Рішення адміністративного суду від 2014-01-09 00:00:00+02

У серпні 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «Дайсан» звернулось до суду з позовом до Вінницької митниці Міністерства доходів і зборів України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень. Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 28.10.2013 року позов задоволено. Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду та прийняти нову про задоволення позову. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує, що за результатами опрацювання документів, отриманих від митних органів Туреччини, встановлено невідповідність умов поставки товару та вартісних характеристик товару, що мають значення для оподаткування, та відрізняються від задекларованих ВМД під час митного оформлення на Вінницькій митниці. Представник відповідача підтримав вимоги викладені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити. Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню з наступних підстав. Як встановлено судом першої інстанції, у період з 22.05.2013 року по 27.05.2013 року Вінницькою митницею Міністерства доходів і зборів України, відповідно до наказу від 20.05.2013 року № 281, проведено документальну невиїзну перевірку дотримання ТОВ "Дайсан" вимог законодавства України з питань державної митної справи під час оформлення товарів за вантажними митними деклараціями № 401000009/2011/012631 від 15.11.2011 року, № 401000009/2011/014323 від 07.12.2011 року, № 401090000/2012/001381 від 13.02.2012 року, № 4010000009/2011/014780 від 13.12.2011 року. Результати перевірки оформлено актом №н0031/3/401000000/0033649211 від 04.06.2013 року. 04.06.2013 року відповідачем на адресу ТОВ "Дайсан" направлено акт №н0031/3/401000000/0033649211 від 04.06.2013 року, який товариством отримано 07.06.2013 року. Листом Вінницької митниці від 04.06.2013 року № 14/4-2787 керівнику товариства роз'яснено, що згідно з вимогами ч.4 ст.354 Митного кодексу України він повинен повернути підписаний перший примірник акта у Вінницьку митницю упродовж п'яти робочих днів. За таких обставин, ТОВ "Дайсан" 13.06.2013 року на адресу відповідача було надіслано цінним листом із повідомленням про вручення підписаний перший примірник акту № н0031/3/401000000/0033649211 про результати документальної невиїзної перевірки від 04.06.2013 року та заперечення № 13/06-13 від 13.06.2013 року на акт №н0031/3/401000000/0033649211 про результати документальної невиїзної перевірки від 04.06.2013 року, що підтверджується фіскальним чеком Укрпошти № 3568 від 13.06.2013 року та описом вкладення до цінного листа № 2105059482290 ф. 107 від 13.06.2013 року. Однак, 25.06.2013 року ТОВ "Дайсан" отримало від Вінницької митниці Міністерства доходів і зборів України лист № 11/1-3181 від 21.06.2013 року, яким позивачу надіслано акт від 20.06.2013 року про неповернення акту перевірки № н0031/3/401000000/0033649211. Того ж дня позивачем отримано лист Вінницької митниці Міністерства доходів і зборів України № 8/1-3159 від 21.06.2013 року, разом із податковим повідомленням форми "Р" № 61 від 21.06.2013 року, відповідно до якого позивачу збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість з товарів увезених на територію України в загальній сумі 194721,20 грн., в тому числі за основним платежем - 129814,13 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 64907,07 грн. та податковим повідомленням форми "Р" № 60 від 21.06.2013 року, відповідно до якого позивачу визначено зобов'язань за платежем мито на товари, що ввозяться на територію України, в загальній сумі 46362,18 грн., в тому числі за основним платежем - 30908,12 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 15454,06 грн. Задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи податкові повідомлення суд першої інстанції зазначив, що відповідачем не спростовано доводи позивача, не надано належних доказів, які б свідчили про наявність виявлених та зафіксованих у відповідному акті порушень чинного законодавства України та, як наслідок, про правомірність збільшення податкового зобов'язання позивача з податку на додану вартість та мито на товари, що ввозяться на територію України суб'єктами господарювання. Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції враховуючи наступні обставини. Згідно з ч. 5 ст. 334 Митного кодексу України (далі - МК), в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, з метою здійснення митного контролю після випуску товарів митні органи мають право направляти письмові запити та отримувати документи або їх засвідчені копії, інформацію (у тому числі в електронній формі), що стосуються переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, випуску товарів та їх використання на митній території України або за її межами. Згідно з п. 7 та 8 ч. 1 ст. 336 МК митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами митних органів шляхом проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів та направлення запитів до інших державних органів, установ та організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, поданих митному органу. Відповідно до ст. 345 МК документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких митні органи переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів. Документальні перевірки дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, проводяться митними органами з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України. Митні органи мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи щодо: 1) правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів; 2) обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування; 3) правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення; 4) відповідності фактичного використання переміщених через митний кордон України товарів заявленій меті такого переміщення та/або відповідності фінансових і бухгалтерських документів, звітів, договорів (контрактів), калькуляцій, інших документів підприємства, що перевіряється, інформації, зазначеній у митній декларації, декларації митної вартості, за якими проведено митне оформлення товарів у відповідному митному режимі; 5) законності переміщення товарів через митний кордон України, у тому числі ввезення товарів на територію вільної митної зони або їх вивезення з цієї території. Результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення митним органом суми податкового зобов'язання підприємства щодо сплати митних платежів, застосування заходів, передбачених законами України. У разі виявлення митним органом під час проведення перевірки ознак порушень митних правил або контрабанди посадові особи митного органу вживають передбачених законом заходів. В силу ст. 351 МК предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств. Документальна невиїзна перевірка проводиться у разі: 1) виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів; 2) надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих митному органові документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України. Документальна невиїзна перевірка проводиться на підставі наказу митного органу. Відповідно до ч. 1 ст. 354 МК результати перевірок оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами митного органу та керівником підприємства, що перевірялося, або уповноваженою ним особою. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. За результатами зустрічної звірки складається довідка. Відповідно до п.п. 54.3.6 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов'язань, визначених платником податків у митних деклараціях. Згідно з п. 54.4 ст. 54 Податкового кодексу України у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію спеціальної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території спеціальної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, митний орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов'язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах. Таким чином, наведені норми свідчать про можливість митного контролю після завершення митного оформлення за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України. Колегією суддів встановлено, що на підставі вимог п. 1 ч. 2 ст. 351 МК, згідно з наказом Вінницької митниці від 20.05.2013 № 281 робочою групою проведено документальну невиїзну перевірку дотримання ТОВ "Дайсан" вимог законодавства України з питань державної митної справи під час митного оформлення товарів за вантажними митними деклараціями №№401000009/2011/012631 від 15.11.2011, 401000009/2011/014323 від 07.12.2011. 401090000/2012/001381 від 13.02.2012,401000009/2011/014780 від 13.12.2011. З метою перевірки автентичності документів, наданих Товариством до митного оформлення, на підставі Угоди про взаємну адміністративну допомогу в митних справах між Туреччиною та Україною від 27.11.1996, Вінницькою митницею ініційовано направлення запиту до митних органів Туреччини стосовно законності ввезення в Україну товару -співполімери пропілену (лист Держмитслужби України від 07.12.2012 № 20/1-11/013548). Митні органи Туреччини (лист від 01.03.2013 № 2998007/724-01-03-UA/14871-1243/1435-1868) надали завірені копії комп'ютерних роздруківок митних декларацій країни відправлення. Митним органом в ході порівняння відомостей, що містяться в документах, отриманих від митних органів Туреччини, з відомостями, що надавались до митного оформлення на Вінницькій митниці встановлено наявні ознаки, що дають можливість чітко ідентифікувати товар, задекларований у вищезазначених ВМД, а саме: дані щодо експортера товару - фірма TERMOPOL PLASTIK SAN. ve TIC. LTD. STI (Туреччина); дані щодо імпортера товару -TOB "Дайсан" (Україна); дані щодо ваги товару та кількості місць (графи 35. 6 ВМД); дані щодо номера рахунку-фактури (інвойс). Отже, встановлено, що при опрацюванні відомостей та документів наданими митними органами Туреччини встановлено, що зазначена в них вартість товару значно перевищує вартість заявлену при митному оформленні. Зокрема у ВМД № 401000009/2011/014780 визначено митну вартість товару у сумі 29820 дол. США (238258,82 грн.), а у експортній декларації, отриманій від митних органів Туреччини вартість товару становить - 49259,70 дол. США (393580,08 грн.), у ВМД № 401090000/2012/001381 визначено митну вартість товару у сумі 29820 дол. США (238258,82 грн.), а у експортній декларації, отриманій від митних органів Туреччини вартість товару становить - 48300 дол. США (385912,17 грн.). Також, встановлено невідповідність умов поставки, що надані для митного оформлення в Україні, а саме: у документах наданих Турецьким органам зазначено умови поставки FOB-Istanbul, а Вінницькій митниці зазначено - СРТ-Вінниця. За таких обставин, судом встановлено, що позивачем занижено митну вартість товару та податкові зобов'язання з податку на додану вартість. Статтею 49 Митного кодексу України (далі - МК) встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відповідно до ч. 1 ст. 257 МК декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії. Виходячи з викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що в ході перевірки відповідачем встановлено факт подання для митного оформлення документів, які містять недостовірну інформацію про вартість товарів та умови поставки, що є визначальними при встановленні розміру податків та зборів належних до сплати. За таких обставин, податкові повідомлення винесено митним органом в межах його повноважень та за наявності до того встановлених законом підстав, а тому позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Дайсан» про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. В силу пункту 3 частини 1 статті 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи. Враховуючи встановлене порушення судом першої інстанції норм матеріального права, колегія суддів вбачає підстави для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Результат розгляду: denied