Рішення адміністративного суду від 2014-02-19 00:00:00+02

Позивач 25 травня 2011 року звернулася до суду з вказаним позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просила визнати дії управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва (надалі - відповідач, УПФУ в Центральному районі м. Миколаєва) неправомірними та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату підвищення до пенсії в розмірі 30% з 01 січня 2006 року по день винесення рішення судом. 19 липня 2011 року позивач знову звернулася до суду із позовом, в якому просила визнати дії УПФУ в Центральному районі м. Миколаєва неправомірними та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату підвищення до пенсії в розмірі 30% з 01 січня 2011 року по 30 червня 2011 року. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 липня 2012 року справи №1423/6769/2011 та №1423/8708/2011 за вищезазначеними позовами [PERSON] - об'єднані в спільне провадження та передані судді Алєйнікову В.О. Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 грудня 2012 року позовні вимоги - задоволено частково. Суд зобов'язав УПФУ в Центральному районі м. Миколаєва здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячної державної соціальної допомоги в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за період з 19 січня 2011 року по 22 липня 2011 року, з урахуванням фактично виплачених сум. Не погоджуючись з вказаним рішенням УПФУ в Центральному районі м. Миколаєва звернулося з апеляційною скаргою, в якій ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження, у відповідності до положень п.3 ч.1 ст. 197 КАС України, у зв'язку із поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке прийняте у порядку скороченого провадження. Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. Так, суд першої інстанції правильно визнав право позивачки на підвищення пенсії за 2011 рік відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», але помилково застосував норми статті 99 КАС України, чим порушив право позивача на підвищення пенсії за 2010 рік. Відповідно ч. 1 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Позивач вперше звернувся до суду з позовом 25 травня 2011 року. Враховуючи положення ст. 99 КАС України, права позивача підлягають захисту з 25 листопада 2010 року. З матеріалів справи вбачається, що позивач має статус: «дитина війни» (в розумінні Закону України «Про соціальний захист дітей війни»), що підтверджується відповідним посвідченням. Згідно з ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Частина 2 статті 11 КАС України надає право суду вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути позовні вимоги по липень 2011 року включно. Вирішуючи справу колегією суддів встановлено, що у 2010 році та у 2011 році до 22 липня 2011 року дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не призупинялась. Положення Постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №530, які суперечать цьому Закону, та на які посилається апелянт, не можуть бути застосовані, оскільки мають меншу юридичну силу ніж норми Закону. Також, є необґрунтованими твердження апелянта про те, що розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не застосовується для розрахунку підвищення до пенсії позивача, оскільки іншого розміру мінімальної пенсії за віком чинним законодавством не визначено. Не можуть бути прийняті до уваги й твердження апелянта про те, що розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не застосовується для розрахунку підвищення до пенсії позивача, оскільки іншого розміру мінімальної пенсії за віком чинним законодавством не визначено. В задоволенні позовних вимог після 22 липня 2011 року необхідно відмовити,

Результат розгляду: partial