Рішення адміністративного суду від 2014-01-15 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора відділення державної автомобільної інспекції Млинівського РВ УМВС України у Рівненській області Валька В.Г. про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне провопорушення серії АА2 №233087, винесеної 27 листопада 2013 року інспектором ВДАІ Млинівського РВ УМВС України у Рівненській області Вальком Вадимом Григоровичем та закриття провадження по справі В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно постанови серія АА2 № 233087 від 27 листопада 2013 року винесеної відповідачем, його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.6 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу в розмірі 170 гривень . Вказана постанова мотивована тим, що 13 листопада 2013 року близько 18 години 10 хвилин в селі Рогізне Демидівського району [PERSON] керував автомобілем «Мерседес Бенс 210» державний номер [NUMBER], в якого в темну пору доби не освітлювався задній номерний знак, чим порушив п.30.2. Правил дорожнього руху України. Позивач вважає, що відповідач при винесенні постанови обрав адміністративне стягнення (штраф), яке є незаконним , неправомірним та необгрунтованим з огляду на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, а саме ознак умислу та необережності, згідно ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Позивач вказує, що перед початком руху він ретельно перевірив належність освітлення заднього номерного знаку(номерний знак освітлювався),особливість конструкції його транспортного засобу передбачає лише дві лампочки освітлення номерного знаку, під час руху автомобіля неможливо спостерігати чи горить лампочка освітлення номерного знаку. Також позивач вважає, що не було підстав для зупинення його транспортного засобу, так як він рухався, чітко виконуючи Правила дорожнього руху. Крім того, [PERSON] в позовній заяві вказує на те, що в надісланому йому протоколі про адміністративне правопорушення не його підпис та вказаний свідок [PERSON] не був присутнім при його складанні. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав повністю та показав, що 13.11.2013 року в селі Рогізне Демидівського району, рухаючись своїм транспортним засобом, був зупинений працівниками міліції. Визнає, що одна із двох лампочок на номерних знаках не горіла. Можливо, вона деформувалася через незадовільне дорожнє покриття. Перед початком руху, в селищі Демидівка, ним перевірялися освітлення номерних знаків, неполадок не було. Від ознайомлення з протоколом про адміністративне правопорушення та від підпису у ньому [PERSON] відмовився. Підставами незаконності постанови про накладення на нього адміністративного стягнення вважає неправомірність складеного протоколу, нероз'яснення працівником міліції його прав, свідок [PERSON] не був присутнім при складанні протоколу. Просить визнати постанову про накладення на нього штрафу незаконною та звільнити його від адміністративної відповідальності , а провадження по справі закрити.. Відповідач по справі позов не визнав, та показав, що 13 листопада 2013 року він перебував у складі слідчо - оперативної групи в селі Рогізне Демидівського району Рівненської області, у зв'язку з повідомленням про викрадення автомобіля. Біля 18 години в даному населеному пункті ним було зупинено автомобіль під керуванням [PERSON] Він повідомив водієві автомобіля про те, що не освітлюються задні номерні знаки транспортного засобу. [PERSON] сказав , що йому про це відомо і що він усуне неполадки,але відмовився пояснити йому причини порушення Правил дорожнього руху. Свідками вчиненого [PERSON] адміністративного правопорушення були [PERSON] та [PERSON] Після складання протоколу, [PERSON] відмовився його підписувати та ознайомлюватися з ним. В подальшому була винесена постанова про накладення на [PERSON] адміністративного стягнення у вигляді штрафу. По місцю проживання [PERSON] було скеровано копію протоколу та постанови про накладення на нього стягнення. Протокол та постанова складається у двох екземплярах, вони нумеруються і підлягають звіту. На оригіналі протоколу про скоєння [PERSON] адміністративного правопорушення немає його підпису, хто підписався на надісланій йому копії пояснити не може. Вважає накладене стягнення законним. На підставі зібраних та перевірених в суді доказів, суд рахує за необхідне в задоволенні позову [PERSON] відмовити з наступних підстав. Свідок [PERSON], який є братом позивача, показав, що 13.11.2013 року біля 18 години в селі Рогізне Демидівського району автомобіль, яким керував [PERSON], був зупинений працівниками міліції. Він був пасажиром даного автомобіля. Підтвердив, що одна із лампочок на задніх номерних знаках автомобіля не горіла. Автомобіль державної автомобільної інспекції під'їхав до задньої частини їхнього транспортного засобу . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], підтвердила, що 13.11.2013 року знаходилася в транспортному засобі [PERSON], коли він був зупинений працівниками міліції в селі Рогізне Демидівського району. З [PERSON] вона перебуває у трудових відносинах. Розмови [PERSON] з працівником міліції вона не чула, які претензії до нього висловлювали працівники міліції не знає. Підтвердила той факт, що на початку руху автомобіля, в селищі Демидівка, [PERSON] перевіряв освітлення номерних знаків, будь - яких несправностей, з його слів, не було. Протокол про адміністративне правопорушення складався на протязі 30 хвилин. Свідок [PERSON] показав, що в листопаді 2013 року їхав автомобілем додому.