Рішення адміністративного суду від 2014-01-08 00:00:00+02

У період з 28 по 29 жовтня 2013 року посадовою особою Кіровоградської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області проведено позапланову невиїзну перевірку ПП «Комакс» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «Т&V» за період з 01.01.2013 р. по 31.03.2013 р. та ТОВ «Голден Гейтс Груп» за період з 01.11.2012 р. по 30.11.2012 р. з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства, за результатами якої складено акт №114/11-23-22-02/31146403 від 05.11.2013 року, висновками якого, зокрема, є порушення, на думку відповідача: - п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 р. №2755-VІ (зі змінами та доповненнями), в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 44 440,00 грн. в т.ч. за: - за листопад 2012 року в сумі 4 500,00 грн.; - за січень 2013 року в сумі 7 062,00 грн.; - за лютий 2013 року в сумі 2 500,00 грн.; - за березень 2013 року в сумі 30 378,00 грн.; та завищено від'ємне значення ряд.19 Декларації на загальну суму 1 410,00 грн., в т.ч. за: - січень 2013 року в сумі 605,00 грн.; - за березень 2013 року в сумі 805,00 грн. - п.138.2, п.138.4, п.138.8 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 р. №2755-VІ (зі змінами та доповненнями), в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 44 008,00 грн. в тому числі: - за VІ квартал 2012 року в сумі 22 500,00 грн.; - за І квартал 2013 року в сумі 206 750,00 грн. (а.с.12-35). (а.с.12-53 Т.1). Кіровоградською ОДПІ Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області на підставі акту перевірки винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення (а.с.9-11). В акті перевірки податковий орган дійшов висновку про завищення позивачем задекларованих витрат в загальній сумі 229 250,00 грн. та податкового кредиту з податку на додану вартість в сумі 45 850,00 грн. в частині взаємовідносин з ТОВ «Голден Гейтс Груп» та ТОВ «Т&V», які, на думку Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області, не носять реального характеру. В ході судового розгляду встановлено, що позивачем до Кіровоградської ОДПІ подавались декларації з ПДВ за січень 2013 року, в якій задекларовано податковий кредит в розмірі 1 800,00 грн., до складу якого включено, зокрема, ПДВ у сумі 7 666,67 грн., за лютий 2013 року, в якій задекларовано податковий кредит в розмірі 12 430,00 грн., до складу якого включено, зокрема, ПДВ у сумі 2 500,00 грн., за березень 2013 року, в якій задекларовано податковий кредит в розмірі 32 730,00 грн., до складу якого включено, зокрема, ПДВ у сумі 31 183,33 грн. Від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту податку на додану вартість, відображене в рядку 19 декларацій з ПДВ за січень, березень 2013 року, складає 605,00 грн. та 805,00 грн. відповідно (а.с.49-52, 68-70). Даний податковий кредит сформовано за податковими накладними виданими ТОВ ««Т&V» по придбанню запасних частин, на підставі договору №1 від 01.01.2013 року (а.с.127-128, 130, 132, 134, 136, 138, 140, 142). Товар позивачем оприбутковано відповідно до видаткових накладних (а.с.129, 131, 133, 135, 137, 139, 141), оплату вартості придбаного товару позивачем здійснено частково безготівковим шляхом, що підтверджується платіжними дорученнями (а.с.143-145). Згідно журналу-ордеру і відомості по рахунку 631 «розрахунки з вітчизняними постачальниками» станом на 06.01.2014 року вснує кредиторська заборгованість в сумі 61 000, грн. (а.с.146-1490). Судом встановлено, що 20 грудня 2012 року до Кіровоградської ОДПІ позивачем подано податкову декларацію з ПДВ за листопад 2012 року, в якій задекларовано податковий кредит в розмірі 36 878,00 грн., до складу якого включено, зокрема, ПДВ у сумі 4 500,00 грн. за податковою накладною виданою ТОВ «Голден Гейтс Груп» по придбанню кабіни КАМАЗу, на підставі договору №2 від 30.11.2012 року (а.с.77-81, 122-123, 125). Даний товар позивачем оприбутковано відповідно до видаткової накладної (а.с.124). Оплату вартості придбаного товару позивачем здійснено в повному обсязі безготівковим шляхом, що підтверджується платіжним дорученням та не заперечувалось відповідачем в акті (а.с.126). Кіровоградська ОДПІ Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області вважає, що податкові накладні видані ТОВ «Голден Гейтс Груп» та ТОВ «Т&V» за господарськими операціями, які не носили реального характеру та не відбулися в об'єктивній дійсності. У відповідності до змісту п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, зокрема, собівартості реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інших витрат. Згідно з п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. Відповідно до п.138.4 ст.138 Податкового кодексу України, витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг. Згідно з пунктом 198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. З аналізу зазначених норми суд вбачає, що визначальним фактором для формування витрат та податкового кредиту платником податку є подальше використання таких товарів (основних фондів) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи - платника податку. Згідно з п.п.14.1.36 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами. Тобто обов'язковими ознаками господарської діяльності є здійснення її суб'єктами господарювання у сфері суспільного виробництва; спрямування її на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг. При цьому результати зазначеної діяльності - продукція, роботи чи послуги - мають вартісний характер і цінове вираження. Відповідно до довідки з ЄДРПОУ одним із видів діяльності ПП «Комакс» є, зокрема, діяльність автомобільного вантажного транспорту (а.с.87). В ході розгляду справи встановлено, що позивач має у власності та користуванні Кран мостовий електричний ГП 10т та автокран КАМАЗ 53213, а також КАМАЗ 5320, які використовує для здійснення господарської діяльності (а.с.115-121). З метою здійснення господарської діяльності ним і придбавались запасні частини та допоміжні агрегати, які використані в ремонті зазначених автомобілів та їх користуванні. Транспортування товару здійснювалось позивачем особисто на власному автомобілі (а.с.120). Судом встановлено, що відповідно до рішення Кіровоградської міської ради від 16.09.2008 року №902, позивачеві надано згоду на розроблення землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на 5 років площею 1,13 га по вул. Добровольського, 2-ж під розміщення комплексу будівель виробничої бази, яка належить йому на підставі свідоцтва про право власності (а.с.111-114). Пунктом 198.6 ст.198 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). При цьому в пункті 198.2 ст.198 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Аналіз наведених норм дає підстави зробити висновок, що у Податковому кодексі України передбачено єдину підставу для формування податкового кредиту, а саме - наявність у платника податку (покупця) належно оформленої та виданої податкової накладної. Як вбачається з матеріалів справи, позивач сформував податковий кредит на підставі належно оформлених податкових накладних, виданих йому контрагентом у перевіряємому періоді. При цьому ТОВ «Голден Гейтс Груп» та ТОВ «Т&V» на момент їх виписки були зареєстровані платником податку на додану вартість, що не заперечується відповідачем, а тому, відповідно до вимог п.201.8 та п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України мали обов'язок нараховувати податок на додану вартість та виписувати податкові накладні. Окрім цього, Кіровоградська ОДПІ Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області під час перевірки дійшла висновку про те, що правочини позивача з ТОВ «Голден Гейтс Груп» та ТОВ «Т&V» є нікчемними, оскільки, на її думку, вчинені без мети настання реальних правових наслідків. Згідно ч.1 ст.234 Цивільного кодексу України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Такий правочин визнається судом недійсним. З системного аналізу вищевказаних норм вбачається той факт, що повноваженнями щодо визнання правочину недійсним із мотивів порушення публічного порядку, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним (нікчемний правочин), органи податкової служби не наділені, оскільки таке визнання можливе в судовому порядку, а тому суд вважає, що висновки відповідача в частині визнання правочинів нікчемними, покладені в основу для визначення податкових зобов'язань позивачеві, вимогам чинного законодавства не відповідають оскільки вчинені поза межами законодавчо визначених повноважень та з перейняттям компетенції судових органів. Висновок податкового органу про нікчемність правочинів, які на його думку, вчинені з метою, що суперечить інтересам держави та порушують публічний порядок не може бути беззаперечним доказом такої нікчемності, а повинен доводитись в судовому порядку шляхом подання відповідного позову на виконання законодавчо визначених повноважень. Відповідно до частини 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Кіровоградська ОДПІ Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області не довела суду фактів безтоварного характеру господарських операцій та безпідставного формування податкового кредиту з ПДВ позивачем, а тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Згідно з п.п.3 п.9 розділу VI Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України у разі безспірного списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, відображає в обліку відповідні бюджетні зобов'язання розпорядника бюджетних коштів, з вини якого виникли такі зобов'язання. Погашення таких бюджетних зобов'язань здійснюється виключно за рахунок бюджетних асигнувань цього розпорядника бюджетних коштів. Одночасно розпорядник бюджетних коштів зобов'язаний привести у відповідність з бюджетними асигнуваннями інші взяті бюджетні зобов'язання. На підставі викладеного, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 223,94 грн. підлягає присудженню з Державного бюджету України шляхом його безспірного списання Державною казначейською службою у Кіровоградській області із рахунка Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області. Враховуючи вищевикладене,

Результат розгляду: granted