Рішення адміністративного суду від 2014-04-02 00:00:00+03

19 лютого 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом до старшого інспектора ДПС роти ДПС ДАІ Кіровоградської області молодшого лейтенанта міліції Прядки Олександра Станіславовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 09 лютого 2014 року був зупинений інспектором Кіровоградської роти ДПС при УМВС України в Кіровоградській області Прядки О.С., який вказав, що позивачем порушені вимоги п. 14.6 Правил дорожнього руху тобто здійснено обгін в недозволеному місці. Щодо заявника вказаним працівником Державтоінспекції було складено протокол серії АВ2 № 109372 та винесена постанова № 313171 серії ПС1 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. Не погоджуючись з рішенням працівника Державтоінспекції позивач вказав у протоколі про адміністративне правопорушення, що порушень ПДР не допускав, так як здійснив обгін в дозволеному місці. Постанова № 313171 серії ПС1 винесена з порушенням вимог КУпАП, так як на заперечення позивача працівник ДАІ не надав жодних доказів на підтвердження вчинення обгону в недозволеному місці. Крім того позивач вважає, що при винесенні постанови у справі про адміністративні правопорушення обмежені його права, передбачені ст. 268 КУпАП, зокрема він не мав можливості скористатись правовою допомогою. З огляду на вищевикладене, позивач просить суд скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС1 № 313171 від 09.02.2014, як незаконну і закрити провадження по справі. Відповідач - інспектор взводу супроводження роти ДПС ДАІ при УМВС України в Кіровоградській області Прядка О.С. позов не визнав, надіслав до суду письмові заперечення проти позову в яких позовні вимоги [PERSON] вважає необґрунтованими, оскільки твердження позивача не підтверджуються жодними доказами з його боку, просить відмовити у задоволенні позовної заяви, а оскаржувану постанову залишити без змін. Прохав розглянути справу без його участі посилаючись на зайнятість по службі. Свої дії щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП відповідач вважає правомірними та такими, що вчинені у повній відповідності з нормативно-правовими актами, якими у своїй службовій діяльності керуються підрозділи Державтоінспекції, зокрема у відповідності до вимого ст. 122, 222, 276, 278-280, 283-285 КУпАП. В якості доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення долучив до свого заперечення копії адміністративного протоколу та пояснення свідка. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення скасувати, як незаконну. У наданих суду поясненнях позивач зазначив, що він 03 лютого 2014 року в обідній час рухався на службовому автомобілі МАН з вантажем цукру по автодорозі Знам'янка - Кіровоград в напрямку м. Миколаєва. Позаду нього на іншому вантажному автомобілі їхав його колега [PERSON]Також між їхніми автомобілями на протязі близько1,5 км слідував службовий автомобіль ДАІ, який через деякий час, порушуючи на думку позивача ПДР, обігнав його автомобіль та їдучий попереду автомобіль КАМАЗ, пересікши суцільну смугу. Після цього позивач також здійснив обгін автомобіля КАМАЗ, який рухався занадто повільно та через кількасот метрів був зупинений працівниками ДАІ за здійснення обгону в недозволеному місці. Вважає, що не порушував Правил дорожнього руху оскільки обгін здійснив на переривчастій лінії дорожньої розмітки по закінченню затяжного підйому, ще до перехрестя, в умовах нормальної оглядовості. Разом з ним працівниками ДАІ також був зупинений водій автомобіля КАМАЗ, який він обганяв, водій якого був відпущений з місця приблизно через 3-5 хвилин після зупинки. Під час складання протоколу та винесення постанови у справі позивач спілкувався лише з одним працівником ДАІ, дії якого він оскаржує, інший інспектор проводив вимірювання швидкості руху автотранспорту, який рухався по дорозі. Зазначає, що свідок [PERSON] в його присутності письмове пояснення не писав та вказане пояснення позивачу при розгляді справи не оголошувалось, але не заперечує, що на деякий час відлучався до свого автомобіля з метою взяти необхідні документи. Зазначає, що свідком вказаної події є [PERSON], який рухався на автомобілі позаду та бачив, що він здійснив обгін автомобіля КАМАЗ без порушень ПДР, проте при оформленні адміністративного протоколу та винесенні постанови у справі вказаний свідок присутній не був. Вважає, що жодних доказів на підтвердження порушення ним ПДР працівники ДАІ не надали, належним доказом, що міг би підтвердити його провину, вважає наявність матеріалів відеофіксації. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], [INFO], повідомив, що є колегою по роботі позивача та на протязі останніх 4 років здійснює разом з останнім перевезення цукру до різних міст України. 