Рішення адміністративного суду від 2014-01-14 00:00:00+02

[PERSON] (позивач) звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі Автономної Республіки Крим (відповідач-1) та Головного управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим (відповідач-2), в якому просила відновити пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів за період з 01 січня 2006 року по 31 грудня 2008 року, а також зобов'язати відповідача-1 нарахувати на її користь недоплачену як дитині війни щомісячну соціальну допомогу за 2006 - 2008 роки в розмірі 3 791,90 грн. [PERSON] зазначила, що вона має статус дитини війни, а тому відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на щомісячне підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Постановою Ленінського районного суду Автономної Республіки Крим від 06 квітня 2009 року, залишеною без змін ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2010 року, позов задоволено частково. Визнано бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі Автономної Республіки Крим щодо відмови в нарахуванні та виплаті [PERSON] щомісячної соціальної допомоги дітям війни за травень - грудень 2008 року протиправною. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі Автономної Республіки Крим нарахувати [PERSON] щомісячну державну соціальну допомогу за травень - грудень 2008 року в розмірі 780,40 грн. Стягнуто на користь [PERSON] з Державного бюджету України судовий збір в розмірі 0,59 грн. В позові до Головного управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим відмовлено. Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями у справі, відповідач-1 оскаржив їх в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України. В поданій касаційній скарзі, Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі Автономної Республіки Крим, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, просить скасувати постанову Ленінського районного суду Автономної Республіки Крим від 06 квітня 2009 року, ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2010 року та прийняти нове рішення у справі. Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що [PERSON], [INFO], має статус дитини війни. Відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Отже, згідно з положеннями вказаного Закону пенсія позивача повинна виплачуватись із збільшенням її на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. При цьому колегія суддів погоджується з висновком судів про те, що розмір мінімальної пенсії за віком необхідно обраховувати відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком. З огляду на те, що відповідач-1 цього не зробив, судові інстанції обґрунтовано та з урахуванням приписів частини 2 статті 152 Конституції України, статей 99, 100 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент початку перебігу строку звернення з позовом до суду) поклали на нього обов'язок з перерахунку пенсії [PERSON], однак не визначили точного періоду його здійснення. Слід також зазначити, що відповідно до статей 21, 105, 162 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, зобов'язання його вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконним рішенням, дією або бездіяльністю. Встановивши, що відповідач-1 порушив норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд повинен був визнати такі дії незаконними та зобов'язати відповідача-1 провести нарахування та виплату належних сум допомоги відповідно до закону, а не визначати конкретну суму пенсії. Згідно із статтею 225 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право змінити судове рішення, якщо у справі немає необхідності досліджувати нові докази або встановлювати обставини, а судове рішення, яке змінюється, є помилковим тільки в частині. За наведених обставин, рішення суду апеляційної інстанції слід скасувати, а рішення суду першої інстанції - змінити.

Результат розгляду: partial