Рішення адміністративного суду від 2014-01-29 00:00:00+02

Позивач в жовтні 2013 року звернувся у Вінницький окружний адміністративний суд до Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України із позовом, в якому просив визнати дії відповідача щодо невиплати грошової компенсації за речове майно протиправним та стягнути на його користь 7751 грн. 86 коп. Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 01 листопада 2013 року даний позов було задоволено повністю. Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись при цьому на неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи та порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору. Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити. Позивач в судовому засіданні подав заперечення на апеляційну скаргу, яким просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу відповідача - без задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] проходив службу за контрактом у Тилу Збройних Сил України в період часу з 27 серпня 2010 року по 25 вересня 2013 року і як військовослужбовець цієї частини він перебував на забезпеченні речовим майном у Центрі забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України. Наказом Міністра оборони України від 09 серпня 2013 року №263 [PERSON] звільнено з військової служби у запас за п. "б" ст. 26 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" - за станом здоров'я, з правом носіння військового форменого одягу. Позивач вказав у позові, що під час служби він не отримав від держави в особі Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України належне йому речове майно і з часу звільнення до часу звернення до суду йому не було надано речового майна чи грошової компенсації за нього. Задовольняючи позов, суд першої інстанції посилався на те, що відповідно до ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям матеріальне та інше забезпечення у розмірах, що стимулюють зацікавленість громадян України у військовій службі. Військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання, тривалості та умов військової служби. Порядок і розміри грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців та компенсацій замість речового майна і продовольчих пайків встановлюються Кабінетом Міністрів України з урахуванням коефіцієнта індексації грошових доходів. Згідно з частиною другою статті 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року в редакції, яка діяла до 11 березня 2000 року, військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них. Порядок і розміри грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців та компенсації замість речового майна і продовольчих пайків встановлюються Кабінетом Міністрів України з урахуванням коефіцієнта індексації грошових доходів. Постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року № 1444 затверджене Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, відповідно до пункту 27 якого військовослужбовці, звільнені у запас або відставку з правом носіння військової форми одягу, за бажанням можуть отримати речове майно, яке вони не отримали під час звільнення, або грошову компенсацію за нього за цінами на день підписання наказу про звільнення. Зазначеним особам, звільненим у запас або відставку після закінчення строку контракту, за належне їм, але не отримане протягом дії контракту речове майно виплачується грошова компенсація пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати закінчення контракту, або видається речове майно на суму грошової компенсації. Дію частини другої статті 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" призупинено Законом України "Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів", який набув чинності з 11.03.2000 року, в частині одержання військовослужбовцями речового майна і продовольчих пайків або за бажанням військовослужбовців грошової компенсації замість них за винятком військовослужбовців Міністерства оборони України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони та Головного управління внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України, що використовують цивільний одяг, який зашифровує особу та відомчу належність військовослужбовців. Однак на думку суду першої інстанції, положення Закону України "Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів" в частині зупинення права на одержання військовослужбовцями грошової компенсації замість речового майна не поширюються на позивача. Колегія суддів не погоджується із даним висновком суду першої інстанції з огляду на те, що відповідно до статті 2 Закону України від 17 лютого 2000 року № 1459-ІІІ "Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів" дію частини другої статті 9 Закону України № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" зупинено у частині одержання військовослужбовцями за їх бажанням грошової компенсації за неодержане речове майно. Законом України від 3 листопада 2006 року № 328-V "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб" статтю 9 Закону України № 2011-ХІІ викладено в новій редакції, а також доповнено статтею 9-1 (у редакції, чинній до 1 січня 2008 року), якою було передбачено, зокрема, що продовольче та речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, мають право на отримання замість належних їм за нормами забезпечення предметів речового майна грошової компенсації в розмірі вартості зазначених предметів. При цьому положення частини другої статті 9-1 Закону № 2011-ХІІ регулюють порядок виплати компенсації замість речового майна військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, і не поширюються на військовослужбовців, звільнених з військової служби. На думку колегії суддів, на момент звернення [PERSON] для отримання грошової компенсації замість речового майна Закон № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" не передбачав такого права для військовослужбовців, звільнених у запас або відставку, а пункт 27 Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час не підлягає застосуванню, оскільки суперечить положенням Закону № 2011-XII. Аналогічна правова позиція була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 19 березня, 11 та 18 червня 2013 року №№ 21-38а13, 21-156а13, 21-191а13 відповідно. На підставі наведеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку і виплата компенсації замість речового майна на [PERSON] не поширюються оскільки він звільнений з військової служби. В силу пункту 3 частини 1 статті 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду. Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Результат розгляду: denied