Рішення адміністративного суду від 2014-01-23 00:00:00+02

ПАТ «Львівський жиркомбінат» звернулося в суд з позовом до Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції та до головного державного виконавця Дзюминської М.В. про скасування акта від 07.11.2013 року та постанови від 08.11.2013 року ВП 39767244. Судом у відповідності до вимог ст.52 КАС України допущено заміну неналежного позивача на належно в частині вимог щодо оскарження постанови на голову правління товариства [PERSON]. Позивач вважає, що підстав для прийняття постанови про накладення штрафу не було оскільки існуючі накази на підприємстві вони надали стягувачу, а щодо тих які не існують звернулись до суду за роз'ясненням. Представник позивачів просить позов задоволити, з викладених підстав. Відповідач у листі за №91 від 14.01.2014року вважає, що постанова про накладення штрафу прийнята у відповідності до вимог ст.89 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки боржником повторно не виконано судове рішення. Представник відповідача просить в задоволенні позову відмовити. При цьому, суд вважає, що строк звернення до суду за захистом порушеного права позивачем пропущено з поважних причин, оскільки він звернувся спочатку до суду який не наділений повноваженнями розглядати спірні правовідносини (Ухвала Залізничного районного суду м.Львова від 19.11.2013 року у справі №462/8790/13-ц). Заслухавши представників сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд даючи правову оцінку спірним правовідносинам виходив з наступного. Головним державним виконавцем Залізничного відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Дзюминською М.В. прийнято постанову від 08.11.2013 року ВП №39767244 про накладення штрафу у розмірі 680 грн. 00 коп. на Голову правління ПАТ «Львівський жиркомбінат». Дана постанова мотивована статтями 11 та 89 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV, з наступними змінами та доповненнями, та тим, що боржник повторно не виконав рішення суду, що підтверджується актом державного виконавця від 07.11.2013 року. Як передбачено ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з положенням ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. У відповідності до п.13 ч.3 ст.11 цього ж Закону, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом. Такі, випадки передбачені, зокрема ч.2 ст.89 згаданого Закону. Так, у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону. Зі змісту даної норми видно, що однією з умов застосування штрафу є встановлення наявності чи відсутності поважних причин невиконання рішення суду. Зміст листа відповідача вказує на те, що він 01.11.2013 року був повідомлений про наявність ухвали Залізничного районного суду м.Львова від 30.10.2013 року про відмову у задоволенні заяви ПАТ «Львівський жиркомбінат» про роз'яснення рішення від 29.06.2011 року, виконання якого здійснюється у згаданому виконавчому провадженні ВП №39767244. В матеріалах справи наявна ухвала Апеляційного суду Львівської області від 11.11.2013 року (провадження №22-ц/783/7714/13), яка підтверджує обставини не набрання законної сили згаданої ухвали з питань роз'яснення рішення суду. За таких обставин, суд вважає, що відповідач застосовуючи штраф, не в повній мірі дослідив поважності причин невиконання судового рішення, яке виконується, а саме не пересвідчився у набрання законної сили ухвалою з питань роз'яснення судового рішення. Як наслідок відповідач приймаючи спірну постанову діяв необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (п.3 ч.3 ст.2 КАС України). Крім того, позивач просить скасувати акт від 07.11.2013 року. При цьому, суд вважає, що така вимога не підлягає до задоволення, оскільки акт не є тим рішенням індивідуальної дії, яке порушує права позивача, а встановлення наявності такого передбачено ч.1 ст.2 КАС України. Також, суд звертає увагу, що правових підстав для закриття провадження, щодо згаданої вимоги позивача, згідно ст.157 КАС України немає, оскільки даний спір є публічно-правовим. Крім того, закриття провадження у справі не буде гарантувати дотримання положень ч.2 ст.124 Конституції України та ч.2 ст.157 КАС України. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про скасування постанови є обґрунтованими, а тому позов у цій частині належить задовольнити. В іншій частині в задоволенні позову належить відмовити. Також, суд, у відповідності до вимог ст.162 КАС України, вважає за необхідне у резолютивній частині постанови зазначити про протиправність спірної постанови. Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України, такі належить присудити з позивача пропорційно задоволених вимог.

Результат розгляду: partial