Рішення адміністративного суду від 2014-01-23 00:00:00+02

Публічне акціонерне товариство "Сумихімпром" (далі - позивач, ПАТ "Сумихімпром") звернулось з адміністративним позовом до Сумської митниці Міндоходів (далі - відповідач, Сумська митниця), в якому просить суд: - визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 14.06.2013 р. № 805130000/2013/000104/1 про коригування митної вартості товарів; - стягнути з Державного бюджету України на користь ПАТ "Сумихімпром" суму надмірно сплаченого мита у розмірі 5707, 80 грн. - стягнути з Державного бюджету України на користь ПАТ "Сумихімпром" суму надмірно сплаченого податку на додану вартість у розмірі 115297, 59 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що Сумською митницею неправомірно прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості, оскільки ПАТ "Сумихімпром" підтвердило митну вартість ввезеного товару належними документами. Представники сторін в судове засідання не з'явились, надали до канцелярії суду клопотання про розгляд справи без участі. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне в задоволенні адміністративного позову ПАТ "Сумихімпром" відмовити, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 01 жовтня 2008 року між ПАТ "Сумихімпром" (Покупець) та компанією "Ransweel Trading Limited" (Продавець) було укладено контракт № 27-01/10-08, відповідно до якого Продавець зобов'язується поставити сірку комову на умовах поставки DAF Російсько-Український кордон (в редакції ІНКОТЕРМС-2000). Відповідно до умов вищезазначеного Договору компанія "Ransweel Trading Limited" здійснювала поставку ПАТ "Сумихімпром" сірки комової по ціні 103,00 доларів США за 1 метричну тону протягом травня 2013 року. На підтвердження факту такої поставки позивач надав до суду копію рахунку-фактури (інвойс) від 30.04.2013 р. за № 64, платіжні доручення № 306 від 31.05.2013 р., № 315 від 03.06.2013 р., № 325 від 10.06.2013 р., № 326 від 10.06.2013 р. (а.с.11-15). З метою митного оформлення придбаного товару позивачем було подано митну декларацію (МД) № 805130000/2013/006996 від 14.06.2013 р. (а.с.109-111) згідно якої було заявлено до декларування сірку технічну газову грудкову в кількості 5712800 кг., вартістю 4703228, 27 грн. (при курсі долара США 7,993). При цьому, митна вартість вищевказаного товару визначалась позивачем за методом 1, відповідно до ст. 57 Митного кодексу України (далі - МК України), тобто, за ціною договору щодо товару, який імпортується (103,0 доларів США за 1 метричну тону). 14.06.2013р. Сумською митницею було прийнято рішення № 805130000/2013/000104/1 (а.с.112-113) про коригування митної вартості товарів на рівні 115, 5 доларів США за 1 тону метричну, другорядним методом - за ціною договору щодо ідентичних товарів (ст. 57 МК України). 14.06.2013 р. Сумською митницею видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення № 805130000/2013/00112 (а.с.114-117). В подальшому, за заявою позивача, придбаний товар митним органом було випущено у вільний обіг у відповідності до ч. 7 ст. 55 МК України з визначенням митної вартості в розмірі 103, 0 доларів США за 1 метричну тону, що підтверджується митною декларацією від 14.06.2013 р. № 805130000/2013/007042 (а.с.119). Різниця між митом визначеним до сплати відповідачем та митом визначеним до сплати позивачем складає 5707, 80 грн. Різниця між податком на додану вартість визначеним до сплати відповідачем та податком на додану вартість визначеним до сплати позивачем склала 115297, 60 грн. Зазначені суми мита в розмірі 5707, 80 грн. та податку на додану вартість в розмірі 115297, 60 грн. Сумською митницею були перераховані до Державного бюджету України. Вважаючи рішення Сумської митниці від 14.06.2013 р. № 805130000/2013/000104/1 про коригування митної вартості товарів протиправним, ПАТ "Сумихімпром" звернулося до суду з позовом про його скасування. При цьому, позивач вказав, що підставою для прийняття відповідачем оскаржуваного рішення стали дані цінової інформації ЄАІС ДМСУ (МД 600080000/2013/000128 від 08.01.2013 р.) та ненадання позивачем на вимогу митного органу документів, а саме: договорів з третіми особами пов'язаними з договором на поставку товарів митна вартість яких визначається; рахунків на здійснення платежів третім особам; виписок з бухгалтерських та банківських документів покупця що стосуються оцінюваних товарів; каталогів, специфікацій, прас-листів виробника товару; рахунків про оплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних з виконанням умов договору; висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини. На переконання ПАТ "Сумихімпром", така вимога відповідача є незаконною, оскільки перелічені вище документи надаються декларантом лише у випадку визначеному ч. 3 ст. 53 МК України, а саме у разі якщо документи (декларація митної вартості, контракт, рахунок-фактура, банківські платіжні документи, інші платіжні та/або бухгалтерські документи, транспортні документи) містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Позивач, в позовній заяві, просив суд врахувати, що жодних розбіжностей, ознак підробки або відсутності обов'язкових відомостей в наданих до митного оформлення документах відповідачем не встановлено. При цьому, як вбачається з картки відмови в прийнятті митної декларації (№805130000/2013/00112), декларантом були надані всі необхідні документи, а саме: картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами, накладні УМВС, рахунок-фактура (інвойс), контракт, доповнення до контракту, довідка про проведення декларування валютних цінностей доходів майна, що належать резиденту України і знаходяться за її межами, інформація про позитивні результати екологічного контролю товару, інформація про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару, декларація про походження товару. Отже, позивач вважає, що для визначення митної вартості товарів ПАТ "Сумихімпром" було надано усі передбачені ч. 2 ст. 53 МК України документи. При цьому, витребування додаткових документів може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Разом