів України та встановлено, що Державне агентство земельних ресурсів України є правонаступником Державного комітету України із земельних ресурсів, у тому числі за укладеними міжнародними договорами України, стороною в яких є Державний комітет України із земельних ресурсів. Відповідно до Положення про Державне агентство земельних ресурсів України, затвердженого Указом Президента України від 8 квітня 2011 року № 445/2011, Державне агентство земельних ресурсів України (Держземагентство України) є центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів та топографо-геодезичної і картографічної діяльності, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері земельних відносин та топографо-геодезичної і картографічної діяльності. Держземагентство України здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, а також через міськрайонні, міжміські, міжрайонні територіальні органи. Оскільки відповідачу делеговані Законом повноваження щодо реалізації державної політики у сфері регулювання земельних відносин, здійснюючи свої завдання та функції у правовідносинах з фізичними та юридичними особами, він є суб'єктом владних повноважень. Отже, даний спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. 02.09.2013 року [PERSON], в порядку статті 118 Земельного кодексу України, звернувся до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовном розміром 2,0 га в адміністративних межах с. Красний Мак Бахчисарайського району АР Крим з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та передачі йому у власність земельної ділянки після розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а.с. 8-9). Листом від 27.09.2013 № 3096 Відділом Держземагентства у Бахчисарайському районі АР Крим надано відповідь, з якої вбачається про неможливість підготовки відповідного наказу, оскільки згідно наданих графічних матеріалів бажане місце розташування земельної ділянки не визначено. Із вказаною відмовою позивач не згодний, у зв'язку із чим звернувся до суду із даним позовом про захист своїх порушених прав. Перевіряючи обґрунтованість заявлених позивних вимог суд зазначає наступне. Статтею 3 Конституції України передбачено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Відповідно до ст.14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Статтею 3 Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року за №2768-III із відповідними змінами та доповненнями на час виникнення спірних правовідносин визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Згідно зі ст.81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки серед іншого на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Пунктом "є-1" статті 15-1 Земельного кодексу України визначені повноваження центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин - це розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом. Згідно зі 6-1 статті 4 Указу Президента України № 445/2011 від 08 квітня 2011 року, Держземагентство України відповідно до покладених на нього завдань передає відповідно до закону безпосередньо або через визначені в установленому порядку територіальні органи земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або в користування для всіх потреб. Згідно із пунктом 4.27. Положення про Управління (Відділ) Держземагентства у районі, затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України за № 258 від 10.12.2012, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України а № 853/21165 від 30.05.2012, управління (відділи) передає відповідно до закону земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або в користування для всіх потреб у межах району у разі утворення управління (відділу) на території Автономної Республіки Крим. В свою чергу підстави набуття права власності на земельні ділянки державної та комунальної власності передбачені статтею 116 ЗК України. Частиною третьою вказаної статті встановлено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених ЗКУ. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених ЗКУ, провадиться один раз по кожному виду використання. Положеннями статті 121 Земельного кодексу України визначено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам України із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0 гектара. Частиною 6 статті 118 ЗКУ визначено порядок отримання земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян в межах безоплатної приватизації. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. Надання інших документів, не передбачено положеннями частини 6 статті 118 Земельного кодексу України. Згідно ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Суд дослідивши матеріали справи вважає, що у клопотанні [PERSON], відповідно до вимог ч. 6 статті 118 Земельного кодексу України зазначено цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додані графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. Суд зазначає, що ч. 6 статті 118 Земельного кодексу України визначено, що до клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, отже вимогами цієї статті не визначено саме який вид повинні мати інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. Частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень за результатами розгляду клопотання у місячний строк має право або надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, або надати мотивовану відмову у його наданні. Також ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України чітко визначені підстави для відмови у наданні дозволу, а саме: невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. У своєму листі № 3096 від 27.09.2013 року відповідач вказує, що графічний матеріал, доданий [PERSON] до клопотання виконаний у нечитаємому масштабі, що не дає можливості визначити межі земельної ділянки, її місцярозташування по відношенню до меж населеного пункту, у зв'язку з чим не можливо визначити орган повноважний розпоряджатися даною земельною ділянкою, а тому підготувати відповідний наказ на підставі наданих [PERSON] документів не є можливим. Таким чином Відділ Держземагентства у Бахчисарайському районі АР Крим листом № 3096 від 27.09.2013 року повідомив позивача про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою без визначення підставі, вказаних у ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, що є протиправним. На підставі аналізу вимог діючого законодавства, суд прийшов до висновку, що надані до заяви позивачем графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки є достатніми для визначення його волі з метою реалізації своїх прав, оскільки більш чіткого та визначеного поняття, нормативів щодо оформлення або вимог до останніх не передбачено. Суд вважає необґрунтованим пояснення відповідача, стосовно тих обставин, що неможливо визначити орган, повноважний розпоряджатись земельною ділянкою про яку йшлося у клопотанні, оскільки у своєму клопотання [PERSON] чітко визначено його бажання на отримання безоплатно у власність земельної ділянки в адміністративних межах села Красний Мак Бахчисарайського району АР Крим. Суд вважає обгрунтованим поясненнями позивача, що інформація про наявність вільних земельних ділянок державної власності у вільному доступі відсутня, а тому конкретизувати бажану земельну ділянку із конкретними точками координат або із прив'язкою до іншим географічних об'єктів позивач не мав можливості. В свою чергу позивачем в клопотанні зазначено згоду на отримання будь-якої земельної ділянки, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею до 2,0 га в адміністративних межах села Красний Мак Бахчисарайського району АР Крим, що передбачено ст.118 ЗК України. Статтею 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем не доведено правомірність відмови у задоволенні клопотання [PERSON] у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, оформленої листом № 3096 від 27.09.2013 року. Таким чином, суд вважає, що Відділ Держземагентства у Бахчисарайському районі АР Крим, відповідно до вимог чинного законодавства має право відмовити у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, у зв'язку з чим позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в задоволенні клопотання Позивач про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не підлягають завдоволенню. Оскільки відмова у задоволенні клопотання [PERSON] у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою оформлена листом № 3096 від 27.09.2013 року не відповідає вимогам чинного законодавства, суд вважає за необхідне визнати протиправною відмову Відділу Держземагентства у Бахчисарайському районі АР Крим оформлену листом № 3096 від 27.09.2013 року щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки орієнтовним розміром 2,0 га в адміністративних межах села Красний Мак Бахчисарайського району АР Крим з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та зобов'язати Відділ Держземагентства у Бахчисарайському районі АР Крим повторно розглянути клопотання [PERSON] від 02.09.2013 року щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки орієнтовним розміром 2,0 га в адміністративних межах села Красний Мак Бахчисарайського району АР Крим з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства із прийняттям відповідного рішення. Вступна та резолютивна частини постанови проголошені в судовому засіданні 18.02.2014 року. Повний текст постанови складено 24.02.2014 року.

Результат розгляду: partial