Рішення адміністративного суду від 2014-02-28 00:00:00+02

21.02.2012 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві на підставі листа Головного управління земельних ресурсів № 08-549/1288 від 19.01.2012 проведена позапланова перевірка дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих і/або будівельних робіт з будівництва та експлуатації гаражів Обслуговуючого кооперативу "Автокооператив "Коперник" щодо об'єкта будівництва: вул. Коперніка 8а у Шевченківському районі м. Києва. За результатами перевірки складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 21.02.2012, яким встановлено наступне: "Обслуговуючим кооперативом "Автокооператив "Коперник" експлуатуються гаражі, без прийняття їх в експлуатацію, чим порушено ч. 8 ст. 39 ЗУ „Про регулювання містобудівної діяльності". На момент перевірки будівельні роботи не виконуються, будівельники та будівельна техніка відсутні." 23.02.2012 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві винесено припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил ( про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт), яким Обслуговуючому кооперативу "Автокооператив "Коперник" заборонено з 01.03.2012 експлуатацію цегляних гаражів на вул. Коперніка, 8-А у Шевченківському районі м. Києва та викладено вимогу до 31.12.2012 усунути допущене порушення відповідно до чинного законодавства. 24.09.2013 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві на підставі звернення департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), яке надійшло листом з прокуратури міста Києва № 07/1/5-р-13 від 04.09.2013 проведена позапланова перевірка дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих і/або будівельних робіт з будівництва та експлуатації гаражів Обслуговуючого кооперативу "Автокооператив "Коперник" щодо об'єкта будівництва: вул. Коперніка 8а у Шевченківському районі м. Києва. За результатами перевірки складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 24.09.2013, яким встановлено наступне: "що за адресою вул. Коперника, 8-а у Шевченківському районі м. Києва не виконуються вимоги припису Інспекції від 23 лютого 2012р., а саме продовжується експлуатація гаражного кооперативу, чим порушено абз. а п.3 ч. 1 ст. 41 Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності". Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві винесено Обслуговуючому кооперативу "Автокооператив "Коперник" припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, в якому викладено вимогу у термін до 24.10.2013 привести земельну ділянку до первісного стану шляхом знесення самочинно збудованих гаражів. Та складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 24.09.2013. 03.10.2013 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві прийнято постанову №442/13 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, якою Обслуговуючий кооператив "Автокооператив "Коперник" визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого абзацом 2 пункту 1 частини шостої статті 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" та накладено штраф у розмірі 11470,00 грн. Обслуговуючий кооператив "Автокооператив "Коперник" не погоджуючись з діями Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві під час перевірок 21.02.2012 та 24.09.2013 та вважаючи протиправними та такими, що підлягають скасуванню приписи від 23.02.2012 та від 24.09.2013, та постанову № 442/13 від 03.10.2013 звернулось з відповідним позовом до суду. Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Щодо оскарження дій відповідача що полягали у зазначенні в акті перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт від 21.02.2012 відомостей про те, що позивачем експлуатуються гаражі без прийняття їх в експлуатацію, чим порушено частину восьму статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та по перевірці позивача 23.09.2013 та 24.09.2013 в цілому, за результатом якої було складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 24.09.2013, суд звертає увагу на наступне. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. За змістом цієї норми предмет оскарження за правилами адміністративного судочинства повинен мати юридичне значення, тобто впливати на коло прав, свобод, законних інтересів чи обов'язків, а також встановлені законом умови їх реалізації. Відповідно до частин першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. Пунктом 8 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду. Частиною першою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Таким чином до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, водночас відповідно до зазначених норм право особи на звернення до адміністративного суду обумовлено суб'єктивним уявленням особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту, однак обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду. При цьому неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб'єктивних прав та обов'язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов'язку. Отже, дії суб'єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи в тому разі, якщо, по-перше, такі дії вчинені владним суб'єктом поза межами визначеної законом