Рішення адміністративного суду від 2014-03-06 00:00:00+02

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ника-ОПТ" зареєстровано в якості особи Виконавчим комітетом Сімферопольської міської ради 21.09.2006 р. та з 27.09.2006 р. перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у м. Сімферополі. 21.10.2011 р. позивачем до ДПІ у м. Сімферополі була подана податкова декларація з податку на додану вартість за вересень 2011 року, в якій позивачем відображена сума податкового зобов'язання в розмірі 771 289 грн. та податковий кредит в такому самому розмірі. 12.06.2012 р. позивачем був поданий уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок, допущених при заповненні розділу ІІ Додатку 5 до податкової декларації з ПДВ за вересень 2011 року в частині зазначення індивідуального податкового номеру постачальника - номер 371438326556 був виправлений на номер 229712626107. Як вбачається з матеріалів справи, з 05.07.2013 р. Державною податковою інспекцією у м. Сімферополі Головного управління Міністерства доходів в АР Крим на підставі наказу №2123 від 18.06.2013 р. та направлення №1059/22.7 від 19.06.2013 р. була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ТОВ "Ника-ОПТ" з питань взаємовідносин з ТОВ «БК Київбудмонтаж» за період вересень 2011 року. За результатом перевірки відповідачем був складений акт №350/22.3/34582394 від 18.07.2013 р. «Про неможливість проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ "Ника-ОПТ" з питань взаємовідносин з ТОВ «БК Київбудмонтаж» за період вересень 2011 року та відображення їх у податковій звітності». В акті відповідачем зазначено, що згідно поданої позивачем декларації з ПДВ за вересень 2011 року ТОВ "Ника-ОПТ" мало взаємовідносини з контрагентом-продавцем ТОВ «Торговий дім «Партія» на суму ПДВ 771289 грн. В подальшому вказаний показник був відкоригований в уточнюючому розрахунку від 18.12.2012 р., в додатку 5 до якого позивачем вказана ця сума ПДВ та її усунення, через що вказана сума «задвоїлась». У висновку акта податковим органом зазначено, що розбіжності, що були виявлені згідно інформаційної системи «Податковий блок», усунені, а взаємовідносини позивача з ТОВ «БК «Київбудмонтаж» не відбулися між контрагентами. В подальшому позивачем на адресу ТОВ "Ника-ОПТ" був направлений лист від 30.07.2013 р. №1328/10/22.7-11, в якому зазначено, що в акті перевірки №350/22.3/34582394 від 18.07.2013 р. була допущена друкарська помилка на 3-5 сторінках та внаслідок цього були направлені нові 3-5 сторінки акта перевірки. Відповідно до цих сторінок акта перевірки ДПІ у м. Сімферополі було викладено твердження про відсутність реальної можливості придбання ТОВ "Ника-ОПТ" товарів у контрагента-постачальника ТОВ «Торговий дім "Партія" за період вересень 2011 року з причини відсутності у останнього майна, трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень, засобів для транспортування та іншого майна, які економічно необхідні для здійснення господарських операцій в зазначених обсягах, що свідчить про відсутність необхідних умов для реального настання результатів відповідної господарської діяльності. Податковим органом зауважено, що наведене свідчить про відсутність у ТОВ "Ника-ОПТ" постачання та продажу товарів (робіт, послуг), відсутність наміру створення правових наслідків, що призвело до завищення податкового зобов'язання за вересень 2011 року по контрагенту ТОВ «Данкан» на суму ПДВ 771289 грн. та завищення податкового кредиту за вересень 2011 року по контрагенту ТОВ «Торговий дім «Партія» на суму ПДВ 771289 грн. Не погоджуючись з правомірністю дій податкового органу по проведенню перевірки, складанню відповідного акта і включення до нього певних висновків, а також стверджуючи про протиправне внесення відповідачем на підставі складеного акта змін до автоматизованої інформаційної системи, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі, з приводу чого суд зазначає наступне. Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України. Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. При цьому, підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України визначено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Відповідно до пункту 86.1 статті 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. Згідно з пунктами 5, 6 Розділу І Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України від 22.12.2010 N 984 (далі - Порядок №984), за результатами документальної перевірки в акті викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які мають відношення до фактів виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів. В акті (довідці) документальної перевірки, розрахунках та інших матеріалах не допускаються різного роду виправлення цифрових показників, дат та інших даних (п. 7 Розділу І Порядку №984). Відповідно до пункту 5.2 Розділу ІІ Порядку №984 