Рішення адміністративного суду від 2014-03-20 00:00:00+02

Позивач у грудні 2013 року звернувся з даним позовом до відповідача, вказуючи, що постановою адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради №1999 від 11.12.2013 року він притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн. на підставі ст.152 КУпАП за порушення п.п.25 п.15.1, р.15 Правил благоустрою м. Маріуполя, затверджених рішенням Маріупольської міської ради від [ADDRESS].06.2011 року №6/8-616, яке виразилось в обладнанні вигрібної ями на міській території по [ADDRESS]без узгодження з відповідними органами. Дане порушення відповідно до постанови було виявлено 26.11.2013 року о 14-00 годині. Проте позивач вказану постанову вважає незаконною, та такою, що підлягає скасуванню, обгрутовуючи це тим, що будинок по [ADDRESS] він придбав по біржовому контакту від 06.06.2000 року №1789, який визнаний дійсним рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 28.04.2005 року. На момент придбання ним будинку вигрібна яма вже була обладнана колишніми власниками будинку, що підтверджується наявністю ванної в технічній документації будинку станом на 13.06.1986 року та до затвердження Правил благоустрою м. Маріуполя, тому ці правила не розповсюджуються на події та дії, які були вчинені до їх затвердження. На підставі чого, з його боку порушення п.п.25 п.15.1 Правил благоустрою м. Маріуполя відсутнє, та відповідно склад та подія правопорушення. Крім того позивач зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення та постанова суперечать ст.ст.256,283 КУпАП, оскільки в них вказано, що вигрібна яма обладнана ним 26.11.2013 року о 14-00 годині, в той час як сам позивач в цей час знаходився на роботі, та за вказаною адресою нікого не було, тому особи, які вказані в протоколі не могли попасти та обстежити територію домоволодіння та виявити порушення. Також як протоколі, так і в постанові не вказано час скоєння позивачем правопорушення, що також позивач вказує як доказ того, що дане правопорушення він не скоював, та у зв'язку з цим не можливо встановити строк притягнення його до відповідальності. Зазначає про сплив строку накладення на нього адміністративного стягнення, передбаченого ст.38 КУпАП також тим, що при спалаху холери в м. Маріуполя виконавчим комітетом переписувалися всі вигрібні ями на Слобідці, та до позивача ніяких претензій не було. Зауважує на тому, що вказаних в протоколі свідків, він не знає, вони ні є його сусідами, тому не можуть знати коли та кім була обладнана вигрібна яма. Посилається на порушення ст. 256 КУпАП у зв'язку з тим, що протокол про адміністративне правопорушення відносно нього був складений двома особами: [PERSON] та [PERSON]. На підставі вищевикладеного позивач просить суд визнати противоправною та скасувати постанову адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради №1999 від 11.12.2013 року, якою він притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн. на підставі ст.152 КУпАП за порушення п.п.25 п.15.1, р.15 Правил благоустрою м. Маріуполя, затверджених рішенням Маріупольської міської ради від [ADDRESS].06.2011 року №6/8-616, та провадження по справі закрити. Позивач та його представник в судовому засідання позивні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити, дали аналогічні пояснення викладені в позові, при цьому позивач зауважив, що вигрібна яма знаходиться у дворі його домоволодіння, акт розгляду звернення був складений задніми числами. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав в повному обсязі, в його задоволенні просив відмовити, на підставі того, що протокол про адміністративне правопорушення та постанова про притягнення позивача до відповідальності складені та постановлені законно та обґрунтовано, в них зафіксовані дата та час, протокол був складений у присутності позивача, при цьому сам факт виявлення правопорушення відбувся 26.11.2013 року, а сам протокол був складений 27.11.2013 року, проте в діючому законодавстві не закріплено де та коли повинен бути складений протокол про адміністративне правопорушення. Про розгляд даного протоколу позивач також був повідомлений, про що свідчить його підпис, ніяких належних доказів того, що вигрібна яма була обладнана не ним, ні адміністративній комісії виконавчого комітету, ні суду надано не було, при цьому в самому протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що вигрібна яма прилягає до домоволодіння. Суд заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, позов не обгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так судом встановлено, що постановою адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради №1999 від 11.12.2013 року на підставі протоколу інспекції міської ради з благоустрою м. Маріуполя №002347 від 27.11.2013 року, [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS], притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн. на підставі того, що 26.11.2013 року о 14-00 годині виявлено, обладнання вигрібної ями на міській території без отримання погодження з відповідальними органами по [ADDRESS], що є порушенням ст.152 КУпАП та п.