Рішення адміністративного суду від 2014-03-27 00:00:00+02

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області про визнання неправомірними дій УПФУ, зобов'язання вчинити певні дії. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області та отримує пенсію за віком як державний службовець. Вона зверталась із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням довідки про заробітну плату. У перерахунку було відмовлено. Просила суд визнати дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії протиправними, зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області зробити перерахунок призначеної пенсії з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та щомісячної індексації заробітної плати, які виплачувались з 01.12.2008 року до 30.11.2010 року у розмірі 90%, починаючи з дня призначення пенсії, тобто з 28.12.2010 року та виплатити недоплачену суму пенсії з 28.12.2010 року. Постановою Станично-Луганського районного суду Луганської області від 17 лютого 2014 р. у справі № 430/43/14-а позовні вимоги задоволено. Визнано неправомірними дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області зробити перерахунок та виплату пенсії у розмірі 90% заробітної плати з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації доходів, які виплачувались позивачу з 01.12.2008 року по 30.11.2010 року, починаючи з 13 липня 2013 року. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати, постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Сторони в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином. Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, та обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне. Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, позивач працювала Контрольно-ревізійному управлінні в Луганській області та з 28.12.2010 року їй була призначена пенсія відповідно до Закону України «Про державну службу» у розмірі 90% від нарахованої заробітної плати. Для призначення пенсії [PERSON] було надано довідку від 17.12.2013 року № 12-11-20-25/11952, відповідно до якої повинні бути враховані інші виплати: матеріальна допомога на оздоровлення та індексація доходів, але цього не було зроблено. 25.12.2013 року позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням матеріальної допомоги та індексації заробітної плати відповідно до Закону України «Про державну службу» (а.с. 7). Листом Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області № 69/З-5 від 25.12.2013 року позивачу було відмовлено у задоволенні заяви про перерахунок пенсії (а.с. 10). Частиною першою статті 1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати. Частиною другою статті 33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що всі отримані позивачем та враховані судом види матеріального забезпечення входили до системи оплати праці державного службовця. На час призначення позивачу пенсії, статтею 37 Закону України «Про державну службу» було передбачено, що за кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати. Згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції, що діє з 01.10.2011 року), пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Згідно ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» (далі Закон №3723-XII), у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку з набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії. Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці державного службовця. Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу). Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати. Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року у справі № 21-430а11, від 28 травня 2013 року у справі № 21-97а13 Відповідно до ч. 2 ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України. Однак, згідно ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії проводиться у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа. Позивач із заявою про перерахунок пенсії звернулася до УПФУ в Станично-Луганському районі Луганської області 25.12.2013 року, а тому право на перерахунок у неї виникає з 01.01.2014 року. З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції спір по суті вирішений вірно, проте помилково визначена дата перерахунку, а тому є підстави для зміни постанови суду першої інстанції відповідно до статті 201 КАС України.

Результат розгляду: partial