Рішення адміністративного суду від 2014-02-27 00:00:00+02

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «РАФ-ПЛЮС» (далі - ТОВ «РАФ-ПЛЮС) до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області (далі - ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області), в якому позивач просить суд визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області щодо проведення камеральної перевірки ТОВ «РАФ-ПЛЮС», за результатами якої складено акт від 05.09.2013 р. № 1367/15-53-22-1/31185987 про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ТОВ «РАФ-ПЛЮС» за січень-березень 2012 р.; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 23.09.2013 року № 0000182210 про збільшення позивачу суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 752724 грн. У своєму позові позивач зазначив та представник позивача в судовому засіданні пояснила, що не згодна з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням з наступних підстав. Позивач вказує, що в порушення п.75.1.1 ст. 75 Податкового кодексу України відповідач вийшов за межі повноважень, порушив порядок проведення перевірок, про що свідчать посилання в акті перевірки не на дані податкової звітності ТОВ «РАФ-ПЛЮС», а на акт перевірки Кіровоградської ОДПІ Кіровоградської області ДПС від 08.02.2013 р. № 132/1520/37867458 «Про результати документальної позапланової перевірки ТОВ «Вістан ЛТД» з питань правильності нарахування податкових зобов'язань та податкового кредиту за грудень 2011 р. - вересень 2012 р.», за результатами винесення якого ТОВ «РАФ-ПЛЮС» було зменшено податкові зобов'язання з податку на додану вартість ТОВ «Вістан ЛТД» за січень-березень 2012 р. Поряд з цим, задекларовані ТОВ «Вістан ЛТД» податкові зобов'язання з податку на додану вартість дорівнюють показникам податкового кредиту ТОВ «РАФ-ПЛЮС», що повністю спростовує висновки податкового органу. До того ж позивач зауважує, що акт перевірки не відповідає встановленій формі та містить інформацію щодо проведення документальної перевірки, прийнятий з порушенням законодавчо встановлених строків. Щодо відносин з ТОВ «Вістан ЛТД», позивач зазначає, що господарські операції з постачання товарів відбулися, податкові накладні отримані, а товар використаний ТОВ «РАФ-ПЛЮС» у своїй господарській діяльності, у зв'язку з чим у податкового органу були відсутні підстави для застосування до ТОВ «РАФ-ПЛЮС» негативних наслідків у податковому обліку. У судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги та обґрунтування адміністративного позову у повному обсязі і просила задовольнити адміністративний позов повністю. Відповідач заперечував проти позовної заяви, зазначаючи при цьому, що камеральна перевірка ТОВ «РАФ-ПЛЮС» податкової звітності з податку на додану вартість за січень-березень 2012 р. була проведена ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України у порядку ст. 76 Податкового кодексу України. При проведенні перевірки податковим органом було використано податкову звітність ТОВ «РАФ-ПЛЮС», дані реєстрів податкових накладних за січень-березень 2012 р., а також акт перевірки від 08.02.2013 р. № 132/1520/37867458, складений Кіровоградською ОДПІ Кіровоградської області ДПС щодо перевірки ТОВ «Вістан ЛТД». У зазначеному акті вказано, що податкові зобов'язання, відображені у звітності з податку на додану вартість ТОВ «Вістан ЛТД» відображають господарські операції, які не відповідають ст. 664 Цивільного кодексу України, а операції купівлі-продажу зазначеного підприємства не спричиняють реального настання правових наслідків, отже мають ознаки нікчемності по ланцюгу до «вигодонабувача». Таким чином, податковим органом зроблено висновок щодо безтоварності господарських операцій ТОВ «РАФ-ПЛЮС» з ТОВ «Вістан ЛТД». З урахуванням вищенаведеного, відповідач вважає доводи та вимоги позивача, викладені у позовній заяві, безпідставними та необґрунтованими. У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позову, посилаючись при цьому на доводи, викладені у наданих до суду запереченнях та поясненнях. Суд, заслухавши представників позивача та відповідача, дослідивши доводи адміністративного позову, наявні матеріали справи та обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, встановив наступні факти та обставини. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ТОВ «РАФ-ПЛЮС» зареєстровано як юридична особа 09.11.2000 р., 09.02.2005 р. за № 1 556 120 0000 005148 (а.с. 85-89 т. 1). Відповідно до довідки про взяття на облік платника податків від 11.06.2003 р. підприємство взято на облік в органах державної податкової служби 24.11.2000 р. за № 4316 (а.с. 96 т. 1), а відповідно до свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість № 23194772 (іпн - 311859815537) підприємство зареєстровано платником податку на додану вартість 12.06.2003 року (а.с. 92 т. 1). Згідно з даними довідки з ЄДРПОУ серії АА № 585228 ТОВ «РАФ-ПЛЮС» здійснює такі види діяльності за КВЕД: збирання безпечних відходів, оброблення та видалення безпечних відходів, відновлення відсортованих відходів, діяльність фітнес-центрів, оптова торгівля відходами та брухтом, неспеціалізована оптова торгівля (а.с. 90 т. 1). Відповідно до статуту ТОВ «РАФ-ПЛЮС» (нова редакція), затвердженого протоколом зборів учасників ТОВ «РАФ-ПЛЮС» від 09.04.2013 р. № 197, зареєстрованого виконавчим комітетом Одеської міської ради від 09.11.2000 р. № 04056919Ю0020727 предметом діяльності товариства, зокрема, є: діяльність, спрямована на запобігання утворенню відходів, їх збирання, перевезення, зберігання, оброблення, утилізацію, видалення, знешкодження і захоронення, включаючи контроль за цими операціями та нагляд за місцями видалення; утилізація та повторне використання і реалізація вторинної сировини та відходів виробництва з паперу, скла, пластмаси, полімерних, гумових, текстильних відходів, брухту та відходів чорних та кольорових металів; утилізація, переробка побутового сміття і реалізація продукції цієї утилізації і переробки (а.с. 97-101 т. 1). Крім того, в матеріалах справи наявна ліцензія Міністерства охорони навколишнього природного середовища України серії АВ № 487775 від 27.01.2010 р. № 01/10 (строк дії - необмежений), видана ТОВ «РАФ-ПЛЮС», яка надає останньому право на збирання, заготівлю окремих видів відходів як вторинної сировини (макулатури, склобою, відходів полімерних, відходів гумових, у т.ч. зношених шин, матеріалів текстильних вторинних, використаної металевої тари (ящики, фляги, каністри, банки, зокрема алюмінієві банки з-під напоїв, балончики (а.с. 192 т. 2). 05.09.2013 р. головним державним ревізором-інспектором відділу перевірок платників податків управління податкового аудиту ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області Андреєвою О.К., на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, у порядку ст. 76 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість за січень-березень 2012 р. ТОВ «РАФ-ПЛЮС» (код ЄДРПОУ - 31185987), за наслідками якої складено акт перевірки від 05.09.2013 р. № 1367/15-53-22-1/31185987 (а.с. 6-13 т. 1). Актом перевірки встановлено порушення ТОВ «РАФ-ПЛЮС» пп. 44.1 ст. 44, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого позивачем занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного періоду, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість за січень 2012 р. на суму 152620 грн., за лютий 2012 р. на суму 224958 грн., за березень 2012 р. на суму 124238 грн. Не погоджуючись із висновками вказаного акту перевірки позивач подав заперечення від 13.09.2013 р. № 537, в яких просив скасувати визначені актом результати перевірки (а.с. 14-15 т. 1). У відповідь на вказані заперечення ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області від 19.09.2013 р. № 8698/10/15-53-22-1 залишило висновки оскаржуваного акту перевірки без змін (а.с. 16-17 т. 1). На підставі вказаного акту перевірки ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області було прийнято податкове повідомлення-рішення від 23.09.2013 р. року № 0000182210, яким ТОВ «РАФ-ПЛЮС» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем на 501816 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 250908 грн. (а.с. 18 т. 1). Відповідно до п. 56.1 ст. 