у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно: - чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення посадових осіб платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень; - зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення; - у разі відсутності первинних документів або ненадання для перевірки первинних та інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити перелік цих документів; - у разі відмови посадових осіб платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі органу державної податкової служби така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати, факт про складання такого акта відображається в акті документальної перевірки; - у разі надання посадовими особами платника податків або його законними представниками посадовим (службовим) особам органу державної податкової служби письмових пояснень щодо встановлених порушень податкового законодавства та/або причин ненадання первинних та інших документів, що підтверджують встановлені порушення, або їх копій факти про надання таких пояснень необхідно відобразити в акті. Проте, складений відповідачем акт перевірки №350/22.3/34582394 від 18.07.2013 р. зазначеним вимогам не відповідає. Так, як було зазначено вище, в акті перевірки відповідачем був зроблений висновок про завищення позивачем податкового зобов'язання за вересень 2011 року по контрагенту ТОВ «Данкан» на суму ПДВ 771289 грн. та завищення податкового кредиту за вересень 2011 року по контрагенту ТОВ «Торговий дім «Партія» на суму ПДВ 771289 грн. При цьому, в акті перевірки податковим органом не висвітлені факти виявлених порушень з їх детальним описом, не зазначені первинні документи, на підставі яких був зроблений висновок про допущене порушення. Фактично, згідно з аркушем 4 акта перевірки, перевірка була проведена лише на підставі листа позивача від 20.06.2013 р. (стосовно взаємовідносин з контрагентом ТОВ «БК «Київбудмонтаж») та даних інформаційної системи «Податковий блок», яка не відноситься до первинних документів, що мають враховуватися при проведенні перевірки. Статтею 1 Закону України від 16.07.99 N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95р. № 88, встановлює порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету (надалі - установи). Відповідно до п. 2.1 вказаного Положення первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів. Жодний первинний документ, як вбачається з акта перевірки, відповідачем досліджений не був, що свідчить про поверховість проведеної перевірки. У той же час, матеріали справи свідчать, що податкові зобов'язання позивача в вересні 2011 року по операціям з контрагентом ТОВ «Данкан» в сумі 771289 грн. пов'язані з виконанням між сторонами договору №28/04 від 28.04.12012 р. (а. с. 106-107), що підтверджується відповідними актами здачі-приймання робіт та виписаними податковими накладними. Формування позивачем податкового кредиту в вересні 2011 року по операціям з контрагентом ТОВ «Торговий дім «Партія» в сумі ПДВ 771289 грн. засноване на договорі №28/811 від 28.08.2011 р. (а. с. 71) та також підтверджується відповідними актами здачі-приймання робіт та виписаними податковими накладними. Судом встановлено, що вказані первинні документи не досліджувалися податковим органом, а висновок відповідача про завищення позивачем сум податкового зобов'язання та податкового кредиту за охоплений перевіркою період документально не підтверджується. Звідси, неправомірним є і висновок податкового органу, викладений в акті, про відсутність у позивача реальної можливості придбання ТОВ "Ника-ОПТ" товарів у контрагента-постачальника ТОВ «Торговий дім "Партія" за період вересень 2011 року з причини відсутності у останнього майна, трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень, засобів для транспортування та іншого майна, які економічно необхідні для здійснення господарських операцій в зазначених обсягах, що свідчить про відсутність необхідних умов для реального настання результатів відповідної господарської діяльності. У той же час, незважаючи на неправомірність викладених у вищевказаному акті певних тверджень податкового органу, їх наявність не може бути предметом оскарження в адміністративному процесі. Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. В адміністративному суді можуть бути оскаржені лише ті рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень (тобто правові акти), що призводять до виникнення юридичних наслідків у вигляді виникнення, зміни чи припинення прав та обов'язків у певних осіб. При цьому позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Водночас, належний захист прав та інтересів особи можливий лише в разі існування спірних правовідносин, тобто, в разі встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин. Дії суб'єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи в тому разі, якщо відповідні дії не повинні вчинюватися таким суб'єктом стосовно цієї особи, виходячи з наданої йому компетенції. Бездіяльність суб'єкта владних повноважень є такою, що порушує права і свободи особи в тому разі, якщо певні дії повинні, але не вчиняються суб'єктом владних повноважень на реалізацію наданої йому компетенції. При цьому оспорювані правові акти (рішення, дії або бездіяльність) повинні бути юридично значимими, тобто мати безпосередній вплив на суб'єктивні права та обов'язки шляхом або позбавлення можливості повністю чи в частині реалізувати належне цій особі право, або шляхом безпідставного покладення на цю особу будь - якого обов'язку. Отже, в порядку адміністративного судочинства можуть розглядатися спори щодо будь - яких рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень без обмежень, але відповідні вимоги можуть бути задоволені за умови, що такі рішення, дії (бездіяльність) є юридично значимими для позивача, тобто порушують права та інтереси останнього шляхом обмежень у реалізації його прав чи покладення на нього необґрунтованих обов'язків. Згідно ст. 17 КАС України предметом розгляду по суті в порядку адміністративного судочинства є не будь-які рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а лише ті, що породжують права та обов'язки учасників спірних відносин. В свою чергу, дії контролюючого органу по відображенні в акті перевірки (або акті про неможливість проведення перевірки) певних висновків не є предметом оскарження в адміністративному суді, оскільки ці висновки не є обов'язковими ані для платника податків, ані для керівника контролюючого органу. Натомість висновки, викладені в акті, є лише відображенням фактичних дій податкових інспекторів-ревізорів та їх особистої думки, а тому не створюють жодних правових наслідків. Відповідно, акти перевірок (або акти про неможливість проведення перевірок) не порушують права платників податків безвідносно до змісту таких актів, в зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення позову щодо протиправності акта, а так само дій щодо включення до акта перевірки будь-яких даних. Діяльність зі складання будь-яких актів чи довідок є службовою діяльністю працівників контролюючого органу на виконання своїх посадових обов'язків із збирання доказової інформації щодо дотримання платником податків податкової дисципліни. Враховуючи викладене, ані акт перевірки (або акт про неможливість проведення перевірки), ані дії посадових осіб із включення до такого акта певних висновків не породжують правових наслідків для платника податків, тобто не змінюють стану його суб'єктивних прав та не створюють жодних додаткових обов'язків для платника податків. З урахуванням цього, ані акт, ані дії, посадових осіб контролюючого органу по складанню цього акта чи щодо включення до нього певних висновків не можуть порушувати права платника податків. Діяльність контролюючого органу по складанню акта не може порушувати права та/або охоронювані законом інтереси особи в публічно-правових відносинах. В зв'язку з цим, у судів відсутні підстави для задоволення позовів платників податків, якщо змістом позовних вимог є визнання протиправними актів перевірок (або актів про неможливість проведення перевірок) та/або дій контролюючого органу зі складання таких актів чи включення до їх змісту певних висновків. Отже, дії відповідача щодо складання акта та щодо включення до нього певних висновків, не впливають на коло прав, свобод, законних інтересів чи обов'язків позивача, а також встановлених законом умов їх реалізації, у зв'язку з чим правові підстави для задоволення позову в цій частині відсутні. Аналогічні позиції викладені Вищим адміністративним судом України в постанові від 23.01.2014 р. у справі №К/800/29958/13 (№ 2а-820/620/13-а) та від 04.02.2014 р. у справі №К/9991/50501/12 (№ 1570/1858/2012) - номери в Єдиному державному реєстрі судових рішень 37139476 та 37015454. В свою чергу, стосовно позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача по виключенню з інформаційної бази даних задекларованих позивачем показників та спонукання відповідача до їх відображення суд зазначає наступне. У відповідності до приписів статті 74 Податкового кодексу України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує, державну податкову і митну політику. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань. 18.04.2008р. ДПА України був прийнятий наказ № 266 «Про організацію взаємодії органів державної податкової служби при проведенні перевірок податкових декларацій з податку на додану вартість з урахуванням інформації розшифровок податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість у розрізі контрагентів». Згідно з пунктом 1.3 Додатку до вказаного наказу «Методичні рекомендації щодо взаємодії органів державної податкової служби при проведенні перевірок податкових декларацій з податку на додану вартість з урахуванням інформації розшифровок податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість у розрізі контрагентів» для реалізації Методичних рекомендацій створений, зокрема, такий програмний продукт як система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України. Проте, Наказ ДПА України №266 від 18.04.2008 р. був визнаний таким, що втратив чинність Наказом від 14 червня 2013 року N 165, яким були затверджені Методичні рекомендації щодо організації та проведення камеральних перевірок податкової звітності платників податків, крім перевірок податкової декларації про майновий стан і доходи та податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця (далі - Методичні рекомендації). Пунктом 1.3 Методичних рекомендацій визначено, що під час реалізації Методичних рекомендацій використовуються такі програмні продукти: - підсистеми інформаційної системи "Податковий блок" - "Реєстрація ПП", "Обробка податкової звітності та платежів", "Податковий аудит", "Аналітична система", "Облік платежів"; - єдиний реєстр податкових накладних; - АРМ "Митниця"; - підсистема "Реєстрація та облік РРО та книг обліку розрахункових операцій АІС "Реєстри платників податків". Отже, на момент складання відповідачем акта перевірки №350/22.3/34582394 від 18.07.2013 р. такий програмний продукт як Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України контролюючими органами не використовувався. Замість нього введена в дію інформаційна система "Податковий блок". Відповідачем на виконання ухвали суду про витребування доказів були надані роздруківки з підсистеми "Аналітична система" інформаційної системи "Податковий блок", з якої вбачається, що сума ПДВ в розмірі 771288,77 грн. по контрагенту ТОВ «Торговий дім «Партія» була знята з податкового кредиту. Суми податкових зобов'язань по контрагенту ТОВ «Данкан» в розмірі 771288,77 грн. за вересень 2011 року були відображені податковим органом в інформаційній базі належним чином. Однак, суд зазначає, що оскільки за наслідками складеного акта перевірки №350/22.3/34582394 від 18.07.2013 р. податкові повідомлення-рішення не приймались, а відповідно податкові зобов'язання не узгоджувались, враховуючи, що дії податкового органу по складанню цього акта та відображенню в ньому певних висновків є неправомірними, суд вважає, що відповідачем безпідставно було анулювало показники відповідної податкової звітності позивача з податку на додану вартість (в частині податкового кредиту) за період вересень 2011 року. При цьому суд приймає до уваги постанову Окружного адміністративного суду АР Крим від 24.10.2013 р. у справі №801/7182/13-а, якою визнані протиправними дії ДПІ у м. Сімферополі з проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Ника-Опт» на підставі наказу №2123 від 18.06.2013 р., у зв'язку з чим результати такої перевірки не можуть нести для платника податків жодних наслідків. Отже, ДПІ у м Сімферополі ГУ Міндоходів в АР Крим було безпідставно внесено зміни до інформаційної системи "Податковий блок" щодо задекларованих позивачем сум податкового кредиту з ПДВ за вересень 2011 року. Положеннями статті 74 Податкового кодексу України передбачено, що ця система повинна відображати фактичні задекларовані позивачем показники своєї господарської діяльності, її корегування можливе лише за наслідками узгодження податкових зобов'язань та податкового кредиту, а органи ДПС України використовують вказану систему у своїй роботі, в тому числі, й для співставлення показників, які задекларовані позивачем та його контрагентами, розбіжності в яких призводять до створення штучних підстав для проведення перевірок суб'єктів господарської діяльності. Отже, захист порушених прав позивача потребує визнання протиправними дій ДПІ у м. Сімферополі по внесенню до інформаційної системи "Податковий блок" відомостей про зняття показників податкового кредиту з ПДВ, визначених позивачем в податковій декларації за вересень 2011 року, а також спонукання відповідача вилучити з інформаційної системи відомості, внесені на підставі акта перевірки №350/22.3/34582394 від 18.07.2013 р., та поновити в ній дані, задекларовані позивачем щодо податкового кредиту у податковій декларації на додану вартість за вересень 2011 року. При цьому, невірне формування позивачем своїх вимог в цій частині не є підставою для відмови в їх задоволенні, враховуючи те, що їх обґрунтованість підтверджується матеріалами справи. Так, відповідно до частини 2 статті 162 КАС України суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню Судовий збір в сумі 34,41 грн. в порядку статі 94 КАС України підлягає стягненню на користь позивача з Державного бюджету України. У судовому засіданні 06.03.2014 р. були оголошені вступна та резолютивна частини постанови. Повний текст постанови складений та підписаний 11.03.2014 р. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial