Рішення адміністративного суду від 2014-02-04 00:00:00+02

Позивач, Державна податкова інспекція у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідача, Фізичної особи - підприємця [PERSON], в якому просить суд стягнути податковий борг з Фізичної особи - підприємця [PERSON] (код [NUMBER]) 973,56 грн. по єдиному податку з фізичних осіб на розрахунковий рахунок 33216866700003. Банківські реквізити: ГУДКСУ в Харківській області, УДКСУ в Дзержинському районі м. Харкова, код ЄДРПОУ 37999654, МФО 851011. Позивач обґрунтовував свої позовні вимоги тим, що Фізична особа-підприємець [PERSON] має заборгованість перед бюджетом з податку на доходи фізичних осіб що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування з урахуванням сплачених сум в розмірі 973,56 грн., що виник внаслідок несплати в установлений строк грошового зобов'язання, самостійно визначеного платником податків, а саме, на підставі заяви про застосування спрощеної системи оподаткування №10918/10 від 23.01.2012 р. Податковим органом була направлена вимога форми «Ф» № 381-10 від 19.08.2013 р., однак, відповідачем не сплачено узгодженої суми податкового зобов'язання у розмірах, визначених у вимозі. Представник позивача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи. На підставі вищевикладеного, відповідно до положень ст.41, ст.128 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників сторін в порядку письмового провадження на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів. Судом з матеріалів справи встановлено, що Фізична особа - підприємець [PERSON] перебуває на податковому обліку в Державній податковій інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області з 04.02.2011 року за № 51540 та має податковий борг перед бюджетом з урахуванням сплачених сум у розмірі 973,56 грн. З матеріалів справи встановлено, що відповідач 25.01.2012 року звернувся до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області з заявою про застосування спрощеної системи оподаткування за вх. №15125/10, копія якої міститься в матеріалах справи. Відповідно до вимог п.293.2. ст.293 Податкового кодексу України, ФОП [PERSON] обрана фіксована ставка єдиного податку при переході на спрощену систему оподаткування для другої групи платників єдиного податку - 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, тобто, встановлена ставка єдиного податку при сплаті авансових внесків щомісячно 215,0 грн. Станом на початок 2012 року у відповідача, Фізичної особи - підприємця [PERSON], була переплата в розмірі 246,44 грн. та 31.10.2012 р. сплата в розмірі 1360,0 грн. Загальна сума єдиного податку, нарахованого за 2012 рік для другої групи платників єдиного податку, що обрали ставку 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати склала 2580,0 грн. Таким чином, з урахуванням сплачених сум та внаслідок несплати в установлений строк грошового зобов'язання, самостійно визначеного платником податків за ФОП [PERSON] виникла заборгованість в розмірі 973,56 грн. Позивачем було вжито заходи, передбачені законодавством України щодо погашення даного боргу. Зокрема, на юридичну адресу відповідача надіслана вимога від 19.08.2013 року форми «Ф» №381-10, однак поштове відправлення не було вручено адресату у зв'язку із закінченням терміну зберігання, що підтверджується повідомленням пошти. Суд зазначає, що суми податкових зобов'язань визначені відповідачем самостійно у вищезазначених податкових деклараціях (розрахунках), в силу приписів п. 56.11 ст.56 Податкового кодексу України не підлягають оскарженню та є узгодженими з дня подання декларацій (розрахунків). Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожний зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Відповідно до п. 54.1. ст. 54 Податкового кодексу України, встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою. Пунктом 293.2. статті 293 Податкового кодексу України передбачено, фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць: 1) для першої групи платників єдиного податку - у межах від 1 до 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати; 2) для другої групи платників єдиного податку - у межах від 2 до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати. Згідно з п.295.1. ст.295 Податкового кодексу України, платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року. У разі якщо сільська, селищна або міська рада приймає рішення щодо зміни раніше встановлених ставок єдиного податку, єдиний податок сплачується за такими ставками у порядку та строки, визначені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 цього Кодексу. Відповідно до п.59.1. ст. 59 Податкового кодексу України, встановлено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Частиною 2 п. 58.3 ст. 58 Податкового кодексу України передбачено, що податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг. Відповідно до ст. 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Згідно п.п. 14.1.175 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання. Відповідно до п.87.11. ст. 87 Податкового Кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження. Таким чином, Державною податковою інспекцією у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області здійснено заходи по стягненню податкового боргу платника податків, передбачені діючим законодавством, але вони не призвели до погашення податкового боргу, загальна сума податкового боргу в розмірі 973,56 грн. є узгодженою, відповідачем не сплачена. Із врахуванням вищевикладених обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані, отже, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України судові витрати з відповідача не стягуються. На підставі викладеного та

Результат розгляду: granted