Рішення адміністративного суду від 2014-01-31 00:00:00+02

Позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду із позовом до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області у якому, посилаючись на невідповідність даних, викладених у Акті перевірки та невідповідність вимогам чинного законодавства України, просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0004502201/2455, винесене Державною податковою інспекцією у м. Хмельницькому ГУ Міндоходів у Хмельницькій області 24.10.2013 р., за яким ПП "ГАСТОН-ТРЕЙД" нараховане грошове зобов'язання по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 15981 грн., із яких 12785 грн. - основний платіж, 3196 - штрафні (фінансові) санкції (штраф); стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору.. У судовому засіданні представник позивача подав суду заяву про збільшення позовних вимог, відповідно якій, просить позовні вимоги доповнити пунктом наступного змісту: визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області щодо відображення в Акті №2553/22-3/37462520 "Про результати документальної позапланової перевірки правомірності нарахування ПП "ГАСТОН-ТРЕЙД" (код ЄДРПОУ 37462520) залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного періоду за квітень 2013 року (рядок 24 декларації з ПДВ за квітень 2013 року), яке виникло за рахунок від'ємного значення з ПДВ, що декларувалось за період березень 2012 р. - березень 2013 р." від 18.06.2013 року висновку про завищення Приватним підприємством "ГАСТОН-ТРЕЙД" від'ємного значення, яке після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту приватного підприємства "ГАСТОН-ТРЕЙД" на наступний податковий період за квітень 2013 року (рядок 24 декларації з ПДВ за квітень 2013 р.) на суму 324212 грн. Заявлені позовні вимоги представник позивача просив задоволити у повному обсязі. Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Детально позицію відповідача викладено у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи. Заслухавши доводи представників сторін. дослідивши матеріали справи та надані докази у їх єдності, взаємному зв'язку та сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що Приватне підприємство "ГАСТОН-ТРЕЙД" є юридичною особою (податковий номер: 37462520), перебуває на податковому обліку в Державній податковій інспекції у м. Хмельницькому з 16.12.2010 року за №47339 та є платником податку на додану вартість відповідно до свідоцтва платника ПДВ №100316159 від 24.12.2011 року. Місцезнаходження позивача: Україна, Хмельницька обл., м. Хмельницький, вул. Чорновола, 41/2. Приміщенням за вказаною адресою позивач користується на підставі договору оренди, який 10.01.2012 року укладено між ним та орендодавцем - TOB «Агроімпекс» (ПН: 23891463, м. Хмельницький). Основним видом діяльності ПП "ГАСТОН-ТРЕЙД" згідно із Довідкою з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України є оптова торгівля іншими товарами господарського призначення. Так, на підставі направлення від 03.06.2013 року №004164 та направлення про продовження терміну перевірки від 10.06.2013 року №004209, виданих ДПІ у м. Хмельницький, наказу ДПІ у м. Хмельницький від 03.06.2013 року №1510 та наказу про продовження терміну проведення перевірки №1582 від 07.06.2013 року посадовою особою відповідача було проведено документальну позапланову виїзну перевірку достовірності декларування позивачем (код ЄДРПОУ 37462520) залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду за квітень 2013 р. (рядок 24 декларації з ПДВ за квітень 2013 р.), яке виникло за рахунок від'ємного значення з ПДВ, що декларувалось за період березень 2012 р. - березень 2013 р. За результатами перевірки складено Акт №2553/22-3/37462520 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки правомірності нарахування ПП «ГАСТОН-ТРЕЙД» (код ЄДРПОУ 37462520) залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду за квітень 2013 р. (рядок 24 декларації з ПДВ за квітень 2013 р.), яке виникло за рахунок від від'ємного значення з ПДВ, що декларувалось за період березень 2012 р. - березень 2013 р.», датований 18.06.2013 року». Як зазначається в цьому Акті перевірки, перевіркою було встановлено що в порушення п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, ст.188, п. 198.4, п.198.5 ст.198, п.200.1, п.200.3, абз. «б» 1.