Рішення адміністративного суду від 2014-01-15 00:00:00+02

Позивач [PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом, де просить суд винести рішення, яким визнати неправомірною та скасувати постанову інспектора взводу з обслуговування стаціонарного поста №2 роти ДПС підпорядкованої УМВС України в Полтавській області Шевели В.О. серії АА2 №822815 від 09.12.2013 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП. В обґрунтування свої вимог вказав, що 09.12.2013 року він, керуючи автомобілем «Volkswagen Caddy», державний номерний знак [NUMBER], та рухаючись по автодорозі Полтава-Олександрія зі швидкістю 87 км/год., був зупинений працівником ДАІ з підстав перевищення швидкості в зоні дії дорожнього знаку 5.45 ПДР, що насправді не відповідає дійсності. На його пояснення, що автомобіль перебував поза межами дії знаку 5.45 ПДР, інспектор не звернув уваги та склав відносно нього адміністративний протокол про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, за результатами розгляду якого виніс постанову про накладення на нього штрафу у розмірі 300 гривень. Оскільки він не порушував правил дорожнього руху, так як рухався поза межами населеного пункту, вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. Вказує, що інспектором було відмовлено у допиті в якості свідків [PERSON] та [PERSON], які їхали з ним в автомобілі, з посиланням на те, що в нього достатньо доказів винності позивача. Крім того, на його вимогу щодо надання для огляду документів, які б підтверджували належну сертифікацію технічного засобу вимірювання швидкості руху, технічного паспорту, свідоцтва про проведення перевірки, він отримав відмову. Розгляд адміністративної справи на місці, без надання йому часу для підготовки та отримання правової допомоги, можливості подання заперечень, призводить до порушення його прав, як і неврахування при винесенні постанови обставин, які підлягають встановленню. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце судового розгляду належним чином повідомлявся, про причини неявки суд не повідомив. Надіслав заперечення, де вказав, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності винесена правомірно, факт порушення підтверджується відеозаписом, зробленим за допомогою радіолокаційного відеозаписуючого вимірювача швидкості «Візир», який є сертифікованим та перевіреним і використовується в підрозділі ДАІ для виявлення та фіксування порушень Правил дорожнього руху. За таких обставин відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача суб»єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч.1 ст.41 КАС фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Як встановлено судом постановою інспектора взводу з обслуговування стаціонарного поста №2 роти ДПС підпорядкованої УМВС України в Полтавській області Шевели В.О. від 09.12.2013 року серії АА2 №822815 притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст..122 ч.1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 гривень. Згідно вказаної постанови [PERSON] 09.12.2013 року о 08.00 год. в с. Підгорівка Козельщинського району, керуючи автомобілем «Volkswagen», державний номерний знак [NUMBER], перевищив швидкість руху в населеному пункті, в зоні дії знаку 5.45 ПДР рухався зі швидкіст. 87 км/год. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Крім того, при розгляді справи підлягають з»ясуванню обставини, визначені ст..280 КУпАП, в тому числі: чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що обтяжують чи пом'якшують відповідальність. Як встановлено судом постанова суб'єкта владних повноважень від 09.11.2013 року не містить посилань на докази, на яких ґрунтується висновок про винність [PERSON] При цьому позивач в протоколі про адміністративне правопорушення вказував, що не допускав порушення Правил дорожнього руху. Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами. В силу ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачу судом пропонувалося надати докази на підтвердження винності [PERSON], проте такі докази суду надані не були. В письмових запереченнях відповідача міститься посилання на те, що факт порушення ПДР, а саме, перевищення допустимої швидкості в населеному пункті позивачем, підтверджується відеозаписом, зробленим за допомогою радіолокаційного відеозаписуючого вимірювача швидкості «Візир», але суду такий запис наданий не був. Отже, відповідачем не доведено факту порушення позивачем Правил дорожнього руху, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не містить посилань на докази, на яких ґрунтується висновок про винність [PERSON] З цих підстав суд приходить до висновку, що слід визнати незаконною та скасувати прийняту відповідачем постанову про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, оскільки вона прийнята з порушенням вимог законодавства. Згідно ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності в діях особи складу адміністративного правопорушення, тому, з метою відновлення прав особи, слід вийти за межі позовних вимог та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення у зв'язку з відсутністю в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Результат розгляду: granted