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. Відповідно до абзацу 2 ст. 55 Податкового кодексу України процедура адміністративного оскарження рішень органів державної податкової служби є дворівневою. Так, не погодившись з вищезгаданим податковим повідомленням-рішенням позивач подав скаргу до ГУ Міндоходів в Одеській області від 03.10.2013 року № 566 (а.с. 19-21 т. 1), в якій просив скасувати згадане податкове повідомлення-рішення. Рішенням про результати розгляду первинної скарги від 27.11.2013 року № 1545/10/15-32-10-02-07 скарга позивача була залишена без задоволення, а оскаржуване ним податкове повідомлення-рішення - без змін (а.с. 22-23 т. 1). 09.12.2013 року за № 673 позивач звернувся з повторною скаргою до Міністерства доходів і зборів України (а.с. 24-26 т. 1). Рішенням про залишення скарги без розгляду від 08.01.2014 року № 12/6/99-99-10-01-15 (а.с. 27-28 т. 1), скаргу позивача залишено без розгляду на підставі п. 56.7 ст. 56 Податкового кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд зазначає, що положеннями Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків. Відповідно до ст. 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова. При цьому, п. 200.10 ст. 200 Податкового кодексу України передбачено, що протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, податковий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних. Так, з матеріалів справи вбачається, що камеральна перевірка податкової звітності з податку на додану вартість за січень-березень 2012 р. ТОВ «РАФ-ПЛЮС» була проведена податковим органом у вересні 2013 р., про що складено акт перевірки від 05.09.2013 р. № 1367/15-53-22-1/31185987. Проте, на порушення вищевказаних законодавчих положень в акті, складеному податковим органом за результатами камеральної перевірки позивача була використана податкова інформація щодо перевірки іншого суб'єкта господарювання, контрагента позивача - ТОВ «Вістан ЛТД». Використання такої інформації не передбачено Податковим кодексом України. Крім того, зазначену перевірку проведено з пропуском законодавчо встановлених термінів для проведення камеральних перевірок. Так, відповідно до п. 49.1 ст. 49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків. Пунктом 203.1 ст. 203 кодексу встановлено, що податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Граничним терміном отримання податкової декларації ТОВ «РАФ-ПЛЮС» за останній податковий період, що був предметом камеральної перевірки, було 20.04.2012 р., відповідно право на проведення камеральної перевірки ДПІ мала право використати до 20.05.2012 р. Отже, суд приходить до висновку, що дії ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області щодо проведення камеральної перевірки податкової звітності позивача з ПДВ за січень-березень 2012 р. є протиправними. З акту перевірки вбачається, що встановлені порушення з боку позивача, які призвели до завищення ним податкового кредиту у перевіряємому періоді пов'язуються податковим органом з тим, що господарські операції ТОВ «РАФ-ПЛЮС» та ТОВ «Вістан ЛТД» мали безтоварний характер, оскільки відповідно до акту перевірки Кіровоградської ОДПІ Кіровоградської області ДПС від 08.02.2013 р. № 132/1520/37867458 «Про результати документальної позапланової перевірки ТОВ «Вістан ЛТД» з питань правильності нарахування податкових зобов'язань та податкового кредиту за грудень 2011 р. - вересень 2012 р.», усі операції купівлі-продажу ТОВ «Вістан ЛТД» не спричиняють реального настання правових наслідків. Первинні документи ТОВ «РАФ-ПЛЮС» щодо виконання господарських операцій з ТОВ «Вістан ЛТД» окремо податковим органом не досліджувались. Так, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши пояснення сторін суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, виходячи з наступного. Суд зазначає, що правила формування податкового кредиту платниками податку на додану вартість визначені статтею 198 Податкового кодексу України. Виходячи із змісту положень наведеної норми права формування податкового кредиту залежить від документального підтвердження нарахування (сплати) податку. Внаслідок застосування зазначених правил, платник податку повинен визначити дату виникнення права на включення відповідних сум податку до податкового кредиту, та відповідно суму податку, яку він має право включити до складу податкового кредиту. Пунктом 198.6. ст. 198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Відповідно до ст. 