Рішення адміністративного суду від 2014-01-15 00:00:00+02

У травні 2013 року заступник прокурора Автономної Республіки Крим звернувся до Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим з адміністративним позовом до Ялтинської міської ради Автономної Республіки Крим, третя особа [PERSON], в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Ялтинської міської ради Автономної Республіки Крим від 28.11.2012 №142 «Про надання дозволу [PERSON] на розробку проекту землеустрою по відводу земельної ділянки орієнтованою площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS]». Постановою Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 03.10.2013 адміністративний позов задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення Ялтинської міської ради Автономної Республіки Крим від 28.11.2012 №142 «Про надання дозволу [PERSON] на розробку проекту землеустрою по відводу земельної ділянки орієнтованою площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS]». Не погодившись з даним рішенням суду, відповідач та третя особа звернулися з апеляційними скаргами в яких просили скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення по справі, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявники посилаються на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для вирішення справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Прокурор у судовому засіданні проти задоволення апеляційних скарг заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін. Представник третьої особи наполягав на задоволенні апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції скасувати з підстав викладених у апеляційній скарзі. Інші сторони у судове засідання не з'явилися, про місце та час розгляду справи сповіщені у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомили. Відповідно до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія знаходить можливим апеляційний розгляд справи у відсутність нез'явившихся сторін, визнаючи достатніми для розгляду апеляційної скарги наявні в матеріалах справи письмові докази. Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що оскільки запитувана третьою особою до відведення земельна ділянка розташована в зоні зелених насаджень, здійснення індивідуального житлового будівництва в якій не передбачено, Ялтинська міська рада на підставі ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України мала відмовити у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки через невідповідність місця розташування об'єкта вимогам генерального плану населеного пункту та іншій містобудівній документації, а тому наявні підстави для визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення органу місцевого самоврядування. Проте з такими висновками суду першої інстанції судова колегія не погоджується, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам матеріального права, що регулює спірні правовідносини. Земельним кодексом України до повноважень сільських, селищних, міських рад віднесена передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до норм чинного законодавства та Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» відповідним радам надано право в межах повноважень приймати нормативні та інші акти у формі рішень, зокрема, й щодо надання дозволу на розробку документації із землеустрою та надання земельних ділянок у приватну власність. Статтею 118 Земельного кодексу України визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, дотримання якого є обов'язковою складовою реалізації права на одержання земельної ділянки державної або комунальної власності безоплатно у власність. Як вбачається з матеріалів справи у серпні 2012 року [PERSON], у встановленому ст. 118 Земельного кодексу України порядку, звернувся до Ялтинської міської ради Автономної Республіки Крим із заявою про передачу у приватну власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS]. Рішенням 24-ої сесії 6-го скликання Ялтинської міської ради Автономної Республіки Крим від 28.11.2012 №142 віднесено земельну ділянку до категорії земель за основним цільовим призначенням - «землі житлової та громадської забудови» та надано дозвіл [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS]. В адміністративному позові заступник прокурора Автономної Республіки Крим звертає увагу, що за результатами проведеної перевірки, відповідно до інформації Державної інспекції сільського господарства Автономної Республіки Крим від 02.04.2013, позивачем встановлено, що згідно Генерального плану Великої Ялти земельна ділянка, яка планується до відведення [PERSON], розташована у функціональній зоні існуючих зелених насаджень (лісопарків, парків) загального користування, в якій житлове будівництво не передбачено. Таким чином, відповідач, на думку позивача, повинен був на підставі ч.7 ст. 118 Земельного кодексу України відмовити у наданні такого дозволу оскільки місце розташування об'єкта не відповідає вимогам генерального плану населеного пункту та іншої містобудівної документації, схемам землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень. Використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням державних стандартів і норм, регіональних та місцевих правил забудови, що передбачено ст. 39 Земельного кодексу України. Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» до містобудівної документації віднесено, в тому числі, й генеральний план населеного пункту, який визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту. Статтями 18, 19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачена можливість розробки на основі генерального плану населеного пункту, з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон, плану зонування території та детального плану території, який в свою чергу уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію та розвиток частини території. Відповідно до ст. 48 Закону України «Про охорону земель» визначення територій і вибір земель для містобудівних потреб та спорудження конкретних об'єктів здійснюються на підставі затвердженої містобудівної документації, документації із землеустрою, схем планування територій переважно на землях несільськогосподарського призначення. Судом першої інстанції встановлено, що згідно викопіювання з Генерального плану Великої Ялти, затвердженого постановою Ради Міністрів Автономної Республіки Крим від 09.10.2007 №618, земельна ділянка, що планується до відведення [PERSON] розташована у функціональній зоні існуючих зелених насаджень (лісопарків, парків) загального користування. Також, вказана обставина підтверджується відповіддю Головного управління містобудування, архітектури та регіонального розвитку Ялтинського міської ради Автономної Республіки Крим від 04.07.2013 за вих.