Рішення адміністративного суду від 2014-02-26 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду з позовом до державного виконавця відділу державної виконавчої служби Бродівського районного управління юстиції Чепіля Олексія Васильовича, в якому просить суд визнати незаконною дію відділу державної виконавчої служби Бродівського районного управління юстиції, а саме державного виконавця Чепіля О.В. по винесенню постанови ВП №40510732 від 31.12.2013р. про відкриття виконавчого провадження; визнати протиправною та скасувати постанову відділу державної виконавчої служби Бродівського районного управління юстиції; зобов'язати відповідача закрити виконавче провадження ВП №40510732. На підставі ст.55 Кодексу адміністративного судочинства України суд допустив заміну відповідача у справі державного виконавця відділу державної виконавчої служби Бродівського районного управління юстиції Чепіля Олексія Васильовича належним відповідачем - відділом державної виконавчої служби Бродівського районного управління юстиції (далі - ВДВС Бродівського РУЮ). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно виніс постанову ВП №40510732 від 31.12.2013р. про відкриття виконавчого провадження без врахування того, що завершився строк пред'явлення до виконання постанови №ВС1 086210 від 20.06.2013р., передбачений п.1 ч.1 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження». Позивач зазначає, що відповідно до ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим вказаним Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Крім того, позивач зазначає, що відповідно до п.6 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 вказаного Закону, зокрема вимогам щодо скріплення виконавчого документа печаткою та зазначення ініціалів державного уповноваженої посадової особи, яка склала виконавчий документ, яких недодержано при оформленні постанови №ВС1 086210 від 20.06.2013р. Відповідач подав до суду заперечення на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити. Свої заперечення обґрунтовує тим, що при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження державний виконавець Чепіль О.В. діяв правомірно, оскільки надав позивачу строк для самостійного виконання виконавчого документа. Відповідач вважає, що відсутні підстави для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №40510732 від 31.12.2013р. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві. Просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце його проведення. Проте, подав до суду клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника відповідача. Заслухавши пояснення позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з наступних підстав. Постановою в справі про адміністративне правопорушення серія ВС1 №086210 від 20.06.2013р. притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КпАП України і накладено на нього штраф у розмірі 425грн. На виконання вказаної постанови про адміністративне правопорушення серія ВС1 №086210 від 20.06.2013р. державним виконавцем ВДВС Бродівського РУЮ Чепілем О.В. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №40510732 від 31.10.2013р., боржнику надано строк 7 днів для добровільного виконання виконавчого документа. Не погоджуючись з вказаною постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №40510732 від 31.10.2013р. позивач звернувся до суду з вимогою про її скасування та визнання протиправними дій державного виконавця по її винесенню. Суд при вирішенні спору по суті виходить з такого. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. № 606-XIV. Згідно з ст.25 Закону України Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим вказаним Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Відповідно до п.6 ч.2 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» виконанню державною виконавчою службою підлягають, зокрема, такі виконавчі документи як постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом. Статтею 18 вказаного Закону передбачені вимоги до виконавчого документа. Так, у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків, крім випадку ухвалення постанови про накладення на особу адміністративного стягнення за неповагу до суду) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; резолютивна частина рішення; дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; строк пред'явлення виконавчого документа до виконання. У разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов'язок чи право стягнення є солідарним. Виконавчий документ повинен бути підписаний уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплений печаткою. Скріплення виконавчого документа гербовою печаткою є обов'язковим у разі, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, за законом зобов'язаний мати печатку із зображенням Державного Герба України. З аналізу постанови про адміністративне правопорушення серія ВС1 №086210 від 20.06.2013р. випливає, що вона в порушення вимог ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» не підписана уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів та не скріплена печаткою. Таким чином, постанова про адміністративне правопорушення серія ВС1 №086210 від 20.06.2013р. не відповідає вимогам, які ставляться до виконавчого документа. Відповідно до п.6 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно з п.1 ч.1 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення можуть бути пред'явленні до виконання протягом трьох місяців. Суд встановив, що постанова про адміністративне правопорушення серія ВС1 №086210 від 20.06.2013р., яка набрала законної сили 20.06.2013р., пред'явлена стягувачем до виконання 31.10.2013р., тобто з порушенням трьохмісячного терміну, встановленого п.1 ч.1 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження». Пунктом 1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання. З огляду на встановлені обставини суд вважає, що відповідачем протиправно не врахованого того, що стягувач пропустив строк пред'явлення виконавчого документа - постанови про адміністративне правопорушення серія ВС1 №086210 від 20.06.2013р. до виконання. Тому, дії відповідача по винесенню постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №40510732 від 31.10.2013р. є протиправними. Таким чином, вказана постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №40510732 від 31.10.2013р. є протиправною та підлягає скасуванню. Щодо вимог позивача про зобов'язання відповідача закрити виконавче провадження, то такі задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Згідно зі ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Відповідно до ст. 49 вказаного Закону, вирішення питання про наявність підстав для закриття провадження є компетенцією державного виконавця. Суд встановив протиправність постанови відповідача про відкриття виконавчого провадження ВП №40510732 від 31.10.2013р. Проте, з аналізу норм Закону України «Про виконавче провадження» випливає, що суд не вправі зобов'язати відповідача закрити виконавче провадження по виконанню постанови про адміністративне правопорушення серія ВС1 №086210 від 20.06.2013р., оскільки вирішення питання про закриття виконавчого провадження належить до виключної компетенції державного виконавця, а тому, суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до виключної компетенції такого суб'єкта владних повноважень. Тому, в цій частині суд відмовляє у задоволенні позову. З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, а саме визнати протиправними дії державного виконавця ВДВС Бродівського РУЮ Чепіля Олексія Васильовича по винесенню постанови про відкриття виконавчого провадження від 31.10.2013р. ВП №40510732; визнати протиправною і скасувати постанову державного виконавця ВДВС Бродівського РУЮ Чепіля Олексія Васильовича про відкриття виконавчого провадження від 31.10.2013р. ВП №40510732, у задоволенні решти позовних вимог - відмовити. Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Положення ст. 9 КАС України передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. У відповідності до вимог ст. 94 КАС України на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 48,72грн. з Державного бюджету України.

Результат розгляду: partial