Рішення адміністративного суду від 2014-03-04 00:00:00+02

[PERSON] 23.01.14 звернулась до суду до Міського відділу Державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області з позовом про визнання бездіяльності протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, зазначивши, що 07.11.2011р. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області задовольнив її позов та поклав на Управління ПФУ в Білоцерківському районі Київської області обовязок провести перерахунок та виплату пенсії відповідно до ст.ст.50,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та пенсії за шкоду здоров'ю у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, почин7аючи з 01.02.2010 по 22.07.2011 р. На виконання цієї постанови був виписаний та пред'явлений до виконання виконавчий лист №2а-82279/2011 р. 29.11.13 вона звернулась до відповідача з проханням повідомити їй про хід виконавчого провадження, на що отримала відповідь від 17.01.14 про те, що постановою від 28.02.2012 виконавче провадження закінчене у зв'язку з виконанням боржником рішення суду у добровільному порядку. Разом з відповіддю вона вперше отримала і копію цієї постанови. Посилаючись на те, що боржник тільки перерахував, однак не виплатив їй пенсію у встановленому судовим рішенням розмірі, просила визнати протиправною бездіяльність Міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції при здійсненні виконавчого провадження за виконавчим листом №2а-82279/2011 р. , постанову про закінчення виконавчого провадження скасувати, та зобов'язати відповідача відновити виконавче провадження. У судовому засіданні позивач підтримала позов, посилаючись на наведені у ньому обставини, відповідач свого представника у судове засідання не направив, про місце та час розгляду справи повідомлений належно. Вислухавши позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з урахуванням такого. З постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07.11.2010 року, яка залишена без зміни судом апеляційної інстанції, судом встановлено, що Управління Пенсійного фонду України у м.Біла Церква було зобов'язано провести перерахунок та виплату позивачу пенсію відповідно до ст.ст.50,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 01.02.2010 по 22.07.2011 р. З постанов державного виконавця вбачається, що 14.02.2012 року на підставі виконавчого листа №2а-82279/2011 р. відкрите виконавче провадження по виконанню зазначеного судового рішення, а постановою від 28.02.2012 - закінчено згідно з розпорядженням управління Пенсійного фонду Украаїни у м.Біла Церква за №165919 у зв'язку з добровільним виконанням боржником. Між тим, як вбачається з позову та не спростовано відповідачем, пенсія за період з 01.02.2010 по 22.07.2011 р. перерахована позивачу відповідно до ст.ст.50,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", однак не виплачена, тому суд вважає, що фактичного виконання рішення суду в повному обсязі згідно з виконавчим документом не відбулось. Доказів того, що позивачу вчасно були направлені копії постанов про закінчення виконавчих проваджень, відповідач суду не наддав. Як встановлено судом, про порушення свого права позивач дізнався не раніше 17.01.14 з листа відповідача, тому суд вважає, що позивач не пропустив строк звернення до суду. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення; якщо відповідач - суб'єкт владних повноважень заперечує проти позову, обов"язок по доказуванню покладається на нього. Згідно зі ст.11 Закону України "Про виконавче провадження", та п.18 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду 13.12.2010 N3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби", державний виконавець зобов'язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом. Водночас відповідно до п.2 ч.1 ст. 47 зазначеного Закону, виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягнення не провадилося або було проведено частково, повертається стягувачеві, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Тому судам слід ураховувати, що з огляду на зазначені законодавчі приписи виконавці мають право повертати виконавчі документи щодо виконання рішень адміністративних судів про стягнення з пенсійних органів та суб'єктів владних повноважень відповідних виплат пенсії, соціальної допомоги тощо у разі здійснення державним виконавцем усіх можливих дій, спрямованих на виконання рішення. З урахуванням цих положень суд вважає, що при винесенні постанови від 28.02.2012 року державний виконавець не здійснив всіх можливих дій, спрямованих на виконання постанови Білоцерівського міськрайонного суду від 07.11.2011 року, та, не перевіривши частковість її виконання, помилково застосував ст.49 Закону України "Про виконавче провадження". Таким чином, відповідач діяв не відповідно до вимог п.п.1,2,3 ч.3 ст.2 КАС України, а саме, не на підставі та не у спосіб, передбачений законом, без використання повноваження з метою, з якою це повноваження надано, а тому необґрунтовано. Однак у задоволенні вимоги покласти на відповідача обов'язок відновити виконавче провадження суд відмовляє, оскільки це питання не потребує додаткового рішення суду, так як врегульоване законом. На підставі зазначеного,

Результат розгляду: partial