Рішення адміністративного суду від 2014-02-05 00:00:00+02

До інспекції Державного агентства автомобільних доріг України (далі - відповідач) надійшли інформаційні запити [PERSON], датовані позивачем 08.11.2013р., в яких позивач просив надіслати йому на адресу електронної пошти копії штатних розписів центрального апарату Державного агентства автомобільних доріг України на 2010 рік. При цьому позивач стверджує, що ним було направлено на адресу позивача ще декілька запитів ідентичного змісту щодо штатних розписів на 2011, 2012, 2013 роки. 11 листопада 2013 року позивачу було надіслано лист №7159/2/6.3-16-206/15, відповідно до якого повідомлено, що затверджений штатний розпис центрального апарату Укравтодору, відповідно до абзацу 10 статті 2 Закону України «Про захист персональних даних», підпадає під визначення персональних даних і належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини 2 статті 6 Закону України «Про надання доступу до публічної інформації». Також відповідачем було повідомлено позивачу, що структура центрального апарату, а також перелік підпорядкованих підприємств та організацій, представ на офіційному сайті агентства за адресою: http://www.ukravtodor.gov.ua, розділ «Структура Укравтодору». Відповідно до статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації", публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом. Згідно статті 3 Закону України "Про доступ до публічної інформації", право на доступ до публічної інформації гарантується обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; визначення розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; доступом до засідань колегіальних суб'єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 13 вищезазначеного Закону, розпорядниками інформації визнаються суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання. Статтею 2 Закону України "Про захист персональних даних" визначено, що персональні дані особи - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Відповідно до частини другої статті 14 Закону України "Про захист персональних даних", поширення персональних даних без згоди суб'єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Відповідно до ч. ч. 1, 6 статті 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації", до інформації з обмеженим доступом відноситься конфіденційна, таємна та службова інформація. Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України "Про інформацію", конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень. Водночас, частиною сьомою статті 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" встановлено, що обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений. Частина 2 статті 13 Закону встановлено, що зберігання персональних даних передбачає дії щодо забезпечення їх цілісності та відповідного режиму доступу до них. Крім того, згідно рішення Конституційного суду від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012, що збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя. Таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом. З огляду на вищезазначене, суд погоджується з посиланнями відповідача на віднесення запитуваної позивачем інформації до інформації з обмеженим доступом. При цьому суд доходить висновків, що сама по собі відсутність листі відповідача цитати звернення позивача щодо надання розпису за 2010 рік не свідчить про бездіяльність відповідача, оскільки відповідь по суті звернення надана була. На підставі вищенаведених норм законодавства,

Результат розгляду: denied