Рішення адміністративного суду від 2014-02-27 00:00:00+02

Державне підприємство «Донецький інститут науково-дослідних, проектних робіт та інженерних послуг у вогнетривкій промисловості», звернулось до Донецького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Відділу державної виконавчої служби Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку про скасування постанови Відділу державної виконавчої служби Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку від 14 січня 2014 року ВП № 41464489 про відкриття виконавчого провадження. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено наступне. Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 1 лютого 2013 року по справі № 805/900/13-а судом стягнуто з Державного підприємства «Донецький інститут науково-дослідних, проектних робіт та інженерних послуг у вогнетривкій промисловості» на користь Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька суму заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 183 404,10 грн. Ухвалою суду від 7 лютого 2013 року по справі № 805/900/13-а виконання вказаної постанови Донецького окружного адміністративного суду від 1 лютого 2013 року розстрочене строком на 60 місяців шляхом щомісячного перерахування грошових коштів у рахунок погашення заборгованості, починаючи з лютого 2013 року по січень 2018 року по 3 056,70 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, виданий на підставі рішення, яким надано відстрочку виконання, приймається державним виконавцем до виконання після закінчення строку відстрочки в межах строку, встановленого для його пред'явлення. 14 січня 2014 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку відкрито виконавче провадження № 41464489 з примусового виконання виконавчого листа № 805/900/13-а, виданого Донецьким окружним адміністративного суду 20 листопада 2013 року. Враховуючи те, що посадові особи Відділу державної виконавчої служби Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку були обізнані про існування ухвали суду від 7 лютого 2014 року, але не прийняли ніяких дій (заходів) для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження в порушення ч. 3 ст. 25, п. 5 ч. 1 ст. 26, ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження», представник позивача вважає спірну постанову такою, що порушує вимоги ухвали суду від 7 лютого 2014 року, тобто, неправомірною та такою, що підлягає скасуванню. Крім того, представником позивача зазначено, що спірною постановою надано строк для самостійного виконання рішення суду до 21 січня 2014 року, а у разі його невиконання, з позивача буде стягнуто сума виконавчого збору та витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій, що є порушенням вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», якою встановлено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений ч. 2 ст. 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 % суми, що підлягає стягненню, оскільки позивачем виконується ухвала Донецького окружного адміністративного суду від 7 лютого 2013 року. Враховуючи вищевикладене представник позивача просить суд скасувати постанову Відділу державної виконавчої служби Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку від 14 січня 2014 року ВП № 41464489 про відкриття виконавчого провадження (а.с. 3-6). Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2014 року залучено до участі у адміністративній справі за позовом Державного підприємства «Донецький інститут науково-дослідних, проектних робіт та інженерних послуг у вогнетривкій промисловості» до відділу державної виконавчої служби Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку про скасування постанови в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька (а.с. 27). Представник позивача Васильєв М.Ф. до суду з'явився, не заперечував проти розгляду справи в порядку письмового провадження у зв'язку із неявкою представника відповідача. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи Відділ державної виконавчої служби Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку повідомлявся судом належним чином. Причини неявки представника відповідача суду не повідомлені. Представник третьої особи до суду з'явився, проти розгляду справи у письмовому провадженні не заперечував. У судовому засіданні 18 лютого 2014 року надав суду письмові заперечення, в яких зазначено наступне. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документу за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Частиною 1 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Стаття 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає перелік випадків відмови у відкритті виконавчого провадження, зокрема, державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі, якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення (п. 5 ч. 1 ст. 26 Закону). Згідно з ч. 3 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ, виданий на підставі рішення, яким надано відстрочку виконання, приймається державним виконавцем до виконання після закінчення строку відстрочки в межах строку встановленого для його пред'явлення. Однак, Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено відмови у відкритті виконавчого провадження з підстав встановлення розстрочки виконання рішення, а лише встановлюється порядок виконання рішень суду про розстрочку (ст. 36 Закону). У зв'язку із вищевикладеним, Управління Пенсійного фонду вважає, що постанова державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку про відкриття виконавчого провадження № 41464489 є правомірною, а позовні вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню (а.с. 36-38). Відповідно до п. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), якщо не має перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у порядку письмового провадження у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Враховуючи, що перешкод для розгляду справи, передбачених ст. 128 КАС України не має (відсутня потреба заслуховування свідка чи експерта), представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи ВДВС повідомлявся судом належним чином, а представники позивача та третьої особи не заперечували проти розгляду справи у порядку письмового провадження, суд вважає за можливе розглянути справу у порядку письмового провадження. Дослідивши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд встановив наступне. Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 1 лютого 2013 року по справі № 805/900/13-а з Державного підприємства «Донецький інститут науково-дослідних, проектних робіт та інженерних послуг у вогнетривкій промисловості» стягнуто на користь Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька суму заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 183 404,10 грн (а.с. 50-51). Ухвалою Донецького окружного адміністративного від 7 лютого 2013 року по справі № 805/900/13-а виконання постанови Донецького окружного адміністративного суду від 1 лютого 2013 року розстрочене строком на 60 місяців шляхом щомісячного перерахування грошових коштів у рахунок погашення заборгованості, починаючи з лютого 2013 року по січень 2018 року по 3 056,70 грн щомісячно (а.с. 11-13). На виконання постанови суду від 1 лютого 2013 року та зазначеної ухвали суду про розстрочку виконання рішення суду позивачем починаючи з 28 лютого 2013 року здійснювались платежі у передбаченому ухвалою розмірі. Як зазначено у листі, підписаному начальником Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька Цвєтаєвою О.М. (а.с. 35) станом на 13 лютого 2014 року позиваечм у добровільному порядку сплачено (перераховано) 21 396,90 грн. Разом із цим 20 листопада 2013 року Донецьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист по справі № 805/900/13-а, в якому зазначено: Стягнути з Державного підприємства «Донецький інститут науково-дослідних, проектних робіт та інженерних послуг у вогнетривкій промисловості» на користь Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька суму заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 183 404,10 грн (а.с. 9-10). 14 січня 2014 року старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку Токаревою О.М. відкрито виконавче провадження № 41464489 з примусового виконання виконавчого листа № 805/900/13-а, виданого Донецьким окружним адміністративним судом 20 листопада 2013 року про стягнення з Державного підприємства «Донецький інститут науково-дослідних, проектних робіт та інженерних послуг у вогнетривкій промисловості» на користь Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька суму заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 183 404,10 грн (а.с. 8). Вказаною постановою боржнику наданий строк для добровільного виконання - 7 днів від дня винесення цієї постанови та попереджено про те, що у разі самостійного невиконання боржником виконавчого документа, його виконання здійснюватиметься в примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій. Постанову про відкриття виконавчого провадження направлено на адресу Державного підприємства «Донецький інститут науково-дослідних, проектних робіт та інженерних послуг у вогнетривкій промисловості» 14 січня 2014 року (а.с. 7-8). 17 січня 2014 року виконуючим обов'язки директора Державного підприємства «Донецький інститут науково-дослідних, проектних робіт та інженерних послуг у вогнетривкій промисловості» на ім'я начальника Відділу державної виконавчої служби Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку направлено лист із повідомленням про наявність станом на 1 жовтня 2013 року заборгованості підприємства перед Управлінням Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька у розмірі 245 778,27 грн. З даної суми виплата боргу у розмірі 183 404,10 грн розстрочена строком на 60 місяців шляхом щомісячного перерахування коштів з лютого 2013 року по січень 2018 року по 3 056,70 грн щомісячно (згідно ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 7 лютого 2013 року). У період з лютого 2013 по січень 2014 року підприємство погасило заборгованість на загальну суму 205 049,16 грн. На січень 2014 року заборгованість підприємства перед управлінням склала 46 729 грн, яку підприємство має погасити до лютого 2018 року (а.с. 14, 34). 27 січня 2014 року позивачем отримана постанова відповідача про відкриття виконавчого провадження № 41464489 з примусового виконання виконавчого листа № 805/900/13-а, що вбачається зі штампу вхідної кореспонденції на супровідному листі до спірної постанові та на самій постанові (а.с. 7, 8). 18 лютого 2014 року Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька також направило лист начальнику Відділу державної виконавчої служби в Калінінському районі м. Донецька, в якому зазначено, що на виконанні у відділі знаходиться виконавчий лист № 805/900/13-а, виданий 20 листопада 2013 року Донецьким окружним адміністративним судом про стягнення з Державного підприємства «Донецький інститут науково-дослідних, проектних робіт та інженерних послуг у вогнетривкій промисловості» на користь управління заборгованості у розмірі 183 404,10 грн. Ця сума заборгованості була розстрочена ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 7 лютого 2013 року строком на 60 місяців шляхом щомісячного перерахування грошових коштів з лютого 2013 року по січень 2018 року включно по 3 056,70 грн. У період з 28 лютого 2013 року підприємством щомісячно перераховувались кошти на рахунок управління. Станом на 13 лютого 2014 року підприємство у добровільному порядку перерахувало управлінню 21 396,90 грн (а.с. 35). Позивач, не погодившись із постановою Відділу державної виконавчої служби Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку про відкриття виконавчого провадження № 41464489 від 14 січня 2014 року, звернувся до суду із даним позовом. При прийнятті рішення по справі суд керується наступним. Згідно ч. 1 ст. 181 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21 квітня 1999 року (із змінами та доповненнями, далі - Закон № 606-XIV), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Згідно зі ст. 2 Закону № 606-ХІV примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Відповідно до ч. 1 ст. 11 зазначеного Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Згідно ч. 1 ст. 17 Закону № 606-ХІV примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі документи, серед яких: виконавчі листи, що видаються судами, ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом (п. 1, 2 ч. 1 ст. 17 Закону № 606-ХІV). Зазначене кореспондується з п. 3.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5 (далі - Інструкція № 512/5). Так, відповідно до п. 3.2. Інструкції № 512/5 підставою для вжиття заходів примусового виконання рішень є, зокрема, виконавчий документ, який пред'явлений до виконання в установленому Законом порядку. Статтею 18 Закону № 606-ХІV встановлені вимоги до виконавчого документу, відповідно до яких у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; резолютивна частина рішення; дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; строк пред'явлення виконавчого документа до виконання. Відповідно до п. 3.3. Інструкції № 512/5 виконавчий документ повинен відповідати вимогам до виконавчого документа, зазначеним у ст. 18 Закону. Як вбачається з матеріалів справи, 13 січня 2014 року Управлінням Пенсійного фонду Калінінського району м. Донецька до відповідача була подана заява про примусове виконання виконавчого листа № 805/900/13-а, виданого Донецьким окружним адміністративним судом 20 листопада 2013 року (а.с. 8-9). Абзацом 2 п. 3.3. Інструкції № 512/5 встановлено, що при перевірці відповідності виконавчого документа вимогам п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону державний виконавець враховує таке: а) повне найменування для юридичних осіб повинно містити інформацію про організаційно-правову форму такої особи відповідно до вимог чинного законодавства; б) ім'я фізичної особи (яка є громадянином України) складається з її прізвища, власного імені та по батькові (частина перша статті 28 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини третьої статті 12 Закону України "Про національні меншини в Україні" громадяни, в національній традиції яких немає звичаю зафіксовувати по батькові, мають право записувати в паспорті лише ім'я та прізвище, а у свідоцтві про народження - імена батька та матері; в) відсутність коду за Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України стягувача та боржника (для юридичних осіб) допускається, якщо законодавством країни, на території якої зареєстровано юридичну особу, не передбачено присвоєння юридичній особі такого коду; г) для фізичних осіб реєстраційний номер облікової картки платника податків не зазначається у виконавчому документі, якщо особа є іноземцем та законодавством країни, на території якої проживає фізична особа, встановлено інші форми обліку або якщо особа відмовилась його мати через свої релігійні переконання, про що є відповідна відмітка у паспорті особи, а також у випадку ухвалення постанови про накладення на особу адміністративного стягнення за неповагу до суду; ґ) реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія і номер паспорта можуть не зазначатися в постановах у справах про адміністративні правопорушення, які виносяться на місці вчинення правопорушення або без участі особи. Як встановлено під час розгляду справи, виконавчий лист від 20 листопада 2013 року, виданий Донецьким окружним адміністративним судом по справі № 805/900/13-а про стягнення з Державного підприємства «Донецький інститут науково-дослідних, проектних робіт та інженерних послуг у вогнетривкій промисловості» на користь Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька суми заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 183 404,10 грн, цілком відповідає вимогам ст. 18 Закону № 606-ХІV (а.с. 9-10). Пунктом 1 ч. 1 ст. 19 Закону № 606-ХІV встановлено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в ст. 17 цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення. Відповідно до ст. 25 Закону № 606-ХІV державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. Згідно ст. 26 Закону № 606-ХІV державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: 1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; 2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; 3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; 4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення; 5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; 6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону; 61) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; 7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів; 8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження. З огляду на викладене вище, враховуючи відповідність виконавчого листа вимогам ст. 18 Закону № 606-ХІV, беручи до уваги, що винесення постанови про відкриття виконавчого провадження у разі надходження виконавчого документа до виконання при відсутності передбачених законом підстав для відмови у відкритті є обов'язком державного виконавця, суд дійшов висновку, що прийнята старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку Токаревою О.М. 14 січня 2014 року постанова про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 805/900/13-а, виданого Донецьким окружним адміністра-тивним судом 20 листопада 2013 року про стягнення з Державного підприємства «Донецький інститут науково-дослідних, проектних робіт та інженерних послуг у вогнетривкій промисловості» на користь Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька суми заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 183 404,10 грн - є правомірною. Відповідно, позовні вимоги позивача про скасування цієї постанови задоволенню не підлягають. Суд відхиляє доводи позивача щодо наявності, на його думку, підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження, передбаченої п. 5 ч. 1 ст. 26 Закону № 606-ХІV - (не закінчився строк, на який була надана розстрочка виконання рішення) з огляду на наступне. Частиною 3 ст. 25 Закону № 606-ХІV встановлено, що виконавчий документ, виданий на підставі рішення, яким надано відстрочку виконання, приймається державним виконавцем до виконання після закінчення строку відстрочки в межах строку, встановленого для його пред'явлення. Як встановлено під час розгляду справи, виконавчий лист № 805/900/13-а про стягнення з Державного підприємства «Донецький інститут науково-дослідних, проектних робіт та інженерних послуг у вогнетривкій промисловості» на користь Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька суму заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 183 404,10 грн був виданий УПФУ 20 листопада 2013 року, пред'явлений до виконання - 13 січня 2014 року. Ухвала ж Донецького окружного адміністративного суду була надана позивачем відповідачу 17 січня 2014 року, тобто, після відкриття виконавчого провадження. Згідно п. 13 ч. 1 ст. 37 Закону № 606-ХІV виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення. При цьому, у переліку підстав для обов'язкового зупинення виконавчого провадження не має такої підстави як надання розстрочки виконання рішення суду. Разом із цим суд вважає за необхідне зазначити наступне. Як вже було зазначено вище, відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону № 606-ХІV примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, серед яких є виконавчі листи, що видаються судами, а також ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом (п. 1, 2 ч. 1 ст. 17 Закону № 606-ХІV). Згідно зі ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Виконання рішення адміністративного суду провадиться на підставі виданого ним виконавчого листа, який є виконавчим документом (ч. 4 ст. 257 КАС України, ч. 2 ст. 17 Закону № 606-ХІV). Системний аналіз норм КАС України та Закону № 606-ХІV дає можливість дійти висновку, що виконавчий лист відтворює резолютивну частину прийнятого адміністративним судом рішення (постанови) і залишається незмінним до повного виконання чи втрати ним юридичної сили у випадках, встановлених Кодексом. Винятки стосовно загального порядку примусового виконання рішень адміністративного суду закріплено у відповідних статтях КАС України та Закону № 606-ХІV. Так, згідно зі ст. 263 КАС України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду. (ч. 1); ухвалу суду за результатами розгляду питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути оскаржено в загальному порядку (ч. 3). Підставою для застосування ст. 36 Закону № 606-ХІV є наявність об'єктивних обставин, що ускладнюють або роблять неможливим застосування загального порядку примусового виконання рішень. У КАС України передбачено дві стадії, на яких суд може вирішувати питання про розстрочку виконання рішення, а саме: при винесенні рішення по суті справи, що відображається в мотивувальній та резолютивній частинах постанови суду (ч. 1 ст. 257 КАС України) та у виконавчому листі (ст.ст. 258-259 КАС України); та під час виконання рішення суду (виконавчого провадження) шляхом винесення окремого процесуального документа (ухвали) про розстрочку виконання рішення (ст. 263 КАС України). Розстрочка виконання рішення суду означає виконання його частинами, встановленими судом, з певним інтервалом у часі. За змістом ст. 263 КАС України, строки виконання рішення частинами (сплата грошових сум частками тощо) визначаються судом. Аналіз положень ст. 263 КАС України і ст. 36 Закону № 606-ХІV дає підстави вважати, що ухвала адміністративного суду про розстрочку виконання рішення спрямована на забезпечення повного виконання постанови суду і відповідного виконавчого листа та є допоміжним процесуальним актом (документом) реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють виконання його рішення. Така ухвала має похідний характер від постанови суду, якою справу вирішено по суті, і є обов'язковою для державної виконавчої служби при виконанні відповідного виконавчого листа у межах відкритого виконавчого провадження. Врахувавши стадійність адміністративного процесу, процедуру виконання постанови адміністративного суду на підставі виконавчого листа, юридичну природу ухвали адміністративного суду про розстрочку виконання судового рішення, суд дійшов висновку, що така ухвала підлягає виконанню у раніше відкритому на підставі виконавчого листа виконавчому провадженні як процесуальний акт (документ), яким встановлені додаткові умови виконання цього виконавчого листа шляхом розстрочки його виконання. Зазначена позиція суду узгоджується з позицією Конституційного Суду України, викладеній у Рішенні цього суду від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 справа № 1-7/2013. Таким чином, якщо виконавче провадження було відкрито на підставі виданого раніше виконавчого листа, а потім до виконавчої служби надійшла ухвала про розстрочку виконання рішення суду (на виконання якого було відкрито виконавче провадження), то таке виконання має здійснюватись на підставі та з урахуванням як раніше виданого судом виконавчого листа, так і відповідної ухвали. У випадку недотримання державною службою приписів КАС України та Закону № 606-ХІV, а саме - здійснення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа без врахування ухвали суду про розстрочку виконання рішення, учасники виконавчого провадження (в тому числі і боржник) відповідно до ст. 181 КАС України мають право звернутися до адміністративного суду із відповідною позовною заявою. На підставі викладеного вище,

Результат розгляду: denied