п.25 п.15.1, р.15 Правил благоустрою території м. Маріуполя, затверджених рішенням Маріупольської міської ради від [ADDRESS].06.2011 року №6/8-616, зі змінами та доповненнями внесеними рішенням міської ради від 20.09.2011 року №6/11-962 від 16.04.2013 року №6/27-3040. Комісією у складі: начальника відділу комунального господарства Приморської районної адміністрації м. Маріуполя, головного спеціаліста інспекції по благоустрою Маріупольської міської ради та квартальної КСН «Слобока-Гавань» 26.11.2013 року за розглядом звернення [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS], складені акти, відповідно до яких зі слів заявниці вигрібна яма обладнана мешканцем будинку [ADDRESS], розмірами 1,5*2м. поточного року, яка розташована поблизу будинку [ADDRESS], зі сторони будинку [ADDRESS]. Також комісією встановлено, що земельні ділянки по [ADDRESS] та [ADDRESS] не приватизовані, встановлено розміщення вигрібної ями та ведення будівельних робіт по [ADDRESS]. Згідно договору міни №1789 укладеного 06.06.2000 року на Донбаській товарній біржі, [PERSON] передав у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS], а [PERSON] передав [PERSON] у власність будинок [ADDRESS], який був зареєстрований у БТІ м. Маріуполя 05.07.2000 року за реєстраційним №3169. Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 28.04.2005 року визнано дійсним вищевказаний договір міни №1789 від 06.06.2000 року. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить організація забезпечення на території населеного пункту чистоти і порядку, здійснення контролю за станом благоустрою та утримання територій інженерних споруд та об'єктів, підприємств, установ та організацій, їх озеленення. Згідно ст. 12 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» суб'єктами у сфері благоустрою населених пунктів є органи державної влади та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи організації, органи самоорганізації населення, громадяни. До об'єктів благоустрою населених пунктів належать території загального користування, території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» правила благоустрою території населеного пункту - нормативно правовий акт, яким установлюється порядок благоустрою та утримання територій об'єктів благоустрою. Правила розробляються для всіх сіл, селищ, міст і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядування. Текстова частина правил включає: порядок здійснення благоустрою та утримання території об'єктів благоустрою; вимоги до впорядкування територій підприємств, установ, організацій; вимоги до утримання зелених насаджень на об'єктах благоустрою загального користування; вимоги до санітарного очищення території; інші вимоги передбачені цим та іншими законами; здійснення контролю за виконанням правил благоустрою території населеного пункту; встановлена законом відповідальність громадян та юридичних осіб за порушення правил благоустрою території населеного пункту; перелік законодавчих та нормативно-правових актів, на основі яких діють правила. Згідно ст. 38 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» контроль у сфері благоустрою населених пунктів спрямований на забезпечення дотримання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та підпорядкування, а також громадянами, у тому числі іноземцями та особами без громадянства, вимог цього Закону, правил благоустрою території населеного пункту та інших нормативно-правових актів. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» самоврядний контроль у сфері благоустрою населених пунктів здійснюється сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами. Для здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, виконанням правил благоустрою території населеного пункту в тому числі утримання в належному стані закріплених за підприємствами, установами, організаціями територій, сільські, селищні, міські ради можуть утворювати інспекції з благоустрою населених пунктів. Самоврядний контроль за станом благоустрою населених пунктів здійснюється шляхом проведення перевірок території. Самоврядний контроль за станом благоустрою населених здійснюється шляхом розгляду звернень підприємств, установ, організацій та громадян. Відповідно до ст. 42 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до відповідальності за порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів притягаються особи, винні у порушенні правил благоустрою територій населених пунктів; забрудненні (засміченні) території населеного пункту; неналежному утриманні об'єктів благоустрою. Згідно ст. 78 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» обов'язковість актів і законних вимог органів та посадових осіб місцевого самоврядування - акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території. У відповідності до п.п.25 п.15.1 розділу 15 Правил благоустрою території м. Маріуполя, затверджених рішенням Маріупольської міської ради від [ADDRESS].06.2011 року №6/8-616, зі змінами та доповненнями внесеними рішенням міської ради від 20.09.2011 року №6/11-962 від 16.04.2013 року №6/27-3040, на об'єктах благоустрою забороняється обладнувати каналізацію, вигрібні ями на міській території без отримання погодження з відповідними органами. Відповідно до ст. 152 КУпАП України - порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб'єктів підприємницької діяльності - від п'ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Судом встановлено, що адміністративний протокол був складений відповідно до норм діючого законодавства в присутності гр. [PERSON] відповідно до розгляду обставин, з виходом на місце начальника відділу комунального господарства Приморської рай адміністрації м. Маріуполя, головного спеціаліста інспекції по благоустрою Маріупольської міської ради та квартальної КСН «Слобока-Гавань», викладених у зверненні гр. [PERSON] Позивач був сповіщений про засідання адміністративної комісії на 11.12.2013 року о 13-30 годині по розгляду протоколу про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП, про що наявний його підпис у протоколі про адміністративне правопорушення, був присутній на засіданні комісії. Як підставу для скасування оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення від 11.12.2013 року [PERSON] зазначає невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв'язку з чим указує, що він є неналежним доказом у справі. Безпідставними є посилання позивача про порушення вимог ст.256 КУпАП при складенні відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, так положеннями даної статті закріплено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі, протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. В той час як протокол інспекції міської ради з благоустрою м. Маріуполя №002347 від 27.11.2013 року відносно [PERSON] відповідає всім вищевказаним вимогам. А положеннями вищевказаної статті чітко не закріплено заборона складення протоколу двома особами. Також є безпідставними посилання позивача на те, що 26.11.2013 року о 14-00 годині він не міг здійснити інкримінованого йому адміністративного правопорушення, знаходячись при цьому на роботі, оскільки саме ця дата та година - 26.11.2013 року, 14-00, вказані як в протоколі, так і в постанові, як дата та час виявлення правопорушення, а не його вчинення, тому надані позивачем в якості доказів довідка з місця праці та графік його роботи судом до уваги не приймаються. Відповідно до ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. У матеріалах справи про адміністративне правопорушення щодо [PERSON], крім протоколу про адміністративне правопорушення, маються інші дані, необхідні для встановлення обставин справи та її вирішення, які є доказами у справі. Зокрема, акти комісійного розгляду звернення, які підтверджують наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Доводи позивача про відсутності в його діях порушення правил благоустрою зокрема того, що вигрібна яма була обладнана не ним, а колишним власником будинку [ADDRESS], те, що вона знаходиться на території зазначеного домоволодіння, а не прилягає до нього, та те, що оскаржувана ним постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, суд не бере до уваги, оскільки вони не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. Тобто, доказів які б спростовували даний протокол та постанову по справі про адміністративне правопорушення позивачем не надано, підстав передбачених ст. 72 КАС України для звільнення позивача від доказування не встановлено. В той час як пояснення позивача та його представника в судовому засіданні суд оцінює критично, оскільки вони не спростовують наявних обставин, що викладені в постанові, та вважає таку позицію бажанням позивача уникнути відповідальності за скоєне правопорушення. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими та безпідставними, а правопорушення, передбачене ст. 152 КУпАП з боку позивача мало місце, тому в позові слід відмовити.

Результат розгляду: denied