Рішення адміністративного суду від 2014-03-26 00:00:00+02

Позивачка [PERSON] звернулася в Берегівський районний суд з позовом до Великобактянської сільської ради, третя особа [PERSON] про скасування рішень 7 сесії 4 скликання Великобактянської сільради від 24.11.2006 року без номера, від 24.11.2006 року №34 та від 24.10.2006 року № 34. Позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що до належної їй квартири [ADDRESS] відноситься земельна ділянка розміром 0,10 га. Вказана земельна ділянка межує із сусідньою ділянкою розміром 0,128 га, яка була надана у власність [PERSON] на підставі рішенням Великобактянської сільської ради від 24.12.1999 року та державного акта від 04.01.2000 року. Далі, 7 сесією 4-го скликання Великобактянської сільської ради від 24.11.2006 року було прийнято рішення про видачу нового державного акта [PERSON], яким суттєво збільшено розмір вищевказаної присадибної земельної ділянки належної їй до 0,1456 га. Вказані відповідачем дії було вчинено під приводом невідповідності державного акта зведеному плану землекористування та встановлення нових меж в зв'язку з технічними помилками при виготовленні державного акта [PERSON] у 2000 році. Прийняте відповідачем рішення винесене в порушення ч. 2 ст. 158 Земельного Кодексу України, згідно якого надання дозволу на виготовлення нового державного акту на право власності на земельну ділянку в зв'язку з технічними помилками не входить до компетенції органів місцевого самоврядування, а повинно вирішуватись тільки в судовому порядку. Також відповідачем при прийнятті вищезазначеного спірного рішення порушено п. 4 ст. 116, ст. 118, ч. 1 ст. 118, ст. 120, ч. 2 ст. 120, п. б ч. 2 ст. 198, ч. 2 ст. 158 Земельного кодексу України. В зв'язку з вищенаведеним, позивачка просить скасувати рішення 7 сесії 4 скликання Великобактянської сільради від 24.11.2006 року без номера, від 24.11.2006 року №34 та від 24.10.2006 року № 34. Позивач та її представники в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача Граб Н. Я. в судовому засіданні проти заявлених позовних вимог частково заперечила, з підстав викладених у запереченні на позов, яке залучено до матеріалів справи. Крім того ствердила, що можливо при прийнятті спірного рішення сільською радою було порушено деякі положення ЗК України. Третя особа в судовому засіданні позовні вимоги не визнала з підстав викладених в запереченні. Заслухавши пояснення позивача, її представника, відповідача та третю особу, вивчивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що до належної позивачці квартири [ADDRESS] відноситься земельна ділянка розміром 0,10 га, що підтверджується довідкою сільської ради від 27.09.2006 року №670 (а.с. 33). Факт користування цією земельною ділянкою також підтверджується листом Берегіівської ОДПІ №1005/10/17-0 від 11.02.2010 року та квитанціями про сплату земельного податку (а.с. 12-15). Рішенням Великобактянської сільської ради від 24.11.2006 р. №35 позивачу передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку, що перебуває у користуванні для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд за адресою [ADDRESS] (а.с. 21). Вищевказана земельна ділянка межує із сусідньою ділянкою розміром 0,128 га, яка була надана у власність [PERSON] на підставі рішенням Великобактянської сільської ради від 24.12.1999 року та державного акта від 04.01.2000 року (а.с. 23). 7 сесією 4-го скликання Великобактянської сільської ради від 24.11.2006 року було прийнято рішення про надання дозволу на виготовлення нового державного акта [PERSON] згідно зведеного плану землекористування та встановлення меж землекористування наданого МПП «Зеніт» в зв'язку з технічними помилками при виготовленні державного акту на землю №106 від 14.01.2000 року. Зазначеним рішенням сільської ради суттєво збільшено розмір вищевказаної присадибної земельної ділянки належної [PERSON] до 0,1456 га. Таким чином, вищевказані рішення сільської ради призвели до того, що у [PERSON] є два державні акти на право власності від 04.01.2000 року та 20.10.2007 року на одну і ту ж земельну ділянку, але різну за розміром. Зазначені акти є чинними, що підтверджується листом Облдержкомзему від 22.12.2009 року. З огляду на вищезазначене, суд вважає, що спірне рішення 7 сесії 4-го скликання Великобактянської сільської ради №34 від 24.11.2006 року (далі рішення) суперечить вимогам ч. 2 ст. 158 ЗК України та п. 5 Інструкції «Про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі», затвердженої наказом Державного комітету України по земельним ресурсам від 04.05.1999 року № 43 (далі Інструкція), згідно яких надання дозволу на виготовлення нового державного акту на право власності на земельну ділянку в зв'язку з технічними помилками не входить до компетенції органів місцевого самоврядування, а повинно вирішуватись виключно в судовому порядку. Також, факт порушення ч. 2 ст. 158 ЗК України та п. 5 вищевказаної Інструкції при прийнятті спірного рішення встановлено актом перевірки вимог земельного законодавства від 16.04.2008 року, складеного Держземінспкцією України в Закарпатській області (а.