Рішення адміністративного суду від 2014-02-12 00:00:00+02

Позивач, в інтересах якого за довіреністю діє [PERSON], звернулася з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Первомайську та Первомайському районі Миколаївської області про визнання дій незаконними та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії. На підтвердження вимог у позові вказано, 15.01.2001р. Управлінням праці та соціального захисту населення Первомайської міської ради позивачу призначена пенсія за віком (довічно). У вересні 2001р. вона переїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю, у зв'язку з чим виплату пенсії їй було припинено. Постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16.08.2012 року, яка ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2013р. залишена без змін, виплату пенсії було поновлено, однак поновлена пенсія нарахована і виплачена у розмірі, який існував на момент припинення виплати пенсії у 2001 році. У проведенні перерахунку пенсії у грудні 2013 року відповідачем було відмовлено з посиланням на відсутність законних підстав. Таку відмову вважає незаконною та необґрунтованою, тому просить суд визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку поновленої пенсії та зобов'язати здійснити перерахунок пенсії за віком, починаючи з 07.10.2009 року у розмірі, передбаченому чинним Законом України № 1058 Х1У від 09.07.2003 року «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на момент нарахування та виплати пенсії з врахуванням матеріалів пенсійної справи. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримала позов, просила його задовольнити. Представник відповідача Перекос Н.С. в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на відсутність законних підстав для задоволення позову, оскільки законодавчо таке питання не врегульоване. Просила суд відмовити в задоволенні позову. Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані ними документи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов слідуючого. Судом встановлено, що 15.01.2001р. Управлінням праці та соціального захисту населення Первомайської міської ради позивачу була призначена пенсія за віком (довічно). У вересні 2001р. вона переїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю, у зв'язку з чим виплату пенсії їй було припинено. Постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16.08.2012 року, яка ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2013р. залишена без змін, виплату пенсії позивачу поновлено. Однак поновлена пенсія нарахована і виплачена у розмірі, який існував на момент припинення виплати пенсії у 2001 році (а.с. 6,7). У проведенні перерахунку пенсії 19.12.2013 року відповідачем було відмовлено з посиланням на відсутність законних підстав (а.с. 8). Відповідно до ч. 1 ст. 2, 8 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів держаної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. При вирішенні справи суд має керуватися принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованістю діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду. Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 8 Конституції України визначено, що в Україні діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Тобто право на отримання пенсії в Україні є конституційним правом громадянина України. Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. У ст. 64 Конституції України визначений вичерпний перелік випадків, при яких допускається обмеження прав і свобод людини а саме: в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватись окремі обмеження прав і свобод людини із зазначеннями строку дії цих обмежень та визначено ряд прав і свобод, які не можуть бути обмежені за жодних обставин. Виходячи з вище викладеного право громадян на соціальний захист, інші соціально-економічні права можуть бути обмежені у тому числі зупиненням дії законів (їх окремих положень) лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк. Згідно ч.3 ст.22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Відповідно до вимог ч.1 ст.7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» загальнообов'язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами: рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов'язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Частинами 1 та 2 ст. 28 Закону України №1058 ХIV від 09.07.2003 року "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон №1058) встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини. Виходячи з вимог п. 3 ч.2 ст. 27 Закону України №1058 розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону. Згідно ч.3 статті 42 Закону №1058, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановленого прожиткового мінімуму. Стаття 43 Закону №1058 передбачає, що перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку у пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. Згідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Таким чином, розмір поновленої пенсії позивача повинен перераховуватись відповідно до діючого законодавства, оскільки [PERSON] не працює. Отже, позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Результат розгляду: granted