Рішення адміністративного суду від 2014-02-27 00:00:00+02

13 лютого 2014 року управління Пенсійного фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області звернулося до суду з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON], в якому просить стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь управління Пенсійного фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області заборгованість по сплаті єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 8 797,16 грн. В обґрунтування позову позивач зазначив, що фізична особа-підприємець [PERSON] зареєстрована в управлінні Пенсійного фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області як платник єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Однак, станом на 07 лютого 2014 р. у відповідача утворилася заборгованості зі сплати єдиного внеску у розмірі 8 797,16 грн. Вимоги щодо сплати боргу направлялися відповідачу, але в установлений законодавством строк заборгованість сплачена не була. Судом було направлено на адресу відповідача, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, копію ухвали про відкриття скороченого провадження у справі. Однак конверт повернувся на адресу суду з відміткою відділення Укрпошти «За зазначеною адресою не проживає». Згідно ст. 35 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач є належно повідомлений про розгляд справи у скороченому провадженні. Відповідач заперечення на позов протягом десяти днів не надав, позов не визнав. Згідно пункту 2 частини 5 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України справа повинна бути розглянута у порядку скороченого провадження не пізніше трьох днів з дня закінчення строку, передбаченого для надання заперечень або заяви про визнання позову, якщо до суду не було подано заперечення відповідача та за умови, що справа розглядається судом за місцезнаходженням відповідача. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра праці та соціальної політики. Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку головні управління Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі, управління в районах, містах і районах у містах. Управління у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.10.2007 N 1261, постановами правління, наказами Фонду, наказами та розпорядженнями регіональних управлінь, іншими нормативно-правовими актами, а також цим Положенням. Основними завданнями Пенсійного фонду України є участь у формуванні та реалізації державної політики у сфері пенсійного забезпечення та соціального страхування, а також забезпечення збирання та акумулювання коштів, призначених для пенсійного забезпечення. Отже, управління Пенсійного фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області виступає органом, уповноваженим державою виконувати відповідні функції у даних правовідносинах. Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що фізична особа-підприємець [PERSON] зареєстрована в управлінні Пенсійного фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області та є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Згідно Розрахунку суми боргу відповідача з 01.01.2010 р. по 11.06.2013 р. заборгованість останнього зі сплати єдиного внеску становить 8 797,16 грн. Вимоги щодо сплати внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування були направлені на адресу відповідача, але у законодавчо встановлені строки заборгованість не була погашена. Сплата єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування здійснюється відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-VІ (далі - Закон № 2464-VІ). Згідно підпункту 1 частини 1 статті 4 Закону № 2464-VІ платниками єдиного внеску є: роботодавці, підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами, у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами. Згідно підпункту 1 частини 2 статті 6 Закону № 2464-VІ платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Відповідно до ч.3 п. 1 ст. 7 Закону № 2464-VІ для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе та членів сім'ї, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу. Згідно частини 5 статті 9 Закону № 2464-VІ сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь). Згідно пункту 3.4. Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі Інструкція), затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України 27.09.2010 р. № 21-5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 жовтня 2010 р. за № 994/18289, для платників, які обрали спрощену систему оподаткування, єдиний внесок встановлюється відповідно до Закону у розмірі 34,7 відсотка суми, що визначається такими платниками самостійно для себе та членів сім'ї, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід). Згідно пункту 4.6.2. розділу IV Інструкції (в редакції, яка діяла до 19.12.2012 р.), платники сплачують єдиний внесок у вигляді авансового платежу в розмірі, який самостійно визначили, до 20 числа місяця, наступного за місяцем, за який він сплачується. Суми єдиного внеску, сплачені у вигляді авансових платежів, ураховуються платником при остаточному розрахунку, який здійснюється ним не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. Базовим звітним періодом для таких платників є календарний рік. У зв'язку з тим, що заборгованість відповідачем в добровільному порядку не сплачується, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Результат розгляду: granted