В селі Рогізне Демидівського району його зупинили працівники міліції та попросили бути свідком при складанні адміністративного протоколу відносно [PERSON] Вони вказали на правопорушення, вчинене водієм і що він відмовляється підписати відповідний протокол. [PERSON] підписав протокол як свідок. Бачив особисто, що одна лампочка на задніх номерних знаках автомобіля [PERSON] не горіла. Від підпису в протоколі [PERSON] .відмовився. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив, що він був свідком при складанні 13.11.2013 року в селі Рогізне Демидівського району відносно [PERSON] протоколу про адміністративне правопорушення. Працівник міліції Валько В.Г. зупинив даний автомобіль у зв'язку з тим, що не освітлювався задній номерний знак. [PERSON] відмовився від підпису в даному протоколі, який складався в салоні службового автомобіля. Факт порушення [PERSON] встановлених законом правил дорожнього руху підтверджує, задній номерний знак автомобіля правопорушника не освітлювався. Валько В.Г. зупиняв автомобіль [PERSON] жезлом та він був одягнений у форму працівника міліції. Як зазначено у ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України,в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач по справі, заперечуючи проти позову, надав суду докази щодо правомірності своїх дій . Так, відповідно до оригіналу протоколу серія АА2 №985279 від 13 листопада 2013 року, який був оглянутий судом в судовому засіданні, [PERSON] скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.6 ст. 121 КУпАП, яке виразилось у керуванні транспортним засобом, в якому не освітлювався задній номерний знак /а.с.15/.В протоколі зафіксовано адміністративне правопорушення, вчинене [PERSON], в графі «Підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» відсутні будь - які рукописні підписи. В копії даного протоколу, наданого суду позивачем, в графі «Підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» вбачається нерозбірливий рукописний підпис(а.с.5). Норми ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України зобов'язують суд оцінювати достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відсутність підпису [PERSON] в оригіналі протоколу серія АА2 №985279 від 13 листопада 2013 року, який був наданий відповідачем та оглянутий судом в судовому засіданні, підтверджує показання як самого позивача так і свідків [PERSON] та [PERSON] щодо відмови [PERSON] від підпису. Тому суд вважає,що даний письмовий документ є достовірним доказом по справі. Копію протоколу про адміністративне правопорушення, надану позивачем, суд вважає за необхідне виключити з числа доказів, так як даний документ викликає сумнів у його достовірності. Висновок суду щодо недостовірності даного письмового доказу грунтується на нормах ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України «Дослідження письмових доказів» та пункті №20 Постанови Вищого адміністративного суду України №2 від 6.03.2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», які вказують на те, що на стадії судового розгляду питання про достовірність чи фальшивість документа та/або виключення його з числа доказів суд не може вирішувати, а повинен це робити лише в нарадчій кімнаті під час прийняття судового рішення по справі, оскільки під час дослідження доказів суд не дає їм оцінку. Згідно постанови серія АА2 №233087 від 27.11.2013 року винесеної капітаном міліції Вальком В.Г., [PERSON] притягнутий до адміністративної відповідальності передбаченої ч.6 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення і відносно нього застосовано стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 гривень, передбачене санкцією даної статті. /а.с.6/. Згідно з пунктами 2.3 та 2.9. Правил дорожнього руху водій зобов'язаний перед виїздом перевірити та забезпечити технічний справний стан і комплектність транспортного засобу та йому забороняється керувати транспортним засобом з номерним знаком, що неосвітлений. Відповідно до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Крім того,згідно з нормами ст.33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника,ступінь його вини, майновий стан,обставини , що пом'якшують та обтяжують відповідальність. Суд вважає,що при винесенні постанови відносно [PERSON] про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу, передбаченого санкцією ч.6 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, інспектор державної автомобільної інспекції з'ясував та врахував встановлені ст.ст.33 та 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення обставини, призначивши мінімальний розмір штрафу в межах санкції даної статті( 170 гривень, що становить 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян). Судом оглянуто та досліджено, як доказ по справі,письмове повідомлення №62/473 від 15.01.2014 року за підписом виконуючого обов'язки начальника Млинівського РВ УМВС України у Рівненській області Левко О.М.(а.с.28). Встановлено, що 13.11.2013 року в село Рогізне Демидівського району Рівненської області в складі слідчо - оперативної групи виїзжали працівники відділення державної автомобільної інспекції капітан міліції Харкевич В.П. та капітан міліції Валько В.Г. Згідно з пунктом 2.4. Правил дорожнього руху, на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися та дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу, тому суд вважає безпідставними твердження позивача [PERSON] щодо незаконності зупинки його транспортного засобу працівником міліції Валько В.Г. Ухвалюючи судове рішення, суд керується нормами ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України щодо його законності та обґрунтованості на підставі повно та всебічно з'ясованих обставин, підтверджених тими доказами, які досліджені в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied