Рішення адміністративного суду від 2014-03-18 00:00:00+02

Публічне акціонерне товариство "Сумихімпром" (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Сумської митниці Міністерства доходів і зборів України (далі - відповідач), в якому просить: - скасувати рішення Сумської митниці Державної митної служби України від 09.08.2013 № 805130000/2013/000151/1 про коригування митної вартості товарів; - стягнути з Державного бюджету України на користь ПАТ "Сумихімпром" суму надмірно сплаченого ввізного мита у розмірі 3 594, 41 грн.; - стягнути з Державного бюджету України на користь ПАТ "Сумихімпром" суму надмірно сплаченого ПДВ у розмірі 36 662, 92 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 14 вересня 2012 року між ПАТ «Сумихімпром» (покупець) та компанією «Tolexis International» (продавець) укладено контракт № 1409 RPT, відповідно до якого продавець зобов'язується поставити на адресу покупця фосфорити виробництва Алжир на умовах поставки CIF порт Миколаїв/Бердянськ. З Миколаївського порту товар для митного оформлення доставлявся партіями залізничним транспортом. З метою митного оформлення 499 660 кг фосфоритів позивачем до Сумської митниці було подано митну декларацію від 02.08.2013 № 805130000/2013/009494 з визначенням митної вартості товару в розмірі 439 316, 06 грн. за методом 1, тобто за ціною договору щодо товару, який імпортується. Але, Сумською митницею прийнято рішення № 805130000/2013/000151/1 про коригування митної вартості товарів на рівні 155 доларів США за 1 тону метричну, другорядним методом - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів. Підставою для прийняття рішення Сумської митниці про коригування митної вартості товарів стало ненадання позивачем витребуваних митним органом документів. На думку позивача, митним органом безпідставно витребувано у позивача додаткові документи, оскільки жодних обставин та доказів на підтвердження того, що позивач в декларації митної вартості зазначив не всі складові числового значення митної вартості, неправильно здійснив розрахунок, вніс до декларації недостовірні або неточні відомості, або що надані митному органу документи містили розбіжності, ознаки підробки або не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів митним органом не наведено. Документи, які витребувано митним органом (перелік наведено у декларації митної вартості) не є необхідними для визначення митної вартості товарів задекларованої в митній декларації. Крім того, ненадання витребуваних митним органом додаткових документів зумовлено об'єктивними причинами - відсутністю таких документів. Разом з тим, застосовуючи другорядний метод визначення митної вартості товарів митний орган не зазначив, які саме обставини не підтверджені позивачем та не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечував, просив суд відмовити у задоволенні позову, обґрунтовуючи свою позицію тим, що згідно даних МД від 02.08.2013 № 805130000/2013/0089494 позивачем здійснювалось декларування 499 660 кг фосфоритів. Митна вартість товару була визначена позивачем в розмірі 110 дол. США за 1 метричну тону згідно першого методу - за ціною договору щодо товару, який імпортується. Під час митного оформлення товару "фосфатів кальцію" був опрацьований пакет документів та встановлені наступні розбіжності. Поставка даного товару здійснювалась за зовнішньоекономічним контрактом купівлі-продажу № 1409 RPT від 14 вересня 2012 року, укладеним позивачем з іноземною фірмою "Tolexis International Limited". Відповідно до пункту 4.1 цього контракту розрахунки між сторонами здійснюються шляхом оплати вартості товару у розмірі 100% його вартості протягом 5-ти календарних днів від дати відвантаження. На момент пред'явлення імпортованого товару до Сумської митниці рахунки мали бути сплаченими, однак на момент подачі відповідної МД будь-яких платіжних документів декларантом позивача до митного органу не подано, що підтверджується відсутністю реквізитів таких документів у графі 44 МД № 805130000/2013/009494 від 02.08.2013. Отже, на момент здійснення інспектором з митного оформлення "контролю правильності обчислення митної вартості товарів" були наявними підстави для затребування додаткових документів, визначених частинами третьою та четвертою статті 53 Митного кодексу України. Пунктом 5.2 контракту від 14.09.2012 № 1409 RPT передбачено, що постачання товару здійснюється на умовах поставки СІF, згідно правил Інкотермс 2000 - порт Миколаїв/Бердянськ, або інший український порт Чорного моря. Відповідно до Правил Інкотермс 2000 термін СІF передбачає забезпечення морського страхування під час перевезення. Ціна СІF означає, що продавець зобов'язаний оплатити витрати і фрахт, потрібні для доставляння товару в порт призначення, втім ризик втрати чи ушкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, що виникають з моменту відвантаження товару, переходять від продавця до покупця. Продавець має сплатити вартість морського страхування вантажу на випадок його втрати чи ушкодження під час перевезення. Усі ці витрати включаються до ціни товару. Ціна СІF може застосовуватися тільки під час перевезення товару морським чи внутрішнім водним транспортом. Проте, жодних страхових документів під час митного оформлення не було надано. Пунктом 5.8 контракту від 14.09.2012 № 1409 RPT передбачено сертифікат походження відповідної форми, який також не наданий при митному оформленні. Пунктом 5.9 даного контракту передбачено, що вантажовідправником товара 1 по цьому контракту є «SOMIPHOS» (Filiale «Ferphos Group») ВР 122 ZHUN II, 12 000 Теbessa, Аlgerіа. Однак, будь-яких документів на підтвердження домовленостей з компанією «SOMIPHOS» позивачем не надано. Тому, посадова особа Сумської митниці, діючи на підставі ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України на звороті декларації митної вартості зазначила перелік документів, необхідних для підтвердження митної вартості товарів. 09.08.2013 декларантом позивача на зворотній стороні декларації митної вартості зроблено запис: "надати вищенаведені документи немає можливості". Таким чином, надані позивачем документи не підтверджують здійснення оплати за товар, який поставлявся згідно рахунку-фактури від 04.07.2013 № 03531. Тобто, позивачем були надані не всі документи та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 14 вересня 2012 року між ПАТ «Сумихімпром» (Покупець) та компанія «Tolexis International» (Продавець) укладено контракт № 1409 RPT, відповідно до якого Продавець зобов'язується поставити на адресу покупця фосфорити виробництва Алжир на умовах поставки CIF порт Миколаїв/Бердянськ (а.с. 8-13). Додатковими угодами від 23.10.2012 № 2 та від 02.07.2013 № 10 до контракту встановлено, що розрахунки здійснюються шляхом 100% оплати вартості поставленої партії товару протягом 5-ти календарних днів від дати відвантаження або попередня оплата (а.с. 14, 15). З метою митного оформлення 499 660 кг фосфоритів позивачем до Сумської митниці було подано митну декларацію (МД) від 02.08.2013 № 805130000/2013/009494 з визначенням митної вартості товару в розмірі 439 316, 06 грн. за методом 1, тобто за ціною договору щодо товару, який імпортується (а.с. 24-28). Сумською митницею прийнято рішення від 09.08.2013 № 805130000/2013/000151/1 (а.с. 29-30) про коригування митної вартості товарів на рівні 155 доларів США за 1 тону метричну, другорядним методом - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення № 805130000/2013/00158 (а.с. 31-32). Відповідно до вимог ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Згідно ч. 2 ст. 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу. Глава 9 Митного кодексу України регулює методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, та порядок їх застосування Так, статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1. основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2. другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. За приписами ч. 2 ст.58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. Відповідно до ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: - декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; - зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; - рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); - якщо рахунок сплачено, - банківські, платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. Отже, якщо рахунок сплачено, то обов'язковим документом, який підтверджує митну вартість товарів є банківські, платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Також частиною 3 статті 53 МК України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. З наведеного слідує, що витребування додаткових документів може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Згідно ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу. З матеріалів справи встановлено, що за умовами зовнішньоекономічного контракту № 1409 RPT від 14 вересня 2012 року, укладеного позивачем з іноземною фірмою «Tolexis International Limited», розрахунки між сторонами здійснюються шляхом оплати вартості товару у розмірі 100% його вартості протягом 5-ти календарних днів від дати відвантаження. На момент пред'явлення імпортованого товару до Сумської митниці рахунки мали бути сплаченими. Проте, в порушення вимог п. 2 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, на момент подачі відповідної МД будь-яких платіжних документів декларантом позивача до митного органу не подано, що підтверджується відсутністю реквізитів таких документів у графі 44 МД № 805130000/2013/009494 від 02.08.2013. Тому, посадова особа Сумської митниці, діючи на підставі ч. 3 ст. 53 МК України на звороті декларації митної вартості зазначила перелік документів, необхідних для підтвердження митної вартості товарів, а саме: - договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; - рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - копію митної декларації країни відправлення; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, копію митної декларації країни відправлення. Підставою затребування договору з третіми особами, пов'язаного з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, стали умови п. 5.9 контракту, де зазначено вантажовідправником товару № 1 по цьому контракту «SOMIPHOS» (Filiale «Ferphos Group»). Тобто, в самому контракті зазначено про наявність третіх осіб, пов'язаних з поставкою товарів, митна вартість яких визначається. Також, пунктом 5.2 контракту від 14.09.2012 № 1409 RPT передбачено, що постачання товару здійснюється на умовах поставки СІF, згідно правил Інкотермс 2000 - порт Миколаїв/Бердянськ, або інший український порт Чорного моря. Відповідно до Правил Інкотермс 2000 термін СІF передбачає забезпечення морського страхування під час перевезення. Проте, жодних страхових документів під час митного оформлення не було надано. Пунктом 5.8 контракту від 14.09.2012 № 1409 RPT передбачено сертифікат походження відповідної форми, який також не наданий при митному оформленні. Отже, у митного органу виникли обґрунтовані сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей, у зв'язку з чим виникла необхідність витребування додаткових документів. 02.08.2013 декларантом позивача на зворотній стороні декларації митної вартості зроблено запис «надати вищенаведені документи немає можливості» (а.с. 28). Стосовно наданого позивачем до матеріалів справи платіжного доручення від 21.10.2013 № 571 про здійснення нібито авансових платежів по контракту (а.с. 56), суд зазначає наступне. В графі № 70 платіжного доручення № 571 зазначено лише номер та дату контракту (№ 1409 від 14.09.2013) та не зазначено номер і дату додаткової угоди, рахунку-фактури, що не дає можливості визначити за який товар та яку поставку здійснювався платіж. Так, за умовами контракту № 1409 позивачу поставляється 3 види товарів по різній ціні. Сума контракту на момент його укладання становить 141700000 дол. США. Покупець повинен здійснити попередню оплату не пізніше ніж за 5 днів від відвантаження товару банківським переказом 100% вартості партії товару на підставі рахунку продавця. З матеріалів справи встановлено, що позивачем до митного оформлення пред'явлена партія товару: фосфати кальцію - фосфорит природний розмелений, у кількості 499 660 кг. на суму 439 316, 06 грн. (54 962, 60 доларів США). Проте, у платіжному дорученні № 571 сума оплати за товар вказана 1 350 000 дол. США без визначення назви товару та його кількості. Тобто, вказане платіжне доручення не підтверджує числові значення складових митної вартості задекларованого товару. Таким чином, позивачем, в порушення вимог ст. 53 Митного кодексу України, були надані не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів. За приписами ст. 59 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята митним органом вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: фізичні характеристики; якість та репутація на ринку; країна виробництва; виробник. Враховуючи викладені обставини, у відповідності до вказаних вимог Митного кодексу України, відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 09.08.2013 № 805130000/000151/1. За цим рішенням митний орган використав другорядний метод визначення митної вартості - за ціною договору щодо ідентичних товарів. Також, у даному рішенні міститься інформація щодо причин, з яких застосування основного методу визначення митної вартості неможливе, а саме використання декларантом позивача відомостей, які не є об'єктивними та достатньо підтвердженими документально. Таким чином, у суду відсутні підстави для скасування рішення Сумської митниці Державної митної служби України від 09.08.2013 № 805130000/000151/1 про коригування митної вартості товарів, стягнення з державного бюджету України надмірно сплаченого ввізного мита у розмірі 3 594, 41 грн. та податку на додану вартість у розмірі 36 662, 92 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги. Позивачем при поданні адміністративного позову сплачено 10 відсотків розміру ставки судового збору - 182, 70 грн. Отже, решта суми судового збору - 1 644, 30 грн. підлягає стягненню з позивача на користь державного бюджету України.

Результат розгляду: granted