Рішення адміністративного суду від 2014-02-14 00:00:00+02

Фізична особа підприємець [PERSON] (далі - позивач, ФОП) звернувся до суду з адміністративним позовом до Цюрупинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області (далі - відповідач 1, ДПІ), Алексєєвої Тетяни Миколаївни - заступника начальника відділу доходів і зборів з фізичних осіб Цюрупинської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Херсонській області (далі - відповідач 2), у якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 15.11.2013р. № 0001151700, яким позивачеві збільшено грошові зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем на 68150,0 грн. та за штрафними санкціями на 34075,0 грн., від 19.12.2013р. № 0001581700, яким позивачеві збільшено грошові зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем на 29000,0 грн. та за штрафними санкціями на 14500,0 грн., а також визнати незаконною бездіяльність відповідача 2 щодо ненадання запиту ФОП [PERSON] про витребування документів, необхідних для проведення позапланових перевірок. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач стверджував, що виконав всі вимоги податкового законодавства при формуванні податкового кредиту по відносинам з ТОВ «ТНК-ТРАНС» у 2013 році. Позивач стверджував, що з постачальником ТОВ «ТНК-ТРАНС» у 2013 році здійснював операції з придбання підакцизних товарів-нафтопродуктів. Податкові накладні були зареєстровані у Єдиному реєстрі податкових накладних, і тому за нормами ст. 201 Податкового кодексу України складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим. Вказану обставину формування податкового кредиту відповідач мав дослідити, але не дослідив під час проведення перевірки та при складанні спірних податкових повідомлень - рішень. Крім того позивач звертає увагу суду, що під час проведення перевірки, що була підставою для складення спірних ППР, відповідач вважає відсутніми документи, які підтверджують використання придбаних нафтопродуктів у господарській діяльності ФОП. На думку позивача, у зв'язку з тим, що він є фізичною особою - підприємцем, що застосовує спрощену систему оподаткування, на його діяльність не поширюються вимоги Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а його звітність не містить такого показника як «витрати». Тому у позивача відсутній обов'язок документального підтвердження формування витрат у перевірених податкових періодах. Позивач наполягає також на тому, що відповідач не запитував жодних документів для проведення невиїзної перевірки. Усі запити, були надіслані до прийняття наказу про проведення перевірки, тобто податковим органом витребовувалась податкова інформація. Вказані запити не містили належних підстав для надання документів, у зв'язку із чим податковому органу було відмовлено у їх отриманні. Проте після прийняття наказу про проведення невиїзної документальної перевірки позивача, податковий орган не звертався до ФОП про надання документів для перевірки, чим, на думку позивача, порушив норми Податкового кодексу України. У зв'язку з цим позивач стверджує, що відповідач не витребував всіх документів для проведення перевірки, а тому не мав підстав та інформації для проведення невиїзної перевірки . За таких обставин позивач вважає складення спірних податкових повідомлень - рішень протиправними та просить суд їх скасувати, а також просить визнати незаконною бездіяльність Алексєєвої Т.М., яка проводила перевірку, щодо ненадання запиту ФОП [PERSON] про витребування відповідних документів. Представник позивача у судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач 1 проти позову заперечував і стверджував, що виконав всі вимоги Податкового кодексу України, необхідні для організації та проведення невиїзної документальної перевірки позивача та визначення грошових зобов'язань з ПДВ за спірними податковими повідомленнями - рішеннями. На письмові запити податкового органу позивачем було повідомлено, що придбані нафтопродукти у ТОВ «ТНК-ТРАНС» були повністю використані у господарській діяльності і не підлягали подальшій реалізації. У надані первинних документів позивачем було відмовлено. Через відсутність первинних документів, які підтверджують використання придбаних нафтопродуктів у ТОВ «ТНК-ТРАНС» у господарській діяльності позивача, йому у відповідності з ст. 198 ПКУ було зменшено податковий кредит, сформований у результаті такого придбання товарів. Відповідач вважає, що правомірно зменшив податковий кредит та збільшив грошові зобов'язання з ПДВ за спірними податковими повідомленнями - рішеннями та просить суд відмовити позивачеві у позові про їх скасування. Відповідач 2 заперечила проти вимоги про визнання неправомірною її бездіяльності, суду повідомила, що до прийняття наказу про проведення перевірки позивача, йому направлялись запити про надання документів на підтвердження господарських операцій із придбання товару у ТОВ «ТНК-ТРАНС» у 2013 році та їх використання у господарській діяльності. Позивач відмовив у наданні запитуваних документів, лише повідомив, що придбаний товар ним повністю використаний. Після прийняття наказу про проведення перевірки додаткові запити податковим органом не надсилались, оскільки це не передбачено нормами ПК України. Позивач був повідомлений про початок перевірки, проте до податкового органу не прибув та документи не надав. Відтак відсутні підстави для визнання неправомірними її дій або бездіяльності як посадової особи. Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. Спірні податкові повідомлення - рішення складені на підставі висновків актів позапланової невиїзної документальної перевірки позивача від 01.11.2013р. № 421/17-0/[NUMBER] (далі - акт № 421) та від 06.12.2013р. № 474/17-0/[NUMBER] (далі - акт № 474) . За цими актами відображено результати перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з ТОВ «ТНК-ТРАНС» за травень, червень, липень, серпень 2013 року. Як вбачається судом з актів перевірок збільшення грошових зобов'язань позивача з ПДВ пов'язане з тим, він на письмову вимогу податкового органу не підтвердив правомірність формування податкового кредиту по відносинам з ТОВ «ТНК -ТРАНС». За висновками відповідача 1 позивач не підтвердив належними документами використання придбаних у ТОВ «ТНК-ТРАНС» нафтопродуктів у власній оподатковуваній господарській діяльності. Так, здійснюючи податковий контроль за оподаткуванням господарської діяльності ТОВ «ТНК- ТРАНС» відповідачем 1 були здійснені заходи щодо зустрічної звірки відображення господарських операцій контрагентів - постачальників та покупців цього платника податків. Серед контрагентів, що перевірялись був і позивач, який у 2013 році задокументував придбання нафтопродуктів у ТОВ «ТНК-ТРАНС». Письмовим запитом від 17.09.2013р. № 570/10/17-010 відповідач 1 запропонував позивачеві надати бухгалтерські та податкові документи, що підтверджують право платника податків на формування податкового кредиту з ПДВ по операціям з ТОВ «ТНК-ТРАНС» у травні, червні, липні 2013 року без пояснення причин такого запиту. Листом від 30.09.2013р. № 30/09/13-1 позивач відмовився надати пояснення та документальне підтвердження взаємовідносин з ТОВ «ТНК-ТРАНС» у травні, червні, липні 2013 року у зв'язку з відсутністю у відповідача правових підстав для витребування цієї інформації. Листом від 10.10.2013р № 687/11/12-0 відповідач 1 повторно запросив у позивача інформацію про його взаємовідносини з ТОВ «ТНК ТРАНС» у травні, червні, липні 2013 року, пославшись на інформацію про можливі порушення податкового законодавства позивачем під час формування податкового кредиту по відносинам з ТОВ «ТНК-ТРАНС» у 2013 році. Листом від 15.10.2013р. №15/10/13-1 позивач відмовився надати пояснення та документальне підтвердження своїх взаємовідносин з ТОВ «ТНК-ТРАНС» пославшись на те, що у запиті не вказано, який саме факт свідчить про можливі порушення податкового, валютного та іншого законодавства по цим операціям. Листом від 22.10.2013р. № 706/11/170-0 відповідач 1 запросив у позивача інформацію по його відносинам з ТОВ «ТНК-ТРАНС» у серпні 2013 року та як і у попередніх листах попередив, що не надання інформації може бути підставою для проведення позапланової перевірки позивача. Листом від 25.10.2013р. № 25/10/13-2 позивач відмовився надавати інформацію про взаємовідносини з ТОВ «ТНК-ТРАНС» та повідомив, що є сумлінним платником податків, а придбане паливо використав для потреб господарської діяльності і воно не підлягало подальшій реалізації. У зв'язку з ненаданням документів відповідач 1 наказом від 21.10 2013 року № 272 призначив із 28.10.2013р. позапланову невиїзну перевірку позивача з питань його взаємовідносин з ТОВ «ТНК-ТРАНС» у травні, червні, липні 2013 р., а наказом від 21.11.2013р. № 349 призначив із 05.12.2013 року позапланову невиїзну перевірку позивача з питань його взаємовідносин з ТОВ «ТНК-ТРАНС» у серпні 2013 року. Про проведення обох перевірок позивач був повідомлений у письмовій формі, про що свідчать рекомендовані листи, надані відповідачем під час розгляду справи. Представник позивача також зазначила, що позивач отримав повідомлення про проведення перевірок та акти перевірок. Таким чином під час розгляду справи відповідачами було доведено про здійснення всіх доперевірочних заходів для отримання інформації від позивача щодо його господарських відносин з ТОВ «ТНК-ТРАНС» у 2013 році, як того вимагають приписи ст. 78 Податкового кодексу України. Відповідно до норм ПК України для контролю за оподатковуванням платника податків можуть здійснюватись як документальні виїзні планові та позапланові перевірки так і документальні невиїзні позапланові перевірки. За ст. 75 ПКУ документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні органу державної податкової служби. Відповідно до ст. 79 ПКУ документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником органу державної податкової служби рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом. На думку суд, посадові особи податкового органу при здійснені заходів щодо контролю за оподаткуванням, виходячи із сукупності наявної у них інформації, вправі самостійно визначати види перевірок, які дозволять належним чином вивчити питання оподатковування господарських операції платника податків. Таке право у податкових органів виникає у разі ненадання платником податків пояснень та документів протягом 10 днів з моменту отримання запиту цього податкового органу. Із дослідження переписки відповідача 1 та позивача, стосовно господарських операцій позивача з ТОВ «ТНК-ТРАНС», суд приходить до висновку, що позивач був повідомлений про характер та мету його перевірки з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства України під час здійснення господарських операцій та формування податкового кредиту по взаємовідносинах з ТОВ «ТНК-ТРАНС». Проте у ході переписки з відповідачем 1, під час перевірки та до складення спірних податкових повідомлень - рішень позивач не підтвердив документально використання придбаних у ТОВ «ТНК-ТРАНС» нафтопродуктів для потреб власної господарської діяльності. Відповідно до ч. 85.2. ст. 82 ПК України платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки. Порядок надання документів податковому органу під час та після проведення перевірки визначається ст. 44 ПК України. Пунктом 44.6. ст. 44 ПК України передбачено, що у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності. Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення. Відповідно до п. 44.7. ст. 44 ПК України у разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який призначив проведення перевірки, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи). Протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта перевірки платник податків має право надати до контролюючого органу, що призначив перевірку, документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності. У разі якщо під час проведення перевірки платник податків надає документи менше ніж за три дні до дня її завершення або коли надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу менше ніж за три дні до дня завершення перевірки, проведення перевірки продовжується на строк, визначений статтею 82 цього Кодексу. У разі якщо надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу після завершення перевірки або у разі надання таких документів відповідно до абзацу другого цього пункту, контролюючий орган має право не приймати рішення за результатами проведеної перевірки та призначити позапланову документальну перевірку такого платника податків. Представник позивача у судовому засіданні підтвердила, що позивач не надсилав податковому органу заперечення на акти обох перевірок разом із первинними бухгалтерськими документами як доказами на спростування інформації, викладеної в актах. Отже позивач не виконав обов'язку щодо надання документів до проведення перевірки та не скористався своїм правом щодо надання документів після завершення перевірки разом із запереченнями на акти перевірки, відтак суд не приймає до уваги документи, надані позивачем у судовому засіданні на підтвердження придбання ПММ у ТОВ «ТНК-ТРАНС» протягом травня-серпня 2013 року та їх подальшого використання у господарській діяльності. За приписами п. 198.3 ст.198 ПКУ податковий кредит платника податку визначається виходячи із суми податку сплаченого (нарахованого) постачальникам у зв'язку із придбанням товарів (послуг), призначених для використання в оподатковуваній господарській діяльності цього платника податків при підтверджені такого придбання належним чином складною податковою накладною або іншим подібним документом. За таких обставин суд вважає правомірним зменшення податкового кредиту позивача за актами № 421 та № 474, сформованого по відносинам з ТОВ «ТНК-ТРАНС» протягом травня-серпня 2013 року. Разом із тим, суд приходить до висновку про скасування спірних податкових повідомлень-рішень в частині застосування до позивача штрафних санкцій. Так судом встановлено, що штрафні санкції до позивача застосовані на підставі п. 123.1 ст. 123 ПК України у розмірі 50% від суми нарахованого податкового зобов'язання. Пунктом 123.1 ст. 123 ПК України встановлено: у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування. При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування. Податковий орган зазначає, що позивач допустив повторне порушення норм ПК України протягом 1095 днів: на підставі акта перевірки від 29.03.2013р. № 132/17-0/[NUMBER] позивачу були визначені зобов'язання податковими повідомленням-рішеннями від 12.04.2013р. № 0000321700 (ПДВ) та № 0000311700 (податок на доходи). Судом встановлено, що зобов'язання, визначені цими ППР, є неузгодженими у зв'язку із їх оскарженням до суду, що не заперечується сторонами. Відтак суд вважає, що у податкового органу відсутні підстави для застосування до позивача 50% розміру штрафної санкції, у зв'язку із чим частково скасовує спірні податкові повідомлення-рішення. Таким чином суд частково задовольняє вимоги позивача. Позивачем під час подання позову до суду було сплачено 10% належного до сплати судового збору, таким чином решта суми з урахуванням часткового задоволення вимог, 2038,24 грн. підлягає стягненню у зв'язку із частковим задоволенням позову.

Результат розгляду: partial