Рішення адміністративного суду від 2014-02-24 00:00:00+02

Позивач, Прокурор міста Сніжного Донецької області, звернувся до суду з позовною заявою до Донецького обласного центру зайнятості про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що за наслідками перевірки додержання вимог законів України «Про зайнятість населення», «Про основи соціальної захищеності інвалідів» у Сніжнянському міському центрі зайнятості за період з 01.01.2013 року по 30.09.2013 року прокуратурою м. Сніжного внесено подання Директору Донецького обласного центру зайнятості про усунення порушень вимог законів України «Про зайнятість населення», «Про основи соціальної захищеності інвалідів», «Про реалізацію інвалідів в Україні». Згідно вказаного подання вимагається вжити заходів до усунення виявлених порушень законодавства про зайнятість населення, про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні, про реабілітацію інвалідів в Україні, причин та умов, що їм сприяють. Вирішити питання про притягнення винних посадових осіб до дисциплінарної відповідальності. Вказане подання Донецький обласний центр зайнятості залишив без виконання, оскільки не виявив порушень чинного законодавства про зайнятість населення з боку спеціалістів, під час прийняття інформації про вакансії від роботодавців. Таким чином, оскільки вимоги подання станом на момент розгляду справи не виконано, просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невнесення в статистичну звітність Додатків № 1, № 2, № 3, № 4, визначених угодою між державним центром зайнятості та Державною службою статистики від 28.11.2012 року № 9 щодо обміну інформаційними ресурсами щодо кількості працевлаштованих осіб, зменшивши їх кількість на 3 особи, зобов'язати відповідача внести зміни до статистичної звітності Додатків № 1, № 2, № 3, № 4, визначених угодою між державним центром зайнятості та Державною службою статистики від 28.11.2012 року № 9 щодо обміну інформаційними ресурсами щодо кількості працевлаштованих осіб, зменшивши їх кількість на 3 особи. Просить задовольнити позовні вимоги. Прокурор у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, пояснив суду, що станом на момент розгляду справи, вимоги подання не виконано. Представники відповідача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнали, заперечували з підстав викладених у письмових запереченнях від 27.01.2014 року № 07/330 (а.с. 62-67), просили відмовити у задоволенні позовні вимог у повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, що з'явились, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи адміністративного позову, встановив наступне. Право прокурора на звернення до суду в інтересах держави визначено ст. 121 Конституції України, ст.ст. 20, 36-1 Закону України «Про прокуратуру», ст. 60 КАС України. За наслідками перевірки додержання вимог законів України «Про зайнятість населення», «Про основи соціальної захищеності інвалідів» у Сніжнянському міському центрі зайнятості за період з 01.01.2013 року по 30.09.2013 року прокуратурою м. Сніжного внесено подання Директору Донецького обласного центру зайнятості про усунення порушень вимог законів України «Про зайнятість населення», «Про основи соціальної захищеності інвалідів», «Про реалізацію інвалідів в Україні» (далі - подання) (а.с. 8-13). Згідно вказаного подання від Донецького обласного центру зайнятості вимагається вжити заходів до усунення виявлених порушень законодавства про зайнятість населення, про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні, про реабілітацію інвалідів в Україні, причин та умов, що їм сприяють. Вказане подання Донецький обласний центр зайнятості залишив без виконання, оскільки не виявив порушень чинного законодавства про зайнятість населення з боку спеціалістів, під час прийняття інформації про вакансії від роботодавців (а.с. 14-20). Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Як вбачається зі змісту подання Сніжнянський міський центр зайнятості обліковує осіб, які самостійно знайшли роботу, внаслідок чого значно завищує показники про кількість осіб, які користувалися послугами центру зайнятості та яким надано сприяння у працевлаштуванні упродовж 2013 року. Представники відповідача у судовому засіданні додатково пояснили суду, що Донецький обласний центр зайнятості не уповноважений вносити зміни до статистичної звітності Додатків № 1, № 2, № 3, № 4, визначених угодою між державним центром зайнятості та Державною службою статистики від 28.11.2012 року № 9 щодо обміну інформаційними ресурсами щодо кількості працевлаштованих осіб, оскільки вказана звітність формується територіальними органами, які в свою чергу є юридичними особами. Суд погоджується із доводами відповідача