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України). Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом державної податкової служби. У разі звільнення від оподаткування у випадках, передбачених статтею 197 цього розділу, у податковій накладній робиться запис «Без ПДВ» з посиланням на відповідний пункт та/або підпункт статті 197 цього Кодексу. Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг. Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Виходячи зі змісту наведених вище норм законодавства, право на віднесення сум ПДВ, сплачених при придбанні товару, до податкового кредиту виникає у суб'єкта господарювання у разі дотримання ним наступних умов: 1) фактичності придбання такого товару, тобто, реальності відповідної господарської операції; 2) наявності податкових накладних, складених особою, зареєстрованою платником податку, чи митних декларацій на підтвердження придбання такого товару та сплати відповідної суми ПДВ; 3) подальшого використання придбаного товару в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства. При цьому згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Частиною 2 цієї статті визначено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Згідно з п. 2.1., 2.2. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів. Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі - первинні документи). Так, судом встановлено, що ТОВ «РАФ-ПЛЮС» (покупець) мав господарські правовідносини з ТОВ «Вістан ЛТД» (продавець) відповідно до наступних договорів: договір поставки від 30.01.2012 р. № 16, відповідно до якого продавець зобов'язується передавати, а покупець зобов'язується приймати та оплачувати на умовах цього договору дріт, а також дріт відпалений в асортименті, що пропонує продавець. Дріт відповідає ГОСТ 3282-74. Кількість, вид товару зазначається у специфікаціях та накладних (а.с. 105-106 т. 1). До вказаного договору додаються специфікації (а.с. 107-112 т. 1), в яких зазначено кількість, ціну, вартість та місце поставки товару: договір поставки від 06.02.2012 р. № 25, відповідно до якого продавець зобов'язується поставити, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити меблі, двері, інші столярні вироби різного призначення, ручки, замки, іншу фурнітуру. Кількість, вид та ціна товару визначається у специфікаціях (а.с. 113-114 т. 1). До даного договору додаються специфікації (а.с. 115-117 т. 1), в яких зазначено кількість, ціну, вартість та місце поставки товару: договір поставки від 26.01.2012 р. № 307, відповідно до якого продавець зобов'язується передавати, а покупець зобов'язується приймати та оплачувати на умовах цього договору дріт, а також дріт відпалений в асортименті, що пропонує продавець. Дріт відповідає ГОСТ 3282-74. Кількість, вид товару зазначається у специфікаціях та накладних (а.с. 118-119 т. 1). До цього договору додаються специфікація (а.с. 120 т. 1): договір поставки від 28.12.2011 р. № 293, відповідно до якого продавець зобов'язується поставити, а покупець прийняти та оплатити контейнери різної ємності пластикові та металеві для збору відходів, запасні частини та комплектуючі до них. Кількість, вид та ціна товару визначається у специфікаціях (а.с. 121-122 т. 1). До даного договору додаються специфікації (а.с. 123-140 т. 1) із зазначенням кількості, ціни, вартості товару та місця його поставки: договір поставки від 22.12.2011 р. № 292, відповідно до якого продавець зобов'язується поставити, а покупець прийняти та оплатити мастильні матеріали, рукавички, спецодяг, спецвзуття, ганчір'я, інші товари виробничо-господарського призначення. Кількість, вид та ціна товару визначається у специфікаціях (а.с. 141-142 т. 1). До даного договору додаються специфікації (а.