Рішення адміністративного суду від 2014-03-13 00:00:00+02

Приватне підприємство "Фірма "Єврофойл" звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної податкової інспекції у м.Ужгород Головного управління Міндоходів у Закарпатській області, якою просить суд визнати протиправними дії відповідача та скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у м.Ужгород Головного управління Міндоходів у Закарпатській області № 0000482201 від 22.01.2014 року. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що на підставі направлень від 28.11.2013 року, № 19822-01, № 19622-01, №19722-01, № 199/17-01, виданих ДПІ у м. Ужгороді ГУ Міндоходів у Закарпатській області працівниками податкового органу та згідно ст. 75, 77, 78 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року. № 2755-УІ, із змінами та доповненнями та відповідно до плану-графіка проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання на 4 квартал 2013 року, проведена планова виїзна перевірка Приватного підприємства фірма «Єврофойл» (далі за текстом - «ПОЗИВАЧ»), з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2011 року по 31.12.2012 р., відповідно до затвердженого плану перевірки. За результатами проведеної перевірки було складено Акт № 2143/22-01/31178943 від 25 грудня 2013 року. Згідно висновків даного Акту перевіркою встановлено наступні порушення ПП фірма «Єврофойл»: п.14.1.36, пп.14.1.231 ст. 14, п.п. 153.2.2., п.п.153.2.3. п. 153.2. ст. 153, п.п. 138.1.1. п. 138.1., п. 138.8 ст. 138 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, із змінами та доповненнями, у результаті чого підприємством занижено податок на прибуток підприємств на загальну суму 333 887 грн., у тому числі по періодах: 2 квартал 2011 р. - 229 грн.; 3 квартал 2011 р. - 53 376 грн.; 4 квартал 2011 р. - 41 665 грн.1 квартал 2012 р. - 62 048 грн.;2 квартал 2012 р. - 47536 грн.; 3 квартал 2012 р. - 37 063 грн.4 квартал 2012 р. - 91970 грн. Крім цього, позивач також у позовній заяві зазначає те, що під час проведення перевірки та опису нібито виявлених порушень податковий орган застосовує законодавство 2013 року, в той час як перевірка проводилась за 2011-2012 роки. А саме йде посилання на ст. 39 Податкового кодексу України, в той час як вона почала діяти лише з 01 вересня 2013 року. Фактично ж до перевіряємого періоду варто застосовувати інше законодавство. Зокрема п. 13 Указу Президента України "Про деякі заходи з регулювання підприємницької діяльності" від 23.07.1998 р. №817/98. Також позивач посилається на те, що на підставі акту, який був складений із значними порушеннями чинного законодавства на момент виникнення спірних правовідносин, податковим органом винесено оскаржуване податкове повідомлення - рішення № 0000482201 від 22.01.2014 року. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з мотивів викладених у позовній заяві та просила суд даний адміністративний позов задовольнити повністю на основі наявних в матеріалах справи доказів та матеріалів справи. Представник відповідача проти задоволення даного адміністративного позову заперечив посилаючись на мотиви викладені у письмових запереченнях, при цьому зазначивши, що позивачем порушено вимоги п.14.1.36, пп.14.1.231 ст. 14, п.п. 153.2.2., п.п.153.2.3. п. 153.2. ст. 153, п.п. 138.1.1. п. 138.1., п. 138.8 ст. 138 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, із змінами та доповненнями, у результаті чого підприємством занижено податок на прибуток підприємств і відповідачем правомірно донараховано позивачу податкове зобов'язання з податку на прибуток та застосовано штрафну санкцію на підставі п. 123.1 ст.123 Податкового кодексу України. На підставі наведеного представник відповідача в судовому засіданні просив суд у задоволенні даного адміністративного позову відмовити повністю, так як відповідач діяв в межах та спосіб встановлений чинним законодавством. Розглянувши подані документи та матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення сторін у справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом в ході судового розгляду та вбачається з матеріалів даної адміністративної справи, згідно копії витягу з ЄДРПОУ, яка міститься в матеріалах даної адміністративної справи, Приватне підприємство "Фірма "Єврофойл" зареєстроване та знаходиться за адресою: 88000, Закарпатська область, м.