Рішення адміністративного суду від 2014-03-20 00:00:00+02

Управління Пенсійного фонду України у Іванківському районі Київської області звернулось до суду з позовом про стягнення з фізичної особи - підприємця [PERSON] заборгованості по страхових внесках на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у сумі 1728,80 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач має перед УПФ України у Іванківському районі Київської області заборгованість по сплаті страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у сумі 1728,80 грн., яка підтверджується вимогами, про сплату боргу, розрахунком боргу відповідача, що підлягають сплаті відповідачем за період липень 2010 р. - грудень 2010 р. В судове засідання представник позивача не з'явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надав, будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не заявляв. Відповідно ст. 128 КАС України, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановленою, що відповідач перебуває на обліку в УПФ у Іванківському районі Київської області, а отже є страхувальником в розумінні положень Закону України № 1058-IV. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (надалі - Закон України № 1058-IV) страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону сплачують страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Статтею 14 Закон України № 1058-IV встановлено групу осіб, які є страхувальниками в розумінні Закон України № 1058-IV, до яких, серед іншого, згідно п. 5 відносяться «застраховані особи, зазначені в п.п. 3 і 4 ст. 11 та ч. 1 ст. 12 цього Закону». Відповідно до п. 3 та п. 4 ст. 11 Закон України № 1058-IV загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню підлягають фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), та члени сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. В ст. 17 Закон України № 1058-IV визначене коло прав та обов'язків страхувальників, серед яких, відповідно до п. 6 ч. 2 цієї статті страхувальник зобов'язаний: нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески. Згідно пп. 2 п. 8 Прикінцевих положень Закон України № 1058-IV особи, зазначені в пунктах 3 і 4 ст. 11, сплачують страхові внески, що перераховуються до солідарної системи на умовах і в порядку, визначених цим Законом, та в розмірах, передбачених для платників збору (юридичних і фізичних осіб) Законом України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування", але не менше мінімального страхового внеску. Відповідно до пп. 4 п. 8 Прикінцевих положень Закон України № 1058-IV фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок), та члени сімей зазначених осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, на період дії законодавчих актів з питань особливого способу оподаткування сплачують страхові внески в порядку, визначеному цим Законом. Сума страхового внеску встановлюється зазначеними особами самостійно для себе та членів їх сімей, які беруть участь у провадженні такими особами підприємницької діяльності та не перебувають з ними у трудових відносинах. При цьому, сума страхового внеску з урахуванням частини фіксованого або єдиного податку, що перерахована до Пенсійного фонду України, повинна становити не менше мінімального розміру страхового внеску за кожну особу та не більше розміру страхового внеску, обчисленого від максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, оподатковуваного доходу (прибутку), загального оподатковуваного доходу, з якої сплачуються страхові внески. Згідно абз. 8 ч. 1 ст. 1 Закон України № 1058-IV визначено, що мінімальний страховий внесок - сума коштів, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір страхового внеску, встановлених законом на день отримання заробітної плати (доходу). Частинами 3 та 6 ст. 18 Закон України № 1058-IV передбачено, що страхові внески є цільовим загальнообов'язковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом. Законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати. Згідно частин 6, 12 ст.20 Закону України №1058-IV страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду; страхові внески сплачуються незалежно від фінансового стану платника. Відповідно до Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.03р. № 21-1 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.04р. за № 64/8663 (далі - Інструкція № 21-1) «Розміри страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування встановлюються відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування", абз. 5 п.4.7 Інструкції встановлено, що розмір страхового внеску для застрахованих осіб, визначених пунктами 2.2.3 - 2.2.5 п. 2.2даної Інструкції, - на 32 відсотки за 2004 р. - 2005 р.; 31, 8 відсотки за 2006 р., 33,2 відсотки з 01.01.2007 р. по 31.12.2010 р. Враховуючи розмір мінімальної заробітної плати у 2010 р. мінімальний страховий внесок для зазначених осіб становить: у липні - вересні - 294,82 грн., жовтень - листопад - 301, 12 грн., грудень - 306,10 грн. Сплата страхових внесків здійснюється у строки визначені ч 6 ст.20 Закону України № 1058-IV, а саме щоквартально, протягом 20 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного кварталу: за липень - у термін до 20.10.2010 р. та 20.01.2011 р. надсилається розрахунок сум, які підлягають сплаті за квартал з урахуванням частини сум єдиного або фіксованого податків разом з вимогою про їх сплату для узгодження. Суми не сплачених страхових внесків стягується у порядку, встановленому ст.106 Закону України № 1058-IV. За підсумками року, фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, подають до органів Пенсійного фонду звіт (до 01.04. за завітним роком), за формою згідно з додатками 5 до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованих внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування органам Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 05.11.2009 р. №26-1. До обов'язків відповідача належить нараховувати, обчислювати і сплачувати в установленому строки та в повному обсязі страхові внески (п.6 ч.2 ст.17 Закону України №1058). Судом встановлено, що відповідач не надав до управління Пенсійного фонду України, у звітний період (до 1 квітня наступного року за попередній період, а саме до 01.04.2011 р.) та своєчасно не сплатив суми страхових внесків у розмірі не менше мінімального внеску. На підставі п.3 ст.20 Закону України №1058 управління Пенсійного фонду України у Іванківському районі Київської області обчислило суму страхових внесків які відповідач повинен сплатити за період липень - грудень 2010 р. Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість (недоїмка) у сумі 1728,80 грн. виникла внаслідок нарахованих та несплачених в повному обсязі страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за період липень - грудень 2010 р. Внаслідок чого, управлінням ПФУ у Іванківському районі виставлено відповідачеві вимоги про сплату недоїмки № Ф 53 У від 03.10.2013 року на суму 1728,80 грн. та повідомлення розрахунок. Факт направлення відповідачеві виставлених вимог підтверджується копіями рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. Згідно абз. 8 ч. 3 ст. 106 Закону України № 1058-IV у разі, якщо страхувальник, який одержав вимогу територіального органу Пенсійного фонду про сплату недоїмки і протягом десяти робочих днів після її отримання не сплатив зазначену у вимозі суму недоїмки разом з застосованою до нього фінансовою санкцією, включеної до вимоги, або не узгодив вимогу з відповідним органом Пенсійного фонду, або не оскаржив вимогу в судовому порядку, а також у разі якщо страхувальник узгодив вимогу, але не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги, відповідний орган Пенсійного фонду звертається в установленому законом порядку і подає вимогу про сплату недоїмки до відповідного підрозділу державної виконавчої служби. У зазначених випадках орган Пенсійного фонду також має право звернутися до суду з позовом про стягнення недоїмки. На час розгляду справи та винесення рішення по суті доказів про сплату зазначеної суми відповідачем не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач суду не надав. Відповідно до ч.4 ст.94 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted