Рішення адміністративного суду від 2014-02-04 00:00:00+02

14.12.2010 р. Державна податкова інспекція у Шевченківському районі м. Львова, правонаступником якої є Державна податкова інспекція у Шевченківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в розмірі 18960,00 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] є власником автомобіля VOLKSWAGEN T4, [NUMBER], 1995 р.в., а 24.09.2009 р. здійснив його першу реєстрацію. Однак відповідно до Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" при першій реєстрації не сплатив податок з власників транспортних засобів до місцевого бюджету, що становить в даному випадку 18 960,00 грн.. Податок до бюджету не надійшов, а тому він фактично не сплачений та підлягає стягненню податковим органом в примусовому порядку. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав. [PERSON] позовні вимоги заперечує повністю. Пояснив, що автомобіль VOLKSWAGEN T4, [NUMBER], 1995 р.в. дійсно належав в 2009 р. йому. Він видавав від свого імені довіреність на придбання автомобіля закордоном. Реєструючи автомобіль віл імені [PERSON] попередньо було сплачено податок через касу Західного ГРУ "Приватбанк", яка знаходиться в приміщенні Львівського ВРЕР УДАІ, касир видала відповідну квитанцію, яка і була підставою реєстрації автомобіля. Квитанція від 25.09.2009 р. на суму 18960 грн. є в реєстраційній справі. Вважає, що податок сплачений, оскільки в протилежному випадку органи ДАІ не здійснили б реєстрацію автомобіля. Не вбачає в своїх діях вини, оскільки обов'язок платника податків виконав. Просить в позові відмовити з підстав сплати податку та відсутності вини по ненадходженню коштів до бюджету. Управління Держінспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області та КБ "Приватбанк" заперечень по суті спору не надали. Дослідивши надані докази, Суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Львівський відділ реєстраційно - екземенаційної роботи Управління ДАІ Головного УМВС України у Львівській області надав інформацію ДПА у Львівській області про фізичних осіб, якими протягом 2008 р.- 2010 р. здійснювалась перша реєстрація вантажних автомобілів в Україні та інформація про сплату податку по яких підлягає перевірці органами державної податкової служби. Серед зазначених фізичних осіб вказано і [PERSON]. Згідно з даними Управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області [PERSON] зареєстрував 24.04.2009 р. на своє ім'я автомобіль VOLKSWAGEN T4, [NUMBER], 1995 р.в. Управління Держінспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області надало копію реєстраційної справи зазначеного транспортного засобу,в якій наявні: заява № 5301 від 23.09.2009 р. на видачу тимчасового талону, накладна № 129514 від 24.09.2009 р. на видачу, транзитні документи про ввезення на територію України автомобіля, посвідчення про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], видане Львівською митницею 23.09.2009 р., сертифікат відповідності, висновок спеціаліста від 23.09.2009 р. та квитанція № 9474.220.3, «дата валютування» 25.09.2009 р. про сплату податку 18980 грн., який сплачено через касу Західного ГРУ "Приватбанк", платіж проведено касиром [PERSON] [PERSON] не заперечує, що в вересні 2009 р. придбав та зареєстрував на свої ім'я VOLKSWAGEN T4, [NUMBER], 1995 р.в., однак заперечує факт не сплати ним податку з власників транспортних засобів в сумі 18980 грн.. Пояснив, що до правоохоронних органів про визнання потерпілим від шахрайських дій службових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області не звертався, оскільки вважає, що автомобіль придбавав законно, а податок сплатив. Судом встановлено, що слідчим відділом прокуратури Львівської області порушено кримінальну справу № 181-0311 щодо службових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 364, ч.1,3 ст. 358 КК України (зловживання службовим становищем та перевищення службових повноважень, використання невстановленими особами підроблених документів). З цієї підстави провадження у справі зупинялось. Вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 01.07.2013 р. по обвинуваченню [PERSON] встановлено що, протягом січня 2009 - березня 2010 років у Львівському ВРЕР УДАІ ГУ МВСУ у Львівській області проведено реєстрацію транспортних засобів без сплати та із частковою сплатою податку з власників транспортних засобів на наступних фізичних осіб. Серед них і т.з.VOLKSWAGEN T4, 1995 р.в., зареєстовано 24.09.2009р., [PERSON], несплата податку 18960,00 грн. Львівська філія ДП "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України на запит суду надала витяг з Єдиного реєстру довіреностей про видання від імені [PERSON] довіреності іншим особам на право придбання, відчуження транспортних засобів, представництво її інтересів. Надано Витяг з Єдиного реєстру довіреностей згідно з яким 16.10.2009 р. нотаріально посвідчено від імені [PERSON] довіреність на вчинення дій закордоном на придбання авто на ім'я [PERSON] Зазанчений доказ відповідач не заперечує. Спір виник щодо сплати фізичною особою податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів. У зв'язку з цим доказуванню у даній справі підлягає доведеність факту сплати податку. Вирішуючи спір, Суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Закон України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" від 11.12.1991 р. порушення якого встановлено податковим органом, та Закон України від 25.06.1991, № 1251-XII "Про систему оподаткування", Закон України від 21.12.2000 р. № 2181-III "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" втратили чинність з 01 січня 2011 року, згідно з Податковим кодексом України від 02.12.2010 р. № 2755-VI. . Спірні правовідносини виникли до 01.01.2011 року, а саме в 2009 р., тому положення Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" та "Про систему оподаткування", "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" застосовуються Судом при вирішенні спору. Стаття 14 Закон України "Про систему оподаткування" передбачала, що до загальнодержавних належать, зокрема, такі податки і збори (обов'язкові платежі), як податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів. Порядок сплати даного податку до 01.01.2011 р. було врегульовано Законом України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів". Чинний Податковий кодекс України (ст. 9) також передбачає сплату даного податку, як загальнодержавного, який тепер називається збір за першу реєстрацію транспортного засобу. Порядок сплати збору за першу реєстрацію транспортного засобу врегульовано розділом 7 ПК України. Відповідно до Закону "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів"(чинного в 2009) та до чинного Податкового кодексу України платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (тобто, збору за першу реєстрацію транспортного засобу) є юридичні особи, та фізичні особи, які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які є об'єктами оподаткування. Згідно з базою даних Львівського відділу реєстраційно-екземенаційної роботи ДАІ на ім'я [PERSON] вперше в Україні зареєстровано 24 вересня 2009 р. транспортний засіб VOLKSWAGEN T4, [NUMBER], 1995 р.в. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не заперечує, що зазначений автомобіль належав йому у вересні 2009 р. Визнає необхідність сплати податку при його реєстрації, однак вважає, що такий сплачено через касу Західного ГРУ "Приватбанк", яка знаходиться в приміщенні Львівського ВРЕР УДАІ, касир [PERSON] видала відповідну квитанцію, яка і була підставою реєстрації автомобіля. В судовому засіданні підтвердив це і свідок [PERSON], який сплачував кошти особисто і діяв як представник [PERSON] Оцінюючи цей письмовий доказ, Суд встановив таке. Копія квитанції є не достатньо чіткою, однак достовірно вбачаються дані про «квитанція № 9474.220.3», «дата валютування» - 25.09.2009 р., «сума податку 18960,00 грн.», перерахування на рахунок «місцевого бюджету Шевченківського району м. Львова», «банк одержувача ГУДКУ у Львівській області», платник «[PERSON]», печатка Західного ГРУ "Приватбанк" та прізвище, ім'я, по батькові касира. При цьому дату проведення операції не видно. Беручи до уваги те, що такі реквізити на квитанції є (однак чітко їх не видно), Суд приходить до висновку, що датою операції є 24.09.2009 р., так як реєстрація відбулась в цей день. Разом з тим, Суд звертає увагу на те, що дата операції і дата валютування можуть бути різними, оскільки остання є датою переказу коштів отримувачу коштів. Відповідно, Суд приходить до висновку, що діє презумпція правомірності дій платника податку. Таким чином, Суд встановив сплату податку 24.08.2009 р. в розмірі 18960,00 грн. Відповідно до Закону "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" (чинного в 2009) та до чинного Податкового кодексу України перша реєстрація в Україні - це