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, позивачем завищено залишок від'ємного значення квітня 2013 р., що включається по складу податкового кредиту травня 2013 р. (рядок 24 декларації за квітень 2013 року) на 324212,00 грн. Відповідно до Акту в березні 2012 р. - квітні 2013 р. ПП «ГАСТОН-ТРЕЙД» безпідставно проведено коригування податкових зобов'язань по ПДВ за попередні звітні періоди на загальну суму (-) 306262 грн. у результаті повернення товарів, які були реалізовані на адресу TOB «Експансія» (код ЄДРПОУ 32294905), TOB «Край-2», TOB «Фудмережа» (код ЄДРПОУ: 36387243), TOB «Торговельний дім «Амстор» (код ЄДРПОУ: 32516492) та інших, в періоді з 01.03.2012 р. по 30.04.2013 р. Окрім цього, у Акті зазначено, що позивачем занижено суми податкового зобов'язання по ПДВ за жовтень 2012 р., січень 2013 р. та березень 2013 р. на загальну суму ПДВ 17950 грн. по операціях з: - TOB «Альянс Маркет» (код ЄДРПОУ: 38316777), в т.ч. за жовтень 2012 р. на суму ПДВ 3044 грн., - TOB «ПРЕСА-ТРЕЙД» (код ЄДРПОУ: 35371243), в т.ч. за січень 2013 р. на суму ПДВ 2460 грн., - TOB «Епіцентр К» (код ЄДРПОУ:32490244), в т.ч. за березень 2013р. на суму ГІДВ 12446грн. У даному Акті перевірки зроблено висновки про те, що заниження податкового зобов'язання ПП «ГАСТОН-ТРЕЙД» виникло внаслідок проведення безпідставного коригування податкового зобов'язання у наступних звітних періодах в результаті повернення товару. Із змісту Акту слідує те, що з гідно даних Інтегрованої автоматизованої системи ДПС України «Податковий блок» встановлено розбіжність між сумою податкового зобов'язання ПП «ГАСТОН-ТРЕЙД» та сумою податкового кредиту контрагентів за період березень 2012р.-квітень 2013р. У Акті зазначається, що до перевірки не надано та перевіркою не виявлено первинних документів, що підтверджують фактичне повернення ТМЦ (товари широкого вжитку) покупцям на адресу ПП «ГАСТОН-ТРЕЙД» за березень2012 р. - квітень 2013 р. (видаткові накладні на повернення, товарно-транспортні накладні на перевезення (повернення) ТМЦ, оприбуткування ТМЦ на складі матеріально-відповідальною особою, розрахунки коригувань кількісних і вартісних показників із відміткою про вручення отримувачем (покупцем) товарів, тощо). Повернення товарів, як зазначається в Акті, відображено лише в бухгалтерському обліку проводками по рахунках Д-т 704, 6415 та К-т 361. У судовому засіданні особа, яка проводила перевірку вказувала на те, що первинних документів, що підтверджують фактичне повернення ТМЦ (товари широкого вжитку) покупцям на адресу ПП «ГАСТОН-ТРЕЙД» за березень2012 р. - квітень 2013 р. їй для перевірки надано не було. Представники позивача у судовому засіданні спростували дане твердження, оскільки представили суду усі необхідні документи (видаткові накладні на повернення, товарно-транспортні накладні на перевезення (повернення) ТМЦ тощо). Представниками позивача у судовому засіданні було надано для дослідження у судовому засіданні значний об'єм товаро-супровідних документів, які детально судом проаналізовано. Так, заокрема, у товарно-транспортних накладних, що виписані ТОВ "Нова Пошта" зафіксовано переміщення товарно-матеріальних цінностей, які складають предмет договору між ПП "ГАСТОН-ТРЕЙД" та його контрагентами, чим стверджено факт реальності повернення товарів ПП "ГАСТОН-ТРЕЙД". Також представниками ПП "ГАСТОН-ТРЕЙД" зазначено, що під час проведення перевірки посадовою особою податкового органу, яка здійснювала таку перевірку, посадовим особам позивача не вручалася письмова вимога про надання певних документів, які, відносяться до предмету перевірки і повинні бути дослідженні під час її проведення. Незважаючи на це позивачем було надано для перевірки всі документи щодо фактичного повернення товарів, раніше відвантажених контрагентам ПП «ГАСТОН-ТРЕЙД». Зміст цих документів аналізувався перевіряючою особою, але дана обставина не була відображена в Акті. Не погоджуючись із наведеними в Акті висновками, ПП «ГАСТОН-ТРЕЙД» було подано до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області заперечення на Акт. У відповіді від 17.07.2013 р. на заперечення до акту перевірки №2553/22-3/37462520 від 18.06.2013 року, надану відповідачем вказано, що викладені в Акті перевірки висновки відповідають вимогам чинного законодавства України, з