Рішення адміністративного суду від 2014-03-04 00:00:00+02

[PERSON] звернувся в суд з позовом до інспектора ДПС 5-го взводу ДАІ в Чернівецькій області Неспірного Олександра Івановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 10 лютого 2014 року постановою інспектора ДПС 5-го взводу ДАІ в Чернівецькій області Неспірного О.І. на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн., за порушення вимог ПДР України. Вважаючи названу постанову неправомірною, [PERSON] просить останню скасувати як незаконну. В судовому засіданні позивач [PERSON], його представник Стрільчук В.І. позов, з підстав, наведених у поданій до суду заяві, підтримали повністю. Відповідач Неспірний О.І. в судове засідання не з"явився, до суду подав заперечення згідно яких в задоволенні позову просив відмовити, розгляд справи просив провести без його участі. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов не підлягає до задоволення виходячи з таких підстав. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АБ2 № 401029 вбачається, що 10 лютого 2014 року о 16 год. 20 хв. [PERSON] в с.Звенячин Заставнівського району, керуючи автомобілем марки Опель Віваро, державний номерний знак [NUMBER], порушив вимогу дорожньої розмітки 1.1 (суцільна лінія), перетнувши її. За названі дії, інспектором Неспірним О.І. за порушення вимог п.8.1 Правил Дорожнього руху України, постановою від 10.02.2014 року, на підставі ч.1 ст.122 КУпАП, [PERSON] був підданий адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 255 грн. Вважаючи, що накладення адміністративного стягнення відбулося не на вимогах закону, [PERSON] просить його скасувати, оскільки вважає, що в його діях склад правопорушення передбаченого ст. 122 ч. 1 КУпАП відсутній і він діяв межах та порядку визначеному ПДР України. Однак, з таким висновком суд не може погодитись, оскільки він є помилковим та не ґрунтується на вимогах закону, не відповідає фактичним обставинам справи. Відповідно до п. 8.1 ПДР Українпи, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками. Із змісту протоколу, вбачається, що позивач перетнув суцільну лінію 1.1 дорожньої розмітки. Згідно ПДР України, дорожня розмітка 1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей. З протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що позивач у графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначив «Випадково порушив дорожню розмітку». Оскаржуючи постанову про накладення адміністративного стягнення, викладені у протоколі факти, позивач заперечує, викладає свої мотиви вказаних дій, посилаючись при цьому, що діяв відповідно до вимог ПДР України, а пояснення в протоколі написав під тиском працівників ДАІ та нерозбірливо, оскільки відповідач не віддавав йому його документи, вимагав у нього гроші. Проте, твердження позивача в цій частині спростовуються даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, де в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначено чітко і розбірливо «випадково порушив дорожню розмітку». В судовому засіданні [PERSON] визнав, що запис в протоколі зроблений ним особисто. При цьому, позивач не міг пояснити, чому в копії протоколу, наданої ним суду, вказаний запис відсутній. Доказів, які б стверджували наведені позивачем обставини, ним надано не було, не здобуто таких і в ході розгляду справи. Крім того, допитаний судом як свідок [PERSON], який проживає по сусідству з позивачем, показав, що в час та місці вказаному у протоколі про адміністративне правопорушення, знаходився у транспортному засобі, яким керував [PERSON], як пасажир, бачив, що разом з ними в попутному та зустрічному напрямку рухались автомобілі, а тому на його думку [PERSON] не міг перетнути суцільну смугу дорожньої розмітки. Про інші обставини справи даними не володіє. А тому, твердження позивача, на які він посилається, як на підставу обґрунтування позову, суд відхиляє, оскільки такі свого підтвердження в ході судового розгляду не знайшли. Такі твердження позивача суд розцінює виключно як намагання останнього уникнути передбаченої законом відповідальності за вчинене правопорушення. Аналізуючи всі дослідженні в судовому засіданні докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що адміністративне стягнення накладене на [PERSON] правомірно, з врахуванням фактичних обставин справи, в межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за дане правопорушення, в присутності останнього і законні підстави для його скасування відсутні.

Результат розгляду: denied