Рішення адміністративного суду від 2014-01-23 00:00:00+02

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача УДАІ УМВСУ в Тернопільській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення ВО1 №180805 від 16.09.2013 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у сумі 255 гривень за ч.1 ст. 122 КУпАП, посилаючись на те, що 16.09.2013 року рухався по вул. Л. Українки в смт. Дружба Теребовлянського району Тернопільської області з дотриманням правил ПДР України, швидкість руху його автомобіля становила 68 км/год. Інспектор ДАІ не взяв до уваги його пояснень, не представив йому будь-яких доказів правомірності проведеного вимірювання швидкості руху, належності зафіксованої швидкості саме його автомобілю, документів про те, що вказаний вимірювач швидкості пройшов державну сертифікацію і його дані можуть використовуватись в якості доказу. За таких обставин вважає, що його неправомірно притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення. У судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримав із мотивів, викладених у позовній заяві та просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ВО1 № 180805 від 16.09.2013 року як незаконну. Представник відповідача УДАІ УМВСУ в Тернопільській області у судовому засіданні відносно позову заперечив та суду пояснив, що [PERSON] 16.09.2013 року, керуючи транспортним засобом в смт. Дружба Теребовлянського району Тернопільської області рухався в межах населеного пункту зі швидкістю 86 км/год. Фіксування швидкості здійснювалось за допомогою радіолокаційного вимірювача швидкості Візир №0812411, який пройшов державну повірку, був сертифікований та визнаний придатним до застосування. Факт правопорушення зафіксовано в протоколі про адміністративне правопорушення серії АА2 № 126573 від 16.09.2013 року, де позивач у своїх поясненнях не заперечив факт порушення ПДР України, вказавши, що перевищив швидкість ненавмисно. Ніяких доказів в обґрунтування своїх заперечень позивачем не наведено, а тому постанова про накладення адміністративного стягнення на [PERSON] є обґрунтованою та винесена у відповідності до вимог закону, підстави для її скасування відсутні, у задоволенні позову просить відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив такі факти: Постановою в справі про адміністративне правопорушення ВО1 №180805 від 16.09.2013 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 255 гривень. З постанови вбачається, що [PERSON] 16.09.2013 року о 17 год. 07 хв., керуючи транспортним засобом марки ВАЗ-2107 номерний знак [NUMBER] в смт.Дружба Теребовлянського району Тернопільської області рухався в населеному пункті зі швидкістю 86 км/год, перевищив встановлену швидкість більше ніж на 20 км/год, при обмеженні швидкості 60 км/год, чим порушив вимоги п. 12.9 б ПДР України. Постанова винесена на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії АА2 № 126573 від 16.09.2013 року, з якого вбачається, що швидкість вимірювалась приладом Візир № 0812411. Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом та інше. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи-ст.280 КУпАП. Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху. У відповідності до п.12.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ України № 1306 від 10.10.2001 р. зі змінами внесеними Постановою КМУ №876 від 01.10.2008 р. у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год. Водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7 на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29,3.31-12.9 б ПДР України. У відповідності до ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову. Обставини вчинення даного правопорушення повністю викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії АА2 № 126573 від 16.09.2013 року, а тому вони є об"єктивними і вказують на вчинення адміністративного правопорушення. В обґрунтування своїх заперечень представником відповідача представлено суду матеріали фото фіксації від 16.09.2013 року на яких зафіксовано транспортний засіб марки ВАЗ-2107 номерний знак [NUMBER], який о 17.07 год. рухався зі швидкістю 86 км/год, а також свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки № 22-2/1221307 від 20.02.2013 року, видане ДП Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів (ДП «Укрметртестстандарт») відповідно до якого вимірювач швидкості радіолокаційний відео записуючий «Візир 03» №0812411 пройшов державну метрологічну атестацію і визнаний придатним до застосування. Таким чином, дослідженими по справі доказами по справі повністю спростовуються твердження позивача, викладені ним в позовній заяві. Представником позивача не представлено і судом не здобуто інших доказів в обґрунтування його вимог та заперечень. За таких обставин, аналізуючи зібрані у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що відповідачем представлено достатньо доказів, які вказують на наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та вважає, що у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити, оскільки постанова в справі про адміністративне правопорушення ВО1 № 180805 від 16.09.2013 року винесена у відповідності до вимог чинного законодавства, підстави для її скасування відсутні.

Результат розгляду: denied