Рішення адміністративного суду від 2014-01-22 00:00:00+02

В березні 2010 року управління Пенсійного фонду України в Ковельському районі Волинської області звернулося з адміністративним позовом до міжрайміського споживчого товариства «Волиньгоспторг» про стягнення фінансових санкцій та пені за несвоєчасну сплату страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 363,69 грн., обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що сума страхових внесків за грудень 2009р. в розмірі 3 218,44 грн. є поточними нарахуваннями на заробітну плату працівників в ході ліквідаційної процедури і підприємства-банкрута, у зв'язку з чим несвоєчасну сплату цих страхових внесків, які нараховані вже після визнання міжрайміського споживчого товариства «Волиньгоспторг» банкрутом та прийняття рішення про відкриття ліквідаційної процедури, УПФУ в Ковельському районі винесено рішення про застосування фінансових санкцій та пені. Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 26.03.2010 року в задоволенні позові відмовлено. В апеляційній скарзі апелянт - управління Пенсійного фонду України в Ковельському районі Волинської області - просить постанову скасувати та прийняти нову про задоволення позовних вимог. Апеляційна скарга мотивована тим, що ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» щодо припинення нарахування неустойки (штрафу, пені) відсотків і інших економічних санкцій підприємства - банкрута застосовується до конкурсних боргів підприємства, які виникли на момент порушення справи про банкрутство. Натомість, вимоги управління у сплаті фінансових санкцій та пені згідно з рішеннями від 05.02.2010 року №№ 11, 12 на суму 363,69 грн. виникли після визнання банкрутом Міжрайміське споживче товариство «Волиньгоспторг» та прийняття рішення про ліквідацію Ковельської філії Міжрайміського споживчого товариства «Волиньгоспторг» і відносяться до вимог поточних кредиторів, які повинні бути підтверджені рішенням суду, що є результатом позовного провадження. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, а відтак, на підставі п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав. Суд першої інстанції встановив та матеріалами справи підтверджується, що 07.10.2009р. постановою Господарського суду Волинської області міжрайміське споживче товариство «Волиньгоспторг» визнане банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. 20.11.2009р. арбітражним керуючим Хомишиним І.Г. видано наказ № 33 про ліквідацію філії МСТ «Волиньгоспторг» в м. Ковелі, створення ліквідаційної комісії та проведення інвентаризації активів підприємства. З 18.01.2010р. по 29.01.2010р. управлінням Пенсійного фонду України в Ковельському районі проведено позапланову перевірку Ковельської філії МСТ «Волиньгоспторг» з питань дотримання вимог законодавства щодо нарахування, обчислення та сплати внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, інших платежів та надання достовірних відомостей до органів Пенсійного фонду за період 01.03.2004р. до 29.01.2010р., за результатами якої складено акт № 4 від 29.01.2010р., в якому зафіксовані виявлені порушення при нарахуванні та сплаті страхових внесків, зокрема п. 6 ч. 2 ст. 17 та ч. 6 ст. 20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», внаслідок чого заборгованість по страхових внесках до Пенсійного фонду України становить 3 218,44 грн., в т.ч. за ставками 33,2%, 4% - 3 025,17 грн., за ставкою 2% - 193,27 грн. 01.02.2010р. управління Пенсійного фонду України в Ковельському районі виставило Ковельській філії МСТ «Волиньгоспторг» вимогу № Ю 226 про сплату боргу по страхових внесках на загальну суму 3 218,44 грн., який 02.02.2010 року МСТ «Волиньгоспторг» погасило. За несвоєчасну сплату страхових внесків управлінням Пенсійного фонду України в Ковельському районі 05.02.2010р. винесло рішення №№ 11, 12 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені на загальну суму 363,69 грн. Арбітражним керуючим МСТ «Волиньгоспторг» листом від 17.02.2010 року № 23 повідомлено управління про те, що відповідно до ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені) відсотків і інших економічних санкцій підприємства - банкрута. Відмовляючи в задоволенні позову, Волинський окружний адміністративний суд керувався ст.23 Закону України від 14.05.1992 року №2343-ХІІ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», зокрема, абз. 3 ч. 1, відповідно до якого з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій по всіх видах заборгованості банкрута. Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне. Положення абз. 3 ч. 1 ст.23 Закону України від 14.05.1992 року №2343-ХІІ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» щодо нарахування неустойки (штрафу, пені) відсотків і інших економічних санкцій підприємства - банкрута застосовуються до конкурсних боргів підприємства, які виникли на момент порушення справи про банкрутство. Натомість, нарахована сума страхових внесків за грудень 2009 року, враховуючи положення Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», в сумі 3218,44 грн. є поточними нарахуваннями на заробітну плату працівників в ході ліквідаційної процедури підприємства-банкрута. Тому за несвоєчасну сплату страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, які нараховані після визнання банкрутом Міжрайміське споживче товариство «Волиньгоспторг» та прийняття рішення про ліквідацію Ковельської філії Міжрайміського споживчого товариства «Волиньгоспторг» застосовуються фінансові санкції та пеня. Страхувальники, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання мають обов'язки, визначені ч.2 ст.17 Закону України № 1058-ІУ від 09.07.2003 року «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а саме: нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески. Крім того, ч. 12 ст. 20 закону встановлено, що страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового становища платника страхових внесків. Відповідно до ч. 7 ст. 106 Закону України № 1058-ІУ від 09.07.2003 року «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у разі ліквідації страхувальника недоїмка сплачується за рахунок коштів та іншого майна страхувальника. Відповідальними особами за погашення недоїмки є ліквідаційна комісія, підприємства установи стосовно утворених ними філій. Відтак, нарахування управлінням Пенсійного фонду України в Ковельському районі Волинської області фінансових санкцій та пені за несвоєчасну сплату страхових внесків ґрунтується на законі. Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно із ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу. Апелянт у встановленому законом порядку довів наявність передбачених законом підстав для скасування постанови суду. Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що постанову Волинської області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 25.03.2010 р. у справі № 2а-825/10/0370 належить скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову управління Пенсійного фонду України в Ковельському районі Волинської області. Враховуючи наведене,

Результат розгляду: granted