Рішення адміністративного суду від 2014-02-04 00:00:00+02

Фізична особа - підприємець [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Управління Пенсійного фонду України у м.Добропілля та Добропільському районі Донецької області (надалі - відповідач) про визнання протиправними та скасування вимог щодо сплати недоїмки: № Ф-350 від 03.05.2013 року; № Ф 640; ф 640/1 від 01.08.2013 року. Постановою Донецького окружного адміністративного суду задоволені позовні вимоги Фізичної особи - підприємця [PERSON] до управління Пенсійного фонду України в м. Добропілля Донецької області про визнання протиправними та скасування вимог щодо сплати недоїмки: № Ф-350 від 03.05.2013 року; № Ф 640; ф 640/1 від 01.08.2013 року. Скасована вимога Управління Пенсійного фонду України у м. Добропілля та Добропільському районі Донецької області від 03.08.2013 року № Ф-350 про сплату недоїмки 1194,03 грн. Скасована вимога Управління Пенсійного фонду України у м. Добропілля та Добропільському районі Донецької області від 01.08.2013 року № ф-640 про сплату недоїмки 1194,03 грн. Скасована вимога Управління Пенсійного фонду України у м. Добропілля та Добропільському районі Донецької області від 01.08.2013 року № ф-640/1 про сплату недоїмки 6270,65 грн. З рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач УПФУ та звернувся з апеляційною скаргою у якій вказав, позивач фізична особа підприємець, знаходиться на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Добропіллі та Добропільському районі з 15.08.1995 та відповідно до п.4 ст. 4 Закону України № 2464-VІ від 08.07.2010 «Про збір і облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» є платником єдиного внеску. Відповідно п.8 ст. 9 ЗУ №2464 платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. Згідно Постанови правління Пенсійного фонду України №21-5 від 27.09.2010 року (зміни від 01.02.2013) фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, самостійно обчислюють суму єдиного внеску, яка не може бути менше мінімального страхового внеску. Строк сплати встановлений щоквартально до 20-го числа місяця, наступного за кварталом. Згідно Закону України "Про внесення змін у Податковий кодекс України і деяких інших законодавчих актів України щодо удосконалення окремих норм Податкового кодексу України", із серпня 2011 року, фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, що обрали спрощену систему оподатковування (єдиний або фіксований податок), звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами. Просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог позивача. У судовому засіданні представник позивача, позивач вважали, що суд першої інстанції прийняв рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Просили залишити апеляційну скаргу без задоволення а постанову суду першої інстанції без змін. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоч був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутність особи, яка не з'явилася. Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне. [PERSON] зареєстрована як фізична особа-підприємець виконавчим комітетом Добропільської міської ради 11 грудня 1998 року. Перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Добропіллі та Добропільському районі як страхувальник, який обрав спрощену систему оподаткування (сплачував єдиний внесок), і зареєстрований як платник страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, отримувала пенсію за вислугою років, пенсійне посвідчення серія [NUMBER] в якому зазначено вид пенсії - за вислугою років, термін дії - довічно, з жовтня 2010 року перейшла на інший вид пенсії та отримує пенсію у зв'язку із втратою годувальника. Дані обставини підтверджені позивачем у поясненнях під час судового розгляду справи та листам відповідача від 02.11.2013 року. Пунктом 7 вказаного Положення передбачено, що Пенсійний фонд України здійснює свої 03 травня 2013 року Управління Пенсійного фонду України у м. Добропілля та Добропільському районі Донецької області винесено вимогу про сплату боргу № Ф-350, за якою відповідно до ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та на підставі картки особового рахунку платника, Управління Пенсійного фонду України у м. Добропілля та Добропільському районі Донецької області вимагає сплатити суми недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 1194,03 грн. 01 серпня 2013 року Управління Пенсійного фонду України у м. Добропілля та Добропільському районі Донецької області винесено вимогу про сплату боргу № ф-640, за якою відповідно до ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та на підставі картки особового рахунку платника, Управління Пенсійного фонду України у м. Добропілля та Добропільському районі Донецької області вимагає сплатити суми недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 1194,03 грн. 01 серпня 2013 року Управління Пенсійного фонду України у м. Добропілля та Добропільському районі Донецької області винесено вимогу про сплату боргу № ф-640/1, за якою відповідно до ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та на підставі картки особового рахунку платника, Управління Пенсійного фонду