Рішення адміністративного суду від 2014-02-06 00:00:00+02

11 грудня 2013 року позивач звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до Кремінського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства про стягнення податкового боргу з плати за користування надрами для видобування корисних копалин на суму 24 529,27 грн., в обґрунтування якого зазначив наступне. Кремінське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства засноване на міській комунальній власності, здійснює фінансово-господарську діяльність на підставі Статуту і є самостійним суб'єктом, який має право юридичної особи. Відповідач зареєстрований розпорядженням Виконавчого комітету Кремінської міської ради та внесений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Заборгованість відповідача з плати за користування надрами для видобування корисних копалин складає 24529,27 грн., що підтверджується податковою декларацією №9062589691 від 07.10.2013. З метою погашення податкового боргу Кремінського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства податковим органом вручено відповідачу першу податкову вимогу №1/99 від 30.08.2002 та другу податкову вимогу №2/31 від 22.07.2003. Таким чином, позивач просить суд стягнути з Кремінського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства податковий борг з плати за користування надрами для видобування корисних копалин на суму 24 529,27 грн. До початку судового засідання позивачем надано суду заяву про зміну позовних вимог, згідно якої просив надати дозвіл на погашення усієї суми податкового боргу з плати за користування надрами для видобування корисних копалин в сумі 24529,27 грн. за рахунок майна платника податків Кремінського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства, що перебуває у податковій заставі, а також надано відповідні документи на обґрунтування своїх позовних вимог. У судове засідання представник позивача не прибув, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача у судове засідання не прибув, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, згідно якої проти задоволення позовних вимог не заперечував. Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України, суд прийшов до наступного. Як вбачається із матеріалів справи, Кремінське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства зареєстроване Кремінською районною державною адміністрацією Луганської області 17.06.1998 за №13661200000000151 (арк. справи 7). Кремінське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства знаходиться на податковому обліку в Рубіжанській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Луганській області. У судовому засіданні встановлено, що відповідачем була подана до податкового органу податковий розрахунок з плати за користування надрами для видобування корисних копалин від 07.10.2013 за 3 квартал 2013 року, на підставі якого самостійно визначено суму податкового зобов'язання у розмірі 24529,27 грн. (арк. справи 12). Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2013 року у справі №812/9640/13-а подання Рубіжанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Луганській області до Комунального підприємства «Кремінське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» про стягнення заборгованості в сумі 24529,27 грн. задоволено повністю. 30 серпня 2002 року податковим органом було винесено першу податкову вимогу №1/99, яку отримано відповідачем, що підтверджується особистим підписом його уповноваженого представника на повідомленні про вручення поштового відправлення. 39 22 липня 2003 року податковим органом було винесено другу податкову вимогу №2/31, яку отримано відповідачем, що підтверджується особистим підписом його уповноваженого представника на корінці другої податкової вимоги (арк. справи 9-10). Предметом позову є надання судом дозволу на погашення усієї суми податкового боргу у розмірі 24529,27 грн. за рахунок майна Кремінського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства, що перебуває у податковій заставі відповідно до акту опису майна від 26 травня 2011 року №9-24/216-20160935. Податковим органом 26 травня 2011 року було описано майно Кремінського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства на суму 1947452,51 грн., про що складено акт опису №9-24/216-20160935. Згідно витягу Луганської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України №31624114 від 01.06.2011 усі активи платника податків згідно акту опису від 26.05.2011 №9-24/216-20160935 зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Як вбачається з матеріалів справи, інкасові доручення (розпорядження) про сплату відповідачем податкового боргу за рішенням суду від 21.11.2013 у справі №812/9640/13-а були повернуті банком без виконання. Згідно п.п. 16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VІ платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Відповідно до п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно п.п. 14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання. Статтею 20 Податкового кодексу України встановлені права податкового органу, зокрема п. 20.1.18 Кодексу встановлено право податкового органу звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини. Також п.п.20.1.28 п.20.1 ст. 20 Податкового кодексу України встановлено, що стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом, стягувати суми простроченої заборгованості суб'єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом Відповідно до п.87.2 ст.87 Податкового кодексу України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами. Згідно з п.95.1 ст.95 Податкового кодексу України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Відповідно до п.95.2 ст.95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги. Згідно з п.95.3 ст. 95 Податкового кодексу України орган державної податкової служби звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття органом державної податкової служби рішення про погашення усієї суми податкового боргу. З аналізу норм ст.95 Податкового кодексу України вбачається, що підставою для звернення до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, є недостатність коштів платника податку, які перебувають у його власності. З систематичного аналізу зазначених норм вбачається, що дозвіл на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, надається судом у разі дотримання наступних умов: наявність податкового боргу, направлення податкової вимоги, сплив 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги; недостатність коштів платника податку, які перебувають у його власності. З матеріалів справи встановлено, що податковим органом було вжито відповідні заходи щодо стягнення з відповідача податкового боргу, а саме: податковий орган звертався до суду з вимогою стягнути з боржника суму податкового боргу. Також, встановлено та підтверджується матеріалами справи, що платіжні вимоги про стягнення коштів з Кремінського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства в рахунок погашення заборгованості перед бюджетом за рахунок коштів, які перебувають у його власності, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, повернуті банківськими установами без виконання. Внаслідок того, що відповідач станом на дату розгляду та вирішення справи має несплачений податковий борг, що підтверджується матеріалами справи, та встановлено, що позивачем здійснені всі встановлені Податковим кодексом заходи, які передують зверненню податкового органу до суду з позовом про надання дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, суд вважає, що позовні вимоги документально обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, відповідають чинному законодавству, не суперечать закону та не порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси, у зв'язку з чим підлягають задоволенню. Частиною 1, 3 статті 136 Кодексу адміністративного судочинства України позивач може відмовитися від адміністративного позову, а відповідач - визнати адміністративний позов протягом всього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову від адміністративного позову чи визнання адміністративного позову викладено в адресованій суду письмовій заяві, ця заява приєднується до справи. Судове рішення у зв'язку з відмовою від адміністративного позову, визнанням адміністративного позову чи примиренням сторін ухвалюється за правилами, встановленими статтями 112, 113 цього Кодексу. Відповідно до частин 1, 3 статті 112 Кодексу адміністративного судочинства України позивач може відмовитися від адміністративного позову повністю або частково, а відповідач - визнати адміністративний позов повністю або частково. Відмова від адміністративного позову чи визнання адміністративного позову під час підготовчого провадження мають бути викладені в адресованій суду письмовій заяві, яка приєднується до справи. Згідно частини 4 статті 112 Кодексу адміністративного судочиснтва України суд не приймає відмови від адміністративного позову, визнання адміністративного позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії позивача або відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси. Підстав для неприйняття визнання адміністративного позову відповідачем суд не вбачає. Питання по судових витратах не вирішується, оскільки позивач звільнений від їх сплати у встановленому порядку, а ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено їх стягнення у даних випадках.

Результат розгляду: granted