Рішення адміністративного суду від 2014-01-15 00:00:00+02

13 листопада 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Біокоре Україна" (далі - ТОВ "Біокоре Україна") звернулося до суду з позовом до Головного управління Державної казначейської служби України в Житомирській області, Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області в якому просило: - визнати протиправною бездіяльність Житомирської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області щодо неподання нею у встановленому законом порядку висновку про повернення на розрахунковий рахунок ТОВ "Біокоре Україна" 2879515,60 грн надмірно сплаченого податку на прибуток підприємств з відповідного бюджету до Головного управління державної казначейської служби в Житомирській області; - зобов'язати Житомирську об'єднану Державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Житомирській області скласти та подати для виконання до Головного управління державної казначейської служби в Житомирській області висновок про повернення на розрахунковий рахунок ТОВ "Біокоре Україна" 2879515,60 грн надмірно сплаченого податку на прибуток підприємств з відповідного бюджету; - стягнути з Державного бюджету України на користь ТОВ "Біокоре Україна" 2879515,60 грн надмірно сплаченого податку на прибуток підприємств. Позов обґрунтовує тим, що бездіяльність контролюючого органу щодо неповернення позивачу надміру сплаченого грошового зобов'язання є неправомірною суперечить вимогам чинного законодавства та порушує права ТОВ "Біокоре Україна". Представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити. Представник першого відповідача, Головного управління Державної казначейської служби України в Житомирській області, в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, жодних клопотань не надсилав. Представник другого відповідача, Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області, в судове засідання не з'явився про час дату та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, надіслав клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з тим, що інспектор, за яким закріплено супровід даної справи знаходиться на лікарняному. Також, суд зазначає, що в перше судове засідання з розгляду даної справи, представник контролюючого органу теж надіслав клопотання з проханням відкласти розгляд справи у зв'язку з тим, що інспектор, за яким закріплено супровід даної справи, перебуває у відпустці, і суд задовольнив вказане клопотання і відклав розгляд справи. За даних обставин суд вважає можливим розгляд справи без участі представника Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області, оскільки друге клопотання не підтверджене письмовими доказами і відкладання розгляду справи порушує розумні строки розгляду адміністративної справи та права позивача, представник якого з'являється в кожне судове засідання. Прокурор, який за заявою № 060090000414 від 14 січня 2014 року вступив у справу в інтересах держави в особі Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні. В обґрунтування заперечень вказав, що виходячи з норм ст. 43 Податкового кодексу України у платника податків виникає право на повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошового зобов'язання виключно за умови відсутності у нього податкового боргу, в свою чергу позивач не надав доказів відсутності у нього податкового боргу, таким чином він не має права на повернення надмірно сплаченого податку на прибуток підприємств. Вислухавши представника позивача та прокурора, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Позивач, як платник податків перебуває на обліку у Житомирській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області (далі - ОДПІ), є платником податку на прибуток відповідно до статті 133 Податкового кодексу України (далі - ПК). Судом встановлено, що позивачем було подано до ОДПІ податкову декларацію з податку на прибуток за 2012 рік, якою самостійно визначено річну суму податку на прибуток (рядок 16) у сумі 363336,00 грн (а.с. 8-16). В той же час ТОВ "Біокоре Україна" сплатило в період з 01.01.2012 по 31.12.2012 грошові зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 3033603,00 грн за рахунок авансового платежу з даного податку, що підтверджується поданими позивачем платіжними дорученнями та довідками банків (а.с. 21 - 46). В матеріалах справи є лист ОДПІ №10388/10/10-2 від 10.09.2013 в якому контролюючий орган підтверджує, що станом на 10.09.2013 у ТОВ "Біокоре Україна" по особовому рахунку рахується переплата з податку на прибуток приватних підприємств у сумі 2879515,60 грн (а.с.17). 7 жовтня 2013 року позивачем було направлено до ОДПІ заяву на повернення надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на прибуток в розмірі 2879515,60 грн (а.с. 20). Як видно з листа відповіді контролюючого органу № 16061/10/20-2 від 21 жовтня 2013 року структурним підрозділом ОДПІ проведено аналіз передбачений п. 2.25 Наказу ГУ Міндоходів від 12 серпня 2013 року № 192 та складено необхідний для вирішення питання про доцільність здійснення зазначених операцій висновок, який направлено для узгодження подальших дій ОДПІ по факту звернення платника (а.с.18). Як пояснив представник позивача в судовому засіданні, на його неодноразові подальші звернення щодо повернення вказаних коштів контролюючий орган не здійснив жодних дій. Однак, суд вважає, що такі дії Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області не відповідають вимогам законодавства з огляду на таке. Відповідно до п. 87.1 ст. 87 ПК джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів. Пунктом 43.1. статті 43 ПК встановлено, що помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу. Відповідно до п. 43.2 ст. 43 ПК у разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків. Згідно з п.43.3., п.43.4 ст. 43 ПК обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються органом державної податкової служби на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми. Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку. З аналізу вказаної норми вбачається, що у контролюючого органу виникає обов'язок повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошового зобов'язання платнику податків за його заявою виключно за умови відсутності у такого платника податкового боргу Вимоги зазначених норм ПК позивачем були дотримані. Згідно з п. 43.5. ст. 43 ПК контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує, державну податкову і митну політику. Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету. Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. В свою чергу, на виконання вказаної норми, ні Головним управлінням Державної казначейської служби України в Житомирській області, ні Житомирською об'єднаною Державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Житомирській області не надано заперечень на позов та доказів наявності у позивача податкового боргу. Отже, суд трактує таку бездіяльність суб'єків владних повноважень на користь позивача. Виходячи з приписів ст. 19 ч. 2 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ч. 1 статті 9 КАС суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 2 ч. 1 КАС завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Таким чином, в даному випадку відповідачі як суб'єкти владних повноважень не дотримали вимоги закону про захист охоронюваних прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому бездіяльність контролюючого органу є незаконною, що дає суду підстави для задоволення адміністративного позову. Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Результат розгляду: granted