Рішення адміністративного суду від 2014-01-29 00:00:00+02

12.03.2013 року Приватне підприємство «ВАКОМ» звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0000052250 від 25.02.2013 року Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Тернопільської області Державної податкової служби. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що висновки викладені в акті перевірки №1334/22-50/34401892 від 13.02.2013 року, щодо відсутності та непідтвердженості проведення господарської операції між сторонами договору є необґрунтованими, а рішення прийняте за результатами розгляду вищенаведеного акта перевірки №0000052250 від 25.02.2013 року, яким Приватному підприємству "ВАКОМ" було збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість за основним платежем у розмірі 4000,00 грн. та 1000,00 грн. за штрафними санкція підлягає до скасування. Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2013 року в задоволенні позовних вимог відмовлено. Приватне підприємство «ВАКОМ» постанову суду першої інстанції оскаржило, подало апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального права, не відповідає фактичним обставинам справи, просить її скасувати. На обгрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що обставини викладені в акті не відповідають дійсним обставинам справи, а сам акт складений з порушенням норм податкового, господарського та цивільного законодавства та підлягає скасуванню з наступних підстав. Відповідно до ст.. 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно п. 14.1.191 ст. 14 Податкового кодексу України постачання товарів - будь-яка передача права на розпорядження товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду. Відповідно до пп. е) п. 14.1.191 ст. 14 Податкового кодексу України передача товарів згідно з договором, за яким сплачується комісія (винагорода) за продаж чи купівлю. З даної норми виходить, що наявність акту виконання робіт від 28.09.2011 року, підтверджує факт проведення операції. В судовому засіданні представник позивача надав пояснення та підтримав доводи апеляційної скарги, а представник відповідача заперечив проти них. Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її задоволити, а постанову суду першої інстанції скасувати і прийняти нову з наступних підстав. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує постанову суду першої інстанції, та приймає нову постанову, якщо визнає, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, та якщо розгляд і вирішення справи відбувся неповноважним судом. Судом встановлено, що приватне підприємство "ВАКОМ" зареєстроване Тернопільською районною державною адміністрацією 10.07.2006 року із наступним присвоєнням ідентифікаційного коду 34401892, місцезнаходження вул. Грушевського, 4. м. Теребовля, Теребовлянський район, Тернопільська область (довідка з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України серія АА №816200 видана 28.01.2013 року) і є платником податків і зборів в установленому чинним законодавством порядку. 05.02.2013 року посадовими особами Тернопільської об'єднаної Державної податкової Тернопільської області Державної податкової служби на підставі наказу на проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 31.01.2013 року №286 було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Приватного підприємства "ВАКОМ" з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного та іншого законодавства по взаємовідносинах з контрагентами: ТзОВ "БК Київбудмонтаж" (код ЄДРПОУ 37143832) за період з 01.09.2011 року по 30.09.2011 року, результати якої оформлені актом № 1344/22-50/34401892 від 13.02.14 року. В ході документальної перевірки ПП «Ваком» було встановлено, що підприємством на підставі укладеного договору з TзOB «БК Київбудмонтаж» №06092011-1 від 06.09.2011 року завищено податковий кредит з податку на додану вартість за період з 01.09.2011 року. по 30.09.2011 року в сумі 4000,00 грн. ДПІ у Голосіївському районі м. Києва на адресу Тернопільської ОДПІ Тернопільської області ДПС надіслала акт № 961/22-2/37143832 від 20.04.2012 року та повідомила про неможливість проведення зустрічної звірки TзOB «БК Київбудмонтаж» (код за ЄДРПОУ 37143832) щодо підтвердження господарських відносин із платником податків за квітень, серпень, вересень 2011 року. Згідно акта №961/22-2/37143832 від 20.04.2012 року проведеною перевіркою встановлено, що TзOB «БК Київбудмонтаж» (код за ЄДРПОУ 37143832) здійснював діяльність спрямовану на здійснення операцій пов'язаних з наданням податкової вигоди третім особам, а також встановлено відсутність у TзOB «БК Київбудмонтаж» об'єктів оподаткування по операціях з придбання товарів (послуг) у підприємств - постачальників та по операціях з продажу цих товарів (послуг) підприємствам - покупцям за період з квітня по вересень 2011 року. Згідно зі ст. 1 Закону України від 16.07.1999 р. № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996- XIV) бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Відповідно до п. 2 ст. З Закону № 996- XIV бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства. В п. 1 ст. 9 Закону № 996- XIV зазначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою платником 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестиції у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду. Згідно з п. 201.1 ст. 201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну. Податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, і копія залишається у продавця (п. 201. 4 ст. 201 ПК України). Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (п. 201.7 ст. 201 ПК України). В п. 198.6 ст. 198 ПК України зазначено, що 198.6. не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податковий орган в акті перевірки вказав, що субпідрядники до виконання робіт передбачених договором №06092011-1 від 06.09.2011 року не залучались. У TзOB «БК Київбудмонгаж» відсутні необхідні трудові та матеріальні ресурси для досягнення необхідного економічного результату по взаємовідносинах з Приватним підприємством «ВАКОМ». Перевіркою не виявлено, а підприємством не підтверджено факт виконання робіт вказаних у наданих до перевірки документах за рахунок відсутності у TзOB «БК Київбудмонгаж» власних або орендованих складських приміщень, виробничих активів або інших основних засобів, відсутності власного або орендованого рухомого майна, та відсутності можливості факту здійснення операції з урахуванням реального часу, проведення операцій та місце виконання зобов'язань, за рахунок відсутності необхідних умов для досягнення результатів відповідної господарсько-економічної діяльності та відсутності управлінського, технічного, виробничого персоналу, спеціалізованої техніки, обладнання та устаткування. З урахуванням вищенаведеного, податковий орган зробив висновок, щодо наявності у даному договорі безтоварної операції. Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком з наступних підстав. Вищий адміністративний суд України в рішенні від 19 лютого 2013 року у справі № К/9991/64514/11 зазначив: «…чинним законодавством України не встановлено обов'язку суб'єкта господарювання, а також права здійснювати перевірку справжності наданих контрагентами документів при укладенні договорів…». ПП «ВАКОМ» як платник податків і суб'єкт господарювання не може нести юридичну відповідальність чи інші правові негативні наслідки з приводу можливих порушень законодавства його контрагентами. В ухвалі Вищого адміністративного суду України від 11.09.2013 року у справі №К/9991/27780/12 вказано, що: «…Відсутність за юридичною адресою, порушення кримінальної справи щодо засновників контрагентів, закриття банківських рахунків контрагентів після проведених операцій, неможливість підтвердити відображення ними сум податку на додану вартість у складі податкових зобов'язань не є підставою для позбавлення позивача права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість, оскільки невиконання свого зобов'язання однією із сторін господарських відносин не може вважатись підтвердженням наявності мети ухилення від сплати податків та отримання податкової вигоди іншою стороною». Вищезазначена правова позиція узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. В ухвалі Вищого адміністративного суду України від 08.07.2013 року у справі №К-25195 вказано, що «…Визнання недійсними установчих документів юридичної особи та подальше анулювання свідоцтва платника податку на додану вартість саме по собі не тягнуло за собою недійсність всіх угод, укладених з моменту державної реєстрації такої особи і до моменту виключення з державного реєстру, та не позбавляло правового значення виданих за такими господарськими операціями податкових накладних…». В ухвалі Вищого адміністративного суду України від 08.10.2013 року у справі №К/9991/26235/11 вказано, що «…судами не встановлено, а позивачем (ДПІ) не доведено, що на момент здійснення правочину та його виконання відповідачі мали намір на укладення правочину всупереч інтересам держави або суспільства. Саме по собі господарське зобов'язання, яке оформлено відповідними первинними документами, не є таким, що суперечить інтересам держави та суспільства; предмет поставки не виключений законом із цивільного обігу, на виконання умов договору не вимагалась ліцензія, не було й інших законодавчих обмежень стосовно реалізації наведених товарів. Встановлено, що наданими позивачем доказами не спростовано презумпції правомірності правочину (договору) і не підтверджено наявність обставин, передбачених ч. 1 ст. 234 ЦК України; у свою чергу матеріалами справи документально підтверджується виконання зобов'язань по укладеним угодам. При цьому, судами обґрунтовано зазначено, що чинним законодавством не передбачено обов'язку покупця (замовника) перевіряти достовірність даних, які вказуються продавцем (виконавцем) в його первинних документах, а також контролювати показники податкової звітності по податках та обов'язкових платежах. Якщо контрагент за договором не виконав свого зобов'язання по декларуванню та сплаті податку до бюджету чи подачі звітності до податкових органів, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо нього, але не є підставою для визнання недійсними угод, які він укладав під час своєї підприємницької діяльності та не звітувався перед податковими органами. Несплата податків однією із сторін господарського зобов'язання не може вважатися підтвердженням мети цього відповідача при укладенні та виконанні виниклого зобов'язання на ухилення від сплати податків. При цьому, порушення правил оподаткування може слугувати підставою для нарахування податкових зобов'язань та застосування штрафних санкцій, а не визнання недійсним господарського зобов'язання…». Фактичне проведення господарських операцій по виконанню підрядних робіт ТзОВ «БК Київбудмонтаж» на користь ПП «ВАКОМ» підтверджується наступним. 01 липня 2011 року ПП «ВАКОМ» (підрядник) уклав договір №010711-01 з ТзОВ «Ланівецький цукровий завод» (замовник) на виконання підрядних робіт, а саме «ремонт даху на складі» (п. 1.1. договору). Для виконання цих робіт ПП «ВАКОМ» потрібно було три металеві ферми для їх встановлення на даху складу. ПП «ВАКОМ» (покупець) придбав 17 серпня 2011 року матеріали (труби різного діаметру і листи металу) для майбутнього виготовлення з цих труб і листів металу трьох металевих ферм, що підтверджуються накладними. 06 вересня 2011 року ПП «ВАКОМ» (замовник) уклав з ТзОВ «БК Київбудмонтаж» (підрядник) договір №06092011-1 на виконання підрядних робіт, а саме на виготовлення металевих ферм. ПП «ВАКОМ» надав ТзОВ «БК Київбудмонтаж» матеріали і креслення до металевих ферм. 28 вересня 2011 року ці металеві ферми було виготовлено, про що було складено Акт виконання робіт №28/09-02 від 28.09.2011 року. Згодом позивач встановив ці металеві ферми на складі ТзОВ «Ланівецький цукровий завод» для ремонту його даху (п. 8 Акту приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2011 року до договору №010711-01 від 01 липня 2011 року між ПП «ВАКОМ» і ТзОВ «Ланівецький цукровий завод». Перерахунок коштів та проведення господарських операцій по виконанню підрядних робіт ТзОВ «БК Київбудмонтаж» на користь ПП «ВАКОМ» відображається у бухгалтерських та податкових документах. Таким чином, висновок суду першої інстанції про безпідставність (безтоварність) господарської операції між ПП «ВАКОМ» і ТзОВ «БК Київбудмонтаж» з метою ухилення від сплати податків в дохід держави, не відповідає обставинам справи. Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади, до яких належать органи державної податкової служби та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дір бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суд вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, а тому постанову суду першої інстанції необхідно скасувати і винести нову, якою позов задоволити.

Результат розгляду: granted