Рішення адміністративного суду від 2014-01-10 00:00:00+02

13 грудня 2013 року на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява прокуратури Шевченківського району м. Львова до Брюховицької селищної ради про визнання протиправним та скасування пунктів 3 та 4 рішення № 380 від 02.12.2013 року «Про суспільно-політичну ситуацію в Україні». У судовому засіданні 30.12.2013 року за клопотанням представника позивача замінено позивача прокуратуру Шевченківського району м. Львова на належного позивача прокурора Шевченківського району м. Львова. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що пункти 3 та 4 рішення № 380 від 02.12.2013 року «Про суспільно-політичну ситуацію в Україні» прийнято з перевищенням встановлених Конституцією та законами України повноважень, оскільки органи місцевого самоврядування не наділені можливістю вирішувати питання про відставку Президента України та Кабінету Міністрів України. З огляду на наведене вважає вказані пункти рішення відповідача № 380 від 02.12.2013 року протиправними та просить їх скасувати. Прокурор у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив адміністративний позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив, просив у його задоволенні відмовити. Вважає, що селищна рада має право розглядати усі питання, що входять до кола її повноважень. Ствердив, що Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» не містить норми про віднесення до повноважень селищної ради права вимагати відставки Президента України та Кабінету Міністрів України, однак відповідач при прийнятті спірного рішення керувався загальними принципами місцевого самоврядування, визначеними статтею 4 згаданого Закону. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи в їх сукупності, суд встановив наступні факти та правовідносини. 02.12.2013 року відбулося засіданні 26-ої позачергової сесії Брюховицької селищної ради шостого скликання, рішенням якої затверджено порядок денний позачергової сесії. Пунктом першим порядку денного значиться питання «Про суспільно-політичну ситуацію в Україні». За наслідками розгляду цього питання прийнято рішення № 380 «Про суспільно-політичну ситуацію в Україні» (далі - рішення № 380). Вказаним рішенням Брюховицька селищна рада вирішила: 1. Підтримати рішення Львівської обласної ради у повному обсязі щодо політичної ситуації в області. 2. Звернутись до громади селища Брюховичі об'єднатися проти злочинного антидержавного режиму Віктора Януковича. 3. За антиукраїнські дії вимагати від Президента України Віктора Януковича подати у відставку з поста Президента України. 4. Вимагати негайної відставки Кабінету Міністрів України, розпуску Верховної Ради України та проведення в Україні дострокових президентських та парламентських виборів. 5. Підтримати ініціативу підприємств, установ, навчальних закладів селища Брюховичі щодо створення страйкових комітетів. 6. За волею Брюховицької громади продовжити курс на євроінтеграцію. 7. Керуючому справами виконавчого комітету Брюховицької селищної ради дане рішення опублікувати у засобах масової інформації. З мотивувальної частини рішення вбачається, що таке прийняте на підставі статей 25, 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Приймаючи рішення суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно зі ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 19 Закону України «Про прокуратуру» предметом нагляду за додержанням і застосуванням законів є, зокрема, відповідність актів, що видаються всіма органами, підприємствами, установами, організаціями та посадовими особами, вимогам Конституції України та чинним законам. Пунктом 2 частини 5 статті 23 цього ж Закону передбачено, що прокурор, без внесення подання, може звернутися до суду щодо визнання протиправним рішення чи окремих його положень і щодо скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень. Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування відповідно до Конституції України визначає Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР. Відповідно до ст. 5 Конституції України народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування. З цього конституційного положення у системному взаємозв'язку з положеннями статті 6 Конституції України про те, що державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову, випливає, що органи місцевого самоврядування не є органами державної влади, а місцеве самоврядування слід розглядати як форму здійснення народом влади, яка визнається і гарантується в Україні (стаття 7 Конституції України). Конституція України (стаття 140) визначає місцеве самоврядування як право територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. Конституційний суд України у рішенні від 26 березня 2002 року № 6-рп/2002 (справа про охорону трудових прав депутатів місцевих рад) дійшов висновку, що такому конституційному змісту інституту місцевого самоврядування властиві принаймні дві найважливіші ознаки. Це - самостійність територіальної громади, органів місцевого самоврядування у вирішенні певного кола питань і те, що предметами відання місцевого самоврядування є не будь-які питання суспільного життя, а питання саме місцевого значення, тобто такі, які пов'язані передусім з життєдіяльністю територіальних громад. Перелік таких питань визначено у Конституції України та Законі України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року №280/97-ВР. Таким чином, відповідно до Конституції України та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання Брюховицької селищної ради належить вирішення питань виключно місцевого значення, які пов'язані з життєдіяльністю територіальної громади цього населеного пункту Львівської області. Даючи оцінку оскаржуваним пунктам 3 та 4 рішення Брюховицької селищної ради № 380 від 02.12.2013 року суд встановив таке. Відповідач у спірних пунктах рішення вирішив за антиукраїнські дії вимагати від Президента України Віктора Януковича подати у відставку з поста Президента України, а також вимагати негайної відставки Кабінету Міністрів України, розпуску Верховної Ради України та проведення в Україні дострокових президентських та парламентських виборів. Стаття 90 Конституції України встановлює випадки припинення повноважень Верховної Ради України. Зокрема, повноваження Верховної Ради України припиняються у день відкриття першого засідання Верховної Ради України нового скликання. Президент України може достроково припинити повноваження Верховної Ради України, якщо протягом тридцяти днів однієї чергової сесії пленарні засідання не можуть розпочатися. Повноваження Верховної Ради України, що обрана на позачергових виборах, проведених після дострокового припинення Президентом України повноважень Верховної Ради України попереднього скликання, не можуть бути припинені протягом одного року з дня її обрання. Повноваження Верховної Ради України не можуть бути достроково припинені в останні шість місяців строку повноважень Президента України. Статтею 108 Конституції України встановлено, що Президент України виконує свої повноваження до вступу на пост новообраного Президента України. Повноваження Президента України припиняються достроково у разі відставки. Відповідно до ст. 109 Конституції України відставка Президента України набуває чинності з моменту проголошення ним особисто заяви про відставку на засіданні Верховної Ради України. Стаття 115 Конституції України встановлює випадки припинення повноважень Кабінету Міністрів України. Зокрема, Прем'єр-міністр України, інші члени Кабінету Міністрів України мають право заявити Президентові України про свою відставку. Відставка Прем'єр-міністра України має наслідком відставку всього складу Кабінету Міністрів України. Прийняття Верховною Радою України резолюції недовіри Кабінетові Міністрів України має наслідком відставку Кабінету Міністрів України. Кабінет Міністрів України, відставку якого прийнято Президентом України, за його дорученням продовжує виконувати свої повноваження до початку роботи новосформованого Кабінету Міністрів України, але не довше ніж шістдесят днів. Прем'єр-міністр України зобов'язаний подати Президентові України заяву про відставку Кабінету Міністрів України за рішенням Президента України чи у зв'язку з прийняттям Верховною Радою України резолюції недовіри. Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» (стаття 25) встановлено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання. Статтею 26 цього ж Закону визначено питання виключної компетенції сільських, селищних, міських рад та не встановлює повноважень селищної ради вимагати відставки Президента України, Кабінету Міністрів України чи розпуску Верховної Ради України. З огляду на наведене, Суд дійшов висновку, що відповідач, приймаючи спірні пункти 3 та 4 рішення, вийшов за межі повноважень, встановлених Конституцією України та Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні». Крім того, Суд зазначає, що відповідно до ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» селищна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради. Сесія селищної ради повинна бути також скликана за пропозицією не менш як однієї третини депутатів від загального складу ради. Порядок скликання чергової та позачергової сесії ради визначається регламентом ради з урахуванням вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності». Відповідно до ст. 18 Регламенту Брюховицької селищної ради, затвердженого рішенням № 5 від 25.11.2010 року, селищна рада проводить роботу сесійно. Сесія складається з відкритих пленарних засідань селищної ради, а також засідань постійних та тимчасових комісій селищної ради. Рішення про скликання сесії селищної ради доводиться до відома депутатів селищної ради і населення селища не пізніше як за 10 днів до першого пленарного засідання селищної ради, а у виняткових випадках, що потребують термінового рішення селищної ради, - не пізніше як за день до пленарного засідання із зазначенням часу скликання, місця проведення та питань, які передбачається внести на розгляд селищної ради. Згідно зі ст. 19 Регламенту не можуть бути винесені на розгляд сесії селищної ради проекти рішень з питань які належать до компетенції селищної ради, якщо такі проекти рішень не були підготовлені до розгляду відповідно до вимог цього Регламенту та не супроводжуються відповідними висновками профільних постійних комісій селищної ради, крім випадків передбачених чинним законодавством України. На пропозицію суду відповідачем не надано висновку профільної комісії селищної ради стосовно рішення № 380 від 02.12.2013 року «Про суспільно-політичну ситуацію в Україні». Проаналізувавши положення ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Регламенту Брюховицької селищної ради Суд дійшов висновку, що відповідачем не дотримано процедури прийняття спірного рішення № 380 від 02.12.2013 року «Про суспільно-політичну ситуацію в Україні». Стосовно твердження представника відповідача про те, що відповідач при прийнятті спірного рішення керувався загальними принципами місцевого самоврядування, визначеними статтею 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» Суд зазначає, що стаття 4 цього Закону визначає принципи місцевого самоврядування, до яких відноситися народовладдя; законність; гласність; колегіальність; поєднання місцевих і державних інтересів; виборність; правова, організаційна та матеріально-фінансова самостійність в межах повноважень, визначених цим та іншими законами; підзвітність та відповідальність перед територіальними громадами їх органів та посадових осіб; державна підтримка та гарантії місцевого самоврядування; судовий захист прав місцевого самоврядування. Вказана норма Закону не наділяє відповідача повноваженнями на вирішення питань, зазначених у спірних пунктах 3 та 4 рішення № 380 від 02.12.2013 року «Про суспільно-політичну ситуацію в Україні». Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті ( вчинені ) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Приймаючи пункти 3 та 4 рішення № 380 від 02.12.2013 року «Про суспільно-політичну ситуацію в Україні», Брюховицька селищна рада вирішувала питання, не пов'язані з життєдіяльністю територіальної громади селища Брюховичі. Перевіривши пункти 3 та 4 рішення Брюховицької селищної ради № 380 від 02.12.2013 року «Про суспільно-політичну ситуацію в Україні» на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов переконання, що вказані пункти рішення прийнято без урахування вимог Конституції України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» Регламенту Брюховицької селищної ради та з порушенням передбачених статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріїв. Відповідно до ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Докази подані позивачем переконують у підставності позовних вимог. Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідно до ст. 49, 70 КАС України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, а відтак зобов'язані обґрунтовувати належність та допустимість доказів для підтвердження своїх вимог або заперечень, що відповідачем зроблено не було. Згідно з ч. 3 ст. 159 КАС України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, з врахуванням змісту ст. 162 КАС України, пункти 3 та 4 рішення Брюховицької селищної ради № 380 від 02.12.2013 року «Про суспільно-політичну ситуацію в Україні» є протиправними і підлягають скасуванню, а адміністративний позов слід задовольнити повністю. Відповідно до положень статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати не підлягають стягненню зі сторін.

Результат розгляду: granted