з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ч.2 ст. 21 Закону України «Про зайнятість населення»,- центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи. Територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах є юридичними особами публічного права. Таким чином, Сніжнянський міський центр зайнятості забезпечує у межах своїх повноважень формування та реалізацію державної політики у сфері зайнятості населення як окрема юридична особа публічного права. Тому пред'явлення адміністративного позову до Донецького обласного центру зайнятості не відповідає меті та принципу індивідуалізації юридичної відповідальності, адже порушення на думку прокуратури було допущено саме Сніжнянським міським центром зайнятості. Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень. Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Крім того, суд звертає увагу на ту обставину, що вжиття заходів щодо усунення виявлених порушень законодавства про зайнятість населення, про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні, про реабілітацію інвалідів в Україні, причин та умов, що їм сприяють, вирішення питання про притягнення винних посадових осіб до дисциплінарної відповідальності, не відповідає вимогам адміністративного позову предметом якого є визнання протиправною бездіяльності відповідача, зобов'язання внести зміни до статистичної звітності Додатків № 1, № 2, № 3, № 4, визначених угодою між державним центром зайнятості та Державною службою статистики від 28.11.2012 року № 9 щодо обміну інформаційними ресурсами щодо кількості працевлаштованих осіб, зменшивши їх кількість на 3 особи. При цьому прокурор у судовому засіданні не надав вмотивованих пояснень невідповідності вимог подання вимогам адміністративного позову, як саме навів мотивів та норм права якими обґрунтовуються зазначені позовні вимоги. Згідно ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»,- подання - це акт реагування прокурора на виявлені порушення закону з вимогою (вимогами) щодо: 1) усунення порушень закону, причин та умов, що їм сприяли; 2) притягнення осіб до передбаченої законом відповідальності; 3) відшкодування шкоди; 4) скасування нормативно-правового акта, окремих його частин або приведення його у відповідність із законом; 5) припинення незаконних дій чи бездіяльності посадових і службових осіб. Подання може бути внесено Прем'єр-міністру України, Кабінету Міністрів України, Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, міністерствам та іншим центральним і місцевим органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування, військовим частинам, громадським об'єднанням, органам державного нагляду (контролю), посадовим і службовим особам цих органів, підприємствам, установам та організаціям незалежно від форм власності, підпорядкованості чи приналежності, фізичним особам - підприємцям. Відповідний прокурор має бути повідомлений про результати розгляду подання та вжиті заходи у визначений ним строк, що обчислюється з дня отримання подання та не може бути меншим 10 днів. Колегіальний орган, якому внесено подання, повідомляє про день його розгляду прокурору, який вправі особисто взяти участь у засіданні цього органу. У разі відхилення подання в цілому чи частково або неповідомлення прокурора про результати розгляду подання, а також якщо подання не вносилося, прокурор може звернутися до суду щодо: 1) визнання незаконним нормативно-правового акта відповідного органу повністю чи в окремій його частині; 2) визнання протиправним рішення чи окремих його положень і щодо скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень; 3) визнання протиправними дій чи бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії або утриматися від вчинення певних дій. Для звернення прокурора з позовом до суду встановлюється 15-денний строк, що обчислюється з дня одержання повідомлення про відхилення подання або в разі неповідомлення прокурора про результати розгляду подання з дня закінчення визначеного прокурором строку для його розгляду. Як встановлено вище, звернення позивача до суду із даним позовом зумовлене відхиленням подання прокурора відповідачем. При цьому, на думку суду, захист прав та інтересів позивача є неможливим, у зв'язку із неправильним визначенням прокурором суб'єкта владних повноважень, який допустив порушення, а також помилкового внесення подання цьому суб'єкту. Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. На думку суду відповідач довів правомірність своїх дій (бездіяльності), що стосуються предмету позову. Виходячи з меж заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що викладені в позовній заяві вимоги не підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Результат розгляду: denied