Рішення адміністративного суду від 2014-03-19 00:00:00+02

Позивач звернувся з адміністративним позовом до суду про визнання неправомірними та протиправними дій відповідача та спонукання до вчинення певних дій, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 08.07.2013 року він звернувся до пенсійного фонду про призначення пенсії відповідно до п.2 прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (до ч.1 ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення») за пільговим стажем. 24.07.2013 року рішенням №332 УПФ в Червоногвардійському районі міста Макіївки йому було відмовлено в призначенні пенсії, оскільки в нього відсутній пільговий стаж. УПФ не прийняло до уваги його навчання у СПТУ №104 з 01.09.1987 року до 23.07.1988 року та строкову військову службу, яку він проходив у період з 15.05.1988 року по 01.07.1991 року, а з 15.08.1991 року був прийнятий учнем горно робочого підземного. Загальний страховий стаж складає 24 роки 10 місяців 22 дні, пільговий стаж, як зазначає відповідач у своєму рішенні становить 21 рік 02 місяці 01 день, з яким позивач не погодився. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив визнати рішення УПФУ в Червоногвардійському районі міста Макіївки №332 від 24.07.2013 року щодо відмови у призначенні пенсії незаконним та скасувати його, зобов'язати УПФУ в Червоногвардійському районі міста Макіївки призначити та сплатити йому пенсію на пільгових умовах відповідно до ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дня подачі заяви до УПФУ з 08.07.2013 року та стягнути з відповідача на його користь сплачений судовий збір у розмірі 74,00 гривень. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у відсутність їх представника, просили винести рішення згідно чинного законодавства, тому суд вважає можливим розглядати справу у відсутність відповідача. У письмових запереченнях зазначив, що проти адміністративного позову вони заперечують. Згідно ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Відповідно до ст.38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців. [PERSON] у період з 01.09.1987 року по 16.05.1988 року проходив навчання в професійно-технічному училищі №104 міста Макіївки та набув професію «електрослюсар підземний». Після закінчення навчання та проходження військової служби зарахований на роботу з 15.08.1991 року в якості учня гірника підземного, тобто зарахований на роботу не за набутою професією та підстави для зарахування періоду навчання в професійно-технічному училищі до роботи, що дає право на пільги для відповідної категорії працівників відсутні, тому у задоволенні позову просили відмовити. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] навчався в СПТУ №104 міста Макіївки з 01.09.1987 року по 16.05.1988 року (наказ №19-к від 16.05.1988 року у зв'язку з призивом у ряди Радянської армії) за професією електрослюсар підземний, що підтверджується архівною довідкою МПЕЛ від 31.05.2013 року. Згідно наказу шахти ХХУ з'їзду КПРС №265/к від 25.04.1988 року вбачається, що [PERSON] був переведений з ділянки ЕМС-1 на ділянку ПР-1 учнем електрослюсаря підземного. Згідно трудової книжки, позивач після служби у Збройних Силах 15.08.1991 року був прийнятий на шахту ХХУ з'їзду КПРС учнем горно робочого підземним з повним робочим днем у шахті наказ №697к від 15.08.1991 року. Рішенням відповідача №332 від 24.07.2013 року позивачу було відмовлено в призначені пенсії відповідно до п.2 прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (до ч.1 ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення»), оскільки відсутній необхідний пільговий стаж. Відповідно до ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Відповідно до ст.38 Закону України «Про професійно-технічну освіту», час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців. Відповідно до абз.2 п.1 ст.8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах. Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON] навчався в СПТУ №104 міста Макіївки з 01.09.1987 року по 23.07.1988 року та під час навчання був призваний на строкову військову службу, яку проходив з 15.05.1988 року по 01.07.1991 року. Тому відповідно до абз.2 п.1 ст.8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час проходження позивачем строкової військової служби має бути зарахований до його стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, і в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. В той же час суд вважає, що позовні вимоги в частині вимог про зобов'язання відповідача включити час навчання позивача в СПТУ №104 міста Макіївки з 01.09.1987 року по 15.05.1988 року в його трудовий стаж за спеціальністю, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, задоволенню не підлягають, оскільки позивач навчався в СПТУ та здобув освіту по професії «електрослюсар підземний», а після проходження строкової військової служби позивач був прийнятий на роботу на шахту ХХУ з'їзду КПРС за професією «учень горно робочого підземний», це дві різні професії і, таким чином, позивач після закінчення навчання почав працювати не за набутою під час навчання в СПТУ професією, що не відповідає вимогам статті 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» щодо підстав для зарахування часу навчання в ПТУ в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників. Також не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині вимог про скасування рішення відповідача від 24.07.2013 р. №332 та зобов'язання відповідача призначити позивачу пенсію відповідно до ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 08.07.2013 року, зобов'язання відповідача виплатити позивачу заборгованість, яка виникла внаслідок прийняття незаконного рішення. Так, згідно трудової книжки позивача на час його звернення до відповідача з заявою про призначення пенсії він мав загальний страховий стаж роботи - 24 роки 10 місяців 22 дні, пільговий стаж за ч.1 ст.14 складає 21 рік 02 місяці 01 день (це без врахування періоду проходження строкової військової служби). З урахуванням в пільговий стаж позивача (21 рік 02 місяці 01 день) періоду проходження строкової військової служби (3 роки 1 місяць 15 днів) його стаж роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах, на час його звернення до відповідача з заявою про призначення пенсії становить 24 роки 3 місяці 16 днів, що менше необхідних 25 років. Тому підстав для скасовування рішення відповідача №332 від 24.07.2013 про відмову в призначенні пенсії та зобов'язання відповідача призначити позивачу пенсію відповідно до ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 08.07.2013 року суд не вбачає. Позовні вимоги про стягнення на користь [PERSON] сплаченого судового збору підлягають задоволенню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 37,00 гривень. На підставі вищевикладеного, ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст.38 Закону України «Про професійно-технічну освіту»,

Результат розгляду: partial