с. 143-152 т. 1), в яких визначено кількість, ціну, вартість та місце поставки товару. Також у матеріалах справи міститься договір поставки від 09.02.2012 р. № 2_209, відповідно до якого ТОВ «Вістан ЛТД» (постачальник) зобов'язується поставляти, а Кіровоградська філія № 2 ТОВ «РАФ-ПЛЮС» (покупець) зобов'язується приймати та своєчасно оплачувати запасні частини, агрегати та аксесуари для транспортних засобів в порядку та на умовах, передбачених цим договором (а.с. 153-154 т. 1). До даного договору додаються специфікації від 24.02.2012 р., від 27.03.2012 р. (а.с. 155 т. 1); та договір поставки від 16.12.2011 р. № 1_118, відповідно до якого ТОВ «Вістан ЛТД» (постачальник) зобов'язується поставляти, а Кіровоградська філія № 2 ТОВ «РАФ-ПЛЮС» (покупець) зобов'язується приймати та своєчасно оплачувати контейнери та запасні частини до контейнерів, в порядку та на умовах, передбачених цим договором (а.с. 156-157 т. 1). До даного договору додаються специфікації із зазначенням кількості, ціни, вартості товару (а.с. 158-162 т. 1). На підтвердження виконання вищевказаних договорів з ТОВ «Вістан ЛТД» позивачем надано: згоду між ТОВ «РАФ-ПЛЮС» та ТОВ «Вістан ЛТД» щодо розрахунку векселями (а.с. 184 т. 1); акти прийому-передачі векселів (а.с. 181-183 т. 1); видаткові накладні, виписані ТОВ «Вістан ЛТД» (а.с. 185-193, 203-222, 241-250, т. 1, а.с. 1-3, 16-32 т. 2) податкові накладні (а.с. 194-202, 223-240 т. 1, а.с. 4-15, 33-37 т. 2). Оцінивши приєднані до справи копії первинних документів суд доходить до висновку, що оглянуті документи не мають дефекту форми, змісту або походження, котрі в силу ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, а отже підтверджують належним чином здійснення господарських операцій між ТОВ «РАФ-ПЛЮС» та ТОВ «Вістан ЛТД». Як зазначає позивач, товар, отриманий від ТОВ «Вістан ЛТД» зберігався на складах ТОВ «РАФ-ПЛЮС», наявність яких у підприємства підтверджується свідоцтвами про право власності на нежитлові будівлі у м. Одесі та м. Кіровограді. Судом досліджено також журнал реєстрації довіреностей ТОВ «РАФ-ПЛЮС» (а.с. 38-50 т. 2), згідно з записами якого у період постачання товару від ТОВ «Вістан ЛТД» надавались довіреності на його отримання представникам підприємства [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Крім того, суд зазначає, що позивач надав докази, що підтверджують подальше використання та списання товару, отриманого від ТОВ «Вістан ЛТД» у господарській діяльності ТОВ «РАФ-ПЛЮС». Так, судом досліджені видаткові накладні ТОВ «РАФ-ПЛЮС», виписані ПАТ «Оболонь», ТОВ «Житомирський картонний комбінат», ПАТ «Київський картонно-паперовий комбінат», ТОВ «Дніпровторма» на реалізацію товару, отриманого від ТОВ «Вістан ЛТД», довіреності на отримання товару представниками зазначених підприємств (а.с. 84-96 т. 2). Крім того, товар, отриманий від ТОВ «Вістан ЛТД» належним чином відображений у бухгалтерському обліку ТОВ «РАФ-ПЛЮС», що підтверджується оборотно-сальдовими відомостями по рахункам, актами списання тмц, наявними в матеріалах справи. Також, позивачем на підтвердження реальності господарських операцій до суду надано видаткові накладні та довіреності на отримання цінностей (а.с. 226-240 т.2), договори на надання послуг з вивезення твердих побутових відходів з додатками (дислокації, розрахунки вартості послуг та правила експлуатації контейнерів) та акти наданих послуг (а.с.241-250 т.2, а.с.1-148 т.3). Поряд з цим, в акті перевірки суб'єктом владних повноважень не викладено жодних належних та допустимих доводів про відсутність фактичного виконання позивачем господарських операцій з його контрагентом, про відсутність витрат позивача у спірних правовідносинах, про наявність взаємопов'язаності позивача та контрагента позивача, про несумісність предмету спірних правочинів з напрямом господарської діяльності позивача, про відсутність використання позивачем отриманих товарів, про відсутність змін у складі і структурі активів осіб, котрі є сторонами спірних правочинів, що зумовлює необґрунтованість висновку суб'єкта владних повноважень щодо невідповідності закону вчинених за ними господарських операцій. Висновок ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області щодо того, що усі операції купівлі-продажу ТОВ «Вістан ЛТД» не спричиняють настання правових наслідків не є беззаперечним та не може бути безумовною підставою для твердження щодо відсутності фактичності господарської операції. Позивач вважає господарські операції такими, що спрямовані на реальне настання правових наслідків, адже з наданих позивачем документів вбачається, що придбані за цими договорами товари, підтверджують ведення господарській діяльності. Позивачем було надано належні та допустимі докази, які підтверджують правові наслідки вчинених правочинів та те, що господарські операції мали реальний характер, а товар використовувався в господарській діяльності позивача, однак відповідачем при винесені спірного податкового повідомлення - рішення зазначене не було прийнято до уваги. Суд бере також до уваги і те, що на час здійснення господарської операції між позивачем та його контрагентами - постачальниками, вони були включені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, про що свідчить виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 102 т. 2), зареєстровані як платники податку на додану вартість, про що свідчить свідоцтво ТОВ «Вістан ЛТД» про реєстрацію платника податку на додану вартість № 200011436 (а.с. 104 т. 2). Виходячи з принципу індивідуальної відповідальності позивач не повинен нести відповідальність за несплату податків постачальником чи недостовірність його відомостей. Крім того, в силу положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» ТОВ «РАФ-ПЛЮС» та ТОВ «Вістан ЛТД» є окремими суб'єктами права, а відтак, за змістом Податкового кодексу України, - окремими платниками податку на додану вартість. За таких обставин, межі юридичної відповідальності кожного платника податку на додану вартість, яка відповідно до ст. 61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб'єкта права до юридичної відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, згідно з законом є неможливим. Поряд з цим, суд вважає за необхідне наголосити, що чинним законодавством України, на сторону цивільно-правової угоди, яка є платником податків, не покладено обов'язку перевірки відповідності законодавству установчих документів постачальників товару (робіт, послуг) та дотримання ними вимог податкового законодавства. Навіть у разі, якщо контрагент не виконав своїх зобов'язань зі сплати податків, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Також законодавство України не ставить в залежність право позивача на формування податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентом податку до бюджету. Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб. Припущення, висновки відповідача в акті перевірки, не є підставою для позбавлення позивача, як добросовісного платника податку, права на віднесення сплачених ним у ціні товару та послуг відповідних сум податку на додану вартість до податкового кредиту. Позивач виконав усі передбачені законом обов'язки щодо цього та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту. Саме на податковий орган покладений обов'язок контролю за сплатою податкових зобов'язань із врахуванням конституційного принципу щодо індивідуальності зобов'язань сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом, а відтак вказані податковим органом заперечення не можуть бути причиною позбавлення позивача на віднесення сплачених ним у ціні послуг відповідних сум податку на додану вартість до податкового кредиту. Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи відсутність доказів на підтвердження обставин, на які посилається відповідач, наявність первинних документів та інших доказів на підтвердження товарності господарських операцій ТОВ «РАФ-ПЛЮС» та ТОВ «Вістан ЛТД», суд вважає безпідставним висновок відповідача, викладений в акті перевірки від 05.09.2013 р. № 1367/15-53-22-1/31185987. Відтак, скасуванню підлягає і податкове повідомлення-рішення ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області від 23.09.2013 року № 0000182210. На підставі встановленого,

Результат розгляду: granted