огляду на що, наведені позивачем у запереченнях аргументи не були взяті до уваги. Судом встановлено, що при здійсненні господарських операцій із поставки товарів, сторонами операцій (контрагентами) складалися відповідні, передбачені нормами чинного законодавства документи, а саме: податкові накладні, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні (перелік наведено в реєстрі покупців та постачальників, за рахунок яких було сформовано податкові зобов'язання та податковий кредит ПП «ГАСТОН-ТРЕЙД» за період: березень 2012 р. - квітень 2013 р.), які й були представлені до огляду у судовому засіданні. При цьому, відповідно до Опису №105/22-33 від 11.06.2013р. оригіналівкопій документів, що вилучені зі справи, який є додатком №1 до Акту, під час перевірки було вилучені лише копії оборотно-сальдових відомостей по рахунку 361 за жовтень 2012 р., січень і березень 2013 р., копії інших документів, які були предметом перевірки, не вилучалися і в описі не зазначені. В той же час, в Акті (стор.15) зазначається про те, що до перевірки не надано та перевіркою не виявлено первинних документів, що підтверджують фактичне повернення ТМЦ покупцями на адресу позивача за березень 2012 р. - квітень 2013 р. (видаткові накладні на повернення, товарно-транспортні накладні тощо). Необхідно зауважити, що п.85.6. ст.85 Податкового кодексу України передбачає, що у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі органу державної податкової служби така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою органу державної податкової служби та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис. Суд звертає увагу на те, що про складання передбаченого вказаною вище нормою Податкового кодексу України акту відмови посадових осіб позивача від надання документів не зазначається в тексті самого Акту. Як зазначалося вище у відповіді на заперечення до Акту, відповідач зазначив, що викладені в Акті висновки відповідають вимогам чинного законодавства України, мотивуючи це тим, що первинні документи оформлені неналежним чином і не відповідають вимогам первинних документів, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Зазначена позиція не вважається судом обґрунтованою, оскільки суперечить приписам ст.9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні», п.2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88. Щодо вказаних в Акті розбіжностей між сумою податкового зобов'язання ПП «ГАСТОН-ТРЕЙД» та сумою податкового кредиту контрагентів за період березень 2012 р. - квітень 2013 р. відповідно до Інтегрованої автоматизованої системи ДПС України «Податковий блок» суд зазначає наступне. Згідно із абз.1 п. 192.1. ст.192 Податкового кодексу України, якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню. Відповідно до п. п. 192.1.1 п. 192.1 ст.192 Податкового кодексу України якщо внаслідок такого перерахунку відбувається зменшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то: а) постачальник відповідно зменшує суму податкових зобов'язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок, та надсилає отримувачу розрахунок коригування податку; б) отримувач відповідно зменшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення коригування, а також збільшив податковий кредит у зв'язку з отриманням таких товарів/послуг. У відповідності до п.192.3 ст.192 Податкового кодексу України, результат перерахунку податкових зобов'язань і податкового кредиту постачальника та отримувача відображається у складі податкової декларації за звітний податковий період у порядку, визначеному центральним органом державної податкової служби. Відповідно до приписів вказаної норми Податкового кодексу України, позивач після здійснення із контрагентами господарських операцій із повернення раніше відвантажених таким контрагентам товарів, зменшив суму податкових зобов'язань за результатами податкових періодів, протягом яких було проведено такі перерахунки, надіслав контрагентам розрахунки коригування податку та відобразив у складі податкової декларації за відповідні податкові періоди перерахунок податкових зобов'язань. Враховуючи викладене, дії позивача щодо коригування податкових зобов'язань були вчинені у відповідності до вищевказаних норм законодавства, у той же час, позивач не може нести відповідальність за недотримання вимог