Рішення адміністративного суду від 2014-02-04 00:00:00+02

Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробниче об'єднання "Техна" звернулося до суду з позовом, у якому просило визнати протиправними і скасувати картку відмови Житомирської митниці Міндоходів в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 22 жовтня 2013 року № 101040000/2013/00070 та рішення про коригування митної вартості товарів від 22 жовтня 2013 року № 101040000/2013/300056/2, а також стягнути з Державного бюджету на його користь надмірно сплачені митні платежі у сумі 13342, 78 грн. В обґрунтування позовних вимог Товариство зазначило, що Житомирською митницею при митному оформленні товару (замок садової калитки, гак-петля дверей) безпідставно визначено митну вартість за резервним методом її визначення та видано картку відмови в митному оформленні. Вказало, що у відповідача були в наявності всі документи, необхідні для визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, а тому твердження контролюючого органу з приводу недостатності та неналежності таких документів є необґрунтованими. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю і просив їх задовольнити. Представник Житомирської митниці Міндоходів у судовому засіданні позовні вимоги не визнав і просив у їх задоволенні відмовити, надав письмові заперечення проти позову, за змістом яких вважає оскаржувані рішення такими, що відповідають вимогам чинного законодавства. Пояснив, що органом доходів і зборів обґрунтовано використаний резервний метод визначення митної вартості товарів, зважаючи на ненадання декларантом належних документів у її підтвердження. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 20 червня 2013 року між позивачем (Покупець) і HEBEI EASTSUN INTERNATIONAL CO., LTD (Продавець) підписано контракт № 200613, за умовами якого Продавець продає, а Покупець купує товар, перерахований далі у Додатках, які є невід'ємною частиною контракта. Відповідно до Додатку № 1, товаром є замок садової калитки, гак-петля дверей. З метою здійснення митного оформлення вказаних товарів позивачем до Житомирської митниці подано митну декларацію № 101040000/2013/012382 від 18 жовтня 2013 року. Для підтвердження митної вартості заявлених товарів за вказаною декларацією Товариством були надані такі документи: - контракт від 20 червня 2013 року № 200613 з додатком № 1 до нього; - коносамент № WJXG130812087/TSCM043482А від 04 серпня 2013 року; - міжнародна автомобільна накладна (CMR) від 16 жовтня 2013 року № 001649; - рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг № 1343 від 15 жовтня 2013 року; - платіжне доручення від 17 липня 2013 року № 293; - прейскурант (прайс-лист) від 14 серпня 2013 року; - висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною установою, № 4691 від 16 жовтня 2013 року; - рахунок-проформа від 20 червня 2013 року № ES130620Ukr; - пакувальний лист від 16 серпня 2013 року № 13ES-0722; - інвойс від 14 серпня 2013 року № 13ES-0722; - інформація про позитивні результати здійснення фітосанітарно та радіологічного-епідеміологічного контролю товару; - сертифікат про походження товару загальної форми G131300025691772 від 14 серпня 2013 року. Додатково на вимогу органу доходів і зборів надавалися: - виписка з бухгалтерської документації; - прайс-лист виробника товару; - копія митної декларації країни відправлення. Однак, Житомирською митницею відмовлено в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та винесено рішення від 22 жовтня 2013 року № 101040000/2013/300056/2 про коригування митної вартості товарів (а.с. 10), в якій орган доходів і зборів самостійно визначив митну вартість товару за резервним методом її визначення на основі МД № 504060000/2013/6286 від 09 серпня 2013 року. На підставі цього Товариству видана картка відмови в митному оформленні № 101040000/2013/00070 (а.с. 11). Житомирською митницею у картці зазначено, що митна декларація не може бути оформлена, оскільки декларантом заявлена митна вартість товару № 2 не підтверджена документально, на письмову вимогу митного органу не надано достатньо додаткових документів, а саме: виписку з бухгалтерської документації, каталоги, специфікації, прейскуранти виробника товару, чим порушено вимоги статті 53 Митного кодексу України. Відносини, пов'язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України (далі - Кодекс, МК України). Відповідно до статті 49 Кодексу встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Частинами 1, 2 статті 52 МК України встановлено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації. Згідно із частинами 1, 2 статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. Відповідно до частини 3 статті 53 Кодексу, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Частиною 4 статті 53 МК України визначено, що у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію). Згідно з частиною 1 статті 54 Кодексу, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Відповідно до частини 1 статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. Тобто, орган доходів і зборів має повноваження витребовувати додаткові документи для перевірки правильності визначення митної вартості товару, однак, такі повноваження мають бути реалізовані лише за наявності обґрунтованих підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України. Під час розгляду даної справи судом не встановлено обставин, які б свідчили про існування достатніх підстав для виникнення обґрунтованого сумніву у Житомирської митниці щодо вартості імпортованого товару. При винесенні рішення про коригування митної вартості відповідач посилався на наявність окремих розбіжностей, а саме: в інвойсі від 14 серпня 2013 року № 13ES-0722 відсутнє посилання на додаток № 1 від 20 червня 2013 року до контракту № 200613 від 20 червня 2013 року. При цьому суд зазначає, що наведеними правовими нормами передбачено єдину підставу для заборони застосування методу визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) - не підтвердження декларантом документально або не визначення кількісно і достовірно та/або відсутність хоча б однієї із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. Зазначені відповідачем розбіжності не впливають на числові значення складових митної вартості товарів і не позбавляють Товариство права на застосування методу визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, з врахуванням того, що позивачем використані відомості, які повністю підтверджені документально. Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що Житомирською митницею неправомірно відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Виробниче об'єднання "Техна" в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та коригування митної вартості товарів, винесено картку відмови № 101040000/2013/00070 та рішення про коригування митної вартості товарів від 22 жовтня 2013 року № 101040000/2013/300056/2, оскільки декларантом подано всі необхідні документи, які підтверджували митну вартість товару, зазначену у декларації. Отже, позивачем при подачі вантажно-митної декларації вірно визначено митну вартість товару саме за основним методом її визначення, тому суд вважає позовні вимоги у цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимоги позивача про стягнення з Державного бюджету України надмірно сплачених митних платежів у сумі 13342, 78 грн., то суд зазначає наступне. Оскільки процедура судового оскарження картки відмови Житомирської митниці Міндоходів в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 22 жовтня 2013 року № 101040000/2013/00070 та рішення про коригування митної вартості товарів від 22 жовтня 2013 року № 101040000/2013/300056/2 ще не закінчена, тому позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об'єднання "Техна" про стягнення вказаної суми з Державного бюджету України є передчасними і задоволенню не підлягають.

Результат розгляду: partial