Рішення адміністративного суду від 2014-01-31 00:00:00+02

позивач звернулась до суду з позовом до інспектора ДПС 5-го взводу супроводження полку ДПС ДАІ Головного управління МВС України в місті Києві сержанта міліції Грищука Петра Івановича про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 05.11.2013 року. Мотивував свої вимоги тим, що 30 жовтня 2013 року інспектором ДПС 5-го взводу супроводження полку ДПС ДАІ Головного управління МВС України в місті Києві сержантом міліції Грищуком П.І. було складено протокол про адміністративне правопорушення, згідно якого 30.10.2013 року о 08 год. 40 хв. водій [PERSON] на перехресті вулиць Набережно-Лугова - Оленівська в місті Києві керуючи автомобілем «Хонда Акорд», д.н.з. [NUMBER] проїхав на забороняючий(червоний) сигнал світлофора, тобто порушив вимоги п. 8.7.3(е) Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1806 від 10 жовтня 2001 року(а. с. 4). За наслідками розгляду складеного протоколу про адміністративне правопорушення року інспектор ДПС 5-го взводу супроводження полку ДПС ДАІ Головного управління МВС України в місті Києві сержант міліції Грищук П.І. виніс постанову про адміністративне правопорушення від 05.11.2013 року, про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі 425 гривень(а. с. 3). Позивач вважає, що інспектор ДПС 5-го взводу супроводження полку ДПС ДАІ Головного управління МВС України в місті Києві сержант міліції Грищук П.І. склав відносно нього протокол про адміністративне правопорушення протиправно, сфальсифікував матеріали протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки факту правопорушення не було, а тому оскаржувана постанова є винесеною незаконно та підлягає скасуванню. В судовому засіданні позивач підтримав вимоги адміністративного позову та просив суд скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення від 05 листопада 2013 року, про накладення на [PERSON] адміністративного стягнення передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення в розмірі 425 гривень. Крім того, позивач надав відеозапис з відео регістратора установленого у його автомобілі із записом проїзду перехрестя, з якого як стверджував позивач вбачається, що він проїхав перехрестя без порушень правил дорожнього руху. Відповідач - інспектор ДПС 5-го взводу супроводження полку ДПС ДАІ Головного управління МВС України в місті Києві сержант міліції Грищук П.І. в судовому засіданні позов не визнав та просив в його задоволенні відмовити повністю. В обґрунтування правомірності своїх дій надав суду відеозапис на якому зафіксовано момент проїзду перехрестя автомобілем «Хонда Акорд», д.н.з. [NUMBER], під керуванням позивача. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав. З матеріалів відеозаписів наданих сторонами та оглянутих в судовому засіданні, суд дійшов категоричного висновку про наявність в діях водія [PERSON] порушень п. 8.7.3(е) Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1806 від 10 жовтня 2001 року, оскільки з відеозапису наданого відповідачем, чітко вбачається проїзд автомобіля «Хонда Акорд», д.н.з. [NUMBER] на червоний колір світлофора. Натомість з відеозапису наданого відповідачем не можливо дійти категоричного висновку про місце розташування керованого ним транспортного засобу, в розрізі пояснень позивача, щодо перетину його автомобілем стоп-лінії на світлофорі перехрестя вулиць Набережно-Лугова - Оленівська в місті Києві. Враховуючи розташування відеокамери(позаду перпендикулярно до перехрестя) з якої працівником державної автоінспекції здійснено наданий відеозапис, останній виключає будь-які сумніви стосовно перетину водієм автомобіля «Хонда Акорд», д.н.з. [NUMBER] на червоний сигнал світлофора(виходячи з критерію місце розташування транспортного засобу до стоп-лінії та закінчення суцільної смуги дорожньої розмітки), про що відповідачем і було зафіксовано у протоколі про адміністративне правопорушення Серії АВ2 № 583259 від 30 жовтня 2013 року. Твердження водія [PERSON] про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, судом до уваги не береться, оскільки на погляд суду є його суб'єктивними міркуваннями. Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонений сигнал світлофора або жест регулювальника, ненадання переваги в русі маршрутним транспортним засобам, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук(за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди,- тягнуть за собою накладення штрафу від двадцяти п'яти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до п. 8.7.3(е) Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1806 від 10 жовтня 2001 року, червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух. Відповідно до ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, працівники Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України, які мають спеціальні звання розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема передбачені 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Суд вважає, що зміст протоколу про адміністративне правопорушення серії АВ2№ 583259 від 30.11.2013 року відповідає вимогам ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Зміст постанови в справі про адміністративне правопорушення серії АА2 № 296011 від 05.11.2013 року відповідає вимогам ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення і при її винесенні було дотримано порядок розгляду та з'ясовані обставини, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Суд оцінюючи пояснення позивача вважає, що такі суперечать матеріалам справи та не узгоджуються з іншими доказами дослідженими судом в ході розгляду справи. Натомість суд оцінюючи матеріали протоколу про адміністративне правопорушення та оскаржувану постанову про притягнення до адміністративної відповідальності у сукупності з відеозаписом наданим відповідачем для перегляду в судовому засіданні вважає, що відомості зазначені у них є достовірними, такими що не спростовуються відеозаписом наданим позивачем та його поясненнями, а обставин вважати протокол про адміністративне правопорушення сфальсифікованим, судом не встановлено. Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони зокрема: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Суд констатує, що за таких обставин оскаржувана постанова була винесена посадовою особою - інспектором ДПС 5-го взводу супроводження полку ДПС ДАІ Головного управління МВС України в місті Києві сержантом міліції Грищуком П.І. у межах наданих йому повноважень під час виконання ним службових обов'язків з дотриманням норм чинного законодавства, а тому позов не підлягає задоволенню в зв'язку з чим, суд приходить до висновку про необхідність відмовити позивачу в задоволенні адміністративного позову.

Результат розгляду: denied