Рішення адміністративного суду від 2014-02-05 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду з позовом до інспектора взводу з ОСП №1 РДПС ДАІ УМВС України в Чернігівській області Козак Олександра Сергійовича про визнання протиправною та скасування постанови серії АБ2 №016542 від 08.01.2014 року, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 08.01.2014 року інспектором ДАІ Козак О.С. винесено постанову про притягнення до адмінвідповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу. Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконним та протиправним. Вказує, що на момент зупинки у нього було відсутнє посвідчення водія та технічний паспорт, однак вказані документи йому привезли через п'ять хвилин. Ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 29.01.2014 року до участі у розгляді справи у відповідності до ст..52 КАС України залучено другого відповідача УДАІ УМВС України в Чернігівській області. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити повністю. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволені. Суду пояснив, що позивач був зупинений у зв'язку з проведенням оперативних заходів. Після з'ясування того, що у позивача був відсутнє посвідчення водія та реєстраційні документи було складено протокол про адміністративне правопорушення. Під час складання протоколів про адмінправопорушення позивач відмовився надавати письмові пояснення. Представник відповідача - УДАІ УМВС України в Чернігівській області, у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволені. Доповнив, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР України, а мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом. Свідки [PERSON] та [PERSON], колеги позивача, у судовому засіданні пояснили, що при зупиненні автомобіля інспектором у позивача не було посвідчення водія. Через деякий час дане посвідчення було привезено, однак інспектор склав протокол про адміністративне порушення. Вислухавши пояснення позивача та заперечення проти позову відповідачів, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 08.01.2014 року інспектором ДПС взводу з ОСП №1 РДПС ДАІ підпорядкованого УМВС України в Чернігівській області Козак О.С. було складено протокол серії АА2 № 955362 про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що [PERSON] 08.01.2014 о 06 год 50 хв. в м.Чернігові керував транспортним засобом «ВАЗ» д.н.з [NUMBER] по вул. Гагаріна без посвідчення водія та реєстраційних документів на автомобіль, чим порушив вимоги п.2.1а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП (а.с.23). На підставі вказаного протоколу інспектором ДПС взводу з ОСП №1 РДПС ДАІ підпорядкованого УМВС України в Чернігівській області Козак О.С. 08.01.2014 року винесена постанова серії АБ2 № 016542, відповідно до якої позивача притягнуто до відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 грн. (а.с.3). У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його скоєнні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами. Відповідно до п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (із змінами та доповненнями), водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії і талон, що додається до посвідчення. В п. 1.3 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Крім того ст. 14 Закону України „Про дорожній рух" вказує, що учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух. Як вбачається із протоколу серії АА2 № 955362 від 08.01.2014 року інспектором надавалась можливість позивачу висловити свої пояснення по даній ситуації, однак від підпису у протоколі та дачі пояснень позивач відмовився. Будь-яких зауважень щодо змісту протоколу позивачем не зазначено. Дані протоколу сумнівів у суду не викликають та розцінюються належними доказами. Крім того, позивач в судовому засіданні не заперечував факту, що на момент зупинки інспектором ДАІ у нього були відсутні посвідчення водія та реєстраційні документи, що є порушенням п.2.1 «а» ПДР України. За ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Позивачем не було надано суду докази, які б спростовували факт вчинення ним адміністративного правопорушення. Беручи до уваги, що постанова серії АБ2 № 016542 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, винесена інспектором Козак О.С. в межах своїх повноважень, зміст постанови відповідає вимогам ст.ст. 283-284 КУпАП, адміністративне стягнення накладено в межах санкції статті, винність позивача у вчиненні зазначеного вище адміністративного правопорушення підтверджується належними та допустимими доказами по справі, зокрема: протоколом про адміністративні правопорушення, який відповідає вимогам ст.ст.255,256 КУпАП, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови. Крім цього, суд вважає, що вимога позивача про закриття справи про притягнення до адміністративної відповідальності не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки відповідно до п.3 ч.2 ст.17 КАС України компетенція адміністративних судів не поширюється на розгляд справ про накладення адміністративних стягнень, тобто адміністративні суди не наділені повноваженнями щодо закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення. Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити. На підставі наведеного,

Результат розгляду: denied