Рішення адміністративного суду від 2014-02-13 00:00:00+02

10.06.2013 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просила визнати дії відповідача розпорядника інформації Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська в особі керівника апарату Бондаренко Ірини Володимирівни, що виразилася у ненаданні у визначений законом п'ятиденний строк відповіді на інформаційний запит [PERSON] від 08.04.2013р. - протиправними. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що відповідачем порушено вимоги ч.1 ч.4 ст.20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», а саме відповідь на запит від 08.04.2013 р. направлено 17.04.2013р., тобто на восьмий день з дня отримання запиту. Вказане є порушенням права на отримання своєчасної інформації, реалізація якого визначається ст. ст. 19, 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», а також ч. 2 ст. 34 Конституції України. Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2013 року адміністративний позов задоволено. Визнано дії розпорядника інформації - Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська в особі керівника апарату Бондаренко Ірини Володимирівни, що виразилася у ненаданні у визначений законом п'ятиденний строк відповіді на інформаційний запит [PERSON] від 08.04.2013р., протиправними. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що порушені [PERSON] питання в інформаційному запиті не підпадають під сферу дії Закону України «Про доступ до публічної інформації», а керівник апарату суду не є розпорядником інформації в розумінні Закону України «Про доступ до публічної інформації». Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, надану правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 07.04.2013р. [PERSON] звернулася до керівника апарату Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська із запитом в якому просила надати відповідь на питання: 1. Яким числом та за яким реєстровим вхідним номером була зареєстрована скарга [PERSON] від 29.12.2012 року мешканця м.Дніпропетровська, яка була отримана судом 10 січня 2013 року цінною рекомендованою кореспонденцією? 2. Яким днем після надходження в суд скарги [PERSON], вона була передана головуючому по справі, для перевірки додержання процесуальних строків та змісту скарги? 3. Яким днем місяця року була розглянута скарга [PERSON]? 4. Коли було направлено з Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська на адресу [ADDRESS] рішення щодо результату розгляду скарги [PERSON], тобто яким числом та за яким реєстровим вихідним номером супровідного листа? 5. Вхідний реєстровий номер інформаційного запита [PERSON] від 07.04.2013 року в журналі вхідної кореспонденції Бабушкінського райсуду м.Дніпропетровська. 6. Вхідний реєстровий номер інформаційного запита [PERSON] від 07.04.2013 року в журналі запитів публічної інформації Бабушкінського райсуду м.Дніпропетровська. Також, просила відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» надати відповідь протягом п'яти робочих днів з дня отримання запиту (а.с.5). Вказаний запит було отримано уповноваженою особою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська 08.04.2013р., про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.6 оборот). Листом від 12.04.2013р. за №3324/13 позивачу надано відповідь за підписом Голови Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська (а.с.7). У вказаній відповіді зазначено, що питання, порушені у запиті, стосуються отримання інформації у відношенні іншої особи, а саме надання інформації по розгляду скарги [PERSON] на постанову про закриття кримінального провадження. Також повідомлено, що запитувана інформація не відноситься до публічної, в розумінні ст.15 Закону України «Про доступ до публічної інформації» та з урахуванням особливостей кримінального процесуального законодавства України не може бути надана саме [PERSON], котре визначає порядок розгляду скарг на постанову про закриття кримінального провадження. Як зазначає позивач, відповідь на її запит хоча і датовано 12.04.2013р., проте, фактично, направлено 17.04.2013р., про що свідчить відповідь УДППЗ «Укрпошта» №3-04-2235-2237 від 03.06.2013р. Поштамп ЦПЗ №1 за підписом заступника начальника Кардінал К.С. Вважаючи, що відповідачем порушено вимоги ч.1 ч.4 ст.20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» в частині несвоєчасного надання відповіді, позивач звернулась до суду з даним позовом. Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що факт направлення відповідачем відповіді на запит [PERSON] на восьмий день з дня отримання запиту встановлений та підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, що свідчить про порушення відповідачем вимог ч.1 ч.4 ст.20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», якою встановлено п'ятиденний строк для надання відповіді на інформаційний запит. Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне. Спір між сторонами виник з приводу застосування норм Закону України «Про доступ до публічної інформації» в частині строків розгляду інформаційних запитів та надання відповіді на них. [PERSON] стверджує, що саме Закон України «Про доступ до публічної інформації» регулює спірні правовідносини, а тому, відповідь повинна бути надана протягом п'яти днів з дня отримання запиту, тобто до 13.04.2013р. Таким чином, вирішальним питанням у спірних правовідносинах є визначення інформації, запитуваної у запиті від 07.04.2013р., як публічної. Визначення поняття «публічна інформація» наведено у статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації». Так, відповідно до частини першої цієї статті публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. З аналізу даної норми можна виокремити такі ознаки публічної інформації: 1) готовий продукт інформації, який отриманий або створений лише в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством; 2) заздалегідь відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація; 3) така інформація знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень або інших розпорядників публічної інформації; 4) інформація не може бути публічною, якщо створена суб'єктом владних повноважень не під час виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків; 5) інформація не може бути публічною, якщо створена не суб'єктом владних повноважень. Отже, у разі відсутності перелічених ознак в інформації, така інформація не належить до публічної. Частина 1 ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначає поняття «запиту на інформацію» (далі - запит), згідно якої інформаційний запит - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Згідно зі ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту. Строк розгляду запиту розпорядник інформації може продовжити до 20 робочих днів у разі, якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту. Як вбачається з матеріалів справи, порушені [PERSON] питання у запиті стосуються процесуальних питань Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська під час розгляду скарги [PERSON] на постанову про закриття кримінального провадження, а відтак, не підпадають під сферу дії Закону України «Про доступ до публічної інформації», оскільки порядок отримання відомостей про рух певної кримінальної справи (кримінального провадження) врегульовано нормами Кримінального Процесуального Кодексу України. Так, відповідно до ч.1 ст.27 КПК України, учасники судового провадження, а також особи, які не брали участі у кримінальному провадженні, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, не можуть бути обмежені у праві на отримання в суді як усної, так і письмової інформації щодо результатів судового розгляду та у праві на ознайомлення з процесуальними рішеннями й отримання їх копій. Ніхто не може бути обмежений у праві на отримання в суді інформації про дату, час і місце судового розгляду та про ухвалені в ньому судові рішення, крім випадків, установлених законом. Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що не кожна інформація, утримувачем якої є суб'єкт владних повноважень, надається у встановленому порядку та строки передбачені Законом України «Про доступ до публічної інформації». В даному випадку такі питання перебувають за межами дії цього Закону України «Про доступ до публічної інформації», а перебувають в площинні процесуального законодавства, в даному випадку визначеного КПК України, що свідчить про відсутність факту порушення прав позивача з боку відповідача. Визнаючи для себе, як можливість отримання відповідної інформації, яка сформована у запиті позивачем, та підставах звернення до суду за захистом на думку позивача його порушеного права відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації», яка не є публічною інформацією в розумінні цього закону, позивач помилково вважає за можливе здійснити захист свого права в межах цього процесу. Так, частиною 2 статті 2 Закону чітко встановлено, що цей Закон не поширюється на відносини щодо отримання інформації суб'єктами владних повноважень при здійсненні ними своїх функцій, а також на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом. Таким, спеціальним законом в межах спірних правовідносинах, є КПК України, яким, зокрема, визначено і коло осіб, які не обмежені у праві на отримання в суді як усної, так і письмової інформації, і позивачем не надано документів, які свідчать про її представництво інтересів [PERSON], яким безпосередньо було подано скаргу на постанову про закриття кримінального провадження. Щодо п'ятого та шостого питань, порушених у запиті, суд апеляційної інстанції зазначає наступне. Зазначені вимоги запиту є нерозривною складовою основного процесуального питання пов'язаного з розглядом скарги [PERSON] на постанову про закриття кримінального провадження, а тому їх виокремлення є неприпустимим, а відтак, і дана інформація не є в розумінні Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічною інформацією. Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied