Рішення адміністративного суду від 2014-02-19 00:00:00+02

22.08.2013р. Держенергонаглядом у Кримському регіоні була проведена планова перевірка виконання суб'єктом господарювання припису від 27.06.2013р. № 04/09-58-051, яка була оформлена актом перевірки № 04/09-58-058 від 22.08.2013 року. Під час перевірки було встановлено ухилення позивача від виконання вимог припису від 27.06.2013р. № 04/09-58-051 (а.с. 123-124). Зазначений акт був отриманий [PERSON] під розпис 22.08.2013р. На підставі вказаного акту перевірки 13.09.2013 року позивачем прийнята постанова № 246-кр про накладення на позивача штрафу в розмірі 17000,00 грн. за ухилення від виконання припису Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії № 04/09-58-051 від 27.06.2013р. відповідно до статті 27 Закону України "Про електроенергетику" та ст. 31 Закону України «Про теплопостачання» (а.с. 115). Наведена постанова була скерована на адресу Громадської організації Спортивно-оздоровче товариство "Краб" та отримана останньою 01.10.2013р., про що свідчить наявне у матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 119). Не погодившись з зазначеними вище діями відповідача щодо прийняття постанови від 13.09.2013р. № 246-кр, позивач звернувся до Окружного адміністративного суду АР Крим з адміністративним позовом до Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії у Кримському регіоні (Держенергонагляд) про визнання незаконними дій по винесенню постанови № 246 - кр від 13.09.2013р. про накладення штрафу в розмірі 17000,00 грн. за порушення законодавства в галузі електроенергетики і сфері теплопостачання. Оцінюючи правомірність дій відповідача, суд керувався критеріями, закріпленими у частині 3 статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб'єкта. Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Отже, "на підставі" означає, що суб'єкт владних повноважень повинний бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України та зобов'язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним. "У межах повноважень" означає, що суб'єкт владних повноважень повинен вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов'язків, встановлених законами. "У спосіб" означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний дотримуватися встановленої законом процедури вчинення дії, і повинен обирати лише встановлені законом способи правомірної поведінки при реалізації своїх владних повноважень. Суд з'ясовує, чи використане повноваження, надане суб'єкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи. Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені в Закону України від 05.04.2007р. № 877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі Закон № 877). У ст.1 цього Закону зазначено, що державний нагляд (контроль) це діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятного рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища. Згідно зі ч. 6 ст. 7 Закону № 877 за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю), у разі виявлення порушень вимог законодавства, складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); вид заходу (перевірка, ревізія предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім'я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід. Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб'єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства. Відповідно до ч. 9 ст. 4 Закону № 877 невиконання приписів, розпоряджень та інших розпорядчих документів органу державного нагляду (контролю) тягне за собою застосування штрафних санкцій до суб'єкта господарювання згідно із законом. Порядок накладення на суб'єктів господарювання штрафів за порушення законодавства в галузі електроенергетики та сфері теплопостачання передбачений відповідним положенням, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України 21 липня 1999 року № 1312 (далі -Положення). Відповідно до п. 2 вказаного Положення штрафи за порушення законодавства в галузі електроенергетики та сфері теплопостачання накладаються на суб'єктів господарювання за: ухилення від виконання або несвоєчасне виконання рішень, приписів, розпоряджень, інших розпорядчих документів НКРЕ, Державної інспекції з експлуатації електричних станцій і мереж, Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії та порушення умов ліцензій. Згідно з пунктом 7 Положення рішення про накладення штрафу приймається на підставі акта перевірки суб'єкта господарювання, складеного посадовими особами НКРЕ, та акта перевірки (протоколу) суб'єкта господарювання, складеного посадовими особами Державної інспекції з експлуатації електричних станцій і мереж або Держенергонагляду. Рішення про накладення штрафу оформляється постановою НКРЕ, Державної інспекції з експлуатації електричних станцій та мереж і постановою (розпорядженням) Держенергонагляду. Постанова або розпорядження про накладення штрафу складається у двох примірниках. Перший примірник постанови або розпорядження залишається в органі, який її оформив. Другий примірник у 3-денний термін після оформлення постанови або розпорядження надсилається (видається повноважному представнику) для сплати штрафу суб'єкту господарювання. Як вже зазначалось, передумовою прийняття постанови від 13.09.2013р. № 246-кр став акт перевірки суб'єкта господарювання від 22.08.2013р. № 04/09-58-058, в якому зафіксовано ухилення позивача від виконання вимог припису від 27.06.2013р. № 04/09-58-051. Суд зазначає, що припис це обов'язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) про усунення порушень вимог законодавства, адресована суб'єкту господарювання, який порушив вимоги законодавства, та він повинен бути виданий посадовою особою органу державного нагляду, яка здійснила перевірку у разі встановлення в ході здійснення заходу порушень вимог законодавства. Тобто, у формі припису відповідач здійснює надані йому повноваження щодо вимоги усунути виявлені порушення вимог законодавства та припис є засобом усунення порушень законодавства та є обов'язковим для виконання суб'єктами господарювання. Суд звертає увагу, що у ч. 1 ст. 69 КАС України наведено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Згідно із ч. 2 ст. 69 КАС України докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи. Частиною ч. 1 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 КАС України. Суду не надано доказів необґрунтованості винесення посадовими особами відповідача припису від 27.06.2013р. № 04/09-58-051, або доказів виконання вимог вказаного припису на час складання постанови від 13.09.2014р. № 246-кр. Таким чином, враховуючи, що під час перевірки позивача, за результатами якої був складений акт від 22.08.2013р. № 04/09-58-058, встановлено невиконання позивачем припису від 27.06.2013р. № 04/09-58-051, суд приходить до висновку про правомірність дій відповідача щодо прийняття постанови від 13.09.2013р. № 246-кр відповідно до пункту 7 Положення про порядок накладення на суб'єктів господарювання штрафів за порушення законодавства в галузі електроенергетики та сфері теплопостачання передбачений відповідним положенням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 21 липня 1999 року № 1312. Виходячи з меж заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є не обґрунтованими, та відповідно такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі. У судовому засіданні, яке відбулось 19.02.2014 року, було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України постанову складено у повному обсязі 24.02.2014 року.

Результат розгляду: denied