Рішення адміністративного суду від 2014-02-06 00:00:00+02

В травні 2012 року [PERSON] звернулася в суд з адміністративним позовом до управління праці та соціального захисту населення Деражнянської районної державної адміністрації Хмельницької області, в якому просила визнати неправомірними дії управління праці та соціального захисту населення Деражнянської РДА щодо невиплати їй допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 01 листопада 2011 року по 30квітня 2012 року включно не в повному розмірі, зобов'язати відповідача провести перерахунок та виплату недовиплаченої їй допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 01 листопада 2011 року по 30 квітня 2012 року включно в розмірі, не меншому від прожиткового мінімуму,встановленого для дітей віком до шести років, у відповідності до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами». Постановою Деражнянсього районного суду Хмельницької області від 27 червня 2012 року позов задоволено: зобов'язано управління праці та соціального захисту населення Деражнянської районної державної адміністрації Хмельницької області нарахувати та виплатити [PERSON] недовиплачену щомісячну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі, не меншому від прожиткового мінімуму, встановленого для дітей віком до шести років, у відповідності до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» за період з 01 листопада 2011 року по 30 квітня 2012 року включно, із урахуванням фактично виплачених сум. Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Сторони, будучи належним чином повідомленими про час, дату та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явились, незважаючи на те, що судом апеляційної інстанції їх явка визнавалась обов"язковою. Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 197 КАС України. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а постанову суду першої інстанції - скасувати, виходячи з наступного. Задовольняючи позовні вимоги щодо нарахування та виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 01.11.2011р. по 30.04.20112 року суд першої інстанції виходив з того, що допомога по догляду за дитиною виплачувалась позивачцы за цей період в розмірі меншому ніж встановлено до ст.15 Законом України „Про державну допомогу сім'ям з дітьми" та ст.43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням". Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи із наступного. Судом першої інстанції встановлено, що позивачка є матір"ю [PERSON], [INFO], здійснює догляд за дитиною та перебуває на обліку в управління праці та соціального захисту населення Деражнянської районної державної адміністрації Хмельницької області та отримує державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за статтею 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" від 21.11.1992 року № 2811-ХІІ (далі Закон № 2811-ХІІ) має не застрахована в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування особа, яка фактично здійснює догляд за дитиною. Порушене право застрахованої особи в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування щодо неотриманої в повному обсязі допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку регулюється положенням ст. 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням ". Згідно п. 2 ст. 2 Закони України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності і витратами, зумовленим народженням і похованням" від 18.01.2001 № 2240-III, застрахована особа - це найнятий робітник або інша особа, на користь якої здійснюється загальнообов'язкове державне соціальне страхування, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності. З матеріалів справи не вбачається, що позивачка є застрахованою особою. Відповідно до ч. 4 ст. 11 КАС України суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з"ясування обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Однак, не дивлячись на вимоги ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2014 року, позивачка не з"явилась в судове засідання, явка якої визнавалась обов"язковою, та не надала відомостей чи являлась вона застрахованою особою в понятті п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами зумовленими народженням та похованням» на час надання їй відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Колегія суддів вважає, що судом апеляційної інстанції були вжиті передбачені законом заходи для з"ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та втребування доказів з власної ініціативи. З огляду на вищезазначене, підстави для задоволення позовних вимог щодо зобов"язання управління праці та соціального захисту населення нарахувати та виплатити позивачці щомісячну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у відповідності до ст. 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності і витратами, зумовленим народженням і похованням" відсутні. Що стосується задоволення судом першої інстанції вимог позивачки у відповідності до статті 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", колегія суддів вважає дані висновки Деражнянського районного суду Хмельницької області також необгрунтованими. Стаття 15 Закону № 2811-ХІІ встановлює, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень. На виконання вищезазначеного Закону України був розроблений Порядок призначення та виплати державної соціальної допомоги сім'ям з дітьми, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1751. Постановою Кабінету Міністрів України №57 від 22.02.2008 "Питання призначення і виплати допомоги сім'ям з дітьми" внесено зміни до Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 №1751. Пунктом 22 Постанови №57 від 22.02.2008 визначено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між: з 1 січня 2008 року -50 відсоткам, з 1 січня 2009 року -75 відсоткам, з 1 січня 2010 року -100 відсоткам від прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні 6 місяців, але не менш 130 грн. Згідно п. 22 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми" від 27.12.2001 № 1751 для призначення допомоги у розмірі, що перевищує мінімальний, подається в установленому порядку довідка про склад сім'ї та декларація про доходи та майновий стан (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім'ї). Проте, в матеріалах справи відсутні дані про те, що позивачка надавала відповідачу відомості про сукупний дохід своєї сім'ї у 2011-2012 р. р. Таким чином, суд апеляційної інстанції робить висновок на підставі наявних доказів про те, що у 2011 - 2012 роках відповідачем правильно (у відповідності з діючим на той час законодавством) нараховувалась та сплачувалась позивачці допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі 130 грн. щомісячно. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Таким чином, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення дійшов до помилкового висновку про те, що позивачка має право на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, відповідно до ст. 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності і витратами, зумовленим народженням і похованням та що позивачці виплачувалась допомога по догляду за дитиною в розмірі меншому ніж передбачений ст.15 Законом України „Про державну допомогу сім'ям з дітьми". В силу п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання. Враховуючи викладене, беручи до уваги положення ст. 195 КАС України, яким суду апеляційної інстанції надано право перегляду рішень суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Результат розгляду: denied