Ужгород, вул. Собранецька , 60/111, ідентифікаційний код - 31178943. Так, на підставі направлень від 28.11.2013 року, № 19822-01, № 19622-01, №19722-01, № 199/17-01, виданих ДПІ у м. Ужгороді ГУ Міндоходів у Закарпатській області, головним державним ревізором - інспектором відділу доходів організації та супроводження перевірок платників податків управління податкового та митного аудиту ГУ Міндоходів у Закарпатській області - Бондар О.Ю., головним державним ревізором - інспектором відділу валютного та митного аудиту Управління податкового та митного аудиту ГУ Міндоходів у Закарпатській області - Шомко А.А., головним державним ревізором - інспектором відділу боротьби з відмиванням доходів отриманих злочинних шляхом ГУ Міндоходів у Закарпатській області - Самчук Т.М., головним державним ревізором - інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб Управління доходів і зборів з фізичних осіб ДПІ у м. Ужгороді ГУ Міндоходів у Закарпатській області - Лешко О.С., згідно ст. 75, 77, 78 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року. № 2755-УІ, із змінами та доповненнями та відповідно до плану-графіка проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання на 4 квартал 2013 року, проведена планова виїзна перевірка Приватного підприємства фірма «Єврофойл» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2011 року по 31.12.2012 р., відповідно до затвердженого плану перевірки. Перевірка проводилась з 28.11.2013 року по 18.12.2013 року. Термін проведення перевірки продовжувався на 5 р.д. на підставі Наказу ДПІ у м. Ужгороді ГУ Міндоходів у Закарпатській області від 11.12.2013 року № 610. За результатами вищевказаної перевірки податковим органом було складено АКТ № 2143/22-01/31178943 від 25 грудня 2013 року. Як вбачається із копії вищевказаного акту, податковим органом встановлено наступні порушення ПП фірма «Єврофойл», зокрема п.14.1.36, пп.14.1.231 ст. 14, п.п. 153.2.2., п.п.153.2.3. п. 153.2. ст. 153, п.п. 138.1.1. п. 138.1., п. 138.8 ст. 138 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, із змінами та доповненнями, у результаті чого підприємством занижено податок на прибуток підприємств на загальну суму 333 887 грн., у тому числі по періодах:2 квартал 2011 р. - 229 грн.; 3 квартал 2011 р. - 53 376 грн.; 4 квартал 2011 р. - 41 665 грн.;1 квартал 2012 р. - 62 048 грн.;2 квартал 2012 р. - 47536 грн.;3 квартал 2012 р. - 37 063 грн.;4 квартал 2012 р. - 91970 грн. В акті перевірки зазначено, що проведеною перевіркою проведено коригування витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податку на прибуток (по позиціях, по яких собівартість відрізняється більше ніж на 20%) з урахуванням цін, визначених на рівні цін наданих торгово-промисловою палатою (ст. 15 Акту перевірки). При цьому, перевіряючі посилаються на дані Торгово-промислової палати згідно яких «ціни на харчову фольгу різних видів знаходяться у таких межах: без основи, на ринку України від 41 грнкг до 49 грнкг, за межами України від 1,95 єврокг до 2,50 єврокг, та дані Інтернет ресурсу глобальної торгівлі (www.alibaba.com) вартість фольги різних виробників коливається в межах 2,5-4,5 $кг, в залежності від товщини. Так фольга алюмінієва завтовшки 0,007-0,014 мм коштує в межах 2,5 - 3 $кг, а це від 20 до 25 грн. за 1 кг. На підставі вказаних даних під час перевірки були зроблені висновки щодо завищення ПП фірма «Єврофойл» ціни більше ніж на 20% від звичайної ціни, яка була прийнята на рівні 49грн/кг. Судом встановлено, що відповідач 19.12.2013 року звернувся до Торгово-промислової палати з запитом за №1291/10/0716-22-01-06 щодо надання цінової інформації, щодо вартості на території Чеської республіки та на митній території України гуртових партій товарно-матеріальних цінностей імпортованих за період 01.04.2011 р. по 31.12.2012 р., а саме : - фольга алюмінієва, без основи, без нанесеного зображення та тексту, завтовшки 0,014 мм, що використовуються як пакувальний матеріал в харчовій промисловості ширина рулону 125 мм та 70 мм з однієї сторони золотистолакова /або лакована безколірним лаком, з другої сторони покрита безколірним термолаком (країна походження - Чехія, виробник Rotoprint s.r.o, UNIPACK GROUP a.s.); - фольга алюмінієва, на паперовій, несамокленій основі, без нанесеного зображення та тексту, з тисненям, завтовшки 0,007 мм без урахування основи, в рулонах, що використовується як пакувальний матеріал в харчовій промисловості, ширина одного рулону 60 мм, та 62 мм з однієї сторони оброблена безколірним або золотистим лаком, з другої сторони паперова несамоклейна основа (країна походження - Чехія, виробник Rotoprint s.r.o, UNIPACK GROUP a.s.). Листом від 24.12.2013 року за № 15.03-11/765, щодо надання цінової інформації, Торгово-промислова палата повідомила Відповідача, що інформація про гуртові ціни на фольгу виробництва Rotoprint s.r.o (Чехія), UNIPACK GROUP a.s.(Чехія) згідно маркування вказаного в листі, як на ринку України, так і на ринку Чехії у відкритих джерелах та у базі даних Закарпатської ТТП відсутня. Також у вказаному листі Закарпатської ТТП Відповідача повідомлено, що оптові ціни на харчову фольгу різних видів знаходяться у таких межах - без основи - на ринку України - 41-49 грн./кг, за межами України - 1,95-2,50 Євро грн./кг., при цьому зазначено, що джерелом вказаної інформації є Інтернет ресурси. Виходячи з вказаної інформації Відповідач визначив звичайну ціну на придбані товари по спірним операціям на рівні 49грн./кг. Також Відповідач посилається на приписи п.п. 153.2.2 п. 153.2 ст. 153 Податкового Кодексу України, як на правову підставу зменшення валових витрат позивачу. Відповідно до п.п. 153.2.2 п. 153.2 ст. 153 Податкового Кодексу України, (в редакції чинній на момент спірних правовідносин): „Витрати, понесені платником податку у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг) у пов'язаної особи, визначаються виходячи з договірних цін, але не вищих за звичайні ціни, що діяли на дату такого придбання, у разі якщо договірна ціна на такі товари (роботи, послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (роботи, послуги). Тобто, при придбанні товарів у пов'язаних осіб, витрати визначаються виходячи з договірних цін, але не вищих за звичайні ціни, що діяли на дату такого придбання, у разі якщо договірна ціна на такі товари (роботи, послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (роботи, послуги). Таким чином необхідною передумовою для застосування вказаної норми є встановлення рівня звичайної ціни на придбані товари (роботи, послуги) та факту розбіжності ціни придбання від звичайної ціни більш як на 20%. Відповідно до п.п 14.1.71. п.14. 1 ст. 14 Податкового кодексу України звичайна ціна - ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо не доведено зворотнє, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін. Відповідно до п.п.14.1.219. а.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України ринкова ціна - ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає передати такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати на добровільній основі, обидві сторони є взаємно незалежними юридично та фактично, володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи, послуги), а також ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) у порівняних економічних (комерційних) умовах. Таким чином згідно до вказаних приписів у спірних правовідносинах звичайною є ціна визначена сторонами договору, а саме ПП Фірма „Єврофолй" та LOGOMAX CORPORATION LTD, LogoМax Corporation LTD. Натомість ПК України інший спосіб визначення звичайної ціни регламентовано ст. 39 Подткового кодексу України (в редакції, що набула чинності 01.09.2013 р.), при цьому вказана норма регламентує методи визначення ціни тільки під час здійснення контрольованих операцій, а спірні операції не відповідають ознакам контрольованої операції, які визначені в пп.39.2.1. п. 39.2 ст. 39 ПК України. В той же час, в акті перевірки, відсутня інформація, щодо визначення звичайної ціни відповідно до методів встановлених в ст. 39 Податкового кодексу України, в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних операцій (2011-2012 роки). Суд не визнає доведеним визначений Відповідачем рівень звичайної ціни на придбані товари по спірним операціям на рівні 49грн./кг з огляду на наступне. В листі від 24.12.2013 року за № 15.03-11/765, щодо надання цінової інформації Торгово-промислової палати, вказано ціну на харчову фольгу різних видів на рівні 41-49 грн/кг, при цьому у листі не деталізується технічні параметри та характеристики такої фольги, що можуть істотно вплинути на різницю в ціні, та не зазначаються часові періоди дії вказаних цін. Разом з тим