Рішення адміністративного суду від 2014-03-31 00:00:00+03

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Головного управління Держземагенства України у Львівській області про визнання неправомірними дій щодо відмови на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,15 га для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області; про зобов'язання переглянути клопотання та надати дозвіл згідно ст.ст.13,14 Конституції України та ст.116 Земельного кодексу України на розроблення проекту землеустрою щодо виділення земельної ділянки площею 0,15 га. Підставою позовних вимог є те, що відповідач без достатніх на те правових підстав відмовив у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, оскільки розпорядження, яким вмотивовано згадану відмову, перебувало на розгляді в адміністративних судах. Відповідач письмових заперечень на позовну заяву не надав, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч.1 ст.41 КАС України. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд даючи правову оцінку спірним правовідносинам виходив з наступного. 05.09.2013 року Головне управління Держземагенства у Львівській області листом за №01-16/4-5649 відмовило позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Дана відмова мотивована тим, що на час розгляду клопотання позивача розпорядження голови Пустомитівської райдержадміністрації №124 від 02.03.2010 року «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради за межами населеного пункту» було чинним та стосувалось тієї самої ділянки про яку йдеться в клопотанні. Даючи правову оцінку згаданій відмові, суд вважає за необхідне зазначити про таке. Абзацом першим частини сьомої статті 118 ЗК України, в редакції чинній на час звернення позивача зі згаданим клопотанням, передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу, продовжується у згаданій нормі, може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Дана норма містить вичерпний перелік підстав для надання відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Як вбачається зі змісту спірної відмови Розпорядженням голови Пустомитівської райдержадміністрації №124 від 02.03.2010 року, надано дозвіл громадянам на розробку проекту відведення земельних ділянок у власність, згідно із додатком, для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради за межами населеного пункту. Однак, таке розпорядження не вказує на наявність хоча б однієї з вичерпного переліку підстав, передбаченого абзацом першим частини сьомої статті 118 ЗК України, які б надавали можливість суб'єкту владних управлінських функцій відмовляти позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. За таких обставин, дії відповідача щодо згаданої відмови не можуть вважатись такими що вчинені на підставі ст.118 ЗК України (п.1 ч.3 ст.2 КАС України). Що стосується вимог про зобов'язання переглянути клопотання та надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, то суд вважає за необхідне зазначити наступне. В частині зобов'язання відповідача розглянути клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, то така вимога підлягає задоволенню як наслідок встановлення судом обставин протиправності згаданої відмови. Інша ж вимога - про зобов'язання надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки - задоволенню не підлягає, оскільки в цьому випадку суд буде втручатись у внутрішню діяльність суб'єкта владних управлінських функцій та підміняти його в супереч конституційному принципу розподілу влад. З огляду на викладене, позовні вимоги є підставними та обгрунтованими, в частині визнання неправомірними дій щодо відмови у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та зобов'язання розглянути клопотання про надання згаданого дозволу. В іншій частині в задоволенні позову належить відмовити. При цьому, в резолютивній частині постанови у відповідності до вимог ст.162 КАС України, належить зазначити про протиправність спірних дій відповідача. Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України, такі належить присудити на користь позивача пропорційно задоволених вимог.

Результат розгляду: partial