Рішення адміністративного суду від 2014-02-26 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з позовом до Державної виконавчої служби України про скасування постанови, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що відповідачем винесено постанову про накладення штрафу за невиконання вимоги державного виконавця, з порушенням норм чинного законодавства, оскільки не враховано поважність причин невиконання рішення. В позовній заяві позивач просить суд: скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 08.01.2014р. ВП №38604679. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні, проти позову заперечував, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне. Судом встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України перебуває виконавче провадження ВП № 38604679 з примусового виконання виконавчого листа № 2а/1770/4219/2011 виданого 11.09.2012 Рівненським окружним адміністративним судом про зобов'язання Міністерства надзвичайних ситуацій України перерахувати цільовим призначенням кошти на рахунок Київської обласної державної адміністрації для придбання житла [PERSON] як вдові [PERSON] з підстав, що передбачені п. 10 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та потребують особливого догляду». Боржником за даним виконавчим документом є Міністерство надзвичайних ситуацій України. 27.06.2013р. державним виконавцем відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 38604679, боржнику встановлено строк на самостійне виконання, копію постанови направлено боржнику до виконання, стягувачу до відома. Відповідачем винесено вимогу №38604679/5-8 від 09.07.2013, щодо негайного виконання вищезгаданого судового рішення. Листом від 16.08.2013р. № 04-1814/203 відповідача повідомлено про неможливість виконання боржником вищевказаного судового рішення, через відсутність конкретної суми коштів, яка підлягає перерахуванню. В листі заявлено клопотання про роз'яснення вищевказаного судового рішення. Державний виконавець 03.09.2013р. за вих. №Т-8797/5-602-8 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з поданням про роз'яснення змісту судового рішення. У зв'язку з чим, 03.09.2013р. державним виконавцем винесено постанову про зупинення виконавчого провадження ВП№ 38604679. Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 26.09.2013 р. по справі № 2а/1770/4219/2011 у задоволені заяви державного виконавця Державної виконавчої служби України про роз'яснення судового рішення від 12.12.2012 у справі за позовом [PERSON] до Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, Головного Управління Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи у Київській області про визнання протиправною відмови про відмову у виділенні коштів для забезпечення житлом та зобов'язання вчинення певних дій - відмовлено. У зв'язку з чим, державним виконавцем 30.10.2013р. винесено постанову про поновлення виконавчого провадження ВП № 38604679. Листом від 16.08.2013р. № 04-1814/203 відділ повідомлено щодо перерахування за цільовим призначенням коштів на рахунок Київської обласної державної адміністрації для придбання житла [PERSON] є неможливим через відсутність у вказаних документах конкретної суми коштів, що підлягає перерахуванню. 12.11.2013р. за вих. № Т-8797/5-8 державний виконавець звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду із заявою (поданням) про заміну порядку і способу виконання виконавчого листа № 2а-1770/4219/2011 від 11.09.2012 Рівненського окружного адміністративного суду, а саме: зобов'язання Міністерства надзвичайних ситуацій України перерахувати цільовим призначенням кошти на рахунок Київської обласної державної адміністрації для придбання житла [PERSON] як вдові [PERSON] з підстав, що передбачені п. 10 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та потребують особливого догляду» змінити на стягнення (із зазначенням конкретної суми, що підлягає перерахуванню). 12.11.2013р. державним виконавцем винесено постанову про зупинення виконавчого провадження ВП № 38604679. Разом з цим, ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 10.12.2013 по справі № 2а/1770/4219/2011 у задоволенні заяви державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про заміну порядку і способу виконання судового рішення у справі за позовом [PERSON] до Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, Головного Управління Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи у Київській області про визнання протиправною відмови про відмову у виділенні коштів для забезпечення житлом та зобов'язання вчинення певних дій - відмовлено. Державним виконавцем 08.01.2014р. винесено постанову про поновлення виконавчого провадження ВП № 38604679. Вимогою від 04.11.2013р. боржника зобов'язано з моменту отримання вимоги - негайно перерахувати цільовим призначенням кошти на рахунок Київської обласної державної адміністрації для придбання житла [PERSON] як вдові [PERSON] з підстав, що передбачені п. 10 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та потребують особливого догляду. Як вбачається з матеріалів справи, станом на 08.01.2013р. інформації відносно виконання рішення суду та вимоги державного виконавця до відділу не надходили, у зв'язку з чим, державним виконавцем винесено постанову від 08.01.2014 про накладення штрафу ВП № 38604679. Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606 (надалі -Закон) визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку. Частиною першою статті 6 Закону, встановлено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Частиною 5 статті 12 Закону вказано, що сторони зобов'язані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також письмово повідомляти державного виконавця про виникнення обставин, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі про зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - про зміну місця роботи. Частиною 1 статті 27 Закону зазначено, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення. Відповідно до ч.1 ст. 34 Закону, у разі якщо викладена у виконавчому документі резолютивна частина рішення є незрозумілою, державний виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення відповідного рішення. Згідно ч.2 ст. 34 Закону, у разі якщо зміст виконавчого документа є незрозумілим, державний виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення змісту цього документа. На підставі ч.3 ст. 34 Закону, суд або орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, зобов'язаний розглянути заяву державного виконавця у десятиденний строк з дня її надходження і у разі необхідності дати відповідне роз'яснення рішення чи змісту документа, не змінюючи їх редакції. Відповідно до ст. 11 Закону держаний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа, про встановлення чи зміну порядку і способу виконання, про відстрочку та розстрочку виконання рішення. Відповідно до положень статті 75 Закону, після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення. У разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав. Статтею 89 Закону зазначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. Окрім того, в матеріалах справи, відсутні докази щодо підтвердження того, що з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 38604679 від 27.06.2013 до дати винесення постанови про накладення штрафу ВП № 38604679 від 08.01.2014, боржник скористався правами встановленими Законом України «Про виконавче провадження», а саме: звернувся до державного виконавця в порядку ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» з заявою про відкладення провадження виконавчих дій чи звернувся до суду в порядку ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» із заявою про відстрочку чи розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу чи порядку виконання, не надав державному виконавцю відомостей, які б зумовили обов'язкове зупинення виконавчого провадження. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення, діяв у межах наданих йому повноважень та у відповідності до вимог чинного законодавства, що свідчить про необґрунтованість позовних вимог. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, доведено суду правомірність вчинених дій. За таких обставин, Окружний адміністративний суд міста Києва, за правилами, встановленими ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Результат розгляду: denied