Відповідачем, жодного іншого належного та допустимого доказу, на підставі якого податковим органом зроблений висновок про невідповідність цін придбання товарів рівню звичайних цін в ході судового розгляду даної адміністративної справи надано не було. Крім того позивачем, в обґрунтування відповідності цін придбання надано цінову довідку №О-3 Закарпатської ТПП від 17.01.2014 року за №15.03-11/28, в якій зазначено, що: «відповідно до комерційної пропозиції фірми «UNIPACK GROUP a.s.» (Чехія) ціни на фольгу харчову алюмінієву товщиною 14 мкр. у рулонах шириною від 70 до 125 мм з двостороннім лаковим покриттям для упаковки плав сирів, знаходяться у межах від 5,85 до 6,20 євро/кг.» Відповідно до курсу НБУ за період з 01.04.2011 року по 31.12.2012 року в середньому становить від 64,35 до 68,20 грн/кг. Так само у листі Закарпатської ТПП від 17.01.2014 року конкретизовано що ціна фольги харчової на ринку України - 41,00 - 49,00 грн./кг.; за межами України - 1,95 - 2,50 євро/кг. стосується фольги харчової алюмінієвої без основи та покриття. Тобто Відповідачем використана ціна фольги, яка стосується саме фольги без основи та лакового двостороннього покриття. Дані що наведені в листі ТПП, який отримав Позивач додатково підтверджуються і копіями комерційних пропозицій від угорських та українських підприємств. Натомість, перевіркою встановлено, та не заперечувалось сторонами в судовому засіданні, що позивачем на територію України ввозилася придбана ним за межами України фольга алюмінієва без основи з двостороннім лаковим покриттям виробництва «UNIPACK GROUP a.s.» (Чехія) та «ROTOPRINT s.r.o.» (Чехія). За таких обставин, ціна визначена податковим органом як ціна згідно даних ТПП не відповідає тій продукції щодо якої вона застосовується. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що коригування витрат податковим органом на підставі вказаних даних (ціни у 49,00 грн/кг.) є не правомірним та не обґрунтованим. Щодо вимог Позивача, щодо визнання дій працівників ДПІ у м. Ужгороді по застосуванню звичайних цін до спірних правовідносин протиправними, з підстав того, що Відповідач не може самостійно нараховувати платнику податків податкове зобов'язання в результаті застосування звичайних цін, а повинен звертатися з відповідним позовом до суду, то вказані задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Так, згідно з пунктом 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо, зокрема, дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках (підпункт 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України). Як випливає зі змісту наведеної норми, у разі виявлення під час проведення податкових перевірок будь-яких порушень правил ведення податкового обліку контролюючий орган (зокрема, орган державної податкової служби) зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків, що залишилася невідображеною платником податків через виявлені порушення, незалежно від причин таких порушень. Реалізація обов'язку контролюючого органу щодо визначення платникові податків відповідних грошових зобов'язань відбувається шляхом вручення (надсилання) платникові податків податкового повідомлення-рішення. Дійсно, відповідно до пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України у разі, коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення. Наведені норми статей 54 та 58 Податкового кодексу України є імперативними. Тому контролюючий орган зобов'язаний надіслати платникові податків податкове повідомлення-рішення в будь-якому разі, коли виявлені порушення норм податкового та іншого законодавства, що контролюється відповідним органом. За таких обставин суд констатує, що позивач здійснюючи перевірку з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, та вважаючи, що платником податків допустив відповідні порушення вимог податкового законодавства діяв у спосіб та про процедурі встановленій законом, однак належним чином не довів та не обґрунтував застосований ним рівень звичайної ціни по спірних операціях, а тому даний адміністративний позов підлягає до часткового задоволення в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення №0000482201 від 22.01.2014 року, в задоволенні інших позовних вимог позивача слід відмовити. Відповідно до ч.3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі наведеного та

Результат розгляду: partial