компетенції, а по-друге, оспорюванні дії є юридично значимими, тобто такими, що мають безпосередній вплив на суб'єктивні права та обов'язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов'язку. Діяльність уповноважених осіб відповідача з проведення перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, як і діяльність щодо зазначені в актах перевірки певних встановлених під час проведення перевірки фактів є лише службовою діяльністю таких осіб на виконання своїх посадових обов'язків із збирання доказової інформації щодо дотримання суб'єктом перевірки вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, з огляду на що не створює жодних правових наслідків для суб'єкта господарювання та не змінює стану його суб'єктивних прав. Отже, дії відповідача що полягали у зазначенні в акті перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт від 21.02.2012 відомостей про те, що позивачем експлуатуються гаражі без прийняття їх в експлуатацію, чим порушено частину восьму статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та по перевірці позивача 23.09.2013 та 24.09.2013 в цілому, за результатом якої було складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 24.09.2013 не є юридично значеним для позивача, оскільки не мають безпосереднього впливу на суб'єктивні права та обов'язки позивача шляхом позбавлення його можливості реалізувати належне йому право або шляхом покладення на нього будь-якого обов'язку, отже самі по собі не породжують для позивача настання будь-яких юридичних наслідків та не впливає на його права та обов'язки. З огляду на викладене суд дійшов висновку про те, що оскільки дії відповідача що полягали у зазначенні в акті перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт від 21.02.2012 відомостей про те, що позивачем експлуатуються гаражі без прийняття їх в експлуатацію, чим порушено частину восьму статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та по перевірці позивача 23.09.2013 та 24.09.2013 в цілому, за результатом якої було складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 24.09.2013, самі по собі не породжують для позивача настання будь-яких юридичних наслідків та не впливають на його права та обов'язки, то не виникає і передумови для здійснення захисту права або законного інтересу, шляхом визнання зазначених дій неправомірними, а отже позовна вимога щодо визнання вказаних дій відповідача неправомірними є необґрунтованою та не підлягає задоволенню. Відповідно до статті 10 Закону України "Про архітектурну діяльність" для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд. Державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю (далі - орган державного архітектурно-будівельного контролю). Згідно з частинами першою та другою статті 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 1 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 23.05.2011 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється Держархбудінспекцією та її територіальними органами (далі - інспекції). Пунктом 2 зазначеного Порядку встановлено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням: вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції; порядку здійснення авторського і технічного нагляду, ведення загального та (або) спеціальних журналів обліку виконання робіт (далі - загальні та (або) спеціальні журнали), виконавчої документації, складення актів на виконані будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи; інших вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, правилами та проектною документацією, щодо створення об'єкта будівництва. Згідно з пунктом 7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 23.05.2011 позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи інспекції. Підставами для проведення позапланової перевірки є, зокрема, звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог містобудівного законодавства, вимога правоохоронних органів про проведення перевірки. Пунктом 9 зазначеного Порядку, встановлено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб'єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об'єкт будівництва. Таким чином, територіальні органи Держархбудінспекції здійснюють державний архітектурно будівельний контроль, зокрема, мають право проводити позапланові перевірки у випадку надходження звернень фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог містобудівного законодавства. З огляду на викладене у відповідача були наявні правові підстави для проведення позапланових перевірок позивача 21.02.2013 на підставі листа Головного управління земельних ресурсів № 08-549/1288 від 19.01.2012 та 24.09.2013 на підставі звернення департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), яке надійшло листом з прокуратури міста Києва № 07/1/5-р-13 від 04.09.2013. Посилання позивача на те, що відповідач відповідно до Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 23.05.2011 наділений повноваженнями проводити архітектурно-будівельний контроль лише на об'єктах IV і V категорії не приймаються судом до уваги, з огляду на те, що з аналізу змісту пункту 1 зазначеного Порядку вбачається, що посилання на об'єкти, що відносяться до