Рішення адміністративного суду від 2014-03-27 00:00:00+02

Позивач, Управління Пенсійного фонду України в м. Ровеньки Луганської області, звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м.Ровеньки Луганської області в якому заявлено вимогу про стягнення витрат на виплату і доставку пенсій по втраті годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за період з 01.09.2013 по 31.01.2014 в розмірі 54739,40грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що управління Пенсійного фонду України в м. Ровеньки Луганської області призначає та виплачує пенсії по втраті годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що призначення та виплата пенсій, у тому числі пенсій по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання здійснюється органами Пенсійного фонду України. Обов'язок Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відшкодовувати Пенсійному фонду України, витрати пов'язані з виплатою пенсій, випливає зі статті 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Відповідно до якої у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я, виплачувати йому пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Відповідачем не прийнято до відшкодування пенсії 79 осіб, оскільки на момент смерті годувальника вони не досягли пенсійного віку. Позивач зазначає, що пенсії по втраті годувальника вищезазначеним особам відповідають всім вимогам, передбаченим Законом України «Про пенсійне забезпечення». Зазначеним особам були виплачені пенсії по втраті годувальника в період з 01 вересня 2013 року по 31 січня 2014 року у загальному розмірі 54739,40 грн., у тому числі витрати на доставку цих пенсій 287,91 грн. Акти щомісячної звірки витрат за особовими справами потерпілих, яким щомісячно виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, за період з 01 вересня 2013 року по 31 січня 2014 року разом зі списками цих осіб із зазначенням виплачених сум пенсій по втраті годувальника, направлялися відповідачу для погодження, але останній не прийняв до відшкодування суми таких пенсій. Мотивуючи відмову тим, що на момент смерті годувальника дружина не досягла пенсійного віку. Позивач зазначає, що відповідач безпідставно не приймає до відшкодування суми виплачених пенсій та виплату на їх доставку, відмова у прийнятті зазначених сум не ґрунтується на нормах діючого законодавства. У зв'язку з вищевикладеним, позивач просить суд стягнути з відповідача суми пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за період з 01 вересня 2013 року по 31 січня 2014 року у розмірі 54739,40 грн., у тому числі витрат з їх виплат та доставки у розмірі 287,91 грн. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, надав пояснення аналогічні, викладеному у позові, просив задовольнити адміністративний позов у повному обсязі. Представник відповідача заперечував проти задоволення адміністративного позову, про що подав заперечення на адміністративний позов, у яких зазначив, що згідно приписів Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» для здійснення Фондом соціального страхування від нещасних випадків відшкодування Пенсійному фонду витрат на виплату пенсій, у зв'язку з втратою годувальника, дружина померлого саме на момент смерті годувальника повинна досягти 55 років, перебувати на утриманні, не працювати, або мати інвалідність, при цьому факт знаходження на утримання повинен бути доведений в установленому порядку. Відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» дружина може отримувати пенсію, у зв'язку з втратою годувальника, при досягненні 55 років після смерті чоловіка. З огляду на вищевикладене, відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. У судовому засіданні представник відповідача позов не визнав, надав пояснення аналогічні, викладеному у запереченні, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України, суд прийшов до наступного. Під час судового розгляду справи судом встановлено, що Управління Пенсійного фонду України в м. Ровеньки Луганської області передало до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України в м. Ровеньки Луганської області акти щомісячної звірки витрат за особовими справами потерпілих разом за списком осіб, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, за період з 01 вересня 2013 року по 31 січня 2014 року, з яких відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України в м. Ровеньки Луганської області не прийнято до заліку, зокрема, витрати на виплату і доставку пенсій по втраті годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, по громадянам: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на загальну суму 54739,40 грн. (а.с.11-12 т.3, а.с.89-101 т.1). Сторонами не заперечуються суми витрат, понесених управлінням Пенсійного фонду України в м. Ровеньки Луганської області, заявлені до відшкодування в даному адміністративному позові. Спір між сторонами виник з приводу наявності обов'язку у відповідача відшкодовувати понесені позивачем витрати на виплату пенсії по втраті годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, вищезазначеним особам. В ході судового розгляду судом встановлено, що на дату смерті годувальника, громадянки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], не досягли 55 років, про що свідчать розпорядження про призначення пенсії (а.с.11-88 т.1). Не досягнення зазначеними особами 55 річного віку також можна встановити з огляду на особові справи, копії яких долучено позивачем до матеріалів справи. (а.с.102-232 т. 1, а.с. 1-248 т.2) Частиною 1 статті 36 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 36 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними членами сім'ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. Відповідно до частини 8 статті 36 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, призначаються відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Відповідно до частини 1 статті 21 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105- XIV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (далі - Закон № 1105) у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні: а) допомогу у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю до відновлення працездатності або встановлення інвалідності; б) одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого; в) щомісяця грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого; г) пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; д) пенсію у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; є) допомогу дитині відповідно до статті 9 цього Закону. Згідно з вимогами статті 28 Закону № 1105 страховими виплатами є грошові суми, які згідно із статтею 21 цього Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Зазначені грошові суми складаються із: 1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата); 2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім'ї та особам, які перебували на утриманні померлого); 3) страхової виплати пенсії по інвалідності потерпілому; 4) страхової виплати пенсії у зв'язку з втратою годувальника; 5) страхової виплати дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності; 6) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу. Статтею 33 Закону № 1105 встановлено, що у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсій згідно з підпунктом «д» пункту 1 частини першої статті 21 цього Закону) мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті. Такими непрацездатними особами, серед іншого, є жінки, які досягли 55 років, і чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони не працюють. З аналізу приписів Закону № 1105 для здійснення Фондом соціального страхування від нещасних випадків відшкодування Пенсійному фонду витрат на виплату пенсій, у зв'язку з втратою годувальника, дружина померлого саме на момент смерті годувальника повинна досягти 55 років, перебувати на утриманні, не працювати або мати інвалідність, при цьому, факт знаходження на утриманні повинен бути доведений в установленому порядку. Таким чином, судом встановлено та підтверджено в ході розгляду справи, зазначені вище особи, які відповідачем не прийняті до заліку та яким виплачено пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання на час смерті годувальника не досягли встановленого законом віку, тобто були працездатними. Доказів на підтвердження непрацездатності зазначених осіб, яким виплачена пенсія по втраті годувальника, тобто доказів про наявність підстав для відшкодування Фондом пенсії по втраті годувальника Управлінням не надано. Оскільки громадянки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], на дату смерті годувальника внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання не досягли 55 років, витрати на виплату та доставку пенсій зазначеним особам не підлягають відшкодуванню за рахунок коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України в Управління Пенсійного фонду України в м. Ровеньки Луганської області до Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м.Ровеньки Луганської області про стягнення витрат на виплату і доставку пенсій у розмірі 54739,40 грн. за період з 01 вересня 2013 року по 31 січня 2014 року не підлягає задоволенню. Відповідно до статті 94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied