Рішення адміністративного суду від 2014-03-24 00:00:00+02

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ДПІ у Святошинському районі м. Києва від 03 листопада 2011 року №0005441740 згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 7 підрозділу 10 розділу 20 Податкового кодексу України, за порушення підпункту "а" пункту 19.1 статті 19 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" ФОП [PERSON] збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на 755 972,13 грн., у тому числі за основним платежем - 755 972,13 грн. Відповідно до податкового повідомлення-рішення ДПІ у Святошинському районі м. Києва від 03 листопада 2011 року №00054541740 на підставі статті 1 Указу Президента України від 12 червня 1995 року №436/95 "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки", за порушення пунктів 2.2, 2.6 постанови Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637 "Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні" за не оприбуткування готівки до ФОП [PERSON] застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 40 317 446,90 грн. Зазначені податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі акта від 20 липня 2011 року №1820/17-40/[NUMBER] "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства фізичної особи-підприємця [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], [ADDRESS], за період з 01.10.2008р. по 30.06.2011р." (далі по тексту - Акт перевірки). У висновку Акта перевірки встановлено наступні порушення: 1) в порушення частини четвертої статті 1, частини восьмої статті 4 Указу Президента України від 03 липня 1998 року №727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" дохід від посередництва у торгівлі товарами широкого асортименту (спортивні товари та інвентар) зарахований у звіті за 2010 рік на суму 217 390,00 грн., не відповідає фактично отриманій позивачем виручці від посередництва у спеціалізованій торгівлі товарами широкого асортименту (спортивні товари та інвентар); 2) в порушення статті 1 Указу Президента України від 03 липня 1998 року №727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" ФОП [PERSON], перебуваючи на спрощеній системі оподаткування за період з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2010 року отримав виручку 8 563 489,38 грн. (з податком на додану вартість), в тому числі виручку, яка надійшла платнику податків згідно відомостей центральної бази даних державного реєстру фізичних осіб Державної податкової адміністрації України про суми виплачених доходів в розмірі 1 861 719,54 грн. та згідно договору від 01 серпня 2010 року №19 в розмірі 6 701 770,80 грн., що перевищує обсяг виручки, який встановлений спеціальним законодавством, на 8 063 489,38 грн.; 3) в порушення вимог статті 5 Указу Президента України від 03 липня 1998 року №727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" позивач отримав виручку за період з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2010 року, яка перевищує 500 тис. грн., заява на право застосування загальної системи оподаткування на 2011 рік до ДПІ у Святошинському районі м. Києва подавалась 13 грудня 2010 року за №7710; 4) в порушення пункту 4 статті 14 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" та підпункту "а" пункту 19.1 статті 19 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" позивач не подав декларації про доходи за 4 квартал 2010 року та 1, 2 квартали 2011 року, не задекларував дохід за 4 квартал 2010 року у розмірі 8063 489,38 грн., та дохід за 1, 2 квартали 2011 року у розмірі 483 575,00 грн.; 5) в порушення вимог статті 13 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" встановлено заниження оподатковуваного валового доходу на суму 5 402 362,11 грн., у тому числі за 4 квартал 2010 року - 5 039 680,86 грн. та за 2011 рік - 362 681,25 грн., що призвело до заниження зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 810 354,32 грн.; 6) на порушення вимог пунктів 2.2, 2.6 постанови Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637 "Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні" позивач не оприбуткував готівкові кошти в розмірі 8 063 489,38 грн. Встановлені в Акті перевірки порушення мотивовані тим, що задекларовані позивачем за 2010 рік доходи, не відповідають фактично отриманим, а саме: у звіті суб'єкта малого підприємництва-фізичної особи-платника єдиного податку за 2010 рік позивачем задекларовано дохід у розмірі 217 390,00 грн., однак, за даним роздруківки відомостей центральної бази даних державного реєстру фізичних осіб Державної податкової адміністрації України про суми виплачених доходів за 3 квартал 2010 року ФОП [PERSON] отримав дохід від підприємств в розмірі 1 861 719,54 грн.; за період з 01 серпня 2010 року по 31 грудня 2010 року позивач отримав від ТОВ "Ріалпром" дохід у розмірі 6 701 770,80 грн. за договором про надання послуг від 01 серпня 2010 року №19. Позивач вважає протиправними спірні податкові повідомлення-рішення, оскільки висновки Акта перевірки про отримання ФОП [PERSON] виручки у розмірі 8 563 489,38 грн. документально не підтверджуються, а згідно первинних документів за 2010 рік розмір фактично отриманої виручки складає лише 217 367,58 грн. Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, викладених в Акті перевірки, та додатково зазначив, що взаємозалік вимог між позивачем та ТОВ "Ріалпром" не відповідає вимогам законодавства, а тому вважається, що розрахунки проведені в грошовій формі і позивач отримав від ТОВ "Ріалпром" за відвантажену продукцію готівкові грошові кошти. Крім того, обґрунтовуючи розмір отриманої позивачем виручки відповідач посилається на задекларовані ФОП [PERSON] в податкових деклараціях з податку на додану вартість за серпень-грудень 2010 року показники обсягів поставки. Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи із розміру пред'явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне. Відповідно статі 1 Указу Президента України від 03 липня 1998 року №727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" установлено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується, зокрема для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень; Виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) вважається сума, фактично отримана суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг). Таким чином, обсяг виручки визначається із розміру фактично отриманої суми на розрахунковий рахунок або в касу суб'єкта підприємницької діяльності за операціями з реалізації продукції (товарів, робіт, послуг). Як зазначено в Акті перевірки та не заперечується сторонами, за період з 01 жовтня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 01 квітня 2009 року по 30 червня 2011 року застосовував спрощену систему оподаткування та сплачував єдиний податок. Суд встановив, що за період І - IV квартали 2010 року в звітах суб'єкта малого підприємництва-фізичної особи-платника єдиного податку обсяг виручки ФОП [PERSON] від реалізації товарів (робіт, послуг) наростаючим підсумком з початку терміну дії свідоцтва про сплату єдиного податку в календарному році становить 217 380,00 грн. Відповідач зазначає, що за період І - IV квартали 2010 року ФОП [PERSON] фактично отримав виручку у розмірі 8 563 489,38 грн., в тому числі: 1 861 719,54 грн. отримано від підприємств за даними відомостей центральної бази даних державного реєстру фізичних осіб Державної податкової адміністрації України про суми виплачених доходів, та 6 701 770,80 грн. отримано від ТОВ "Ріалпром" за договором про надання послуг від 01 серпня 2010 року №19. В обґрунтування отримання виручки у розмірі 1 861 719,54 грн. відповідач посилається на відомості центральної бази даних державного реєстру фізичних осіб Державної податкової адміністрації України про суми виплачених доходів, на підтвердження чого надав суду роздруківку (т. 3 а.с. 147) із зазначенням прізвища, ім'я та по-батькові позивача, адреси його проживання, назв підприємств, сум та календарних дат. Суд звертає увагу, що надана відповідачем роздруківка не містить ідентифікуючих ознак та підпису уповноваженої особи, які б вказували, що інформація, зазначена у роздруківці, є відомостями з центральної бази даних державного реєстру фізичних осіб Державної податкової адміністрації України про суми виплачених доходів ФОП [PERSON]; крім того, з наданої роздруківки неможливо встановити, які суми доходів нараховано або виплачено позивачу за перевірений період. Згідно частини першої статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Як встановлює частина четверта статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору. Виходячи з поняття доказів надана відповідачем роздруківка не є належним та допустимим доказом отримання позивачем виручки у розмірі 1 861 719,54 грн. та не приймається судом до уваги. Суд звертає увагу, що інших доказів, які б підтверджували отримання позивачем за перевірений період від підприємств виручки у розмірі 1 861 719,54 грн., відповідачем на вимогу суду не надано. При цьому відповідні докази відповідача зобов'язано надати ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва про витребування доказів від 17 лютого 2014 року. Досліджуючи обставини отримання позивачем виручки у розмірі 6 701 770,80 грн. від ТОВ "Ріалпром" за договором про надання послуг від 01 серпня 2010 року №19 суд встановив наступне. Матеріали справи підтверджують, що між ФОП [PERSON] (виконавець) та ТОВ "Ріалпром" (замовник) укладено договір про надання послуг від 01 серпня 2010 року №19, за умовами якого виконавець зобов'язується за завданням замовника надати послуги з передпродажної підготовки товарів спортивного призначення, пакування товарів без залучення найманої сили та посередницькі послуги з оптового продажу товарів спортивного призначення. Згідно додаткової угоди від 03 серпня 2010 року до вказаного договору вартість послуг визначається сторонами по факту їх надання та фіксується в документах по наданих послугах - накладних на відвантаження товарів ат актах прийому-передачі послуг. За актом прийому-передачі товару від 01 грудня 2010 року та актом прийому-повернення товару від 10 грудня 2010 року виконавець прийняв від замовника та потім повернув замовнику товар (спортивні товари в асортименті) згідно відповідних видаткових накладних. Відповідно до акта прийому-передачі наданих послуг від 27 грудня 2010 року позивач надав ТОВ "Ріалпром" обумовлені договором послуги на загальну суму 414 242,65 грн. За поставлені послуги ФОП [PERSON] за перевірений період отримав від ТОВ "Ріалпром" на розрахунковий рахунок суму у розмірі 160 000,00 грн., що підтверджується відповідною випискою банку за 29 грудня 2010 року (т. 1, а. с. 114). Доказів отримання на розрахунковий рахунок або у касу ФОП [PERSON] суми у розмірі 6 701 770,80 грн. від ТОВ "Ріалпром" відповідачем до суду не надано. Вищий адміністративний суд України, скасовуючи попередні судові рішення, в ухвалі від 10 грудня 2013 року зазначив наступне: "…в обґрунтування скасування спірних податкових повідомлень-рішень судами визначено, що при проведенні перевірки фізичної особи-підприємця [PERSON] не взято до уваги додаткову угоду №1 до договору про надання послуг №19 від 03.08.2010 року, акт прийому-передачі товару від 01.12.2010 року, акт прийому-повернення товару від 10.12.2010 року до зазначеного договору та додаткової угоди…Проте, незважаючи на те, що копії договору про надання послуг №19 від 01.08.2010 року та додаткової угоди №1 до нього, що наявні в матеріалах справи, не містять підпису уповноваженої особи ТОВ "Ріалпром" та відтиску печатки товариства, останні прийняті судами як доказ…Також без оцінки судів залишились наявні в справі копії платіжних доручень про перерахування коштів позивачу, в яких зазначено підставою платежу оплата за товар, а не за надані послуги". На виконання вимог Вищого адміністративного суду України позивач надав до суду копії договору про надання послуг від 01 серпня 2010 року №19 та додаткової угоди №1 до нього з підписом директора ТОВ "Ріалпром" - Вітчинкіна О.В. та відтиском печатки останнього (т. 3 а. с. 21, 23). Разом з тим, на думку суду, договір про надання послуг від 01 серпня 2010 року №19, додаткова угода №1 до нього та акти приймання-передачі товарів та акт прийому-передачі послуг не є доказами, які підтверджують отримання ФОП [PERSON] виручки, тобто фактичного отримання на розрахунковий рахунок позивача або у касу суми в розмірі 6 701 770,80 грн. Належних доказів, які б підтвердили фактичне отримання позивачем суми в розмірі 6 701 770,80 грн. на розрахунковий рахунок або в касу за операціями з реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), зокрема платіжних доручень, виписок банку, прибуткових ордерів, матеріали справи не містять. Що стосується посилань Вищого адміністративного суду України на наявність у справі платіжних доручень, то таких в матеріалах справи не виявлено; в якості доказу отримання від ТОВ "Ріалпром" виручки є лише виписки банку за 29 грудня 2010 року на загальну суму 160 000,00 грн., при цьому призначенням платежу визначено "за товари спорт. Призначення згідно договору №019 від 01.08.2010р." Водночас таке призначення платежу не змінює суми фактично отриманої позивачем виручки від ТОВ "Ріалпром". Посилання відповідача на дані податкових декларацій позивача з податку на додану вартість за серпень-грудень 2010 року в частині обсягів поставки є безпідставними та не стосуються обставин справи. Так, судом встановлено, що у податкових деклараціях з податку на додану вартість за серпень-грудень 2010 року ФОП [PERSON] задекларував обсяги поставки з операцій на митній території України, що оподатковуються за ставкою 20%, на рівні 1 370 543,00 грн., 1 791 383,00 грн., 208 110,00 грн., 2 659 663,00 грн. та 672 073,00 грн., відповідно. Разом з тим, суд зауважує, що відповідно до підпункту 7.3.1 пункту 7.3 статі 7 Закону України "Про податок на додану вартість" (який застосовувався до спірних правовідносин на момент їх виникнення) визначено, що датою виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а у разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку; або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку. Наведена правова норма вказує, що декларування позивачем в податковій декларації податкових зобов'язань з податку на додану вартість не є доказом зарахування коштів на його банківський рахунок, оскільки виникнення податних зобов'язань пов'язується