Рішення адміністративного суду від 2014-01-29 00:00:00+02

15 січня 2014 року до суду з позовною заявою звернулося управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області, в якій просить стягнути з приватного підприємства "Мілєса-транс-компані" заборгованість по фінансовій санкції та пені в сумі 719 грн 45 коп. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачу за несвоєчасну сплату страхових внесків нараховано фінансову санкцію та пеню в розмірі 719 грн 45 коп., про що винесено рішення № 761 від 31.10.2013р., отримане уповноваженою особою відповідача 07.11.2013р. Станом на 10.01.2014р. заборгованість зі сплати фінансових санкцій та пені на загальну суму 719 грн 45 коп. відповідачем не сплачена. Позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явився, на адресу суду направив клопотання, в якому просить суд провести засідання без участі представника управління, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач, повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи в судове засідання не з'явився, про причину своєї неявки не повідомив, заперечення на позов не надав, а тому суд вирішив провести розгляд справи за його відсутності на підставі наявних матеріалів справи. Відповідно до ч. 1 статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Спеціальним законом, який до 01.01.2011р. визначав принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, а також регулював порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, є Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003р. (далі за текстом - Закон). Страхувальники згідно статті 17 Закону в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, зобов'язані, окрім іншого нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески, а також у строки, в порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом, подавати звітність територіальним органам Пенсійного фонду є. Статусу платників страхових внесків до Пенсійного фонду зазначені вище страхувальники набувають з дня взяття їх на облік територіальним органом Пенсійного фонду зокрема на підставі відповідної заяви або відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором згідно із Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців». Судом встановлено, що відповідач - приватного підприємства «Мілєса-транс-компані» зареєстрований як юридична особа 14.09.2006р., ідентифікаційний код 34609054 (витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 21.11.2013р). З огляду на викладені вище норми Закону відповідач є страхувальником, в розумінні цього Закону, та зареєстрований як платник страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України за реєстраційним номером 2301035057. Обов'язок страхувальника (платника страхових внесків) нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески, визначено, як зазначалось вище, статтею 17 Закону в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин. Так, згідно з частиною 6 статті 20 Закону страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. При цьому базовим звітним періодом для страхувальників-роботодавців, зокрема підприємств, установ і організацій, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності та інших осіб (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб - є календарний місяць; а для страхувальників-застрахованих осіб, в тому числі фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, з урахуванням тих, які обрали особливий спосіб оподаткування, та членів сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності; осіб, які забезпечують себе роботою самостійно - займаються адвокатською, нотаріальною, творчою та іншою діяльністю, пов'язаною з отриманням доходу безпосередньо від цієї діяльності - квартал. Перерахування страхових внесків здійснюється страхувальниками одночасно з одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплати доходу), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі або з виручки від реалізації товарів (послуг). Слід зазначити, що страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків (стаття 20 Закону). Згідно п. 5.1.4. Інструкції «Про порядок обчислення сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до пенсійного фонду України» страхувальники зобов'язані сплачувати внески не пізніше ніж через 20 календарних днів з дня закінчення цього періоду незалежно від виплати заробітної плати. Відповідно ч. 2 ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій. Відповідачем в порушення зазначених вище термінів сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в період з 20.05.2010р. по 26.10.2010р. несвоєчасно сплачені страхові внески у зв'язку з чим управлінням Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області, на підставі пункту 2 частини 9 статті 106 Закону в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, яка передбачає за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладення штрафу в розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум та одночасне нарахування пені в розмірі 0,1 відсотка сум своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій, розрахованої за кожний день прострочення платежу, прийнято рішення № 761 від 31.10.2013р., яким відповідачу нараховано фінансові санкції та пеню на загальну суму 719 грн 45 коп., отримане уповноваженою особою відповідача 07.11.2013р. Відповідно до ч. 13 статті 106 Закону суми пені та штрафів, передбачених частинами дев'ятою і десятою цієї статті, підлягають сплаті страхувальником, банком чи організацією, яка здійснює виплату і доставку пенсій, протягом десяти робочих днів з дня одержання відповідного рішення. При цьому в цей же строк страхувальник, банк чи організація, яка здійснює виплату і доставку пенсій, має право оскаржити зазначене рішення до вищого органу Пенсійного фонду або в судовому порядку з одночасним обов'язковим письмовим повідомленням про це відповідного виконавчого органу Пенсійного фонду, яким прийнято це рішення. Відповідач рішення про застосування фінансових санкцій не оскаржив, визначену в ньому суму пені не сплатив. Оскільки право територіального органу Пенсійного фонду на звернення до суду з позовом про стягнення недоїмки зі сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, яка виникла до 01.01.2011р., а також суми пені та фінансових санкцій, застосованих за порушення порядку та строків обчислення, нарахування та сплати страхових внесків, передбачено ч. 3 статті 106 Закону № 1058, в редакції, що діяла до 01.01.2011р., суд вважає доведеним право позивача на стягнення з відповідача заборгованості зі сплати фінансових санкцій та пені на загальну суму 719 грн 45 коп. Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Результат розгляду: granted