Рішення адміністративного суду від 2014-03-11 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протокол про адміністративне правопорушення незаконним, скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АА2 № 711396 від 11.11.2013 року про притягнення до адміністративної відповідальності, справу закрити, та стягнути судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що 11.11.2013 року старшим інспектором сектору ОМДТП відділу ДАІ Оболонського РУГУ МВС України в місті Києві капітаном міліції Чудо П.Г. було винесено на його ім'я постанову по справі про адміністративне правопорушення за порушення ним правил дорожнього руху. В постанові зазначено, що він 11.11.2013 року, керуючи автомобілем «Chevrolet Aveo», державний номер [NUMBER], на перехресті нерівнозначних доріг пр-т. Московський-вул. Новокостянтинівська в м. Києві, виїжджаючи з другорядної дороги не надав дорогу автомобілю ГАЗ, який рухався по головній дорозі, чим порушив п. 16.11 Правил дорожнього руху України. З викладеним в постанові не згоден, так як це не відповідає дійсності, оскільки своїм маневром не створив аварійної ситуації, перешкод та небезпеки іншим учасникам руху. Крім того, із-за щільного потоку автотранспорту на головній дорозі неможливо не виконати вимоги п. 16.11 ПДР України, так як транспорт рухався суцільним потоком. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з прохання розглянути справу у його відсутність з постановленням рішення, яким задовольнити його вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи сповіщався належним чином, заяв про відкладення чи про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Враховуючи викладене, суд розглядає справу за наявними в справі доказам. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 11.11.2013 року відносно [PERSON] було винесено постанову про адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. Згідно наведеної постанови, [PERSON] 11.11.2013 року, керуючи автомобілем «Chevrolet Aveo», державний номер [NUMBER], на перехресті нерівнозначних доріг пр-т. Московський-вул. Новокостянтинівська в м. Києві, виїжджаючи з другорядної дороги не надав дорогу автомобілю ГАЗ, який рухався по головній дорозі, чим порушив п. 16.11 Правил дорожнього руху України. Відповідно до постанови по справі про адміністративне правопорушення від 11 листопада 2013 року на [PERSON] накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 425,00 грн. Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач не надав суду доказів, які б підтверджували факт вчинення правопорушення [PERSON] за ч. 2 ст. 122 КпАП України. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту», а також про адміністративні правопорушення на транспорті встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. З огляду на викладене, суд бере до уваги викладене позивачем в його позові, оскільки відповідач не надав суду доказів на спростування пояснень позивача, а дане спростування, відповідно до ст. 71 КАС України, покладено на відповідача. На підставі наведеного, суд вважає, що постанова є протиправною. Відповідно до ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. З приводу позовних вимог щодо визнання незаконним протоколу про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог, оскільки вони безпідставні, необґрунтовані, та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України. Крім того, в силу ст. 288 КУпАП особа, яка оскаржує постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати судового збору. На підставі викладеного та

Результат розгляду: partial