Рішення адміністративного суду від 2014-02-13 00:00:00+02

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 листопада 2011 р. вказаний адміністративний позов - задоволено. На вказану постанову суду відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, позивач є пенсіонером за віком та має статус дитини війни. Відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» - дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Відповідно до статті 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету України. Відповідно до чинного законодавства розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка передбачає, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Таким чином, відповідачем повинна була нараховуватися і виплачуватися щомісячна державна соціальна допомога позивачу у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, а тому колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в цій частині є законним та обґрунтованим. Між тим, при ухваленні постанови судом першої інстанції було невірно визначено строки звернення до адміністративного суду. Відповідно до ч. 2 статті 99 КАС України - для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Враховуючи щомісячний період здійснення доплати до пенсії, необхідно вважати, що позивач дізнавався про порушення свої прав кожного місяця відповідного року під час отримання щомісячної державної соціальної допомоги. Відповідно до п. 7 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» доповнено пунктом 4 такого змісту: «Установити, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 13, стаття 178 з наступними змінами), статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (Відомості Верховної Ради України, 2005 р., № 4, стаття 94 з наступними змінами), статей 14, 22, 37 та ч. 3 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 29, стаття 399 з наступними змінами) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік». На виконання вимог даного Закону Кабінетом Міністрів України 06 липня 2011 року було прийнято постанову № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету». Дана постанова набрала чинності з 23 липня 2011 року. Отже, до 23 липня 2011 року підвищення до пенсії дитині війни виплачується у розмірах, встановлених Законом України «Про соціальний захист дітей війни», а починаючи з 23 липня 2011 року - Постановою Кабінету Міністрів України від 06 липня 2011 року № 745. Враховуючи зазначене, фактичні обставини справа та вимоги, які ставив позивач в адміністративному позові, він підлягає задоволенню з 18 жовтня 2010 року по 22 липня 2011 року. Згідно до статті 202 КАС України - підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial