Рішення адміністративного суду від 2014-02-10 00:00:00+02

16 січня 2014 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області до фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення з фізичної особи - підприємця [PERSON] суми податкового боргу в сумі 1543,68 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач перебуває на податковому обліку в Державній податковій інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області. Станом на 26.11.2013 у відповідача наявна заборгованість перед бюджетом по єдиному податку з фізичних осіб в розмірі 1543,68 грн., яка не сплачена відповідачем, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.01.2014 відкрито провадження у справі №804/1356/14 та призначено її до розгляду на 10.02.2014 о 11:30. Позивач, належним чином повідомлений судом про розгляд справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення повноважному представнику позивача ухвали та судової повістки у цій справі 03.02.2014, у судове засідання 10.02.2014 не з'явився. До суду надійшла заява позивача (вх. №8146/14) про розгляд справи за відсутності представника позивача в порядку письмового провадження. Відповідач у судове засідання 10.02.2014 не з'явився. Кореспонденція Дніпропетровського окружного адміністративного суду, надіслана на адресу відповідача, зазначену в адміністративному позові та витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців станом на 20.01.2014, повернулася на адресу суду з поміткою поштового відділення про закінчення строку зберігання рекомендованої кореспонденції. Відповідно до п. 11 ст. 35 КАС України, у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином. Суд вважає, що вжив усі залежні від нього заходи для належного повідомлення відповідача про розгляд адміністративної справи. Відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч. 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін у порядку письмового провадження. Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом та підтверджується наявними матеріалами справи, [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER]) зареєстрована як фізична особа - підприємець, що підтверджується спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців станом на 20.01.2014, та перебуває на податковому обліку в Державній податковій інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області. На підставі заяви про застосування спрощеної системи оподаткування від 06.01.2012, відповідачем з 01.01.2012 обрана ІІ група платників єдиного податку та ставка такого податку у розмірі 20 відсотків від мінімальної заробітної плати. Відповідно до п. 293.2 ст. 293 Податкового кодексу України (далі - ПК України) фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць: для другої групи платників єдиного податку - у межах від 2 до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати. Рішенням сесії Дніпропетровської міської ради від 28.12.2011 № 8/19 «Про фіксовані ставки єдиного податку для фізичних осіб-підприємців на території міста» затверджено розмір ставки єдиного податку для ІІ групи платників у розмірі 20 відсотків від мінімальної заробітної плати, що встановлена законом на 1 січня податкового року з розрахунку за календарний місяць. Згідно п. 295.1 ст. 295 ПК України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Як встановлено судом, заборгованість відповідача по єдиному податку виникла по терміну сплати за період: 20.03.2013 - в сумі 167,28 грн. (з урахуванням переплати в розмірі 62,12 грн.); 20.04.2013 - в сумі 229,40 грн.; 20.05.2013 в сумі 229,40 грн.; 20.06.2013 в сумі 229,40 грн.; 20.07.2013 в сумі 229,40 грн.; 20.08.2013 в сумі 229,40 грн.; 20.09.2013 в сумі 229,40 грн. Всього: 1543,68 грн. Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Відповідно до п.п. 16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового Кодексу України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Відповідно до вимог ст. 36 Податкового Кодексу України, податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені Податковим Кодексом України, законами з питань митної справи. Відповідно до п. 56.11 ст. 56 Податкового кодексу України, не підлягає оскарженню податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків. Згідно із пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового Кодексу України податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання. В контексті наведених правових норм, грошове зобов'язання відповідача у сумі 1543, 68 грн. вважається податковим боргом. У відповідності до п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Судом встановлено, що на виконання вимог ст. 59 Податкового кодексу України, податковим органом відповідачу надіслано податкову вимогу № 695-11 від 20.03.2013 на суму 396,60 грн. Відповідно до п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається). Таким чином, станом на 26.11.2013, у фізичної особи - підприємця [PERSON] наявний податковий борг в сумі 1 543,68 грн. Відповідно до п 87.1, п.87.2 статті 87 Податкового кодексу України, джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів. Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами. Відповідно до п 87.11, статті 87 Податкового кодексу України, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження. Згідно пунктів 95.1., 95.2., 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Відповідно до п.95.4 ст.95 ПК України контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Порядок стягнення готівки, яка належить платникові податків, у рахунок погашення його податкового боргу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1244 від 29.12.2010р. Як встановлено п.95.5. ст.95 ПК України вилучені відповідно до цієї статті готівкові кошти вносяться посадовою особою контролюючого органу до банку в день їх стягнення для перерахування до відповідного бюджету чи державного цільового фонду в рахунок погашення податкового боргу платника податків. У разі неможливості внесення зазначених коштів протягом того самого дня їх необхідно внести в банк наступного робочого дня. Забезпечення збереження зазначених коштів до моменту їх внесення в банк здійснюється відповідним контролюючим органом. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені відповідними доказами та підлягають задоволенню. Враховуючи наведене та беручи до уваги, що відповідач заперечень проти позову та доказів про сплату податкового боргу в розмірі 1543,68 грн. не надав, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення коштів є обґрунтованою, відповідає дійсним обставинам та матеріалам справи, а тому підлягає задоволенню в повному обсязі. Судові витрати, відповідно до частини 4 статті 94 КАС України, не стягуються.

Результат розгляду: granted