03 лютого 2014 року вони рухались в напрямку м. Миколаєва з вантажем. Після здійснення маневру обгону автомобіля КАМАЗ, який їхав повільно близько 20 км на годину, по закінченню затяжного підйому в районі с. Суботці Кіровоградської області автомобіль його колеги було зупинено працівниками ДАІ та на останнього було складено адміністративний протокол за порушення правил обгону. Стверджує, що позивач правил обгону не порушував оскільки здійснив його через переривчасту лінію дорожньої розмітки по закінченню підйому до перехрестя, в умовах достатньої оглядовості. Він також підтверджує факт зупинення працівниками ДАІ водія автомобіля КАМАЗ та його спілкування з ними на протязі декількох хвилин. Зазначає, що у хід спілкування [PERSON] з працівниками ДАІ не втручався, залишаючись чекати його в кабіні свого автомобіля. Заслухавши пояснення позивача, допитавши в судовому засіданні свідка, перевіривши фактичні обставини справи, наявними в ній, доказами, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав письмові заперечення щодо адміністративного позову та надіслав до суду копії окремих документів у якості доказів на їх підтвердження, а тому суд вирішує спір на підставі наявних письмових доказів, пояснень позивача та свідка. Як встановлено судом 04 лютого 2014 року близько 14 год. 10 хв. позивача [PERSON], який керував службовим автомобілем МАН 18-480 д.н.з. [NUMBER], було зупинено старшим інспектором ДПС Кіровоградської роти ДПС ДАІ при УМВС України в Кіровоградській області молодшим лейтенантом міліції Прядкою О.С. на 742 кілометрі автодороги Стрий-Кіровоград-Знам'янка, як такого, що допустив порушення п.14.6 Правил дорожнього руху України, тобто здійснив обгін транспортного засобу автомобіля КАМАЗ д.н.з. [NUMBER] на перехресті та ділянці дороги з обмеженою оглядовістю. В подальшому відносно позивача зазначеною посадовою особою було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АВ2 № 109272 від 04.02.2014, а його дій кваліфіковані за ч. 2 ст. 122 КУпАП (а.с.5). За наслідками розгляду даного протоколу, відразу після його складання, а саме 04.02.2014 року старшим інспектором ДПС Кіровоградської роти ДПС ДАІ при УМВС України в Кіровоградській області молодшим лейтенантом міліції Прядкою О.С. на місці було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС1 № 313171, згідно якої [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 450 грн. (а.с.6). Згідно п.п. «а», «г» п. 14.6 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 обгін заборонено на перехресті та ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в умовах недостатньої видимості. За порушення водіями транспортних засобів правил обгону і зустрічного роз'їзду частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність у вигляді штрафу від двадцяти п'яти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить від 425 до 517 грн. Згідно приписів ст.ст. 222, 276 КУпАП адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП розглядаються органами внутрішніх справ за місцем вчинення правопорушення. Від імені органів внутрішніх справ (міліції) розглядати справи про адміністративні правопорушення передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП і накладати адміністративні стягнення мають право працівники відповідних підрозділів Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху, які мають спеціальні звання. Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Згідно п. 12 ст. 11 Закону України «Про міліцію» міліції, до складу якої, відповідно до ст. 7 вказаного закону входить державна автомобільна інспекція, для виконання покладених на неї обов'язків надається право проводити аудіо-, відео-, фотофіксацію як допоміжний засіб попередження протиправних дій та розкриття правопорушень. Як слідує з аналізу вказаної правової норми аудіо-, відео-, фото фіксація є не основним, а лише допоміжним засобом, що застосовується при документуванні працівниками міліції правопорушень, а застосування спеціальних пристроїв такої фіксації є не обов'язком, а правом працівників міліції, а тому твердження позивача, що чи не єдиним належним доказом порушення ним вимог ПДР можуть бути матеріали відеофіксації є безпідставним. Факт порушення [PERSON] 04 лютого 2014 року 742 кілометрі автодороги Стрий-Кіровоград-Знам'янка п.п. «а», «г» ст. 14.6 Правил дорожнього руху України, що виразилось в здійсненні обгону транспортного засобу автомобіля КАМАЗ д.н.з. [NUMBER] на перехресті та ділянці дороги з обмеженою оглядовістю, окрім самого протоколу про адміністративне правопорушення підтверджуються доданим до нього письмовим поясненням [PERSON], що став свідком даного правопорушення, а саме керував автомобілем КАМАЗ, який з порушенням ПДР обігнав [PERSON] (а.с. 25). Твердження позивача про те, що в його присутності вказаний свідок не писав письмового пояснення та воно не оголошувалось при розгляді справи на місці, на думку суду, є надуманим та безпідставним та спростовується, як поясненнями самого позивача, так і іншими матеріалами справи. Так, при огляді письмового пояснення [PERSON] встановлено, що воно відібрано не відповідачем, а іншим працівником ДАІ - Колесником А.