Рішення адміністративного суду від 2014-02-10 00:00:00+02

В провадженні Львівського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом прокурора м. Борислава (далі - прокурор) до Бориславської міської ради Львівської області (далі - Бориславська міська рада) про визнання протиправним і скасування рішення Бориславської міської ради № 1191 від 02.12.2013 року «Про суспільно-політичну ситуацію в Україні». Позовні вимоги мотивовано тим, що в результаті перевірки у порядку нагляду за додержанням вимог Конституції України та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» Бориславською міською радою встановлено прийняття рішення від 02.12.2013 року № 1191 «Про суспільно-політичну ситуацію в Україні» при відсутності встановленої законодавством компетенції міської ради на прийняття рішення щодо таких питань. Прокурор наполягає, що міська рада, ухвалюючи оскаржене рішення, вийшла за межі наданих їй повноважень. Відтак, оскаржене рішення не відповідає Конституції України та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», у зв'язку з чим прокурор просить його скасувати як протиправне. Представник прокурора в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити. Бориславська міська рада надіслала суду письмові заперечення проти позову, в яких з покликанням на норми Конституції України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Європейської хартії місцевого самоврядування зазначила, що при прийнятті оскарженого рішення діяла в межах наданих їй повноважень, без порушень будь-чиїх прав та інтересів. Відповідач вважає позовні вимоги безпідставними, у зв'язку з чим просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник відповідача в судове засідання 10.02.2014 року не з'явився. До суду надійшло клопотання Бориславської міської ради про розгляд справи без участі її представника. Суд заслухав пояснення присутніх представників сторін, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності та встановив наступні фактичні обставини: 13 грудня 2013 року прокурор м. Борислава на підставі ч. 3 ст. 21 Закону України «Про прокуратуру» виніс постанову про проведення перевірки у порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів, відповідно до якої постановив провести перевірку в порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів у Бориславській міській раді на предмет додержання вимог Конституції України та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Результати зазначеної вище прокурорської перевірки оформлено довідкою від 13.12.2013 року, в якій серед іншого зазначено, що сесією Бориславською міської ради всупереч вимог ст. 19 Конституції України, ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», при відсутності визначеної законодавством компетенції прийнято рішення № 1191 від 02.12.2013 року «Про суспільно-політичну ситуацію в Україні». Відповідно до цього рішення Бориславська міська рада вирішила: 1. Засудити дії органів центральної влади України щодо злочинного розгону Євромайдану в м. Києві 30 листопада 2013 року. 2. Підтримати ініціативу лідерів трьох опозиційних сил щодо створення штабу національного спротиву. 3. Підтримати Резолюцію Народного віча в м. Києві 1 грудня 2013 року (додається). 4. Закликати перевізників підтримати ініціативу мешканців міста, які мають бажання взяти участь у протестних акціях в м. Києві. 5. Дане рішення оприлюднити у народному часописі «Нафтовик Борислава» та розмістити на офіційному веб-сайті міської ради. 6. Контроль за виконанням цього рішення покласти на міського голову В. Фірмана. Резолюція Народного Віча в м. Києві 1 грудня 2013 року, яку підтримала Новороздільська міська рада, серед іншого, засуджує злочинні дії Президента України, Міністра внутрішніх справ України та Кабінету Міністрів України, вимагає їх відставки, притягнення до кримінальної відповідальності та проведення дострокових парламентських і президентських виборів. Окрім того, передбачено організацію Штабу національного спротиву та його обласних відділень по всій Україні. За результатами проведеної перевірки Бориславської міської ради на предмет додержання і застосування законів прокурор оскаржив рішення Бориславської міської ради № 1191 від 02.12.2013 року в порядку адміністративного судочинства. Вирішуючи питання щодо наявності в прокурора повноважень на звернення до адміністративного суду з цим позовом суд виходить з наступних мотивів: Відповідно до ст. 121 Конституції України на прокуратуру покладено обов'язок представляти інтереси держави у суді, у випадках передбачених законом. Конституційний Суд України у Рішенні від 08.04.1999р.(справа № 1-1/99) зазначив, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо. Прокурор самостійно визначає підстави для представництва в судах, форму його здійснення і може здійснювати представництво на будь-якій стадії судочинства в порядку, передбаченому процесуальним законом. Згідно зі ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» підставою представництва у суді інтересів держави є в т.