IV і V категорії складності стосується лише архітектурно-будівельного контролю за ліцензійними умовами провадження господарської діяльності, у той час, як коло об'єктів щодо яких можуть здійснюватись заходи спрямовані на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил є обмежується певними критеріями. Відповідно до частини восьмої статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється. Відповідно до акта від 21.02.2012 на момент проведення перевірки було встановлено факт експлуатації позивачем гаражів, без прийняття їх в експлуатацію. Факт того, що гаражі за по вул. Коперніка 8а у Шевченківському районі м. Києва станом на 21.02.2012 перебували в експлуатації сторонами не заперечується. Позивач, як на обґрунтування факту введення зазначених гаражів в експлуатацію посилається на розпорядження представника Президента України № 170 від 11.06.1992, рішення виконавчого комітету Шевченківської районної ради народних депутатів № 212 від 06.04.1992 та акт робочої комісії про введення в експлуатацію авто кооперативу „Коперник" від 05.07.1992. З аналізу зазначених документів вбачається, що будівництво об'єкта який було введено в експлуатацію актом від 05.07.1992 було здійснено на підставі рішення виконавчого комітету Шевченківської районної ради народних депутатів № 212 від 06.04.1992, яким було надано дозвіл на тимчасове створення автостоянки на 42 гаражі, у той час, як пред'явлені для прийняття в експлуатацію були 71 гаражний бокс та будинок охорони. При цьому згідно розпорядження представника Президента України № 170 від 11.06.1992 надано дозвіл на створення лише тимчасової закритої автостоянки на 53 гаражі. З огляду на зазначене надані позивачем розпорядження представника Президента України № 170 від 11.06.1992, рішення виконавчого комітету Шевченківської районної ради народних депутатів № 212 від 06.04.1992 та акт робочої комісії про введення в експлуатацію авто кооперативу „Коперник" від 05.07.1992 не можуть належним чином засвідчувати факт введення в експлуатацію 71 гаражних боксів по вул. Коперніка 8а у Шевченківському районі м. Києва. Інших документів на підтвердження введення в експлуатацію станом на 21.02.2012 гаражів по вул. Коперніка 8а у Шевченківському районі м. Києва позивачем суду надано не було. Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Отже, поряд з тим, що на суб'єкта владних повноважень, у випадку, якщо він є відповідачем в адміністративній справі, покладено обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, Кодексом адміністративного судочинства України на кожну сторону, в не залежності від того чи є вона суб'єктом владних повноважень, покладено обов'язок щодо доведення обставин на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Таким чином у суду відсутні підстави вважати, що 71 гаражний бокс по вул. Коперніка 8а у Шевченківському районі м. Києва був введений в експлуатацію. Пунктом 3 частини четвертої статті 41 Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності" встановлено, що посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право видавати обов'язкові для виконання приписи щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Згідно з підпунктом 3 пункту 11 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 23.05.2011 встановлено, що посадові особи інспекцій під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю мають право видавати обов'язкові для виконання приписи, у тому числі, щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Пунктами 16 та 17 зазначеного Порядку встановлено, що за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою інспекції складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком. У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт (далі - припис). Отже, у разі виявлення за результатами державного архітектурно-будівельного контролю порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, посадові особи інспекцій державного архітектурно-будівельного контролю мають право видавати обов'язкові для виконання приписи, у тому числі, щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. З огляду на викладене, враховуючи те, що у суду відсутні підстави вважати, що 71 гаражний бокс по вул. Коперніка 8а у Шевченківському районі м. Києва був введений в експлуатацію станом на 21.02.2012 суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил ( про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт) від 23.02.2012. Згідно з пунктами 19 та 22 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 23.05.2011 припис складається у двох примірниках. Один примірник припису залишається в інспекції, а інший надається суб'єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль. Припис підписується посадовою особою інспекції, яка провела перевірку. Якщо суб'єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, не погоджується з актом перевірки, він підписує його із зауваженнями, які є невід'ємною частиною такого акта. У разі відмови суб'єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, підписати акт перевірки та припису, посадова особа інспекції робить у акті відповідний запис. У разі відмови суб'єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, від