Рішення адміністративного суду від 2014-01-21 00:00:00+02

13.03.2012 року ДПІ у Франківському районі м.Львова звернулася в суд з позовом до Львівського комунального підприємства "Львівелектротранс" про стягнення податкового боргу в розмірі 3 327 254 грн. 29 коп.. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у відповідача наявна податкової заборгованості з податку з доходів фізичних осіб, а він невживає заходів щодо її погашення. Вказана податкова заборгованість відповідача є узгодженою. Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 28 травня 2012 року позов задоволено. Стягнуто з Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» на користь бюджету суму податкового боргу в розмірі 3 327 254 грн. 29 коп. Представник відповідача постанову суду першої інстанції оскаржив, подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, не відповідає фактичним обставинам справи, просить її скасувати та прийняти нову, якою позов задоволити частково в розмірі 1 693 924 грн. 29 коп., оскільки решту суми ними сплачено. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що на час розгляду справи судом підприємством за період 13.03.2012 року до 22.05.2012 року було перераховано до бюджету податків з доходів фізичних осіб на загальну суму 1 048 217,48 грн., про що суду та позивачеві було повідомлено перед засіданням. В судовому засіданні представник позивача надав пояснення та заперечив проти доводів апеляційної скарги, а представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги. Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її задоволити частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує постанову суду першої інстанції, та приймає нову постанову, якщо визнає, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи, що мають значення для справи, порушив норми матеріального права, що призвели до неправильного вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що податковий борг відповідача складається з податку з доходів фізичних осіб як самого підприємства «Львівелектротранс», так і приєднаних до нього Трамвайного депо №1 та Тролейбусного депо №1 на загальну суму 3 327 254 грн. 29 коп. на час подачі позовної заяви. Це підтверджується зокрема наступними доказами. Так, ДПІ у Франківському районі проведено перевірку Трамвайного Депо № 1 ЛКП «Львівелектротранс» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року. За результатами перевірки складено акт № 61/23-2/03328422 від 30.03.2012 року, яким встановлено порушення підприємством вимог пп.168.1.1, пп. 168.1.2, пп. 168.1.5 ст. 168 ПК України, а саме не перераховано до бюджету податку з доходів фізичних осіб у розмірі 69647,72 грн. за період з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року. ДПІ у Франківському районі проведено перевірку Тролейбусного Депо № 1 ЛКП «Львівелектротранс»з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року. За результатами перевірки складено акт № 41/23-2/23955983 від 23.03.2012 року, яким встановлено порушення підприємством вимог пп.168.1., пп. 168.1.2, пп. 168.1.5 ст. 168 ПК України, а саме не перераховано до бюджету податку з доходів фізичних осіб у розмірі 1464212,78 грн. за період з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року. Таким чином, загальна сума боргу по податку з доходів фізичних осіб становить 1166563,79 грн. + 69647,72 грн. + 1464212,78 грн. = 3 327 254 грн. 29 коп. Відповідно до ст. 16 Податкового кодексу України платники податків зобов'язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи і подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів. Згідно з п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг -сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання. Відповідно до п.п. 20.1.28 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом, стягувати суми простроченої заборгованості суб'єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом. Як вбачається з положень п.п. 41.1, 41.5 ст. 41 Податкового кодексу України органи державної податкової служби є контролюючими органами щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, а також стосовно законодавства, контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби. Органи державної податкової служби, які уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах їх повноважень є органами стягнення. Відповідно до ст. 54 Податкового кодексу України податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої декларації, а податкове зобов'язання платника податків, нараховане контролюючим органом вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення. Згідно з п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у п.п. 54.3.1-54.3.6 п. 54.3 ст. 54 вказаного Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. В судовому засіданні встановлено, що дійсно, на момент подачі позовної заяви сума узгодженого податкового зобов'язання становила 3 327 254 грн. 29 коп.. Однак суд першої інстанції приймаючи рішення про задоволення позову не звернув увагу на той факт, що за час перебування справи на розгляді в суді першої інстанції відповідач сплатив частину податкового боргу в сумі 1 048 217 грн. 48 коп., що підтверджується копіями платіжних доручень. Відтак, від загальної суми боргу слід відмінусувати сплачену вище вказану суму, і загальна сума, яка підлягає стягненню на момент винесення рішення судом першої інстанції становить 3 327 254 грн. 29 коп. - 1 048 217 грн. 48 коп. = 2 279 036 грн. 81 коп.. Що стосується твердження апелянта про те, що необхідно стягнути лише 1 693 924 грн. 29 коп., оскільки на 01.12.2013 року ними таки суму узгоджено з ДПІ то вони до уваги не беруться, оскільки суд апеляційної інстанції переглядає рішення в межах залучених позовних вимог на момент розгляду справи в суді першої інстанції, а не ті обставини, які виникли після цього. Отже, враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляції Львівського комунального підприємства "Львівелектротранс" та стягнення на користь бюджету суми податкового боргу в розмірі 2 279 036 грн.81 коп.. Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади, до яких належать органи державної податкової служби та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дір бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суд вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, а тому постанову суду першої інстанції необхідно скасувати і винести нову, якою позов задоволити частково.

Результат розгляду: granted