Рішення адміністративного суду від 2014-01-25 00:00:00+02

Позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом до державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління міністерства доходів в Одеській області, в якому просить: - визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0002212230 від 11.09.2013р. ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області; - визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0002202230 від 11.09.2013р. ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області. В обґрунтування своєї правової позиції позивач зазначив, що висновки про порушення податкового законодавства зроблені відповідачем виключно на підставі службової документації без урахування фінансово-господарської діяльності підприємства та без урахування реальності укладеної господарської угоди, а отже, оскаржувані податкові повідомлення - рішення є протиправними та підлягають скасуванню. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в адміністративному позові та наданих поясненнях та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти заявленого адміністративного позову заперечував, зазначивши, що посадові особи податкового органу діяли в межах наданих повноважень та у спосіб встановлений законом. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, перевіривши їх доказами, судом встановлено наступне. Згідно пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, ст. 78 - 79 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків в порядку, встановленому цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що товариство з обмеженою відповідальністю «НІАГАРА» зареєстроване в Єдиному державному реєстрі, 24.04.2000 р., запис № 1 556 120 0000 003897, ІК 30940468 (а/с. 26). 16.09.2011 р. ТОВ «НІАГАРА» видано свідоцтво серії НБ № 354908 № 100350008 про реєстрацію платника податку на додану вартість ( а/с. 25). На підставі наказу віл 20.08.2013 за №435, виданого ДПІ Приморському районі м.Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області, згідно повідомлення від 20.08.2013 № 138- 10/22-3 та листа ГУ Міндоходів ОДІВ в Одеській області від 15.07.2013 №13037-15-32-20-02-10 «Про доведення переліків об'єктів господарювання і ознаками ризиковості», головним державним ревізором інспектором відділу супроводження особливо важливих перевірок управління податкового аудиту ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області Жилюк Г. В., відповідно до вимог п. п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, п. 79.2 ст. 79 Податкового Кодексу України, проведено позапланові невиїзну документальну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Ніагара» код ЄДРПОУ 30940468 (далі ТОВ «Ніагара») з питань підтвердження господарських відносин з платником податків товариство з обмеженою відповідальністю «Цітадедь» код ЄДРПОУ 31929555 за період з 01.06.2013 по 30.06.2013 рр. Повідомлення на перевірку від 20.08.2013 №138/10/22-3 та копія наказу органу ДПС від 20.08.2013 №435 вручено 21.08.2013 під розписку особисто головному бухгалтеру ТОВ «Ніагара» Бучнєійї Н.Ю. Перевірку проведено з відому директора ТОВ «Ніагара» - Афанасенко Е.В. та головного бухгалтера ТОВ «Ніагара» - Бучнєвої Н.Ю. Згідно п.2 «Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства», затвердженого наказом ДПА України від 22.12.2010р. № 984 та зареєстрованого Мінюстом 12.01.2011р. за №34/18772, для посадових осіб органів державної податкової служби під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом: податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на органи державної податкової служби. Документальна перевірка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. За результатами перевірки було складено акт № 1128/15-53-22-30/30940468 від 29.08.2013 р., яким встановлено порушення вимог п. 198.1. 198.2. 198.3 ст. 198 Податкового Кодексу України, в результаті чого завищено податковий кредит з ПДВ за червень 2013 на суму 240362, 52грн. внаслідок чого занижено суму ПДВ до сплати на суму 247506 грн. та завищено залишок від'ємного значення різниці між сумою податкових зобов'язань та податкового кредиту на загальну суму 1857 грн. ( а/с. 12-21). Податковим органом, на підставі встановленого порушення, прийнято податкове повідомлення - рішення від 11.09.2013 №0002202230 та податкове повідомлення-рішення від 11.09.2013 №0002212230 (а/с. 22-23). Перевіркою встановлено та у Акті перевірки відображено, що для проведення перевірки своєчасності відображення в обліку та звітності операцій по господарських відносинах з ТОВ «Цітадель» за травень 2013 року ТОВ «Ніагара» на запит органу ДПС від 07.08.13 №3150/10/15-53-22-3 було надано пояснення, та завірені