В., при цьому написано свідком власноручно, що виключає можливість лише його розпису на відповідному чистому бланку пояснення. В той же час позивач стверджує, що він весь час спілкувався лише з одним працівником ДАІ, а саме відповідачем, в той час як інший працівник ДАІ виконував свої обов'язки по контролю за безпекою дорожнього руху. Позивач не заперечує факту зупинки водія автомобіля КАМАЗ та його спілкування з працівниками ДАІ на протязі декількох хвилин та того, що він особисто на декілька хвилин відлучався до свого автомобіля в зв'язку з необхідністю взяти документи, залишивши таким чином працівників ДАІ та водія автомобіля КАМАЗ поза увагою. Крім того в протоколі про адміністративне правопорушення, копію якого було надано позивачем до суду вказано, що до нього додається пояснення свідка, а у відповідній графі «свідки чи потерпілі» зазначено прізвище [PERSON] та міститься підпис останнього. В той же час жодних заперечень щодо відсутності свідка у справі позивач в протоколі не зазначив. Крім того, маючи копію даного протоколу на руках, жодних посилань у позовній заяві про наявність чи відсутність у справі свідка [PERSON] позивач не зробив. Покази допитаного в якості свідка [PERSON] суд оцінює критично та не приймає їх до уваги при прийняття рішення виходячи з нижче викладеного: - Свідок [PERSON] є колегою по роботі позивача [PERSON] та на протязі більше 4 років разом з останнім постійно перебуває у службових відрядженнях по перевезенню вантажів, а отже певною мірою може бути зацікавленим у вирішенні справи на корить останнього. - В позовній заяві позивач [PERSON], помилково зазначив, що обставини, які є предметом даного судового розгляду мали місце 09 лютого 2014 року. В своїх поясненнях наданих суду, як позивач [PERSON], так і свідок [PERSON] також помилились у істотних обставинах справи та обидва зазначили, що факт зупинки позивача та притягнення його до адміністративної відповідальності мали місце не 4-го, а 3-го лютого 2014 року, що опосередковано свідчить про те, що вищевказані обставини обговорювались між ними та фактичну помилку щодо дати вказаної події позивача, помилково сприйняв та запам'ятав свідок. - З метою перевірки показів свідка [PERSON] судом, відповідно до ч. 5 ст. 71 КАС України, якою йому надається право збирати докази з власної ініціативи, досліджено архівну адміністративну справу Шишацького районного суду Полтавської області 1631/1488/12 за позовом [PERSON] до інспектора ДПС ВДАІ Компаніївського РВ УМВС України в Кіровоградській області Буришина Р.Ф. В ході дослідження справи було встановлено, що постановою вищевказаного працівника ДАІ від 30.11.2012 за скоєння аналогічного правопорушення, а саме здійснення обгону на ділянці дороги з обмеженою оглядовістю (крутий поворот) [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладене стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. Вказана постанова по справі про адміністративне правопорушення була скасована постанова Шишацького районного суду Полтавської області від 24 січня 2013 року, а однією з причин її скасування стали свідчення свідка [PERSON], який в даній адміністративній справі є вже позивачем. Виходячи з всіх вище перелічених обставин в їх сукупності та взаємозв'язку суд вважає, що свідок [PERSON], який в січні 2013 року в законний спосіб уник адміністративної відповідальності за скоєння аналогічного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП в першу чергу завдячуючи наданим в судовому засіданні показам свідка [PERSON] (в даній справі вже позивача) може відчувати себе в своєрідному «боргу» перед останнім, а отже є упередженою та зацікавленою собою, покази якої не можуть бути покладені в основу судового рішення. Дії [PERSON] вірно кваліфіковані працівниками Державтоінспекції за ч. 2 ст. 122 КУпАП, про що 04.02.2014 о 14-20 год. було складено відповідний протокол серії АВ2 № 109372. Своїм особистим підписом у протоколі гр. [PERSON] підтвердив, що йому роз'яснені права та обов'язки передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також його повідомлено про те, що розгляд адміністративної справи відбудеться 04.02.2014 року о 14 год. 25 хв. на місці скоєння. При цьому у відповідній графі протоколу порушником записані його пояснення по суті правопорушення, будь-яких письмових зауважень щодо форми та змісту протоколу, а також клопотань про перенесення розгляду справи на інший час за для забезпечення його можливістю скористуватись правовою допомогою у протоколі порушником не відображено, в зв'язку з чим суд визнає його твердження про обмеження працівниками ДАІ його прав, передбачених КУпАП необґрунтованими та надуманими. Дії відповідача щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП, на думку суду, вчинені у повній відповідності з процедурою, встановленою ст.ст. 222, 276, 278-280, 283-285 КУпАП, висновок про його винуватість зроблено на підставі наявних на час розгляду справи доказів, а саме письмового пояснення свідка правопорушення [PERSON], наявність якого відображена у відповідному протоколі, а саме пояснення долучено працівниками ДАІ до матеріалів адміністративної справи, адміністративне стягнення накладено у межах санкції ч. 2 ст. 122 КУпАП. Правову позицію позивача у даній справі суд розцінює, як намагання уникнути ним адміністративної відповідальності за вчинене порушення, користуючись при цьому територіальної віддаленістю місця служби відповідача від місця розгляду справи, що практично унеможливлює його участь при розгляді даної справи, за наявності встановленого КАС України обов'язку доказування правомірності свого рішення, як суб'єкта владних повноважень. На підставі вищевикладеного, суд приходе до висновку про необґрунтованість вимог позивача та відсутність об'єктивних підстав для їх задоволення.

Результат розгляду: denied