отримання акта та припису, вони надсилаються йому рекомендованим листом з повідомленням. Таким чином, у випадку якщо припис не був отриманий суб'єктом господарювання, то він має бути надісланий йому поштою, рекомендованим листом з повідомленням. Відповідачем на підтвердження факту направлення позивачу припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил (про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт) від 23.02.2012 надано копію поштового відправлення „01133 14078496" з якого вбачається, що зазначений лист направлявся позивачу за адресою: „вул. Коперніка, 8, м. Київ, 04116" та повернувся без вручення адресату у зв'язку з закінченням терміну зберігання. Як вбачається з наявних в матеріалах справи документів та не заперечується сторонами місцезнаходженням позивача є вул. Коперніка, 8а у Шевченківському районі м. Києва. Таким чином припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил ( про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт) від 23.02.2012 був направлений позивачу за неналежною адресою. Інших доказів на підтвердження факту вручення позивачу зазначеного припису до 24.09.2013, тобто до проведення перевірки за результатами якої було встановлено його невиконання, відповідачем суд надано не було, як і не було зазначено про причини неможливості надання відповідних документів. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що до 24.03.2013 позивач не був обізнаний про факт існування припису від 23.02.2012, з огляду на що у нього не могло виникнути обов'язку щодо виконання зазначеного припису. Припис від 24.09.2013 було складено, а постанову № 442/13 від 03.10.2013 винесено у зв'язку з встановленням наступного порушення: "що за адресою вул. Коперника, 8-а у Шевченківському районі м. Києва не виконуються вимоги припису Інспекції від 23 лютого 2012р., а саме продовжується експлуатація гаражного кооперативу, чим порушено абз. а п.3 ч. 1 ст. 41 Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності". При цьому постановою № 442/13 від 03.10.2013 позивача визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого абзацом 2 пункту 1 частини шостої статті 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності". Абзацом 2 пункту 1 частини шостої статті 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" встановлено, що суб'єкти містобудування несуть відповідальність у вигляді штрафу за такі правопорушення: невиконання приписів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил - у розмірі десяти мінімальних заробітних плат. Таким чином підставою для винесення припису від 24.09.2013 та постанови № 442/13 від 03.10.2013 став факт невиконання позивачем вимог припису від 23.02.2012 та порушення «абз. а п.3 ч. 1 ст. 41 Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності"». Частина перша статті 41 Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності" складається лише з одного речення та містить визначення поняття „Державний архітектурно-будівельний контроль", з огляду на що є незрозумілим, яким саме чином позивач міг допустити порушення зазначеної норми права. З огляду на викладене, враховуючи те, що, як було встановлено судом, у позивача не виникало обов'язку щодо виконання припису від 23.02.2013, а також те, що позивач не міг допустити порушення «.3 ч. 1 ст. 41 Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності"», оскільки частина перша статті 41 Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності" містить лише визначення поняття Державний архітектурно-будівельний контроль", суд дійшов висновку про відсутність у відповідача правових підстав для винесення постанови № 442/13 від 03.10.2013. Щодо припис від 24.09.2013 суд також звертає увагу на наступне. Частиною першою статті 38 Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності" встановлено, що у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням. Отже, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю має право видати припис щодо усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил шляхом знесення самочинно збудованого об'єкта тільки у випадку встановлення факту самочинного будівництва об'єкта. З аналізу актів від 21.02.2012 та 24.09.2013 вбачається, що відповідачем факт самочинного будівництва позивача гаражів за адресою вул. Коперніка 8а у Шевченківському районі м. Києва, не встановлювався. Крім того, факт того, що земельна ділянка на який знаходяться гаражі перебуває у позивача з оренді та в останнього наявні дозволи на створення автостоянки та тимчасове розміщення гаражів за вказаною адресою підтверджується документами наявними в матеріалах справи. З огляду на зазначене, а також враховуючи те, що відповідачем не було встановлено факту самочинного будівництва позивача гаражів за адресою вул. Коперніка 8а у Шевченківському районі м. Києва, суд дійшов висновку про те, що відповідачем припис від 24.09.2013 було видано за відсутності на те правових підстав. Відповідно до частини першої та третьої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачем надано оригінал платіжних доручень про сплату судового збору у сумі 34.,41 грн. З огляду на викладене,

Результат розгляду: partial