копії документів, а саме: договір постачання нафтопродуктів від 10.04.2013 №4, додаткові угоди від 03.05.2013, 31.05.2013 до договору постачання нафтопродуктів від 10.04.2013 №4, акти здачі - прийняття робіт (надання послуг), челядні, податкові накладні за травень 2013, виписки банку, лист ТОВ «Ніагара» від 31.05.2013 №30, рахунки 632 за травень, серпень 2013, податкова декларація з ПДВ за травень 2013, додаток 5 до декларації, реєстр отриманих та виданих податкових накладних за червень 2013, договір зберігання від 01.02.2011 №1, акти прийому - передачі нафтопродуктів за травень 2013, договір суборенди нежитлового приміщення від 01.05.2012 №01/05-НИ, акт прийому - передачі майна до договору від 01.05.2012 №01/05-НИ. До перевірки не надані: товарно-транспортні накладні, подорожні листи, договір поставки від 16.07.2012 №14 між ТОВ «Цітадель» та ТОВ «Ніагара». Так, ТОВ «Ніагара» (Покупець) уклало договір №4 від 10.04.2013 з ТОВ «Цітадель» (Продавець) щодо постачання нафтопродуктів. На виконання умов даного договору суб'єктом господарювання ТОВ «Цітадель» виписано (оформлено) накладні та податкові накладні на загальну суму 1 496 175,11 грн., в т.ч. ПДВ 249 362,52 грн. До перевірки надано податкову накладну №4 від 03.05.2013 в якій вказаний договір поставки від 16.07.2012 №14, який до перевірки не наданий. Сума податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними включено до податкового кредиту відповідного періоду відображено у реєстрі отриманих податкових накладних, який відповідає даним податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2013. Розрахунки між суб'єктами господарювання за відвантажений товар проводились у безготівковій формі. Згідно журналу - ордера по рахунку 631 за травень 2013 з ТОВ «Цітадель» сальдо на початок періоду -602,17 грн. (кредит), обороти за період: дебет - 682 000,00 грн., кредит -2 825 733,23 грн., сальдо на кінець періоду - 2144335,40 грн. (кредит). Згідно журналу - ордера по рахунку 631 за період серпень 2013 з ТОВ «Цітадель» сальдо на початок періоду - 995 170.22 грн. (кредит), сальдо на кінець періоду - 995170,22 грн. (кредит). Документів, підтверджуючих транспортування товару від постачальника ТОВ «Цітадель» до покупця ТОВ «Ніагара» до перевірки не надано. Факт транспортування та вантажні роботи підтвердити неможливо, оскільки підприємством не були надані документи, які б підтверджували фактичне відвантаження/розвантаження, перевезення вантажу (ТТН). Крім того, актом зафіксовано, що під час перевірки платником податку не надано документи, які підтверджують подальше використання придбаного товару в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податків. Згідно акту від 31.07.2013 №29/22-02/31929555 «Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ «Цітадель» (код ЄДРПОУ - 31929555) щодо підтвердження господарських відносин із контрагентами за травень 2013» встановлено: зустрічну звірку ТОВ «Цітадель» провести не виявляється можливим у зв'язку з тим, що ТОВ «Цітадель» не знаходиться за податковою адресою: м. Одеса, вул. Космонавтів, буд. 56 А, кв.32 (згідно довідки про встановлення місцезнаходження (місце проживання) платника податків ВПМ ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеської області від 17.06.13 №237/15-2). Відповідно до матеріалів, що знаходяться у справі ТОВ «Цітадель», інформаційних баз даних АРМ «Облік податків і платежів», АС «Бест Звіт», АІС «РПП», «Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України», що використовуються в ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області встановлено, що директором вказаного підприємства є Афанасенко Едуард Вікторович (ідентифікаційний код [NUMBER]). За результатами аналізу податкової інформації встановлено, відсутність складських приміщень, автомобільного чи іншого транспорту (розрахунки суми податку з власників транспортних засобів за перевіряємий період не подавались), а також устаткування, що необхідне для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства, основних засобів. Згідно звітній формі ГДФ на підприємстві працює 1 особа, але це не достатньо для здійснення господарської діяльності підприємства. Під час проведення перевірки 29.07.2013 року відділом податкової міліції ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області було опитано посадову особу підприємства щодо процесу здійснення господарської операцій. Згідно пояснень Афанасенка Е.