також із моментом відвантаження товарів чи оформленням документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що висновки Акта перевірки про те, що ФОП [PERSON], перебуваючи на спрощеній системі оподаткування за період з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2010 року, отримав виручку у розмірі 8 563 489,38 грн. нормативно та документально не підтверджуються. Оскільки факт отримання позивачем виручки у розмірі 8 563 489,38 грн. не підтверджується, необґрунтованими та помилковими є також висновки Акта перевірки про перевищення виручки у розмірі 500 тис. гривень, дозволеної Указом Президента України від 03 липня 1998 року №727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" для застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, про необхідність переходу на загальну систему оподаткування та подання декларації про суми одержаного доходу, а також про заниження оподатковуваного валового доходу і порушення підпункту "а" пункту 19.1 статті 19 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб". Отже, збільшення позивачу суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на 755 972,13 грн. згідно податкового повідомлення-рішення ДПІ у Святошинському районі м. Києва від 03 листопада 2011 року №0005441740 є протиправним, а таке податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню. В частині висновків Акта перевірки про не оприбуткування позивачем готівкових коштів у розмірі 8 063 489,38 грн. суд звертає увагу на наступне. Відповідно до пункту 2.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637 (далі по тексту - Положення) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), визначено, підприємства (підприємці) здійснюють розрахунки готівкою між собою і з фізичними особами (громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, які не здійснюють підприємницької діяльності) через касу як за рахунок готівкової виручки, так і за рахунок коштів, одержаних із банків. Зазначені розрахунки проводяться також шляхом переказу готівки для сплати відповідних платежів. Підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку. Згідно з пунктом 2.6 Положення уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК). Підприємствам, яким Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" надано право проводити розрахунки готівкою із споживачами без використання РРО та РК і специфіка функціонування яких унеможливлює оформлення ними кожної операції касовим ордером (продаж проїзних і перевізних документів; білетів державних лотерей; квитків на відвідування культурно-спортивних і видовищних закладів тощо), дозволяється оприбутковувати готівку наприкінці робочого дня за сукупністю операцій у цілому за робочий день з оформленням касовими документами і відображенням у відповідній книзі обліку. Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах. У свою чергу за визначенням пункту 1.2 Положення готівкова виручка (виручка) - сума фактично одержаних готівкових коштів від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) і позареалізаційні надходження. Пунктом 1 Указу Президента України "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" від 12 червня 1995 року №436/95, установлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, зокрема, за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми. З огляду на не доведення відповідачем фактичного одержання ФОП [PERSON] готівкових коштів від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) у розмірі 8 063 489,38 грн. та відсутність в матеріалах справи відповідних доказів, висновки Акта перевірки про неоприбуткування готівкових коштів є необґрунтованими, що виключає правомірність застосування до позивача штрафних санкцій у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми, а саме 40 317 446,90 грн. на підставі податкового повідомлення-рішення ДПІ у Святошинському районі м. Києва від 03 листопада 2011 року №00054541740. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, ДПІ у Святошинському районі не доведена правомірність та обґрунтованість прийняття спірних податкових повідомлень-рішень з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ФОП [PERSON] в цій частині підлягає задоволенню. Водночас позовні вимоги про скасування висновків, викладених в Акті перевірки, не підлягають задоволенню, оскільки висновки актів перевірок не є рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки позивача у сфері публічно-правових відносин, а є лише викладенням суб'єктивної думки посадової особи, що здійснила перевірку. Крім того, визнання протиправними та скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень є достатнім способом захисту порушеного права позивача. Згідно з частиною третьою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи викладене,

Результат розгляду: partial