Рішення адміністративного суду від 2014-02-28 00:00:00+02

У лютому 2014 року позивач пред'явила через суд зазначений позов до відповідача на предмет захисту прав на пенсійне забезпечення з тих підстав, що вона 23 вересня 2011 року вийшла на пенсію відповідно до Закону Україну «Про державну службу» з посади заступника начальника Державної інспекції з контролю за цінами в Дніпропетровській області, проте відповідачем в порушення вимог Закону України «Про державну службу», Закону України «Про пенсійне забезпечення», Закону України «Про оплату праці», Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» № 865 від 31 травня 2000 року, Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабміну №1078 від 17 липня 2003 року при нарахуванні та призначенні пенсії не включено згідно з уточнюючою довідкою та додатками до неї суми матеріальної допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки, матеріальної допомоги на вирішення соціально-по бутових питань та індексації доходів, не зважаючи на те, що на усіх вказані виплати нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, про що нею подана довідка з додатками з Архівного управління Дніпропетровської міської ради від 15 листопада 2013 року №3/31-С-793п, тому позивач просила суд визнати протиправними дії відповідача щодо неврахування при розрахунку розміру пенсії суми матеріальної допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки, матеріальної допомоги на вирішення соціально-по бутових питань та індексації доходів; зобов'язати відповідача здійснити позивачу перерахунок (донарахування) та виплату пенсії державного службовця з урахуванням середньомісячної суми матеріальної допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки, матеріальної допомоги на вирішення соціально-по бутових питань та індексації доходів згідно зі ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 23 вересня 2011 року. Позивач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, клопотала про розгляд справи у її відсутності, наполягаючи на задоволенні позовних вимог з наведених у позовній заяві підстав. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі, заперечуючи тим, що відповідно до ст. 99 КАС України позивач пропустила строк на звернення до суду, що тягне наслідком залишення позову без розгляду, та крім того, відповідно до ст. 33 Закону України «Про державну службу» та постанови Кабміну №865 від 31 травня 2000 року «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань та індексація не відносяться до заробітної плати державних службовців та за правилами ст. 35 Закону України «Про державну службу» вказані виплати є окремими разовими виплатами та не зараховуються до складу заробітної плати, визначеної ч.2 ст. 33 Закону України «Про державну службу», тому підстави для задоволення позову відсутні. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач з 23 вересня 2011 року вийшла на пенсію державного службовця з посади заступника начальника Державної інспекції з контролю за цінами в Дніпропетровській області. З протоколу УПФ України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська №1507 від 28 вересня 2011 року [PERSON] призначена пенсія за віком як державному службовцю (а.с.38) 26 грудня 2013 року позивач подала до управління уточнюючу довідку Архівного управління Дніпропетровської міської ради з архівного фонду «Державної інспекції з контролю за цінами в Дніпропетровській області» з особовими рахунками на нарахуванню заробітної плати за 2007-20011 роки від 15 листопада 2013 року №3/31-С/793п (а.с.12) та звернулася за перерахунком пенсії з урахуванням отримуваних нею на день виходу на пенсію «Інших виплат», до яких віднесені матеріальна допомога на оздоровлення і вирішення соціально-побутових питань та індексація заробітної плати, на які нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (а.с.13-16). Розпорядженням управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська від 31 грудня 2013 року № 130 відповідач відмовив позивачу в зарахуванні матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та оздоровлення, індексації заробітної плати при розрахунку призначення пенсії з посиланням на ст.ст. 33, 37 Закону України «Про державну службу», постанови Кабінету Міністрів України №865 від 31 травня 2000 року, №581 від 23 квітня 2003 року та постанову правління ПФУ від 04 вересня 2013 року (а.с. 4). Разом з тим, ч.1 статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року встановлено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Статтею 2 цього Закону визначена структура заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати. Відповідно до ч.2 ст.33 Закону «Про державну службу» № 3723-XII заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входила до системи оплати праці державного службовця. Так само, відповідно до ст.1, ч.2 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», п.2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року, індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення; суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати та не мають разового характеру. Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-XII врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій. Так, згідно з ч. 1 ст. 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу). Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати. Одночасно, розв'язуючи спір у цій справі, суд приймає до уваги висновки Верховного суду України в постанові від 20 лютого 2012 року, які за вимогами ч.1 ст. 244-2 КАС України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України, а суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з таким рішенням Верховного Суду України. Оскільки з довідок позивача вбачається, що на суми матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, компенсацію за невикористану відпустку, - нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, то вони є складовою заробітної плати позивача та зобов'язанні враховуватись при обчислення пенсії. Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. За правилами ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем у цій справі у відповідності зі своїм обов'язком доказування, встановленим ст.71 КАС України, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень, а подані - були спростовані матеріалами справи та встановленими в судовому засіданні обставинами, а тому до уваги у цій справі судом не приймаються. З огляду на викладене, суд, за внутрішнім переконанням, дійшов висновку, що відповідач, порушуючи п. 1 ч. 3 ст. 2 КАС України, неправомірно не включив при нарахуванні пенсії при розрахунку розміру пенсії [PERSON] повної суми матеріальної допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації доходів, на які нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а відтак, права позивача підлягають захисту по суду. Разом з тим, при визначенні часу, з якого належить здійснювати перерахунок, суд виходить ч.4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за правилами якої перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених ч.1 ст. 35, ч.2 ст. 38, ч.3 ст. 42, ч.5 ст. 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа наступного місяця, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами пенсіонером подано після 15 числа місяця, в якому він звернувся за перерахунком пенсії, тому враховуючи, що заява позивачем про перерахунок пенсії подана 26 грудня 2013 року ї права підлягають захисту з 01 січня 2014 року.

Результат розгляду: partial