ч. наявність порушень або загрози порушень інтересів держави. У вказаній нормі Закону також передбачено, що однією із форм представництва прокурором є звернення до суду з позовами (заявами, поданнями). В силу положень ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор може звернутися до суду з позовом щодо визнання протиправним рішення органу місцевого самоврядування чи окремих його положень і щодо скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень і в тому випадку, якщо прокурор не вносив цьому органу подання про усунення виявлених порушень. Таким чином, звертаючись до суду з даним позовом прокурор діє на виконання повноважень, наданих Законом України «Про прокуратуру», відтак у спірних правовідносинах прокурор наділений статусом позивача. При вирішенні спору суд керувався наступним: Україна, відповідно до ст. 1 Конституції України, є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава. У ч. 1 ст. 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції та Законів України. Статтею 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що правовий статус місцевого самоврядування в Україні визначається Конституцією України, цим та іншими Законами, які не повинні суперечити положенням цього ж Закону. Органи місцевого самоврядування при вирішенні питань місцевого значення, віднесених до їхньої компетенції, є суб'єктами владних повноважень, які виконують владні управлінські функції, зокрема, нормотворчу, координаційну, дозвільну, реєстраційну, розпорядчу. Конституція України визначає, що предметом віддання місцевого самоврядування є не будь-які питання суспільного життя, а питання місцевого значення. Перелік таких питань визначено у ст. 143 Конституції України. Конституційне призначення місцевого самоврядування полягає в праві територіальних громад як самостійно, так і через органи місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах законів. У п. 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 26.03.2002 року у справі за конституційним поданням Міністерства внутрішніх справ України щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 28 Закону України «Про статус депутатів місцевих Рад народних депутатів» (справа про охорону трудових прав депутатів місцевих рад) (Реєстраційний № 6-рп/2002) Конституційний Суд України звернув увагу на політико-правову природу органів місцевого самоврядування, зазначивши, що такі є представницькими органами, через які здійснюється право територіальної громади самостійно вирішувати не будь-які питання суспільного життя, а питання саме місцевого значення, тобто такі, які пов'язані передусім з життєдіяльністю територіальних громад і перелік яких визначено у Конституції України і законах України. Відповідно до ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання. Перелік питань, які вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради наведено у ст. 26 названого Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. У ч. 10 цієї статті передбачено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Отже, в силу наведених вище положень ст. 19 Конституції України органи місцевого самоврядування, здійснюючи владу і самостійно вирішуючи питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції, та приймаючи рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Бориславська міська рада відповідно до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є представницьким органом місцевого самоврядування і представляє територіальну громаду м. Борислава та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Конституція України та Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» не відносять до повноважень органів місцевого самоврядування вирішення питань щодо оцінки дій та рішень інших осіб на предмет їх відповідності кримінальному закону, оцінки діяльності та рішень центральних органів влади України, на висловлення недовіри Президенту України, Прем'єр-Міністру України та іншим посадовим особам міністерств чи інших центральних органів державної влади, на визначення стратегічного курсу держави. Законодавство не надає органам місцевого самоврядування повноважень на створення штабу національного спротиву, або інших подібних органів, які не передбачені законом. В даному випадку суд встановив, що при прийнятті рішення № 1191 від 02.12.2013 року «Про суспільно-політичну ситуацію в Україні» Бориславська міська рада перевищила надані їй повноваження, порушивши норми Конституції України та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». У зв'язку з цим, оскаржене рішення є протиправним з моменту його прийняття. З урахуванням наведених вище правових норм та встановлених обставин справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги прокурора є законними, обґрунтованим, відтак такі підлягають задоволенню повністю. Відповідно до ст. 161 КАС України під час прийняття постанови суд вирішує чи є підстави для скасування заходів забезпечення адміністративного позову. Враховуючи те, що суд у даній справі вжив заходи до забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Бориславської міської ради від 02.12.2013 року № 1191 «Про суспільно-політичну ситуацію в Україні» до набрання рішенням суду у даній справі законної сили, такі заходи забезпечення позову слід залишити в силі. Судові витрати відповідно до положень ст. 94 КАС України з сторін не стягуються.

Результат розгляду: granted