Рішення адміністративного суду від 2014-03-12 00:00:00+02

У грудні 2013 року [PERSON] (далі- позивач) звернувся із позовом до Управління Пенсійного фонду України в Бережанському районі Тернопільської області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправною відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах із зниженням пенсійного віку, зобов'язання призначити і виплатити пенсію на пільгових умовах з часу первинного звернення до органів пенсійного фонду і надалі. Постановою Бережанського районного суду Тернопільської області від 16 січня 2014 року позов задоволено. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Бережанському районі Тернопільської області призначити і виплатити позивачу пенсію на пільгових умовах із зниженням пенсійного віку починаючи з 24 липня 2013 року і надалі. Не погоджуючись з таким рішенням суду Управління Пенсійного фонду України в Бережанському районі Тернопільської області (далі - УПФУ) подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду матеріалам справи, просить скасувати оскаржувану постанову і прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити. Скаргу обґрунтовує тим, що первинними документами не підтверджується, що заявник з 15.10.1987 року по 31.12.1989 року та з 01.01.1991 року по 06.02.1997 року працював на роботах, передбачених списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах від 11.03.1994 № 162 (далі - Список №1) , а вказана в трудовій книжці посада не відповідає висновку щодо якості проведеної атестації на підтвердження права на пільгову пенсію. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, а відтак на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких мотивів. Приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції виходив з того, що згідно висновків держаної експертизи умов праці щодо якості проведеної атестації, робочих місць за умовами праці вбачається, що посаду позивача перейменовано на засипальника шихти, і саме дана посада дає право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно Списку №1, а в результаті ліквідації без правонаступництва підприємства, де працював позивач, внести відповідні зміни в трудову книжку є неможливим. Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних мотивів. Відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788) право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним КМУ, і за результатами атестації робочих місць чоловіки - після досягнення 50-ти років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам. Судом першої інстанції встановлено, що позивач з 15.10.1987 року прийнятий на роботу на склотарний завод колгоспу ім. Б. Хмельницького засипщиком, і працював там до 06.02.1997 року, даний факт вбачається із трудової книжки (а.с. 22-23). Крім того, згідно витягу з наказу № 92 від 15.09.1995 року позивачу підтверджено право на пільгову пенсію за Списком №1 (а.с. 16). На цій підставі позивач звернувся до відповідача щодо призначення пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку згідно Списку №1, проте в такому призначенні йому було відмовлено листом Управління Пенсійного фонду України в Бережанському районі від 12.12.2013 року. Колегія суддів не бере до уваги заперечення відповідача про відсутність посади засипщика у списку №1, оскільки ним передбачено таку посаду, як засипальник шихти (розділ ХVIII «Скляне виробництво»). А відповідно до досліджених висновків державної експертизи умов праці щодо якості проведеної атестації, робочих місць за умовами праці № 05-02/087 від 27.02.2006 року, № 037/05 від 28.02.2001 року вбачається, що посаду позивача перейменовано на засипальника шихти, і саме дана посада дає право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно Списку №1 (а.с. 13-14). Згідно ст. 62 Закону № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте, в ній посаду позивача записано саме як засипщик, що не узгоджується із назвою посади в Списку №1. З державної експертизи умов праці представлено довідку № 01-02/069 від 12.02.2009 року (а.с. 12) про можливість приведення назв професій у відповідність до Єдиного тарифно-кваліфікаційного довідника робіт і професій, оскільки виконувана робота за професією засипщик відповідає професії засипальник шихти, а підприємство в якому працює особа може видати відповідні накази та внести зміни в трудову книжку. Пункти 2.6, 2.8 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 № 58 передбачає, що в разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою. Однак, згідно матеріалів справи, Рогачинський завод скловиробів ТОВ ВКФ «Декор» не являється правонаступником ТзОВ ім. Б.Хмельницького (а.с. 19). Колегія суддів звертає увагу, що ліквідація юридичної особи без правонаступника і як наслідок неможливість внесення виправлень в трудову книжку не може бути підставою для відмови особі в призначенні пенсії на пільгових умовах, оскільки державна експертиза умов праці підтвердила, що робота на посаді засипщика є підставою для призначення пенсії на пільгових умовах. Відповідно до ст. 201 КАС України підставами для зміни постанови суду першої інстанції є: 1) правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права; 2) вирішення не всіх позовних вимог або питань. Судом помилково допущено винесену постанову до негайного виконання в повному обсязі, оскільки у розглядуваному випадку слід застосовувати приписи п.1 ч.1 ст.256 КАС України, яка передбачає негайне виконання постанов суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів лише у межах суми стягнення за один місяць. Крім того, суд першої інстанції помилково застосував норми права в частині визначення дати, з якої позивачу має призначатись і виплачуватись пенсія на пільгових умовах, оскільки позивач звернувся до органів пенсійного фонду про призначення пенсії 22 жовтня 2013 року. З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно по суті вирішив розглядуваний спір, однак із помилковим застосуванням норм процесуального права в частині допуску постанови суду до негайного виконання в повному обсязі, а також визначення часу, з якого має призначатись пенсія на пільгових умовах, через що оскаржувану постанову в цій частині слід змінити, вказавши про негайне виконання постанови суду лише у межах суми стягнення за один місяць, зобов'язання відповідача призначити і виплатити пенсію на пільгових умовах починаючи з 22 жовтня 2013 року - часу звернення позивача про призначення пенсії.

Результат розгляду: partial