Рішення адміністративного суду від 2014-01-15 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду із адміністративним позовом до управління ДАІ УМВС України в Миколаївській області про скасування постанови в справі адміністративне правопорушення серії АА2 №426167 від 01 липня 2013 року та закриття провадження в справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ст.122 ч.1 КУпАП України, у вигляді штрафу в сумі 255,00 грн., як незаконної на підставі п.1.ч.1 ст.247 КпАП України. Порушення категорично заперечує, постанова не підтверджена достовірними доказами, із змісту наданих до постанови доказів не встановлено факту скоєння правопорушення. Постанова прийнята з порушенням встановленого законом порядку притягнення до адміністративної відповідальності. Позивач в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву , згідно якої просить проводити розгляд справи за його відсутності . Позовні вимоги підтримує в повному обсязі без змін та доповнень. Просить суд оскаржувану постанову скасувати на підставах вказаних в позовній заяві. Письмових заперечень від представника відповідача не надійшло. Представник відповідача, будучи повідомленим про судовий розгляд справи у встановленому порядку судовою повісткою, в судові засідання повторно не з'явився, вважається за доцільне розглянути справу, відповідно ч.4 ст.128 КАС України, на підставі наявних доказів без участі відповідача. Дослідивши надані в справі докази, встановлені обставини, оцінивши їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 липня 2013 року інспектором ДПС взводу з обслуговування стаціонарного посту №2 роти ДПС ДАІ УДАІ УМВС України в Миколаївській області старшим лейтенантом міліції Гончаровим І.С. винесено постанову серії АА2 №426167 про притягнення позивача [PERSON] за ч. 1 ст. 122 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 255,00 гривень. Підставою притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності послужило те, що він, 01 липня 2013 року о 17 год. 22 хв. на автодорозі Ульянівка-Миколаїв керуючи автомобілем «Фольксваген» д/н [NUMBER] та перевищив вимоги встановленої швидкості руху 90 км/год, рухався з швидкістю 128 км/год. Швидкість при цьому вимірювалося приладом «Візир». Оцінюючи законність оспореної позивачем постанови, у відповідності до наданих доказів та чинного законодавства, суд приймає до уваги наступне. Згідно ч.1 ст.122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність тому числі за перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п'ятдесят кілометрів на годину. Відповідно до положень ст.245 КУпАП України, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом. Згідно ч.2 ст.71КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування щодо правомірності свого рішення дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Із матеріалів, що додані до оскаржуваної постанови не вбачається, а відповідач не надав суду жодного доказу у підтвердження того, що позивач порушив п.12,6 вимог Правил дорожнього руху, а саме перевищення швидкості руху. Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються проколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими доказами.. Окрім того, інспектором не представлено належних доказів, що швидкість з показником 128 км/год. відповідає саме автомобілю позивача. Так як позивач заперечував свою причетність до вчиненого правопорушення. Крім того відео та фото з показниками швидкості позивачу ніхто для огляду не пред'являв. А тому суд вважає, що вина [PERSON] в порушенні правил дорожнього руху не доведена. Таким чином, належних, допустимих, відповідно ст.ст. 69-70 КАС України, доказів порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху та вини у вчиненні передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП України правопорушення в діях позивача не надано і не встановлено. Сам позивач заперечує склад і подію правопорушення в його діях. За вказаних обставин, суд прийшов до висновку про відсутність належних та достатніх доказів, підтверджуючих факт порушення позивачем Правил дорожнього руху та, відповідно, й складу і події правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, в діях позивача, а притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем проведене в порушення передбаченого КУпАП України порядку, тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Встановлений законом строк оскарження постанови підлягає поновленню, в зв'язку з поважністю причини його пропуску.

Результат розгляду: granted