України у м. Добропілля та Добропільському районі Донецької області вимагає сплатити суми недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 6270,65 грн. 10 серпня 2013 року як зазначила позивачка в позовній заяві, чоловік отримав вимоги про сплату недоїмки від 01.08.2013 року № ф-640, № ф-640/1. Позивачка з письмовою заявою звернулася до відповідача. Відповідачем була надана відповідь позивачу від 02 жовтня 2013 року № 152/Д-14-01-01, відповідно до змісту якої заявникові повідомлено, що оскільки позивач отримує пенсію за втратою годувальника, а не пенсію за віком, права на звільнення від обов'язкової сплати єдиного соціального внеску позивач не має. Правовідносини, що склались між сторонами, регулюються нормами Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування"від 08.07.2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464), Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.07.2003 року (далі - Закон № 1058), Законом України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ від 05.11.1991 року (далі - Закон № 1788). Відповідно до статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року № 2464-У1 (далі закон № 2464) - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування. Платниками єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхуванні згідно статті 4 Закону № 2464 є, зокрема; фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, як обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь з провадженні ними підприємницької діяльності; особи, які забезпечують себе роботою самостійно - займаються незалежною професійною діяльністю, а саме науковою літературною, артистичною, художньою, освітньою або викладацькою, а також медичною юридичною практикою, в тому числі адвокатською, нотаріальною діяльністю, або особи які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід безпосередньо від цієї діяльності, за умови, що такі особи не є найманими працівниками чи підприємцями. Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійні страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-ГУ (надалі - Закон № 1058) пенсіонер -особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім'ї, як отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом. Тобто пенсіонером може вважатися особа, яка отримує пенсію в порядку та розмірі, передбаченому Закону № 1058. Відповідно до частини 4 статті 4 Закону № 2464 - особи, зазначені у пункті 4 частині першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язковою державного соціального страхування. Враховуючи викладені вище положення законодавства, колегія суддів приходить до висновку про те, що фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які перебувають на спрощеній систем оподаткування, та отримують пенсію, призначену відповідно до інших законів України сплачують єдиний внесок за загальнообов'язкове державне соціальне страхування на загальних підставах. Разом з тим, з 1 січня 2004 року набрав чинності Закон № 1058, який відповідно де його преамбули визначає принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій. Абзацом 2 преамбули цього Закону передбачено, що зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону. Частиною 3 статті 4 Закону № 1058 передбачено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначається виключно законами про пенсійне забезпечення. Статтею 9 Закону № 1058 передбачено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі, серед іншого, призначається і пенсія у зв'язку з втратою годувальника. Статтею 10 Закону № 1058 визначено, що особа, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, в зв'язку із інвалідністю, в зв'язку із втратою годувальника) призначається один з цих видів пенсії за її вибором. Згідно абзацу 2 частини 1 статті 36 Закону № 1058 батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. Відповідно до частини 1 статті 37 Закону № 1058 пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім'ї -100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, шо розподіляється між ними рівними частками. Отже, як вбачається з зазначених норм законодавства та матеріалів справи, позивач отримує пенсію по втраті годувальника, яку вона добровільно обрала, а тому не відноситься до категорії осіб, звільнених від сплати за себе єдиного внеску, шо визначені частішою 4 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соиіальне страхування». Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що управління ПФУ в м.Добропіллі та Добропільському районі Донецької області діяло в межах наданих повноважень відповідно до законодавства. При таких обставинах висновок суду першої інстанції, що статус "пенсіонера за віком" позивачка не втратила, тому звільнена від сплати единого внеску є помилковим. Пунктом 4 частини 1 статті 202 КАС України встановлено, що підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання. Колегія вважає, що суд першої інстанції при вирішенні справи порушив норми матеріального права. При таких обставинах постанова підлягає скасуванню а у задоволенні позовних вимог відмовити. Повний текст постанови складений 06 лютого 2013 року.

Результат розгляду: denied