з тим, застосовуючи другорядний метод визначення митної вартості товарів митний орган не зазначив, які саме обставини не підтверджені позивачем та не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації. Проте, надаючи правову оцінку обставинам справи, суд не може погодитись з указаними доводами ПАТ "Сумихімпром", з огляду на нижченаведене. У відповідності до ст. 318 МК України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України. Митний контроль здійснюється виключно митними органами відповідно до цього Кодексу та інших законів України. У свою чергу, згідно з частинами першої-третьої ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Згідно ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Згідно з ч. 5. ст. 58 МК України, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця. Відомості про митну вартість застосовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки (ст. 50 МК України). Частиною 2 статті 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу. Так, згідно з положеннями глави 9 МК України, зокрема, ч. 1 ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні, зокрема: ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч. 2 ст. 57 МК України). Відповідно до ч. 3 ст. 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної тості товарів митний орган визнає заявлену декларантом, або уповноваженою ним особою, митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування. Згідно з ч. 6 ст. 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. При цьому, слід зазначити, що відповідно до частини другої статті 334 Митного кодексу України, особи, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України, зобов'язані надавати митним органам документи та відомості, необхідні для здійснення митного контролю, в усній, письмовій та/або електронній формі. Відповідно до підпунктів 2.4-2.7, 2.9, 2.10 пункту 2 розділу 2 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 13.07.2012 № 362 (далі - Методичні рекомендації щодо роботи посадових осіб митних органів), робота посадових осіб з аналізу, виявлення та оцінки ризиків здійснюється шляхом, зокрема: - порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з наявною у митного органу інформацією про рівень цін на такі товари або вартість прямих витрат на їх виробництво, у тому числі сировини, матеріалів та/або комплектувальних виробів, які входять до складу товарів. - порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено. - перевірки наявності взаємозв'язку продавця та покупця. - перевірки інформації, наданої декларантом або уповноваженою особою, при продажу товарів між пов'язаними особами, щодо наближеності митної вартості товарів, визначеної основним методом до однієї з операцій, які наведені у частині вісімнадцятій статті 58 Кодексу. - перевірки наявності знижок/нарахувань з/до ціни оцінюваних товарів, перевірки наявності продажу оцінюваних товарів на експорт в Україну. Так, в процесі дослідження інформаційних даних товаросупровідних документів та перевірки достовірності складових митної вартості товарів заявлених позивачем у митній декларації № 805130000/2013/006996 від 14 червня 2013 року посадовою особою митного поста "Суми-центральний" Сумської митниці встановлено такі обставини. Як зазначалось, поставка товару здійснювалась за зовнішньоекономічним контрактом купівлі-продажу № 27-01/10-08 від 1 жовтня 2008 року, укладеним ПАТ "Сумихімпром" із компанією "Ransweel Trading Limited" (Великобританія) (а.с.8-10). Відповідно до пункту 1.1 цього контракту Продавець зобов'язується передати у власність Покупцеві "сірку технічну газову комову, гранульовану, чешуйовану, рідку ГОСТ 127.1-93". В наданих до митного оформлення документах, а саме в накладних на перевезення товару в гр.6 зазначено: "По договору с "Рансвил Трейдинг Лимитед" ч/з ООО "Экотехинвест". "Технотранс" - под. код 6973730531. Собственность ПАО "Сумихимпром". Однак, будь-яких документів на підтвердження домовленостей з ТОВ "Екотехінвест" позивачем не надавалися. Тобто, подані до митного оформлення товаросупровідні документи містять розбіжності щодо вартості імпортованого ПАТ "Сумихімпром" товару. Крім того, варто зазначити, що згідно пункту 3.6 зовнішньоекономічного контракту, протягом 3-х календарних днів з дати відвантаження Продавець направляє Покупцеві кур'єрською поштою рахунок-фактуру на фактично відвантажену кількість товару. За пунктом 3.4 цього ж контракту датою відвантаження є дата оформлення митних документів в країні вантажовідправника, відмічені штемпелем митниці. Так, відповідно до залізничних накладних та митної декларації країни відправлення (згідно відбитків штампів комітету митного контролю Мінфіну Республіки Казахстан) датою відвантаження є 04.05.2013 року, 23.05.2013 року. Тобто, рахунок-фактура на дану поставку товару не може датуватися раніше, ніж 07.05.2013 року, 26.05.2013 року. В той же час, ПАТ "Сумихімпром" було надано до митниці рахунок-фактуру № 64 від 30.04.2013 р. Вищезазначені обставини свідчать про те, що наданий для митного оформлення рахунок-фактура № 64 від 30.04.2013р. не стосується спірної поставки товару, а належить до пакету товаросупровідних документів на іншу поставку, що відбувалась раніше. Окрім того, суд бере до уваги того, що вартість попередньої партії ідентичного товару складала 115,50 доларів США за тону і була випущена у вільний обіг за МД № 805130000/2012/011913 від 30.11.2012р. Частиною дев'ятою статті 58 Митного кодексу України передбачено, що розрахунки згідно із цією статтею (для застосування методу визначення митної вартості за ціною договору) робляться лише на основі об'єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню. Згідно з частиною другою статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні. Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості (частина п'ята статті 54 Митного кодексу України). Так, у відповідності до частини третьої статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати додаткові документи.

Результат розгляду: granted