В. (директора ТОВ «Цітадель»), прийом - передача нафтопродуктів при відвантаженні в адресу ТОВ «Ніагара» здійснювався на нафтобазі. Після передачі товару він не вивозився з нафтобази, тому документи на транспортування не оформлялись. У зв'язку з вищевикладеним та з відсутністю ТОВ «Цітадель» за податковою адресою та не наданням документального підтвердження щодо господарських відносин з контрагентами за травень 2013р., на думку податкового органу неможливо здійснити перевірку задекларованих підприємством показників в податкових декларацій з податку на прибуток, податку на додану вартість та встановити правомірність їх формування. Згідно із висновком ВПМ у Малиновському районі м. Одеси Одеської області від 29.07.13 №293/1 1/07-106 встановлено: В ході відпрацювання ТОВ «Цітадель» (код ЄДРПОУ 31929555) встановлено, що за податковою адресою: м. Одеса, м. Одеса, вул. Космонавтів 56-А, кв. 32 не знаходиться, у зв'язку з чим до ДПІ у Малиновському районі м. Одеси Одеської області направлено службову записку із довідкою про не встановлення підприємства за податковою адресою. Таким чином, в ході відпрацювання ТОВ «Цітадель» (код ЄДРПОУ 31929555) співробітниками ВПМ ДПІ у Малиновському районі м. Одеси Одеської області встановлено, що на підприємстві відсутні основні засоби ведення фінансово - господарської діяльності, а саме: складські приміщення, недостатня кількість офіційно працевлаштованих працівників (1 особа), а також інші засоби необхідні для торгівлі паливно - мастильними матеріалами. З урахуванням викладеного, податковий орган вказує, що станом на 29.07.2013 року не підтверджено факт реального здійснення фінансово-господарської діяльності підприємством ТОВ «Цітадель» (код ЄДРПОУ 31929555) у травні 2013 року, таким чином у ВПМ ДПІ у Малиновському районі м. Одеси Одеської області є достатньо підстав вважати, що підприємство ТОВ «Цітадель» (код ЄДРПОУ 31929555) має ознаки «податкової ями». Суд, надаючи належну правову оцінку спірним правовідносинам встановив, що між ТОВ «Ніагара» та ТОВ «Цітадель» був укладений договір поставки нафтопродуктів №4 від 10.04.2013 року. При укладені договору з ТОВ «Цітадель» позивачем були отримані відповідні копії виписки з ЄДРПОУ, довідки з ЄДРПОУ, свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість. Відповідно до п. 1.1. Договору Постачальник (ТОВ «Цітадель») приймає на себе зобов'язання на протязі дії цього Договору передавати Покупцю (за умовами договору ТОВ «НІАГАРА») нафтопродукти, а Покупець приймає на себе зобов'язання прийняти нафтопродукти, сплативши за них грошові кошти. Крім того, у перевіряємому періоді, між сторонами були укладені додаткові угоди до Договору від 03.05.2013р. та 31.05.2013р., якими передбачалася передача конкретних партій нафтопродуктів. На виконання умов Договору, зокрема, додаткових угод Постачальником було передано, а Покупцем прийнято нафтопродукти, вид та кількість, яких визначені у додаткових угодах, що підтверджується підписаними обома Сторонами видатковими накладними №Ц-00000377 від 03.05.2013р. та № Ц-00000379 від 31.05.2013р. Відповідно до умов Договору, Покупцем нафтопродукти були оплачені, що підтверджується виписками по банківському рахунку ТОВ «НІАГАРА». В порядку, передбаченому ст. 201 ПК України, ТОВ «Цітадель» були виписані податкові накладні №4 від 03.05.2013р. та №6 від 31.05.2013р., які були відображені у реєстрі виданих та отриманих податкових накладних за червень 2013 року, який відповідає даним податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2013 року. З урахуванням цього, суд не погоджується з висновками податкового органу, оскільки господарська операція між ТОВ «НІАГАРА» та ТОВ «Цітадель» була здійсненна та відображена у податковому обліку належним чином, що підтверджується вказаними вище первинними документами. Приписами податкового законодавства, а саме: п. 198.6 ст. 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями (іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). Судом встановлено, що сума податку на додану вартість була віднесена до податкового кредиту ТОВ «НІАГАРА» у розмірі 249 362, 52 грн. та відповідно підтверджена податковими накладними, оформленими відповідно до ст. 201 ПК України. Крім того, суд критично ставиться до посилань податкового органу щодо не надання в ході перевірки документів, підтверджуючих транспортування товару від постачальника (ТОВ «Цітадель») до покупця (ТОВ «Ніагара), оскільки згідно умов Договору передача товару за Договором постачання нафтопродуктів здійснювалась на нафтобазі, що розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський районн, смт Великодолинське, вул. Мізікевича, 61-Б, що підтверджується наданими до перевірки додатковими угодами до Договору від 03.05.2013р. та 31.05.2013р. (а/с. 61-62). Отже, нафтопродукти, які були придбані ТОВ «НІАГАРА» у ТОВ «Цітадель» знаходились на нафтобазі та в процесі купівлі-продажу не транспортувалися. Крім того, позивачем 01.02.2011р. був