Рішення адміністративного суду від 2014-02-19 00:00:00+02

Фермерське господарство «Тандем-Агро» звернулось до суду з позовними вимогами до Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач неодноразово звертався до Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області із заявами про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для обслуговування будівлі ферми за адресою: вул.Колгоспна, 9, смт.Юр'ївка, Юр'ївський район, Дніпропетровська обл., проте відповідач неправомірно повернув заяви фермерського господарства «Тандем-Агро» без розгляду їх по суті. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач позов не визнав, надав до суду заперечення, зазначивши, що Головним управлінням Держземагентства у Дніпропетровській області не було порушено норм чинного законодавства щодо строків розгляду та надання відповіді на заяву позивача у вигляді вмотивованої відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Представники відповідача у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши наявні документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. 12 березня 2013 року на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна фермерським господарством «Тандем-Агро» було придбано об'єкти нерухомого майна, а саме будівлю ферми та огорожу, що знаходяться за адресою: 51300, Дніпропетровська обл., Юр'ївський район, вул.Колгоспна, 9. Право власності за позивачем на зазначену будівлю зареєстровано у встановленому законодавством порядку, що підтверджується Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №1146566 від 12.03.2013 року. 23 квітня 2013 року фермерське господарство «Тандем-Агро» звернулось до відповідача із заявою №52 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для обслуговування означеної будівлі. Разом із заявою господарством був поданий пакет документів, необхідний для прийняття рішення. За результатами розгляду поданої заяви Головне управління Держземагенства у Дніпропетровській області надало відповідь №3689/13-35 від 23.05.2013 року з пропозицією позивачу подати графічні матеріали, на яких буде детальніше вказане місце розташування земельної ділянки. Листом №78 від 15.07.2013 року позивач повторно звернувся до Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області із заявою про надання відповідного дозволу, проте відповідач листом №7041/13-35 від 16.08.2013 року заяву фермерського господарства «Тандем-Агро» залишив без розгляду, оскільки подана заява по формі не відповідає вимогам розділу IV глави 19 Земельного кодексу України. Не погодившись із рішенням відповідача, ФГ «Тандем-Агро» звернулось до Державного агентства земельних ресурсів України із заявою. В наданій відповіді №28-28-0.13-17953/2-13 від 16.10.2013 року роз'яснено окремі положення законодавства України. Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного. Відповідно до частини 4 статті 122 Земельного кодексу України Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Підпунктом 4.32 пункту 4 Положення про Головне управління Держземагентства в області, затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 10.05.2012 року №258 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 травня 2012 року за № 852/21164, закріплено, що Головне управління Держземагентства в області відповідно до покладених на нього завдань передає відповідно до закону земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або в користування для всіх потреб в межах області. Згідно довідки №1/13-1903 від 02.07.2013 року державної статистичної звітності з кількісного обліку земель (форма №6-зем), виданої відділом Держземагенства в Юр'ївському районі, земельна ділянка загальною площею 0,5000 га, яка передбачається для передачі в оренду ФГ «Тандем-Агро» для обслуговування господарських будівель та споруд на території Юр'ївської селищної ради (за межами смт.Юр'ївка), знаходиться в рядку 12.1 (шифр 94) «Землі запасу», колонка 14 «землі під господарськими будівлями і дворами» - 0,5000 га, категорія земель - землі сільськогосподарського призначення. Таким чином, зважаючи на те, що земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту та відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення, відповідно повноваження на передачу її в оренду, згідно частини 4 статті 122 Земельного кодексу України, належать центральному органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальним органам, тобто - відповідачу, на території якого знаходиться вищевказана земельна ділянка. Згідно приписів частини 2 статті 123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Судом встановлено, що позивачем разом із заявою про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для обслуговування будівлі ферми подано також відповідний пакет документів, встановлений нормами статті 123 Земельного кодексу України. До клопотання, яке було подано позивачем 29.04.2013 року, окрім інших документів, також додано викопіювання з плану місця розташування земельної ділянки формату А-3, А-4, проте відповідач зазначає, що дане зображення не дає фактичної можливості встановите та ідентифікувати бажане місце розташування земельної ділянки. Судом встановлено, що з метою отримання детальнішого плану земельної ділянки фермерське господарство «Тандем-Агро» звернулось до відділу Держземагенства в Юр'ївському районі, в якому йому було повідомлено, що наданий картографічний матеріал являється викопіюванням з генерального плану забудови території смт.Юр'ївка, у зв'язку з чим можливість надати інші детальніші картографічні матеріали відсутня. Відповідно до частини 3 статті 123 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. З наведеної норми вбачається, що єдиною підставою відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем і проектів землеустрою, затверджених у встановленому законом порядку. За змістом статті 1 Закону України «Про землеустрій» від 22.05.2003 №858-IV документація із землеустрою - затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали, якими регулюється використання та охорона земель державної, комунальної та приватної власності, а також матеріали обстеження і розвідування земель, авторського нагляду за виконанням проектів тощо; план земельної ділянки - графічне зображення, що відображає місцезнаходження, зовнішні межі земельної ділянки та межі земель, обмежених у використанні і обмежених (обтяжених) правами інших осіб (земельних сервітутів), а також розміщення об'єктів нерухомого майна, природних ресурсів на земельній ділянці. Дослідивши матеріали справи, суд робить висновок, що надані позивачем на розгляд відповідача графічні матеріали повністю відповідають вимогам, встановленим статтею 1 Закону України від 22.05.2003 року №858-IV. Стосовно листа Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області №7041/13-35 від 16.08.2013 року про залишення заяви фермерського господарства «Тандем-Агро» без розгляду з посиланням на те, що подана заява по формі не відповідає вимогам розділу IV глави 19 Земельного кодексу України, суд зазначає, що вказаний розділ Земельного кодексу України не містить жодних положень, що встановлюють особливі вимоги до змісту заяви про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою. Отже, відповідачем у наданій відповіді безпідставно не зазначено, яким конкретно вимогам законодавства не відповідає подана заява. Суд вважає, що лист Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області від 16.08.2013 року №7041/13-35 за своїм змістом є відмовою, а не діями щодо відмови. З огляду на викладене суд приходить до висновку про викладення частини позовних вимог в іншій редакції. Стосовно позовної вимоги про зобов'язання Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області розглянути по суті заяву ФГ «Тандем-Агро» про надання дозволу на розробку документації із землеустрою та вчинити дії у відповідності до вимог земельного законодавства України суд зазначає, що діючим законодавством встановлена процедура прийняття відповідних рішень посадовими особами Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області і суд не може підміняти процедуру адміністративного суб'єкта, до компетенції якого віднесено прийняття відповідних рішень. Згідно із частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Згідно з частиною 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. З огляду на викладене, із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача суд дійшов висновку про необхідність викладення позовних вимог в іншій редакції та про їх часткове задоволення. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Результат розгляду: partial