Рішення адміністративного суду від 2014-02-24 00:00:00+02

27 серпня 2013 року з Вищого адміністративного суду України до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов [PERSON] до Міністерства юстиції України, у якому заявлено такі позовні вимоги: - визнати дії Міністерства юстиції України за результатами перевірки скарги, що зазначені у відповіді за № 562-0-2-10-25 від 16.07.2010, що суперечать судовим рішенням та окремим ухвалам Кам'янобрідського районного суду м. Луганська № 4с-9/10р від 13.09.2010 та № 4с-8/10р від 13.09.2010, які набрали законної сили, протиправними; - зобов'язати керівництво Міністерства юстиції України розглянути по суті депутатське звернення народного депутата України Касянюка О.Р. та скаргу позивача, що направлена до відповідача, на яку надано формальну та недостовірну відповідь № 562-0-2-10-25 від 16.07.2010. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що рішенням Кам'янобрідського районного суду м. Луганська від 16.11.2007 у цивільній справі за позовом [PERSON] до Інформаційного агентства «Паралель-медіа» стягнуто з відповідача на користь позивача моральну шкоду на суму 50000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 5000,00 грн. По справі видано виконавчий лист, за яким було відкрито виконавче провадження. Виконавче провадження тривалий час не виконувалось. У зв'язку із порушенням діючого законодавства [PERSON] звернулася із заявою до народного депутата України Касянюка О.Р., який, у свою чергу, звернувся із депутатським запитом до Міністра юстиції України з питання протиправних дій, а також бездіяльності посадових осіб Головного управління юстиції в Луганській області. У відповіді народному депутату та позивачу за № 562-0-2-10-25 від 16.07.2010 зазначено, що порушень діючого законодавства з боку посадових осіб Головного управління юстиції в Луганській області та Кам'янобрідського відділу державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції з невиконання рішення суду, не вбачається, виконавчі документи винесені державними виконавцями законно та обґрунтовано. З такою відповіддю позивач не згоден, оскільки такі висновки у подальшому спростовані рішеннями Кам'янобрідського районного суду м. Луганська, якими визнано дії державних виконавців неправомірними. Судові рішення набрали законної сили. На підставі вищевикладеного позивач просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Позивач у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав до суду клопотання про розгляд адміністративної справи за його відсутності (а.с.18 том 2). Представник Міністерства юстиції України у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, про що надав письмові заперечення проти позову (а.с.199-200 том 1), у яких зазначив, що депутатське звернення було розглянуто у встановлений законодавством строк та надано відповідь. Посилання позивача на окремі ухвали Кам'янобрідського районного суду м. Луганська, як на доказ протиправності дій відповідача, представник вважає необґрунтованими, оскільки такі ухвали було винесено після розгляду звернення та надання відповіді. Підстав для зобов'язання Міністерства юстиції України розглянути скаргу не має, оскільки порушені у скарзі питання не пов'язані із діяльністю Міністерства юстиції України, не належать до сфери його управління. Відтак у Міністерства юстиції України відсутні повноваження у сфері виконання судових рішень. У судовому засіданні представник Міністерства юстиції України надав пояснення, аналогічні викладеним у запереченнях проти позову. Представник Державної виконавчої служби України у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, про що надав письмові заперечення проти позову (а.с.51-53 том 2), у яких зазначив, що 08.07.2010 до Міністерства юстиції України надійшло депутатське звернення Касянюка О.Р. від 02.07.2010 № 255. Згідно резолюції Міністра юстиції України розгляд депутатського звернення покладено на заступника Міністра - Директора департаменту державної виконавчої служби, так як депутатське звернення стосувалося виконання судового рішення. Листом від 13.07.2010 № 562-0-2-10-25 заступника директора департаменту державної виконавчої служби Головному управлінню юстиції у Луганській області надано доручення щодо розгляду скарги [PERSON] Листом від 13.07.2010 № Б-1048/3-13 Головним управлінням юстиції у Луганській області на Департамент державної виконавчої служби надано відповідь щодо стану розгляду скарги [PERSON], з якого вбачається перелік проведених виконавчих дій вчинених на примусове виконання рішення Кам'янобрідського районного суду м. Луганська про стягнення з ТОВ ІА «Паралель-Медіа» на користь [PERSON] та зазначено, що постановою державного виконавця від 01.04.2010 виконавчі провадження були повернуті стягувачу без виконання на підставі п.2 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» та додатково повідомлено, що 13.05.2010 до ВДВС повернувся конверт з вищезазначеними документами у зв'язку із закінченням терміну зберігання на поштовому відділенні. 16.07.2010 за № 562-0-2-10-25 на ім'я народного депутата Касянюка О.