укладений договір зберігання №1 з приватною фірмою «МУСТАНГ». Відповідно до п. 1.1 Договору Поклажодавець (ТОВ «НІАГАРА») передає, а Зберігач (ПФ «МУСТАНГ») приймає на зберігання протягом строку дії договору паливно-мастильні матеріали - бензини моторні, дизельне пальне у кількості, що визначається Актами прийому-передачі на зберігання. Також відповідно до умов вказаного Договору, Зберігач, окрім зберігання, надає Поклажодавцю послуги з навантаження та розвантаження майна з залізничних вагонів та автоцистерн. Зберігання нафтопродуктів здійснюється за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Великодолинське, вул. Мізікевича, буд. 61-Б (а/с. 70-72). За актами прийому-передачі на зберігання ТОВ «НІАГАРА» було передано ПФ «МУСТАНГ» на зберігання нафтопродукти, які були придбані у ТОВ «ЦІТАДЕЛЬ» (а/с. 73-74). Також, суд не приймає доводи податкового органу щодо неможливості проведення зустрічної звірки ТОВ «Цітадель», як підстави для висновку про неспричинення настання реальних правових наслідків господарської операції. Відповідно до п.п. 44.1, 44.2 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. Для обрахунку об'єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку щодо доходів та витрат з врахуванням положень цього Кодексу. Платники податку, які відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності. Як вже зазначалось вище, відповідно до ст. 1 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Якщо фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. Господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни у структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства, тобто, господарська операція повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. У відповідності до п.2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Правила податкового обліку визначаються відповідними нормативними документами, що регламентують порядок оподаткування в Україні. Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.95р. за №168/704, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення. Пунктом 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку № 88, який наведено вище, встановлено, що первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа. На підтвердження правомірності задекларованих показників податкової звітності, реальності настання правових наслідків та наявності господарської мети позивачем надані належні первинні документи, що містяться у матеріалах справи. Зі змісту досліджених вище документів, зокрема первинних, видно, що вони містять усі обов'язкові реквізити, підписи посадових осіб та печатки підприємств. Отже, саме досліджені вище первинні бухгалтерські документи свідчать про реальність здійснення господарських операцій та наявність господарської мети по правочинам. Також, суд вважає, що при розгляді даної справи господарська мета повинна бути встановлена відносно самого позивача, тобто його добросовісне виконання умов договорів з його контрагентами, оскільки Європейський Суд з прав людини у своєму рішення від 22.01.2009р. («Булвес «АД проти Болгарії») зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз. На думку Європейського Суду такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності. Право на податковий кредит є «власністю»у розумінні статті 1 Протоколу № 1, яке повинно розглядатися як таке, що виникло у момент повного виконання нею своїх зобов'язань щодо податкової звітності з ПДВ. Визнання права на нарахування податкового кредиту було поставлено в залежність від виконання обов'язків постачальником, в той час коли це не залежало від волі одержувача поставки - застосування відповідних положень Закону «Про ПДВ» стало не передбаченим і самовільним. Платник податку не має абсолютно ніяких повноважень відслідковувати, контролювати і забезпечувати виконання постачальником його обов'язків із складення та подання декларації з ПДВ, а також обов'язку зі сплати ПДВ (п.43, п.69 зазначеного вище рішення Європейського Суду). Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права та свідчить про те, що якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкту, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (рішення Європейського Суду від 09.01.2007р. у справі «Інтерсплав проти України»). Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Згідно із ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі викладеного, суд, перевіривши оскаржувані рішення відповідно до вимог частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, приходить до висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті податковим органом без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Результат розгляду: granted