закону покупцями товарів - його контрагентами, які не здійснили коригування (зменшення) сум податкового кредиту за результатами відповідних податкових періодів, що призвело до розбіжностей у Інтегрованій автоматизованій системі ДПС України «Податковий блок» по Додатку 5 «Розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» за березень 2012 р. - квітень 2013 р. Законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання. Неприпустимість притягнення до відповідальності однієї компанії, у випадку за неправомірні дії іншої компанії підтверджується численними рішеннями Європейського суду з прав людини. Про застосування саме такого правового підходу свідчать і рішення Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Інтерсплав проти України» (2007 рік, заява № 803/02), ««Булвес» АД проти Болгарії» (2009 рік, заява № 3991/03), ««Бізнес Супорт Центр» проти Болгарії» (2010 рік, заява №6689/03). Так, п.71 рішення у справі "Булвес" АД проти Болгарії ЄСПЛ дійшов такого висновку: "...Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності". Вищенаведений висновок ЄСПЛ повторно підтвердив у рішенні по справі Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії. У п.23 даного рішення ЄСПЛ наголошує, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов'язків як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції. Утім, зазначив Суд, прямого впливу на оподаткування організації-заявника (Бізнес Сепорт Сентре) це не мало б. Відповідно до рішення ЄСПЛ від 09.01.2007 року у справі "Інтерсплав проти України", якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку. Таким чином, ЄСПЛ чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагентом. У судовому засіданні суд встановив, що відповідачем не надсилались запити до контрагентів позивача, по взаємовідносинах з якими виникли розбіжності у Інтегрованій автоматизованій системі ДПС України «Податковий блок» по Додатку 5 «Розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» за березень2012 р. - квітень 2013 р.. Отже, на переконання суду, викладені вище обставини спростовують наведені в Акті висновки, та свідчать про протиправність дій відповідача щодо відображення в Акті висновку про завищення позивачем від'ємного значення, яке після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту ПП «ГАСТОН-ТРЕЙД» на наступний податковий період за квітень 2013 року (рядок 24 декларації з ПДВ за квітень 2013р.) на суму 324212 грн.. Окрім цього, у період з 13.09.2013 року по 19.09.2013 р. на підставі направлення від 12.09.2013 року № 000379, виданого ДПІ у м. Хмельницькому посадовій особі відповідача, відповідно до п. 75.1 ст.75, п.п.78.1.8 п.78.1 та п.78.4 ст.78 Податкового кодексу України та відповідно до наказу ДПІ у м. Хмельницькому від 12.09.2013 року №2388, проведено документальну позапланову виїзну перевірку достовірності декларування ПП «ГАСТОН-ТРЕЙД» (ПН 37462520) залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24 декларації з ПДВ за липень 2013 р.), яке виникло за рахунок від'ємного значення з ПДВ, що декларувалось за період травень 2013 р. - липень 2013 р., згідно із затвердженим планом перевірки. За результатами проведеної перевірки, 30.09.2013 р. посадовою особою відповідача складено Акт "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки правомірності нарахування ПП «ГАСТОН-ТРЕЙД» (ПН 37462520) залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду за липень 2013 року (рядок 24 декларації з ПДВ за липень 2013 року), яке виникло за рахунок від'ємного значення з ПДВ, що декларувалось за період травень-липень 2013 року". Перевіркою встановлено порушення: 1. п.198.1, п.198.6 ст.198, п.200.2 ст.200 Податкового Кодексу України, підприємством: - завищено залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (р.24 за липень 2013 року) в сумі 942449 грн. - занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного в розмірі 12785 грн. за липень 2013 р. 2. п.п.4.6.7 п. V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженому наказом Міністерства Фінансів України від 25.11.2011 за № 1492 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 20 грудня 2011 р. за № 1490/20228 ПП «ГАСТОН-ТРЕЙД» не відображено в декларації з податку на додану вартість за липень 2013 року результати документальної перевірки, проведеної органом державної податкової служби (Акт № 2553/22-3/37462520 від 18 червня 2013 р.). Даний Акт було оскаржено у адміністративному порядку, заперечення яке було розглянуто та залишено без задоволення. При цьому, в Акті №3906/2225/2201/37462520 від 30.09.2013 р. зазначається про те, що висновки про завищення позивачем залишку від'ємного значення квітня 2013 року, що включається до складу податкового кредиту травня 2013 року на 324212 грн. враховано при визначенні залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду за липень 2013 року в сумі 942449 грн. Прямим наслідком такого "врахування" стало донарахування позивачу суми за оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням податку на додану вартість у розмірі 12785 грн., оскільки на підставі зазначеного акту перевірки, ДПІ у м. Хмельницькому прийнято податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 24.10.2013 р.№0004502201/2455, яким ПП "ГАСТОН-ТРЕЙД" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "податок на додану вартість із вироблених в Україна товарів (робіт, послуг)" на загальну суму 15981 грн., із яких - за основним платежем - 12785 грн., за штрафними санкціями - 3196 грн.. Не погоджуючись із вказаним рішенням, 05.11.2013 р. позивачем подано до Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області первинну скаргу про перегляд вказаного податкового повідомлення-рішення. Не погоджуючись із висновками, викладеними у Акті перевірки та податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив до суду дії щодо відображення у Акті висновку про завищення Приватним підприємством "ГАСТОН-ТРЕЙД" від'ємного значення та податкове повідомлення-рішення. В ході розгляду справи судом встановлено, що 01.12.2012 р. між ТОВ "АКСОН-ГРУП" (Продавець) з одного боку та ПП "ГАСТОН-ТРЕЙД" (Покупець) з другого боку уклали договір №1201 купівлі-продажу оптової партії товарів, згідно якого, Продавець зобов'язується поставити та передати у власність Покупця товар, а Покупець зобов'язується прийняти товар та сплатити його вартість на умовах цього Контракту. Найменування товару - непродовольча група товарів згідно виписаних Продавцем накладних. Здійснюючи господарську діяльність, позивач у липні 2013 року отримував від ТОВ "Аксон-Груп" непродовольчі товари (товари для відпочинку, іграшки та інші непродовольчі товари), загальна вартість яких склала 3786130,03 грн., у т.ч. ПДВ 631021,66 грн.. При здійсненні господарських операцій із придбання товарів у TOB «Аксон-Груп» сторонами договору складалися відповідні, передбачені нормами чинного законодавства документи, а саме: податкові накладні (перелік наведено в Акті, стор. 9), видаткові накладні (перелік наведено в Акті, стор. 9-10), товарно-транспортні накладні (перелік наведено в Акті, стор. 10). Крім того, позивачем здійснювалися розрахунки із TOB «Аксон-Груп» за поставлені товари, що підтверджується банківськими виписками за липень 2013 року (перелік наведено в Акті, стор. 10). Наведений у Акті висновок про завищення залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту та заниження суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет, як вбачається із ст. 10 Акту, оскільки як вважає відповідач, позивачем порушено приписи п. 201.7 та п.187.1 ст. 187 Податкового Кодексу України постачальником товарів - ТОВ "Аксон-Груп" не було виписано податкові накладні на поставку товарів: 01.07.2013 р. на суму ПДВ 163071,39 грн., 11.07.2013 р. - на суму ПДВ 206493,84 грн., 22.07.2013 р. на суму ПДВ 261456,43 грн.. Так, на виконання умов договору від 01.12.2012 р. №1201 ТОВ "Аксон-Груп" було виписано ряд податкових та видаткових накладних. Відповідно до податкової накладної №10 від 01.07.2013 р. та податкової накладної №11 від 01.07.2013 р. група товарів була передано від ТОВ "Аксон-Груп" до ПП "ГАСТОН-ТРЕЙД", факт передачі підтверджується видатковими накладними №10 та №11 від 01.07.2013 р.. Транспортування товарів по даних накладних відбулось відповідно до товарно-транспортної накладної №10. За податковими накладними №2011 та №2012 від 11.07.2013 р. передано групу аналогічних товарів, факт прийняття яких підтверджується видатковими накладними №2011 та №2012 від 11.07.2013 р.. Транспортування вказаних товарно-матеріальних цінностей підтверджується товарно-транспортною накладною №2011. Також за податковими накладними №4211 та №4212 від 22.07.2013 р. передано від вищевказаних контрагентів товари, які прийняті по видаткових накладних №4211 та №4212 від 22.07.2013 р. Перевезення групи товарів за вказаними накладними відбулось на підставі товарно-транспортної накладної №4211. Суд зауважує, що кількість товарів, вказаних у податкових накладних відповідає обсягам та кількості товару, які вказані у видаткових накладних, податкові та видаткові накладні скріплені печатками та підписами відповідальних осіб, транспортування товару здійснювалось одним і тим способом - автомобільним транспортом - Вольво №[NUMBER], причеп - [NUMBER], водій - [PERSON] Суд зауважує, що відповідно до п. 201.7 ст. 201 Податкового Кодексу України, постачальником товарів ТОВ "Аксон-Груп" було виписано податкові накладні у кількості та під номерами, що відповідають кількості та номерам видаткових накладних. Разом з тим, суд зазначає, що у чинному податковому законодавстві не передбачена вимога щодо співпадання кількості податкових та транспортних накладних, адже, як пояснили представники позивачів у судовому засіданні, у одну податкову/видаткову накладну можливо вписати певну обмежену кількість найменувань товарів, а оскільки, група товарів, яка постачалась є великою за обсягами, то дані ТМЦ оформлялись не однією, а двома накладними. Також суд звертає увагу на те, що жодних обмежень щодо необхідності транспортування товарів за різними податковими накладними слід здійснювати різними транспортними засобами або за різними транспортними накладними не передбачено ні чинним законодавством України ні договірними зобов'язаннями між контрагентами по Договору №1201 від 01.12.2012 р.. Щодо зафіксованого у Акті не відображення у декларації з ПДВ за липень 2013 року результатів документальної перевірки, проведеної органом державної податкової служби (по Акту №2553/22-3/37462520 від 18.06.2013 р.), суд зазначає наступне. У відповідності до п.86.7 ст.86 Податкового Кодексу України, рішення про визначення грошових зобов'язань приймається керівником органу державної податкової служби (або його заступником) з рахуванням результатів розгляду заперечень платника податків (у разі їх наявності). Згідно із приписами п.86.8 ст.86 Податкового Кодексу України, податкове повідомлення-рішення приймається керівником податкового органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, після надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків. Згідно із вимогами п.58.1. ст.58 ПК України у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 Податкового Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми І податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення. Суд вважає суттєвим той факт, що податкове повідомлення-рішення за результатами перевірки, оформленої Актом №2553/22-3/37462520 від 18.06.2013р. не складалось, а за відсутності податкового повідомлення-рішення, яке є у контекстному розумінні норм КАС України є рішенням суб'єкта владних повноважень, зазначений Акт не носить нормативно-правового характеру, та по своїй суті є відображенням фактичних дій посадової особи податкового органу, з огляду на що, не створює жодних правових наслідків. Суд приходить до переконання, що за вказаної обставини результати перевірки, викладені у Акті №2553/22-3/37462520 від 18.06.2013 р. не могли бути підставою для їх відображення в Акті №3906/2225/2201/37462520 від 30.09.2013 р., що у свою чергу, став підставою для винесення оскаржуваного рішення. Із системного аналізу викладених вище норм законодавства у кореспонденції із встановленими обставинами справи, у суду наявні підстави для висновку про те, що за відсутності винесеного податковим органом податкового повідомлення-рішення, що мало б бути прийнятим за результатами розгляду Акту перевірки та заперечень на нього, посилання на вказані в Акті перевірки порушення, що зазначені в Акті, не може вважатися обґрунтованим. Посилання відповідача на порушення ПП "ГАСТОН-ТРЕЙД" п.4.6.7. Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженому наказом Міністерства Фінансів України від 25.11.2011р., суд зауважує, що вказаний пункт встановлює лише те, що рядок 21.3 декларації з податку на додану вартість передбачений для відображення збільшення або зменшення залишку від'ємного значення, який (для декларації 0110 - після бюджетного відшкодування) включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24) за результатами камеральної чи документальної перевірки, проведеної органом державної податкової служби. Так, як позивач не погодився із висновками, вказаними в Акті перевірки з огляду на їх невідповідність вимогам чинного законодавства України, про що подало відповідні заперечення, а податковим органом не було винесено податкове повідомлення рішення, у позивача не було підстав для внесення відповідних відомостей до рядка 21.3 декларації з податку на додану вартість. Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 2 статті 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. З огляду на припис наведеної норми процесуального права при розгляді судом спору щодо правомірності рішення органу державної податкової служби, яким платнику податків відмовлено у наданні податкових вигод, презюмується добросовісність платника податків, якщо зазначеним органом не доведено інше. Слід зазначити, що у чинному законодавстві України відсутнє визначення поняття "добросовісний платник податків". Так само законодавство не містить певних критеріїв добросовісності платника податків. Водночас, суд вважає за необхідне визнати обґрунтованим застосування цього підходу, оскільки подібне розмежування платників податків дозволяє індивідуалізувати юридичну відповідальність особи та забезпечити дотримання правопорядку в галузі оподаткування навіть за наявності певних прогалин у законодавстві. У разі, якщо на час здійснення господарських операцій, за якими податкова інспекція не визнає обґрунтованим віднесення позивачем до податкового кредиту сум податку на додану вартість, субдилер був включений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також мав свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість, дилер не може нести відповідальність ні за несплату податків контрагентом, ні за можливу недостовірність відомостей про нього, наведених у зазначеному реєстрі, за умови необізнаності щодо неї. За законом платник податків, не може нести відповідальність за дії контрагентів при відсутності вини, інакше порушуються основні конституційні засади: дотримання принципу справедливості як невід'ємного елемента верховенства права (ст.8 Конституції України), індивідуальний характер відповідальності - тобто, що відповідати має саме той, хто припустився порушення (ст.61 Конституції України), забезпечення доведеності вини (ст.129 Конституції України). Представником відповідача у судовому засіданні не надано пояснень та відповідних документів які б свідчили про те, що позивач, як платник податку, діяв без належної обачності й обережності і йому було відомо про можливі порушення, які допускав його контрагент, або що самостійною діловою метою здійснення господарських операцій з даними підприємствами було одержання позивачем податкової вигоди. Частина 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру ставка судового збору становить 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати. Згідно з ч.3 ст.4 Закону України "Про судовий збір" під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги. Судом встановлено, що подаючи позовну заяву до суду, позивач сплатив судовий збір на загальну суму 313,95 грн., із яких 172,05 грн. становить 10% розміру ставки судового збору за позовну вимогу майнового характеру. Дана сума підтверджується платіжним дорученням від 14.01.2014 р. №1935 від 23.12.2013 р., а решта суми судового збору, тобто 90% розміру ставки судового збору в сумі 1548,45 грн., стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги. Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд прийшов до висновку, що оскаржуване рішення відповідачем прийнято необґрунтовано, а дії, які складають предмет оскарження даного позову вчинено з порушенням процедурної складової процесу, з огляду на що, в силу відсутності правового підґрунтя, оскаржувані дії та рішення є невмотивованими та прийнятими поза межами правового поля чинного законодавства, що свідчить про їх протиправність та наявність об'єктивних підстав для скасування. З огляду на вказане, позовні вимоги є доведеними, обґрунтованими та підтверджуються матеріалами справи, а відтак, підлягають задоволенню. Враховуючи викладене,

Результат розгляду: granted