№01.2-11/3088. Проте, колегія суддів вважає дану обставину недоведеною, та зауважує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо віднесення території за функціональним призначенням, на якій планується до відведення земельна ділянка [PERSON] до території із існуючими зеленими насадженнями, та невірно вважає встановленою обставину, яка спростовується матеріалами справи та має істотне значення для правильного вирішення справи. Так, в листі Головного управління містобудування, архітектури та регіонального розвитку Ялтинського міської ради Автономної Республіки Крим від 05.07.2013 за вих.№01.2-11/2849 зазначено, що відповідно до Генерального плану Великої Ялти затвердженого постановою Ради Міністрів Автономної Республіки Крим від 09.10.2007 №618 та Детального плану території центральної частини міста Ялта, затвердженого рішенням 4-ої сесії 5-го скликання Ялтинської міської ради Автономної Республіки Крим від 26.09.2006 №58, територія по функціональному призначенню, на якій планується до відведення земельна ділянка [PERSON] ([ADDRESS]) до 28.11.2012 та після вказаного періоду є територією проектованих зелених насаджень. Також повідомляється, що на даний час вживаються заходи по проведенню інвентаризації земель в межах міста Ялта, розробки Генерального плану міста Ялта, коректування Детального плану території центральної частини міста Ялта. Судова колегія зазначає, що згідно відповіді Товариства з обмеженою відповідальністю «Кримський інститут екології та проектування» від 04.09.2013 №846 зобов'язання за договором виконані, генеральний план розроблено та передано замовнику 23.08.2013, земельна ділянка, яка планується до відведення [PERSON], згідно розробленої документації віднесена до території проектованої садибної забудови, що підтверджується викопіюванням з розробленого Генерального плану міста Ялта. Поза увагою суду першої інстанції залишено той факт, що земельна ділянка, яка планується до відведення [PERSON], віднесена до земель громадської та житлової забудови, а основним цільовим призначенням вказаної категорії земель, відповідно до ст.38 Земельного кодексу України, є саме їх використання для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування. Також, колегія суддів звертає увагу, що надання дозволу на розробку проектної документації, є начальною стадією підготовки документів, необхідних для розгляду поставленого перед органом місцевого самоврядування питання передачі земельної ділянки безоплатно у приватну власність, даний етап, як передбачена законом процедура є початковим, а рішення 24-ої сесії 6-го скликання Ялтинської міської ради Автономної Республіки Крим від 28.11.2012 №142 «Про надання дозволу [PERSON] на розробку проекту землеустрою по відводу земельної ділянки орієнтованою площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS]» не є підставою для набуття права власності на земельну ділянку. Доводи, на яких ґрунтується адміністративний позов заступника прокурора Автономної Республіки Крим, містять посилання на п. 1.4 Постанови Ради Міністрів Автономної Республіки Крим від 25.05.2010 №190 «Про невідкладні заходи по забезпеченню реалізації державної політики у сфері земельних відносин», відповідно до якого органи місцевого самоврядування при розгляді відповідних заяв повинні негайно реагувати на факти невідповідності місця розташування земельних ділянок вимогам земельного законодавства, генеральним планам населених пунктів та іншої містобудівної документації. Разом з тим, п. 1.4 Постанови Ради Міністрів Автономної Республіки Крим від 25.05.2010 №190 «Про невідкладні заходи по забезпеченню реалізації державної політики у сфері земельних відносин» передбачено, що зазначений обов'язок виконується не тільки на стадії надання дозволу на розробку проекту землеустрою, а й при узгодженні чи затвердженні документації з землеустрою. Окрім цього, вказана постанова в пункті 4 містить припис суб'єктам владних повноважень, що забезпечують реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, не допускати випадків погодження документації із землеустрою у разі невідповідності місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Варто зазначити, що оскаржуване рішення органу місцевого самоврядування є ненормативним актом, оскільки передбачає конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта, застосовується одноразово і після реалізації вичерпує свою дію, що цілком узгоджується з правовою позицією Конституційного Суду України, викладеній в рішенні від 16.07.2009 №7-рп/2009. Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що рішення 24-ої сесії 6-го скликання Ялтинської міської ради Автономної Республіки Крим від 28.11.2012 №142 «Про надання дозволу [PERSON] на розробку проекту землеустрою по відводу земельної ділянки орієнтованою площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS]» є ненормативним актом Ялтинської міської ради Автономної Республіки Крим, реалізоване третьою особою, не є підставою для набуття третьою особою права власності, є однією із стадій, передбаченого чинним законодавством порядку безоплатної приватизації громадянами земельних ділянок, а отже жодних підстав передбачати позитивний висновок з питання відведення земельної ділянки та заздалегідь передбачати порушення законних інтересів держави, саме на даному етапі, є передчасним та оціночним судженням. Судова колегія зазначає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки не є вичерпними та не відповідають дійсності, а тому наявні усі правові підстави для скасування судового рішення з мотивів, викладених в апеляційних скаргах та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Результат розгляду: denied