Р. на адресу Верховної Ради України направлено відповідь щодо стану розгляду депутатського звернення. З вищевикладеного, представник відповідача робить висновок, що депутатське звернення розглянуто відповідно до вимог чинного законодавства. У судовому засіданні представник Державної виконавчої служби України надав пояснення, аналогічні викладеним у запереченнях проти позову. Заслухавши пояснення представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.69-72 КАС України, суд дійшов такого. Відповідно до Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій, чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 31 травня 2010 року [PERSON] звернулася до народного депутата України Касянюка О.Р. із скаргою на бездіяльність посадових осіб Головного управління в Луганській області та Кам'янобрідського відділу державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції (далі - Кам'янобрідський ВДВС Луганського МУЮ) щодо невиконання рішення Кам'янобрідського районного суду м. Луганська від 16.11.2007 у цивільній справі за позовом [PERSON] до Інформаційного агентства «Паралель-медіа», яким стягнуто з відповідача на користь позивача моральну шкоду на суму 50000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 5000,00 грн. Також, [PERSON] у зверненні зазначено, що ухвалою Кам'янобрідського районного суду м. Луганська від 21.02.2006, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Луганської області, вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти та майно Інформаційного агентства «Паралель-медіа» в сумі 100000,00 грн. Ухвала суду надійшла на примусове виконання до Кам'янобрідського ВДВС Луганського МУЮ ще 23.02.2006. У межах виконавчого провадження державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, яке було передано на відповідальне зберігання керівнику Інформаційного агентства «Паралель-медіа». Керівництво агентства майно, на яке накладено арешт, продало. Разом з тим, у порушення діючого законодавства, державні виконавці не вжили жодних дій до боржника. На підставі викладеного заявник просив звернутися із депутатським зверненням до Міністра юстиції України та Генерального прокурора України з вимогою виконати рішення Кам'янобрідського районного суду м. Луганська від 16.11.2007, притягнути до кримінальної відповідальності винних осіб Інформаційного агентства «Паралель-медіа» за незаконний продаж арештованого майна та вжити заходів дисциплінарного реагування до посадових осіб, що допустили порушення (а.с.135 том 1). 02 липня 2010 року народний депутат України Касянюк О.Р. звернувся із депутатським зверненням до Міністра юстиції України, у якому просив зобов'язати керівництво Головного управління юстиції у Луганській області негайно виконати виконавчий лист від 27.11.2007 на підставі рішення Кам'янобрідського районного суду м. Луганська від 16.11.2007; вжити заходів дисциплінарного реагування до винних осіб Головного управління юстиції у Луганській області та Кам'янобрідського ВДВС Луганського МУЮ за порушення вимог чинного законодавства; про результати розгляду депутатського звернення та вжиті заходи повідомити народного депутата та заявницю в передбачений законом термін (а.с.207-208 том 1). Згідно резолюції Міністра юстиції України розгляд депутатського звернення покладено на заступника Міністра - Директора департаменту державної виконавчої служби, так як депутатське звернення стосувалося виконання судового рішення, що підтверджено реєстраційно-контрольною карткою (а.с.54 том 2). Листом від 13.07.2010 № 562-0-2-10-25 заступника директора департаменту державної виконавчої служби Головному управлінню юстиції у Луганській області надано доручення щодо розгляду скарги [PERSON] (а.с.59 том 2). Головне управління юстиції у Луганській області листом від 13.07.2010 № Б-1048/3-13 повідомило Департамент державної виконавчої служби про розгляд звернення [PERSON], у якому зазначило хід виконання виконавчого листа № 2-43 від 27.11.2007, виданого Кам'янобрідським районним судом м. Луганська про стягнення з ІА «Паралель-медіа» на користь [PERSON] заборгованості у сумі 55000,00 грн., що надійшов на виконання до Кам'янобрідського ВДВС Луганського МУЮ. Так, зокрема, зазначено, що 01.04.2010 державним виконавцем на підставі п.2 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (а.с.60-62 том 2). 16.07.2010 за № 562-0-2-10-25 на ім'я народного депутата Касянюка О.Р. Міністерством юстиції України направлено відповідь про результати розгляду депутатського звернення, у якій викладено хід виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-43 від 27.11.2007, виданого Кам'янобрідським районним судом м. Луганська, повідомлено про повернення виконавчого документа стягувачу та надання окремої відповіді заявниці (а.с.64-65 том 2). Відповідь аналогічного змісту надано [PERSON] листом від 16.07.2010 за № 562-0-2-10-25 (а.с.29-30 том 1). Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених позовних вимог, оцінюючи обґрунтованість заперечень відповідача, суд виходить з такого. Закон України № 393/96-ВР від 02.10.1996 «Про звернення громадян» регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення (далі - Закон України № 393/96-ВР). У статті 3 Закону України № 393/96-ВР викладено визначення основних термінів, що вживаються у цьому Законі. Так, під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб. Відповідно до ч.4 ст.16 Закону України № 393/96-ВР громадянин може подати скаргу особисто або через уповноважену на це іншу особу. Обов'язки органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб щодо розгляду заяв чи скарг визначено статтею 19 Закону України № 393/96-ВР. Так, відповідно до положень цієї статті органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані, зокрема: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам. Статус (права, обов'язки і відповідальність) народного депутата України у Верховній Раді України та за її межами, правові і соціальні гарантії здійснення народним депутатом України своїх депутатських повноважень встановлює Закон України № 2790-XII від 17.11.1992 «Про статус народного депутата України» (далі - Закон України № 2790-XII). Відповідно до ч.2 ст.7 Закону України № 2790-XII народний депутат відповідно до закону розглядає звернення виборців, а також від підприємств, установ, організацій, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об'єднань громадян, вживає заходів для реалізації їх пропозицій і законних вимог, інформує виборців про свою депутатську діяльність під час особистих зустрічей з ними та через засоби масової інформації. Статтею 16 Закону України № 2790-XII визначено право народного депутата України на депутатське звернення. Так, відповідно до ч.1 цієї статті народний депутат має право на депутатське звернення до органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, керівників підприємств, установ і організацій, незалежно від форм власності та підпорядкування, об'єднань громадян з питань, пов'язаних з депутатською діяльністю, і брати участь у розгляді порушених ним питань. Депутатське звернення - викладена в письмовій формі пропозиція народного депутата, звернена до органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, керівників підприємств, установ і організацій, об'єднань громадян здійснити певні дії, дати офіційне роз'яснення чи викласти позицію з питань, віднесених до їх компетенції. Орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові особи, керівники підприємств, установ і організацій, об'єднань громадян, яким адресовано депутатське звернення, зобов'язані протягом 10 днів з моменту його одержання розглянути і дати письмову відповідь. У разі неможливості розгляду звернення народного депутата у визначений строк його повідомляють про це офіційним листом з викладенням причин продовження строку розгляду. Строк розгляду депутатського звернення, з урахуванням продовження, не може перевищувати 30 днів з моменту його одержання (ч.2 ст.16 Закону України № 2790-XII). Згідно ч.4 ст.16 Закону України № 2790-XII вмотивована відповідь на депутатське звернення повинна бути надіслана народному депутату не пізніш як на другий день після розгляду звернення. Відповідь надається в обов'язковому порядку і безпосередньо тим органом державної влади чи органом місцевого самоврядування, до якого було направлено звернення, за підписом його керівника чи посадової особи, керівником підприємства, установи та організації, об'єднання громадян, крім випадків, установлених цим Законом. З огляду на вищевикладене норми Закону України «Про звернення громадян» є загальними відносно спеціальних норм Закону України «Про статус народного депутата України», які регулюють питання розгляду депутатського звернення, і не суперечать загальним нормам. З викладеного вбачається, що положення Закону України «Про звернення громадян» розповсюджуються на порядок розгляду депутатського звернення лише у тій частині, що не врегульована спеціальним законодавством - Законом України «Про статус народного депутата України». Стаття 16 Закону України № 2790-XII містить єдину вимогу до відповіді на депутатське звернення, а саме вона має бути вмотивованою. Разом з тим, з огляду на положення діючого законодавства, суд приходить до висновку, що відповідь на депутатське звернення має бути також обґрунтованим, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. Цей критерій відображає принцип обґрунтованості рішення. Він вимагає від суб'єкта владних повноважень враховувати як обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення. Суб'єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим. Дослідженням відповідей, наданих народному депутату (а.с.64-65 том 2) та [PERSON]П.(а.