Рішення адміністративного суду від 2014-03-13 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду із відповідним позовом, в якому просить визнати незаконною та скасувати постанову від 30 травня 2012 року про закінчення виконавчого провадження по виконавчому листу №2-а-12493, що виданий 09листопада 2011 року на підставі постанови Прилуцького міськрайонного суду, якою зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Прилуцькому районі провести [PERSON] перерахунок та здійснити виплату основної пенсії як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, 1 категорії, інваліду 2 групи, за період з 19 червня 2011 року по 22липня 2011 року включно в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених сум, відповідно до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» а з 23 липня 2011 року по 31 жовтня 2011 року здійснити виплату основної пенсії в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік , а також зобов'язати здійснити нарахування та виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, 1 категорії, інваліду 2 групи, за період з 19 червня 2011 року по 22 липня 2011 року включно в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком , з урахуванням раніше виплачених сум, відповідно до ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» , а з 23 липня 2011 року по 31 жовтня 2011 року - здійснити виплату додаткової пенсії в порядку та розмірах встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу Пенсійного фонду України на 2011 рік, посилаючись на ті обставини, що до даного часу вказане рішення суду не виконане і визначених судом коштів він не отримував , а державний виконавець безпідставно виніс постанову про закінчення виконавчого провадження, датовану 30 травня 2012 року, про яку він дізнався у лютому місяці 2014 року. Посилаючись на відповідні порушення, які державний виконавець допустив під час винесення вказаної постанови яку по збігу 2 років так і не направив стягувачеві разом з виконавчим документом, позивач просить визнати таку постанову незаконною та скасувати її. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі та при цьому пояснив, що його ніхто не повідомляв про повернення виконавчого листа до Прилуцького міськрайонного суду, та винесення оскаржуваної ним постанови, про існування яуої він дізнався випадково, оскільки ввесь цей час вважав, що виконавчий лист знаходився на виконанні у ДВС та чекав надходження коштів на його рахунок. При зверненні у лютому 2014 року до Прилуцького міськрайонного суду, ним було виявлено , що вказаний виконавчий лист дійсно повернути до суду та знаходиться в архіві. Тільки після особистого письмово звернення на адресу голови суду такий був йому повторно повернутий. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно. Вислухавши пояснення та дослідивши наявні докази по справі суд приходить до наступного висновку: В судовому засіданні було достовірно встановлено, що 31 жовтня 2011 року Прилуцьким міськрайонним судом була винесена постанова в адміністративній справі, якою зобов'язано зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Прилуцькому районі провести [PERSON] перерахунок та здійснити виплату основної пенсії як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, 1 категорії, інваліду 2 групи, за період з 19 червня 2011 року по 22липня 2011 року включно в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених сум, відповідно до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» а з 23 липня 2011 року по 31 жовтня 2011 року здійснити виплату основної пенсії в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік , а також зобов'язати здійснити нарахування та виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, 1 категорії, інваліду 2 групи, за період з 19 червня 2011 року по 22 липня 2011 року включно в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком , з урахуванням раніше виплачених сум, відповідно до ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» , а з 23 липня 2011 року по 31 жовтня 2011 року - здійснити виплату додаткової пенсії в порядку та розмірах встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу Пенсійного фонду України на 2011 рік. На підставі вказаної постанови судом був виданий виконавчий лист, що був пред'явлений позивачем до виконання Головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції в Чернігівській області вказаний виконавчий лист прийнятий, проте 30 травня 2012 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з врахуванням тих обставин, що рішення суду виконано в частині перерахунку пенсії та у зв'язку з відсутністю фінансування нарахованих коштів такі не виплачені, а тому вважає подальше виконання рішення без участі боржника неможливим. Із матеріалів справи не вбачається, що така постанова разом з виконавчим листом поверталася стягувачеві. Даючи правову оцінку такій постанові, суд вважає за необхідне зазначити наступне: Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини є Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року №606-ХІV (у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваної постанови державним виконавцем). Згідно з ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі:визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання; смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі; закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення; визнання боржника банкрутом;фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом,повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби;повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону; якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини;непред'явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону;списання згідно із Законом України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа. У випадках, передбачених пунктами 1-6, 8, 9, 11-13 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав. Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Проте, як вбачається із матеріалів справи державним виконавцем не дотримано вимог даної статті. Згідно ст.89 цього Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, які можуть бути виконані лише боржником, державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - юридичну особу - від двадцяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та призначає новий строк для виконання У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає штраф у подвійному розмірі. При подальшому невиконанні рішення боржником державний виконавець порушує клопотання перед судом про кримінальну відповідальність боржника відповідно до закону. Зазначені правові норми збігаються із приписами пункту 8.1 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року №74/5. Із матеріалів справи не вбачаться доказів застосування відповідачем до боржника по виконавчому провадженню передбачених вищенаведеними нормами санкцій. Також, відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку,відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, що не було зроблено відповідачем. Відповідач у винесеній ним постанові вказує про обставини часткового виконання рішення суду, а саме проведення перерахунку необхідної виплати. Проте у досліджених матеріалах справи, не вбачається обставин такого часткового виконання , оскільки постановою суду визначено дві вимоги: здійснити перерахунок та здійснити виплату. Із наданих доказів не вбачається, що боржник здійснив перерахунок чи здійснив виплату, і якщо часткову, то який саме розмір, виходячи з попередньо проведеного перерахунку, який має провести відповідна посадова особа боржника, а тому винесена відповідачем постанова про закінчення виконавчого провадження має бути визнана незаконною та скасована. На підставі ст. 5,11, 12, 20, 31,32,49,75,82 ЗУ "Про виконавче провадження",

Результат розгляду: granted