Рішення адміністративного суду від 2014-01-20 00:00:00+02

20 листопада 2013 року інспектором ДАІ м. Львова щодо позивача складено протокол про адміністративне правопорушення, згідно якого він 10.11.2013 року зберігав автобус марки «БАЗ», реєстраційний номер [NUMBER] поза межами автобусного парку. В заперечення вміненого правопорушення [PERSON] надав інспектору пояснення, зокрема, що був змушений залишити автобус поза автобусним парком, так як під час руху виникла поломка, яку самостійно усунути не зміг. Одночасно його повідомлено, що розгляд справи про дане правопорушення відбудеться в ВДАІ м. Сокаль, де він зможе надати свої доводи та заперечення. Всупереч цьому 07.01.2014р. листом надійшла копія постанови серії ВС1 №104098 від 26.12.2013 року, згідно якої відповідачем без участі [PERSON] вирішено справу про притягнення до адміністративної відповідальності 26.12.2013р. в м. Львів по вул. Городоцька, 124 та визнано винним за порушення вимог ч. 11 ст. 133-1 КУпАП. Із даною постановою він не погоджується та вважає, що таку слід скасувати, оскільки 20.11.2013р. при складанні протоколу про адміністративне правопорушення інспектору ДАІ надано пояснення щодо причини зберігання автобуса поза межами автобусного парку. Зокрема він повідомив про поломку у «ходовій» автобуса, яку самостійно усунути не міг, у зв'язку з чим від»їхав на бічну вулицю для вивчення проблеми. Аналогічні пояснення та інші доводи він мав намір надати при розгляді справи, однак даної можливості був позбавлений. Крім цього, при вирішенні справи відповідачем невірно кваліфіковано дії, а саме вмінено порушення ч.11 ст. 133-1КУпАП (повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою, другою, шостою, восьмою або десятою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню). 16.11.2013р. інспектором ДАІ м. Сокаль щодо [PERSON] винесено постанову про притягнення до відповідальності за ч.8 ст. 133-1 КУпАП, однак така оскаржена та постановою Сокальського районного суду від 29.11.2013р. - скасована. Відповідно, на час розгляду справи 26.12.2013р. він вважався таким, що не вчиняв порушень вимог ч. 8 ст. 133-1 КУпАП. Крім цього, оскільки копію оскаржуваної постанови він отримав поштою 07.01.2014р., строк для звернення із адміністративним позовом не пропущено. На підставі вищенаведеного позивач просить суд визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення ВС1 №104098 від 26.12.2013р. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву, в якій просить суд справу слухати за його відсутності, позов підтримує повністю, просить задовольнити. Відповідач, в.о. начальника ВДАІ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області - Казмірчук В.В. в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Жодних клопотань чи повідомлень на адрес суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволенню з наступних підстав: Згідно п.2 ч.1 ст.18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. Постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п. 3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 р.) В судовому засіданні встановлено, що відносно позивача [PERSON] посадовою особою - в.о. начальника ВДАІ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області - Казмірчуком В.В. винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серія ВС1 №104098, згідно якої на позивача накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1360грн за адміністративне правопорушення передбачене ч.11 ст.133-1 КУпАП. Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Як вбачається з матеріалів справи, рішення щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності приймалося на підставі протоколу про адміністративне правопорушення ВС1 №351252. У п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" зазначено, що зміст постанови про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам статей 283, 284 КУпАП. В ній слід навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та вказати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Як встановлено в судовому засіданні 10.11.2013р. [PERSON] зберігав автобус марки «БАЗ», реєстраційний номер [NUMBER] поза межами автобусного парку., проте в позові позивач вказує, що був змушений залишити автобус поза автобусним парком, так як під час руху виникла поломка, яку самостійно він усунути не зміг, про що він пояснював і при складанні протоколу. В свою чергу інспектор цих пояснень не взяв до уваги та в постанові не навів мотивів відхилення цих доводів [PERSON], крім того позивач навіть не був повідомлений про час та місце розгляду справи. З постанови в справі про адміністративне правопорушення серія ВС1 №104098 вбачається, що позивача притягнули до адмінвідповідальності за ч.11 ст.133-1КУпАП (повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою, другою, шостою, восьмою або десятою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню), проте згідно постанови Сокальського районного суду від 29.11.2013р. визнано протиправною та скасовано постанову інспектора ВДАІ Сокальського РВ ГУМВС України у Львівській області про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.8 ст.133-1 КУпАП, звідси він вважається таким, що не піддавався адміністративному стягненню. Враховуючи вищенаведене, відповідач неправильно кваліфікував дії [PERSON] та застосував норму права, яка не підлягала застосуванню у даному випадку. Згідно вимог ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову. Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, письмових заперечень не надав, правомірність свого рішення не обґрунтував. За таких обставин, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає, що рішення в.о. начальника ВДАІ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області - Казмірчука В.В. про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності не можна визнати законним і обґрунтованим, а тому воно підлягає скасуванню.

Результат розгляду: granted