с.29-30 том 1) встановлено, що такі відповіді є невмотивованими та необґрунтованими. Такого висновку суд дійшов з огляду на те, що у своїй скарзі [PERSON] порушувалися питання щодо незаконного невиконання рішення суду протягом тривалого часу та наявності протиправної бездіяльності з боку посадових осіб Кам'янобрідського ВДВС Луганського МУЮ та Головного управління юстиції у Луганській області. У депутатському зверненні, у свою чергу, перед Міністерством юстиції України порушувалися питання щодо негайно виконання виконавчого листа від 27.11.2007 на підставі рішення Кам'янобрідського районного суду м. Луганська від 16.11.2007; вжиття заходів дисциплінарного реагування до винних осіб Головного управління юстиції у Луганській області та Кам'янобрідського ВДВС Луганського МУЮ за порушення вимог чинного законодавства. Натомість відповіді, надані народному депутату України та [PERSON] містять тільки хронологічний виклад виконавчих дій, здійснених у виконавчому провадженні, повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу - [PERSON] Жодної оцінки правомірності винесення такої постанови Міністерством юстиції України та Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не надано. Також, не надано оцінки правомірності дій посадових осіб Кам'янобрідського ВДВС Луганського МУЮ та Головного управління юстиції у Луганській області, що призвели до невиконання судового рішення протягом тривалого часу. Більш того, незважаючи на те, що у депутатському зверненні та скарзі порушувалися питання щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності винних осіб Головного управління юстиції у Луганській області, скаргу [PERSON] та депутатське звернення було надіслано для розгляду до Головного управління юстиції у Луганській області (а.с.59). Також, суд вважає за необхідне зазначити, що в ухвалі Кам'янобрідського районного суду м. Луганська від 13.09.2010 у справі № 4с-8/10р. за скаргою [PERSON] на постанову головного державного виконавця Кам'янобрідського відділу державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції Голубова А.К. від 01 квітня 2010 року про повернення виконавчого документа стягувачеві судом зазначено про встановлення, що виконавчий документ був повернутий стягувачеві у порушення вимог п.2 ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з тим, що не були виконані всі необхідні дії по виконанню виконавчого листа Кам'янобрідського районного суду м. Луганська від 27.11.2007, виданого за рішенням суду від 16.11.2007 у цивільній справі за позовом [PERSON] до Інформаційного агентства «Паралель-медіа», яким стягнуто з відповідача на користь позивача моральну шкоду на суму 50000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 5000,00 грн., та не вжито достатніх заходів щодо розшуку підприємства боржника (а.с.176-177 том 1). Також у вказаній справі судом постановлено окрему ухвалу від 13.09.2010, у якій вказано про встановлення судом, що посадовими особами встановлено Кам'янобрідського відділу державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції суттєво порушено права та законні інтереси учасників виконавчого провадження, які підлягають усуненню (а.с.178-179 том 1). В ухвалі Кам'янобрідського районного суду м. Луганська від 13.09.2010 у справі № 4с-9/10р. за скаргою [PERSON] на постанову старшого державного виконавця Кам'янобрідського відділу державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції Міхєєва І.М. від 17 січня 2008 року про закінчення виконавчого провадження судом зазначено про встановлення, що виконавче провадження на виконання ухвали Кам'янобрідського районного суду м. Луганська від 15.11.2007 про додаткові заходи забезпечення позову у цивільній справі за позовом [PERSON] до Інформаційного агентства «Паралель-медіа», було закрито у порушення вимог ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.180-181 том 1). Також у вказаній справі судом постановлено окрему ухвалу від 13.09.2010, у якій вказано про встановлення судом, що посадовими особами встановлено Кам'янобрідського відділу державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції суттєво порушено права та законні інтереси учасників виконавчого провадження, які підлягають усуненню (а.с.182-183 том 1). Вищевказані судові рішення набрали законної сили. Обставини, встановлені судовими рішеннями в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ч.1 ст.72 КАС України). З огляду на викладене, суд вважає звільненими від доказування обставини про незаконність постанов про повернення виконавчого документа стягувачу та закінчення виконавчих проваджень, а також наявність порушень діючого законодавства з боку посадових осіб Кам'янобрідського ВДВС Луганського МУЮ, про які йшлося у скарзі [PERSON] та депутатському зверненні. Посилання представників відповідачів щодо неврахування вказаних судових рішень через їх постановлення після розгляду депутатського звернення, суд вважає безпідставними, з огляду на те, що Кам'янобрідським районним судом м. Луганська було надано оцінку обставинам, які вже існували на час розгляду скарги [PERSON] та депутатського звернення. З урахуванням вищевикладеного, судом встановлено, що відповідь, надана на звернення народного депутата в інтересах [PERSON] необґрунтованою та невмотивованою, а відтак - протиправною. Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права в частині визнання протиправними дій Міністерства юстиції України, суд зазначає таке. Вчинення дій суб'єктом владних повноважень є способом реалізації наданої суб'єкту владних повноважень компетенції. Здійснення дії являє собою процес реалізації наданих законом функцій суб'єкту владних повноважень. Самі по собі дії не тягнуть за собою будь-яких правових наслідків для особи. Правові наслідки для позивача несе акт індивідуальної дії - відповідь про результати розгляду депутатського звернення. Саме вона, на думку суду, має вплив на права та інтереси позивача. Виходячи із завдань Кодексу адміністративного судочинства України, як то захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, судовий захист права може бути здійснений лише за умови наявності порушення для фізичної особи прав (чи інтересів). З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне обрати інший спосіб захисту порушеного права, ніж той, що обрано позивачем, визнавши протиправною відповідь Міністерства юстиції України про результати розгляду депутатського звернення народного депутата України Касянюка Олександра Ростиславовича від 02.07.2010 № 255 в інтересах [PERSON], викладену у листі Міністерства юстиції України № 562-0-2-10-25 від 16.07.2010. Що стосується позовної вимоги щодо зобов'язання керівництва Міністерства юстиції України розглянути по суті депутатське звернення народного депутата України Касянюка О.Р. та скаргу позивача, що направлена до відповідача, на яку надано формальну та недостовірну відповідь № 562-0-2-10-25 від 16.07.2010, суд зазначає таке. Судом встановлено, що позивачем у скарзі та депутатському зверненні порушувалися питання щодо виконання судового рішення. Також, судом встановлено, що до компетенції Міністерства юстиції України на час розгляду адміністративної справи вже не відноситься здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про виконавче провадження, правильністю, своєчасністю та повнотою вчинення виконавчих дій державними виконавцями. Так, відповідно до п.1 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 № 395/2011, Мін'юст України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної правової політики, політики з питань банкрутства та використання електронного цифрового підпису, з формування та забезпечення реалізації політики у сфері архівної справи, діловодства та створення і функціонування державної системи страхового фонду документації, у сфері нотаріату, у сфері виконання кримінальних покарань, у сфері захисту персональних даних, у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), з питань державної реєстрації актів цивільного стану, з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, з питань реєстрації (легалізації) об'єднань громадян, інших громадських формувань, статутів, друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб'єктів інформаційної діяльності. Згідно п.п.30 п.4 Положення від 06.04.2011 № 395/2011 організовує розгляд звернень громадян з питань, пов'язаних з діяльністю Мін'юсту України, його територіальних органів, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління, а також стосовно актів, які ним видаються. Натомість, Указом Президента України від 09.12.2010 № 1085/2010 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» з метою усунення дублювання їх повноважень утворено Державну виконавчу службу України, поклавши на цю Службу, зокрема, функції з реалізації державної політики у сфері організації виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) відповідно до законів. Відповідно до п.1 Положення про Державну виконавчу службу України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 № 385/2011, Державна виконавча служба України (ДВС України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра юстиції України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) (далі - виконання рішень) відповідно до законів. ДВС України відповідно до покладених на неї завдань, зокрема: здійснює державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про виконавче провадження, правильністю, своєчасністю та повнотою вчинення виконавчих дій державними виконавцями (п.п.6 п.4 Положення від 06.04.2011 № 385/2011); організовує розгляд звернень громадян та юридичних осіб з питань, пов'язаних із діяльністю ДВС України, структурних підрозділів територіальних органів Мін'юсту України, що забезпечують реалізацію повноважень ДВС України (п.п.10 п.4 Положення від 06.04.2011 № 385/2011). Отже, судом встановлено, що на час розгляду адміністративної справи вирішення по суті скарги позивача та депутатського звернення щодо неналежного виконання судового рішення належить до компетенції Державної виконавчої служби України. За таких обставин, суд вважає за необхідне зобов'язати Державну виконавчу службу України розглянути депутатське звернення народного депутата України Касянюка Олександра Ростиславовича від 02.07.2010 № 255 в інтересах [PERSON], з урахуванням обставин, встановлених судовим рішенням. Таким чином судом встановлено, що позовні вимоги позивача є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. Розподіл судових витрат здійснюється судом відповідно до ст.ст.87-94 КАС України та Закону України «Про судовий збір». На підставі ч.3 ст.160 КАС України у судовому засіданні 24 лютого 2014 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Складення постанови у повному обсязі відкладено до 03 березня 2014 року, про що згідно вимог ч.2 ст.167 КАС України повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частин постанови у судовому засіданні.

Результат розгляду: partial