Рішення адміністративного суду від 2014-01-15 00:00:00+02

ФОП [PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом, де вказав, що постановою адміністративної комісії виконавчого комітету Бердянської міської ради № 409 від 03. 07. 2013 року на нього накладено адміністративний штраф в розмірі 1700 грн. за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, що передбачено ст. 152 КУпАП - за здійснення рекреаційної діяльності без паспорту прив'язки. Вважає, що дана постанова підлягає скасуванню як така, що винесена неправомірно і стосовно особи, яка не є суб'єктом даного правопорушення. Ним, як приватним підприємцем, укладено договір про співробітництво № 14 від 06. 05. 2013 року з адміністрацією Приазовського національного природного парку щодо створення умов для організації відпочинку у природних умовах в зоні регульованої рекреації Парку, на «оголовку» Бердянської коси, де на нього покладено обов'язок організації рекреаційної діяльності в межах парку. Указом Президента України № 1542010 від 10. 02. 2010 року створено Приазовський національний природний парк на узбережжі Азовського моря в межах Запорізької області. До території парку входить 78126,82 гектара земель, безпосередньо Указом Президента України визначено зони та межі парку, зазначені точки з координатами його меж з включенням ландшафтного заказника місцевого значення «Оголовок Бердянської коси». На виконання цього Указу створена адміністрація парку та служба державної охорони, затверджено штатний розпис, територія парку передана під охорону його адміністрації згідно охоронного зобов'язання № 399 від 07. 06. 2010 року, здійснюються роботи з розробки землеустрою парку. У відповідності до ст. 22 Закону України «Про природно - заповідний фонд України» рекреаційна діяльність на території національних парків організовується спеціальними підрозділами адміністрацій парків, а також іншими підприємствами, установами та організаціями на підставі угод з адміністрацією парку. Відповідно до ч. 2 ст. 47 Закону за відвідування територій та об'єктів природно - заповідного фонду їх адміністрації, а також підприємства, установи, організації і громадяни можуть встановлювати плату. Положенням про Приазовський національний природний парк від 15. 11. 2010 року № 517 ( п. п. 3.5,8.4) передбачено, що парк у встановленому порядку може надавати платні послуги та встановлювати плату за відвідування території парку. Парком в установленому законом порядку отримані ліміти та дозвіл на спеціальне використання природних ресурсів у межах парку. Таким чином, порядок та режим використання території природно - заповідного фонду ( у тому числі пляжної зони) регулюється Законом України «Про природно - заповідний фонд України», а не нормами та правилами благоустрою у населених пунктах. Крім того, відповідальним за можливі порушення є саме адміністрація парку, а не він, як ФОП. Просить поновити пропущений строк для звернення до суду, визнати протиправною та скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Бердянської міської ради № 409 від 03. 07. 2013 року про накладення на нього адміністративного стягнення за ст. 152 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 1700 грн. В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги і просить задовольнити. Представник відповідача за довіреністю Шаталінська Ю. В. проти позову заперечує на тих підставах, що позивач порушив саме стандарти, норми і правила у сфері благоустрою населених пунктів, оскільки у нього був відсутність паспорт прив'язки тимчасової споруди, який необхідно мати навіть для того, щоб встановлювати пляжні парасольки, оскільки це також є тимчасовою спорудою для здійснення підприємницької діяльності. Представник 3-ї особи за довіреністю Трусов С. В. позов підтримав і пояснив, що виконком Бердянської міської ради взагалі не має ніякого відношення до цих земель, оскільки вони є територією Приазовського національного природного парку, і уся документація із землеустрою в даний час готується, але для цього необхідно значна кількість коштів, у зв'язку з цим вийшла затримка. В усякому разі відповідати на будь -які порушення на території парку мусить лише адміністрація парку, а не [PERSON] Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON], виходячи з наступного. Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення № 307 від 20. 06. 2013 року [PERSON] притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУПАП за те, що 20. 06. 2013 року о 12 гою 45 хв. на пляжі по вул. Літке розташував навіси та шезлонги для надання в прокат та здійснення підприємницької діяльності без паспорту прив'язки та захаращив територію загального користування, чим порушив п. 2. 5. 5, 2. 5. 14 правил благоустрою, забезпечення чистоти, порядку та додержання тиші в громадських місцях м. Бердянська, затверджені рішенням сесії міської ради від 30. 05. 2012 року № 5. На підставі цього протоколу постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Бердянської міської ради № 409 від 03. 07. 2013 року позивача оштрафовано на 1700 грн. При цьому як вбачається з витягу з протоколу № 11 засідання адміністративної комісії від 03. 07. 2013 року остання проігнорувала докази, надані [PERSON] стосовно правомірності використання території пляжу по вул. Літке у відповідності до укладеного з Приазовським національним природним парком договором про співробітництво, не вказала доказів, за якими притягнуто до відповідальності саме позивача, а не представника адміністрації парку, не вказала, чому до даного виду території застосовані саме Правила благоустрою, забезпечення чистоти, порядку та додержання тиші в громадських місцях м. Бердянська, і не прийнято до уваги, що режим даної території регулюється Законом України «Про природно - заповідний фонд України». Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь -які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Враховуючи, що відповідачем не надано доказів правомірності складання протоколу про адміністративне правопорушення і винесення на цій основі постанови про накладення адміністративного стягнення, не вказано підстав для застосування максимального штрафу, передбаченого ст. 152 КУпАП, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про поновлення строку для звернення до суду, суд виходить з положень с. 100 КАС України, яка передбачає можливість поновлення цього строку , пропущеного з поважних причин. Суд приймає до уваги, що позивач вчасно звернувся до суду з адміністративним позовом про оскарження вищевказаної постанови, як вбачається з ухвали Бердянського міськрайонного суду від 30. 07. 2013 року, тому підстави для поновлення строку для звернення до суду є.

Результат розгляду: granted