с. 10-11). Крім того, частиною 4 ст. 116 Земельного кодексу України передбачено, що передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання. Разом з тим, всупереч вищевказаній нормі закону, рішенням 7 сесії 4-го скликання Великобактянської сільської ради №34 від 24.11.2006 року [PERSON] надано дозвіл на виготовлення нового державного акта на земельну ділянку більшу за розміром та зміною меж, ніж та, яка останній була надана у власність раніше. Тобто, відбулася повторна приватизація, що не передбачено ЗК України та іншими правовим актами (а.с. 22-24). При цьому, суд вважає, що для отримання [PERSON] у власність спірної земельної ділянки, площа якої збільшилась за розміром, необхідно було звернутись в порядку ч. 1 ст. 118 ЗК України із заявою до Великобактянської сільської ради, однак остання з такою заявою не зверталася. Твердження відповідача та третьої особи, що [PERSON] правомірно звернулася до сільської ради та замінила старий державний акт на акт нового зразка в зв'язку з технічними помилками, а тому необхідності скасування попереднього рішення сільської ради та державного акту не було, суд до уваги не приймає, оскільки як встановлено в судовому засіданні спірне рішення суперечить ч. 2 ст. 158 ЗК України та п. 5 Інструкції. Тобто, надання дозволу на виготовлення нового державного акту на право власності на земельну ділянку в зв'язку з технічними помилками не входить до компетенції органів місцевого самоврядування, а повинно вирішуватись виключно в судовому порядку. Також, суд критично оцінює посилання третьої особи на те, що вона користувалася самовільно земельною ділянкою більшою ніж передбачено в державному акті на 39 кв. м, яка перебувала у комунальній власності сільської ради, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що вказана земельна ділянка була у користуванні [PERSON]. Окрім цього, листом Берегівського районного відділу земельних ресурсів підтверджується, що вищевказана площа 39 м. кв. відповідно до 211 (б) ЗК України рахується самовільним захватом, а державний акт від 04.01.2000 року підлягає визнанню недійсним (а.с. 28). В судовому засіданні представник відповідача та третя особа стверджували, що позивачка не була власником, ані землекористувачем суміжної з земельною ділянко. [PERSON], а тому ні права, ні законні інтереси позивачки не могли бути порушені внаслідок спірного рішення сільської ради № 35 від 24.11.2006 року, однак суд погодитьсь не може виходячи з наступного. Згідно ч. 2 ст. 120 ЗК України, якщо житловий будинок розміщений на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на будинок до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій розміщено будинок на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Дана норма закону також регулюється ч. 1 ст. 377 ЦК України. Таким чином, третя особа та представник відповідача помилково вважають, що спірне рішення сільської ради не порушує право та законні інтереси позивачки, оскільки відповідно до вищезазначених приписів ч. 2 ст. 120 ЗК України та ч. 1 ст. 377 ЦК України позивачка набула права користування земельною ділянкою, а тому є землекористувачем суміжної земельної ділянки. Крім того, факт порушення права та законних інтересів позивачки є сам межовий спір між останньою та [PERSON], що є перешкодою для приватизації земельної ділянки [PERSON]. Крім того, суд констатує, що в державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯД №533697, який виданий [PERSON] на підставі 7 сесією 4-го скликання Великобактянської сільської ради від 24.11.2006 року, відсутній номер рішення, що в свою чергу дає підстави вважати про помилку при заповненні бланку державного акту, або відсутність спірного рішення за №34 Великобактянської сільської ради від 24.11.2006 року. Щодо позовних вимог позивача в частині скасування рішень 7 сесії 4 скликання Великобактянської сільради від 24.11.2006 року без номера та від 24.10.2006 року № 34, суд приходить до висновку, що такі до задоволення не підлягають, оскільки зазначені рішення сільською радою не приймались, а являються тільки проектами рішень. Таким чином, з огляду на вищезазначене, суд вважає, що рішення 7 сесією 4-го скликання Великобактянської сільської ради №34 від 24.11.2006 року «Про надання дозволу на виготовлення нового державного акта [PERSON] згідно зведеного плану землекористування та встановлення меж землекористування наданого МПП «Зеніт» в зв'язку з технічними помилками при виготовленні державного акту на землю №106» від 14.01.2000 року, прийнято з порушенням вимог ЗК України, у зв'язку з чим підлягає безумовному скасуванню.

Результат розгляду: partial