Рішення адміністративного суду від 2014-03-03 00:00:00+02

В січні 2014 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідачів та просив визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного Фонду в м. Києві та Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, щодо відмови виплачувати йому щорічної виплати до 5 травня до Дня Перемоги, разової грошової допомоги в розмірі семи мінімальних пенсій; стягнути з Головного Управління Пенсійного Фонду та Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат на користь позивача щорічну виплату до 5 травня, до Дня Перемоги, разової грошової допомоги в розмірі семи мінімальних пенсій за 2013 рік, що складає 4363 грн. та зобов'язати Головне управління Пенсійного Фонду в м. Києві та Управління соціального захисту населення Солом'янської районної державної адміністрації в м. Києві виплачувати позивачу в подальшому доплату щорічної разової грошової допомоги в розмірі семи мінімальних пенсій починаючи з 5 травня 2014 року. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив наступне. Позивач, [PERSON] перебуває на обліку в Головному Управлінні Пенсійного Фонду України в м. Києві, Київському міському центрі по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат та Управлінні праці та соціального захисту населення Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації в м. Києві, йому встановлено 3 групу інвалідності безстроково, посвідчення інваліда війни (дублікат) серія [NUMBER] від 07.12.2011 року, згідно вимог ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року №3552-ХІІ (3551-12) (Відомості Верховної Ради (ВВР), 1993, №45, ст. 425) (зі змінами та доповненнями) та №367-ХІV від 25.12.1998 року, має право на щорічну виплату до 5 травня, до Дня Перемоги, разової грошової допомоги в розмірі семи мінімальних пенсій за віком. Дізнавшись про порушення його прав, відразу звернувся до Головного Управління Пенсійного Фонду України в м. Києві та Управління праці та соціального захисту населення Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації з проханням, у відповідності до Закону України, остаточно вирішити питання по прискоренню виплати йому разової грошової допомоги розмірі семи мінімальних пенсій за віком та виплачувати її в подальшому згідно вимог цього Закону. Зазначає, що Головне Управління Пенсійного Фонду України в м. Києві (лист №3 1318/12/Ф-22/10 від 17.12.2013 р.), Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (лист №03/07-Ф від 13.12.2013 р.) та Управління праці та соціального захисту населення Солом'янської районної державної адміністрації у м. Києві (лист №Ф-21/4 від 02.10.2013 р.), посилаючись на Постанову Кабінету Міністрів України №149 від 13.03.2013 р. фактично відмовили йому в цій виплаті. У зв'язку з цим позивач вважає таку відмову неправомірною, тому звернувся до суду за захистом своїх прав, та просив задовольнити його позов. Ухвалою суду від 16.01.2014 року відкрито скорочене провадження по справі. Від відповідача Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат надійшли письмові заперечення проти позову, в яких відповідач просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що частиною 3 прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2013 рік» встановлено що у 2013 році норми і положення статтей деяких Законів України, зокрема ст. ст. 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік. Виходячи з положень Закону України «Про державний бюджет на 2013 рік» КМУ прийняв постанову від 13.03.2013 року №149 «Про деякі питання виплати у 2013 році разової грошової допомоги» передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань», згідно якої була здійснена виплата позивачу. Від відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві надійшли письмові заперечення проти позову, в яких відповідач просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, наголошуючи на тому, що ст.17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах передбачених статтями 12-16 Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення. Пенсійний фонд України не здійснює соціальні виплати, що фінансуються з державного бюджету. Від 3-ї особи - Управління праці та соціального захисту населення Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації надійшли письмові заперечення проти позову, в яких просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, наголошуючи на тому, що в його компетенцію не входить призначення та виплата щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни, які перебувають на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві. Відповідно до ч. 4 ст. 183-2 КАС України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення. У разі недостатності повідомлених позивачем обставин або якщо за результатами розгляду поданого відповідачем заперечення суд прийде до висновку про неможливість ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу за загальними правилами цього Кодексу, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку скороченого провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. Дослідивши подані на розгляд суду документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прихожу до такого. Судом встановлено та не оспорюється відповідачами, що позивач є інвалідом 3-ї групи, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER], виданим 07.12.2011 р., та має право на щорічну до 5 травня разову грошову допомогу. Відповідно до статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» , щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. Розміри щорічних виплат до Дня Перемоги встановлено, виходячи з видатків, передбачених на ці цілі законом про держбюджет на відповідний рік, як це і передбачено Конституцією України, Бюджетним кодексом України, а також, ст.17 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", в якій визначено, що фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів. Відповідно до ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Частиною другою статті 46 Конституції України передбачено, що право на соціальний захист гарантується, у тому числі, загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення. У відповідності з ч.2 ст.95 Конституції України виключно Законом України «Про Державний бюджет» визначаються будь-які видатки на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Згідно зі статтею 30 Бюджетного кодексу України видатки Державного бюджету України включають бюджетні призначення, встановлені законом про Державний бюджет України на конкретні цілі, пов'язані з реалізацією програм та заходів згідно зі статтею 87 цього Кодексу. П.п. 9 (б) статті 87 Бюджетного кодексу України встановлено, що до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України, належать, зокрема, видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення, а саме щорічна разова грошова допомога ветеранам війни. Відповідно до п. 4 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2013 рік» установлено, що у 2013 році норми і положення статей 12, 13, 14,15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік. Відповідач здійснював вказані виплати позивачу відповідно до постанови Кабміну України № 149 від 13.03.2013 р., що відповідало вимогам Закону «Про Державний бюджет України на 2013 рік», оскільки вказаним Законом Кабінету Міністрів України було надане право установлювати розмір соціальних виплат. Як вбачається із матеріалів справи, вказана грошова допомога в 2013 році була виплачена позивачу 11.04.2013 р. в розмірі - 1895 грн. згідно постанови КМ України № 149 від 13.03.2013 « Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується в 2013 році відповідно до Законів України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистський переслідувань». Згідно ст. 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12 - 16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення. На час проведення вказаної допомоги позивачу до 05 травня 2013 року діяло кілька законів: Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та закон «Про Державний бюджет на 2013 рік», які по різному регулюють встановлення одноразової щорічної допомоги до 5 травня інваліду війни. Під час вирішення питання, яка з однопредметних законодавчих норм рівної ієрархії, що не визнані неконституційними в установленому порядку, перевагу слід надавати тій з них, що прийнята пізніше. У розглядуваному випадку пізніше прийняті норми Закону України «Про Державний бюджет на 2013 рік», якими визначення порядку та розмірів виплат зазначеним категоріям громадян делеговано Кабінету Міністрів України. Зазначене узгоджується із рішенням Конституційного Суду України від 25.01.2012 р., згідно з яким принцип законності передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Таким чином, враховуючи наведене та виходячи з аналізу вищевказаних норм чинного законодавства, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши докази, які є в матеріалах справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, а тому задоволенню не підлягають.

Результат розгляду: denied