Рішення адміністративного суду від 2014-01-20 00:00:00+02

Маріупольська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Донецькій області звернулися до Донецького окружного адміністративного суду із позовом про припинення юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Андром». Позовні вимоги Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області обґрунтовано тим, що відповідач не подає більше року контролюючим органам податкові декларації та інші документи фінансової звітності, що відповідно до закону, є підставою для припинення юридичної особи. Ухвалою суду від 06 грудня 2013 року відкрито провадження у справі № 805/17396/13-а розгляд якої, відповідно до статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, здійснюється в порядку скороченого провадження. Одночасно вказаною ухвалою відповідачу запропоновано у десятиденний строк з дня одержання копії ухвали подати заперечення на позов або заяву про визнання позову до канцелярії суду. Копія судової ухвали надіслана відповідачу на адресу, яка зазначена в матеріалах справи: 87502, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Перемоги, буд. 25. Разом із тим, у передбачений законодавством строк заперечень проти позову або заяви про визнання позову відповідачем до канцелярії суду подано не було. Між тим, до суду повернувся поштовий конверт з відміткою про причини повернення поштового відправлення «За закінченням терміну зберігання». Частиною 4 статті 33 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) передбачено, що у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх поштової адреси судовий виклик або судове повідомлення надсилаються: юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до частини 4 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення. У разі недостатності повідомлених позивачем обставин або якщо за результатами розгляду поданого відповідачем заперечення суд прийде до висновку про неможливість ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу за загальними правилами цього Кодексу, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню. З огляду на вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку скороченого провадження на підставі наявних матеріалів. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Товариство з обмеженою відповідальністю «Андром» (87502, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Перемоги, буд. 25) зареєстроване як юридична особа 15.11.1995 року, код ЄДРПОУ - 23982939. Відповідач перебуває на обліку у Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області як платник податків з 11.06.1996 р. за № 0787. Згідно Акту № 119/05-83-15-111/23982939 від 25.11.2013 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Андром» не надає податкові декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, починаючи з 27.11.2006 р. Як свідчить довідка контролюючого органу № 169, станом на 25.11.2013 р. у відповідача податкова заборгованість перед бюджетом відсутня. Отже, наявними в матеріалах справи документами підтверджений факт набуття відповідачем статусу юридичної особи та наявність у відповідача обов'язку подання контролюючим органам податкової звітності. Відповідно до п. 19-1.1.2 ст. 19 Податкового кодексу України контролюючі органи виконують зокрема функцію контролю своєчасності подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів. Як свідчать матеріали справи, позивач вбачає фактичну підставу для припинення юридичної особи відповідача в неподанні останнім протягом року контролюючим органам податкових декларацій та документів фінансової звітності. Так, згідно із пп. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів. Відповідно до п. 49.2 ст. 49 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді. Аналіз вищенаведених правових норм дозволяє дійти висновку про те, що обов'язок відповідача подавати податкову звітність у строки, визначені законодавством, не залежить від результатів його господарської діяльності чи від наявності доходів, які підлягають оподаткуванню. Відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, регулюються Законом України від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» (далі - Закон України № 755-ІV). Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України № 755-ІV дія цього Закону поширюється на державну реєстрацію всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності та підпорядкування. Частиною першою ст. 33 Закону України № 755-ІV передбачено, що юридична особа припиняється, зокрема, за судовим рішенням. Так, відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону № 755-ІV підставами для постановлення судового рішення щодо припинення юридичної особи, що не пов'язано з банкрутством юридичної особи, зокрема є неподання протягом року органам доходів і зборів податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону. Отже, судом встановлено, що відповідач не подає більше року контролюючим органам податкові декларації та інші документи фінансової звітності відповідно до закону, що згідно із частиною 2 статті 38 Закону України № 775-IV від 15.05.2003 є підставою для постановлення судового рішення про припинення юридичної особи. Відповідно до положень пп. 20.1.37 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо припинення юридичної особи та припинення фізичною особою - підприємцем підприємницької діяльності та/або про визнання недійсними установчих (засновницьких) документів суб'єктів господарювання. Враховуючи встановлені обставини справи та вищезазначені положення чинного законодавства України, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» суд, який постановив рішення щодо припинення юридичної особи, що не пов'язане з банкрутством юридичної особи, у день набрання таким рішенням законної сили направляє його копію державному реєстратору за місцезнаходженням юридичної особи для внесення до Єдиного державного реєстру запису про судове рішення. Дата надходження відповідного судового рішення вноситься державним реєстратором до журналу обліку реєстраційних дій. Відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються. Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат позивача - суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати стягненню з відповідача не підлягають. Згідно ч. 1 ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства постанови суду, прийняті в порядку скороченого провадження, виконуються негайно. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted