Рішення адміністративного суду від 2014-01-16 00:00:00+02

На підставі пункту 200.10 статті 200 Податкового кодексу України, в порядку статті 76 Податкового кодексу України посадовими особами Державної податкової інспекції у Чорноморському районі 15.03.2013 року було проведено камеральну перевірку даних, задекларованих Товариством з обмеженою відповідальністю «Біляус Агро» у податковій звітності з податку на додану вартість за січень 2013 року. За наслідками перевірки складено акт №67/15-2/34533457 від 15.03.2013 року (а.с.5-8), в якому зафіксовано порушення позивачем Податкового кодексу України та пункту 4.6.7 Порядку заповнення та подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 25.11.2011 року №1492, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.12.2011 року за №1490/20228. Порушення вимог податкового законодавства виявилось у неправомірному декларуванні в рядку 24 декларації за січень 2013 року суми залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, у розмірі 558397 грн., що призвело до завищення суми рядка 24 на 444111,00 грн. Вказане порушення є наслідком того, що платником податку при заповненні декларації не були враховані дані попередньої позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ «Біляус Агро», за наслідками якої значення рядка 24 декларації з податку на додану вартість за жовтень 2012 року було зменшено на суму 444111,00 грн. У відповідності до підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках. На підставі зазначеного вище, враховуючи виявлені перевіркою порушення, податковим органом 28.03.2013 року було прийнято податкове повідомлення-рішення №0000371500, яким зменшено розмір від'ємного значення податку на додану вартість на суму 444111,00 грн. по декларації за січень 2013 року №9007204462 від 18.02.2013 року (а.с.7). Не погодившись з названим податковим повідомлення-рішенням, позивачем було його оскаржено в судовому порядку до Окружного адміністративного суду АР Крим. Під час розгляду справи судом перевірено прийняте відповідачем рішення на відповідність вимогам законодавства та встановлено наступне. Статтею19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Оцінюючи правомірність дій та рішень органу власних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб'єкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України. Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів врегульовані Податковим кодексом України (далі по тексту - ПК України), який набрав чинності з 01.01.2011 року та який визначає, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Порядок оподаткування податком на додану вартість визначений розділом V Податкового кодексу України. Статтею 198 ПК України передбачено право платників податку на віднесення сум податку до податкового кредиту, яким є сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду (п.п.14.1.181 п.14.1 ст. 14 ПК України). Згідно з п.198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Відповідно до п.198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Статтею 200 ПК України визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду. Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду. Як зазначалось вище, проведеною перевіркою позивача було встановлено завищення від'ємного значення, яке після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, на суму 444111,00 грн. На думку податкового органу, вказане порушення є наслідком того, що позивачем при декларуванні податку на додану вартість за січень 2013 року не були враховані висновки позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ «Біляус Агро» за період з 01.07.2010 року по 31.10.2012 року (акт№23/22-00/34533457 від 18.12.2012 року), якою зменшено значення рядка 24 Декларації «Залишок від'ємного значення, яке після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду» на суму 444111,00 грн. за жовтень 2012 року. Проте, податковим органом не було враховано, що прийняте за результатами вказаної перевірки податкове повідомлення-рішення від 08.01.2013 року №0000012200, яким визначено завищення від'ємного значення податку на додану вартість в сумі 444111,00 грн., було оскаржене позивачем у судовому порядку, тобто в силу положень статті 56.18 Податкового кодексу України є неузгодженим. Постановою Окружного адміністративного суду АР Крим від 24.07.2013 року по справі № 801/880/13-а позовні вимоги ТОВ «Біляус Агро» задоволено, у тому числі визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Чорноморському районі Автономної Республіки Крим Державної податкової служби від 08.01.2013 року №0000012200 (а.с.230-235). Рішення суду в зазначеній частині обґрунтовано тим, зокрема, що за даними проведеної у справі судово-економічної експертизи ТОВ «Біляус Агро» правильно формувався рядок 24 податкової звітності за період з 01.07.2010 року по 31.10.2012 року, у тому числі за жовтень 2012 року у розмірі 444111,00 грн. Висновки акту перевірки №23/22-00/34533457 від 18.12.2012 року щодо заниження від'ємного значення у сумі ПДВ документами первинного бухгалтерського та податкового обліку ТОВ «Біляус Агро» не підтверджено. Ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2013 року постанову Окружного адміністративного суду АР Крим від 24.07.2013 року по справі № 801/880/13-а залишено без змін. Відповідно до ч. 3 ст. 254 КАС України у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 254 КАС України). Таким чином, постанова Окружного адміністративного суду АР Крим від 24.07.2013 року по справі № 801/880/13-а є такою, що набрала законної сили. Відповідно до частини першої статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно статті 138 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі. Частиною 2 ст. 255 КАС України визначено, що обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін. Аналогічне правило встановлено ч. 1 ст. 72 КАС України, а саме: обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже, з урахуванням приписів статей 72 та 255 КАС України обставини, встановлені в адміністративній справі №801/880/13-а, є такими, що не потребують доказування. З огляду на зазначене вище, під час розгляду справи спростовано висновки перевірки, викладені в акті №67/15-2/34533457 від 15.03.2013 року, щодо не врахування ТОВ «Біляус Агро» при формуванні податкових зобов'язань з податку на додану вартість за січень 2013 року даних попередньої перевірки про завищення залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24), на суму 444111,00 грн. За таких умов, необґрунтованим є зменшення відповідачем суми від'ємного значення ПДВ позивача за січень 2013 року на суму 444111,00 грн. по декларації №9007204462 від 18.02.2013 року. Згідно з п.1 ч.2 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень. З наведеного слідує, що скасування рішення суб'єкта владних повноважень є наслідком визнання цього рішення протиправним. Позивач просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення №0000371500 року від 28.03.2013 року. В свою чергу, ч.2 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено право суду вийти за межі позовних вимог, тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Враховуючи необхідність повного захисту прав та інтересів позивача, суд вважає необхідним визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0000371500 року від 28.03.2013 року. Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України. Згідно з ч. 1 ст. 98 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у постанові суду або ухвалою. Як свідчать матеріали, за подання до адміністративного суду даного позову позивачем було сплачено судовий збір в сумі 2294,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №34 від 09.04.2013 року (а.с.4). Приймаючи до уваги, що рішення у справі ухвалене на користь позивача, який не є суб'єктом владних повноважень, суд вважає за необхідне стягнути з Державного бюджету України на користь позивача судові витрати із сплати судового збору у розмірі 2294,00 грн. У судовому засіданні, яке відбулось 16.01.2014 року, оголошено вступну та резолютивну частини постанови. Відповідно до вимог ст. 163 КАС України постанова оформлена та підписана 21.01.2014 року.

Результат розгляду: granted