Рішення адміністративного суду від 2014-02-28 00:00:00+02

Державна екологічна інспекція у Львівській області звернулась з позовом до ТзОВ Спільного українсько-російського підприємства «Серпанок» у якому згідно уточнених позовних вимог просить зупинити виконання робіт (надання послуг) ТзОВ СП «Серпанок» в частині здійснення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря із стаціонарних джерел до отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря. Позовні вимоги мотивує тим, що ТзОВ СУРП «Серпанок» використовує котли (стаціонарні джерела викиду), що працюють на спалюванні природного газу, тобто мають місце викиди забруднюючих речовин - оксиду азоту та оксиду вуглецю в атмосферне повітря; товариство повинно отримати дозвіл на викиди забруднюючих речовин, незалежно від кількості викидів, здійснених протягом періоду, за який проводилась перевірка, а також незалежно від того, що зазначені котли безпосередньо не використовувалися у виробничій діяльності відповідача, оскільки будь-яких винятків з цих правил для підприємств, установ, організацій та громадян - суб'єктів підприємницької діяльності чинне природоохоронне законодавство не містить; здійснення викидів забруднюючих речовин без отримання такого дозволу є порушенням вимог ст.ст. 10,11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря». Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив адміністративний позов задовольнити повністю. Відповідач у запереченні на позовну заяву зазначає, що номінальна теплова потужність котлів Termomax, які він використовує, не перевищує 50 МВт і є значно меншою; відповідач здійснює господарську діяльність, пов'язану із експлуатацією мотелю, тому газові котли, що встановлені у приміщеннях, не є невід'ємними виробничими засобами його господарської діяльності, а експлуатація мотелю не пов'язана із шкідливими викидами в атмосферне повітря; ні за потужністю побутових теплових котлів, ні за їх цільовим використанням, а також за кількістю шкідливих викидів в атмосферне повітря, перевірені у відповідача стаціонарні джерела не підпадають під регулювання, визначене вимогами ст. 11 Закону України «Про атмосферне повітря» та прийнятим на їх реалізацію нормативно-правовим актам; вимога позивача щодо отримання дозволу є неправомірною. Представник відповідача проти позову заперечив з мотивів, викладених у запереченні на позов. Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, представника відповідача, оцінивши докази, які мають значення для справи суд виходив з наступного. Державною екологічною інспекцією у Львівській області проведено перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами ТзОВ СП «Серпанок», за результатами яких складено акти № 526/06/494 та № 2143/06/1760. Під час перевірки на ТзОВ СП «Серпанок» виявлено два стаціонарні джерела викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, а саме два газових котли марки Termomax, дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря відсутній. На підставі вказаних актів перевірки винесені приписи від 28.03.2013 р. № 279-06 та від 01.11.2013 р. № 989-06, якими зобов'язано відповідача отримати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря. Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 10 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" № 2707-XII від 16.10.1992 року із змінами і доповненнями, підприємства, установи, організації та громадяни - суб'єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов'язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов'язані вживати заходів щодо зменшення обсягів викидів забруднюючих речовин і зменшення впливу фізичних факторів. За змістом ст. 11 цього ж Закону, для забезпечення екологічної безпеки, створення сприятливого середовища життєдіяльності, запобігання шкідливому впливу атмосферного повітря на здоров'я людей та навколишнє природне середовище здійснюється регулювання викидів найбільш поширених і небезпечних забруднюючих речовин, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України. Викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб'єкту господарювання, об'єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення. Згідно ст. 33 цього ж Закону, особи, винні у викидах забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу спеціально уповноважених на те органів виконавчої влади відповідно до закону несуть відповідальність згідно з законом. Згідно ч. 5 ст. 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" № 877-V від 05.04.2007 року із змінами і доповненнями, повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг допускається за постановою адміністративного суду, ухваленою за результатами розгляду позову органу державного нагляду (контролю) щодо застосування заходів реагування. Згідно п. 1 Порядку ведення державного обліку в галузі охорони атмосферного повітря, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1655 від 13.12.2001 року із змінами і доповненнями, цей Порядок визначає єдину систему ведення в галузі охорони атмосферного повітря державного обліку об'єктів (підприємств, установ, організацій та громадян - суб'єктів підприємницької діяльності), які справляють або можуть справити шкідливий вплив на здоров'я людей і на стан атмосферного повітря, видів та обсягів забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря, видів і ступенів впливу на його стан фізичних та біологічних факторів. Згідно п. 2 цього ж Порядку, державний облік ведеться з метою регулювання викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря із стаціонарних та пересувних джерел, ступенів впливу на його стан фізичних та біологічних факторів. Згідно п. 2 Інструкції про порядок та критерії взяття на державний облік об'єктів, які справляють або можуть справити шкідливий вплив на здоров'я людей і стан атмосферного повітря, видів та обсягів забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря, затвердженою наказом Міністерства екології та природних ресурсів України № 177 від 10.05.2002 року із змінами і доповненнями, узяття на державний облік здійснюється за такими критеріями: - об'єктів, якщо в їх викидах присутня хоча б одна забруднююча речовина (або група речовин), потенційний викид якої рівний або перевищує величину, зазначену в Переліку забруднюючих речовин та порогових значень потенційних викидів, за якими здійснюється державний облік; - видів та обсягів забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря, - за умови, що обсяг потенційних викидів рівний або перевищує порогові значення за окремою речовиною або групою речовин, наведених у додатку 1 до цієї Інструкції. Додатком до цієї ж Інструкції передбачено, що для оксиду вуглецю порогові значення викидів встановлені на рівні 1,5 тонн на рік, а для оксиду азоту у перерахунку на діоксин азоту - 1,0 тонна на рік. З наданих представником відповідача пояснень та технічних характеристик газових котлів марки Termomax встановлено, що при експлуатації газових котлів, які використовуються ТзОВ СУРП «Серпанок» в атмосферне повітря потрапляють основні продукти згоряння природного газу, а саме - оксид вуглецю та оксид азоту в перерахунку на діоксин азоту. При чому емісія оксиду вуглецю і емісія оксиду азоту у перерахунку на діоксин азоту складає менше 200мг/КВт годину, що при експлуатації його протягом року з максимальною потужністю складає 0,042 тонн. За таких обставин порогові значення потенційних викидів в атмосферне повітря забруднюючих речовин від роботи газового котла у рік є меншими ніж передбачено Інструкцією. Постановою Кабінету Міністрів України № 1780 від 28.12.2001 затверджено Порядок розроблення та затвердження нормативів граничнодопустимих викидів забруднюючих речовин із стаціонарних джерел, яким визначені вимоги щодо розроблення та затвердження нормативів граничнодопустимих викидів забруднюючих речовин та їх сукупності, які містяться у складі пилогазоповітряних сумішей, що відводяться від окремих типів обладнання, споруд і надходять в атмосферне повітря із стаціонарних джерел (далі - Порядок № 1780). Пунктом 7 Порядку № 1780 передбачено, що перелік типів устаткування, за якими розробляються нормативи граничнодопустимих викидів забруднюючих речовин із стаціонарних джерел, визначається Мінприроди. Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 16.08.2004р. № 317 затверджено Перелік типів устаткування, для яких розробляються нормативи граничнодопустимих викидів забруднюючих речовин із стаціонарних джерел - у сфері енергетики та переробної промисловості - теплосилові установки, номінальна теплова потужність яких перевищує 50 МВТ. Поняття номінальної теплової потужності визначено у розділі ІІ наказу Міністерства навколишнього природного середовища України від 22.10.2008р. № 541 «Про затвердження технологічних нормативів допустимих викидів забруднюючих речовин із теплосилових установок, номінальна теплова потужність яких перевищує 50 МВт», як енергетичний вміст палива, введеного за одиницю часу в теплосилову установку для отримання встановленої вихідної потужності, - визначається як добуток нижчої робочої теплоти згоряння палива на витрату введеного палива за одиницю часу і вимірюється у МВт. Номінальна потужність газових котлів марки Termomax, які використовуються відповідачем, не перевищує 50 МВт. Отже, порогові значення потенційних викидів в атмосферне повітря забруднюючих речовин від роботи газових котлів відповідача марки Termomax, їх теплова потужність є меншими, ніж передбачено описаними вище нормативними актами, вимоги Державної екологічної інспекції у Львівській області щодо необхідності отримання відповідачем дозволу на викиди, а до отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря зупинити виконання робіт (надання послуг) ТзОВ СП «Серпанок» в частині здійснення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря із стаціонарних джерел є безпідставними та задоволенню не підлягають. Стаття 71 Кодексу адміністративного судочинства передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. З огляду на вищевказане, в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Результат розгляду: denied