реєстрація транспортного засобу в Україні, яка здійснюється уповноваженими державними органами України вперше щодо цього транспортного засобу, а фізичні особи-платники податку зобов'язані пред'явити органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки. Податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується фізичними та юридичними особами перед проведенням першої реєстрації в Україні транспортних засобів за місцем реєстрації транспортних засобів за ставками, що діють на день сплати. У разі відсутності документів про сплату податку, перша реєстрація в Україні транспортних засобів не проводиться. Відповідно до Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них", затвердженої наказом МВС № 379, після завершення приймання готівки клієнту видається квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку, який здійснив касову операцію, дату, час здійснення касової операції, а також підпис банку, який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ. З наведених норм вбачається, що безумовною підставою для першої реєстрації транспортного засобу є сплата відповідного податку, і такий податок сплачується до реєстрації, а не після. Враховуючи те, що в матеріалах справи наявна копія квитанції про сплату платником відповідного податку, Суд не вбачає підстав не брати її до уваги, як належний та допустимий доказ сплати податку. Реєстрація транспортного засобу на ім'я [PERSON] не заперечується, а навпаки підтверджується реєстраційною справою, вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 01.07.2013 р. Так, даючи оцінку обставинам за яких кошти до місцевого бюджету Залізничного району м. Львова не надійшли, Суд вважає за необхідне оцінити їх в сукупності з іншим доказом. Слідчим відділом прокуратури Львівської області порушено кримінальну справу щодо службових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області [PERSON], [PERSON], за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 364, ч.1, 3 ст. 358 КК України (зловживання службовим становищем та перевищення службових повноважень, використання невстановленими особами підроблених документів). В межах розгляду кримінальної справи № 1-233/11, що розглядалась Шевченківським районним судом м. Львова вироком від 01.07.2013 р. [PERSON], начальника Львівського відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи УДАІ ГУ МВС України у Львівській області, визнано винним у вчинені злочинів, передбачених ч.2 ст. 367, ч.1 ст. 365 КК України і було підтверджено факт реєстрації на ім'я [PERSON] т.з.VOLKSWAGEN T4, 1995 р.в., зареєстовано 24.09.2009 р. без сплати податку 18960,00 грн.. Такі дії допущені службовими особами Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області, які внаслідок неналежного виконання своїх службових обов'язків, несумлінного ставлення до них проводили реєстрацію без сплати податку (або з частковою сплатою). Обставини за яких ці кошти не надходили до бюджету і хто з службових осіб сприяв цьому не в ходить до предмету доказування в межах цієї справи. Суд приходить до висновку, що [PERSON] був одним із тих платників податку, які його сплатили, однак з вини службових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області кошти до відповідного бюджету не надійшли. При цьому, Суд виходить із положень статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950 р. де вказано, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Крім того відповідно до ст. 6, 7 Законом України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" посадові особи, винні у приховуванні (неврахуванні) об'єктів оподаткування, а також у відсутності бухгалтерського обліку чи веденні його з порушенням встановленого порядку, у неподанні, несвоєчасному поданні або поданні не за встановленою формою розрахунків чи інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податку, притягаються до відповідальності відповідно до чинного законодавства. Враховуючи наведені вище обставини, суд вважає доведеним сплату [PERSON] податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в сумі 18980 грн., а підстав для стягнення цих коштів лише з мотивів ненадходження коштів до відповідного бюджету не має, так яквідповідальність за це платники податку не несуть. Таким чином, з огляду на встановлені фактичні обставини справи та положення чинного законодавства України, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

Результат розгляду: denied