Рішення адміністративного суду від 2014-01-09 00:00:00+02

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради (правонаступник Управління праці та соціального захисту населення виконкому Соснівської райради м. Черкаси) про стягнення недоплаченої одноразової компенсації. Свої позовні вимоги мотивує тим, що постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 30.03.200р. зобов'язано управління праці та соціального захисту населення виконкому Соснівської районної ради м. Черкаси здійснити перерахунок та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою одноразової компенсації на користь [PERSON] як сім'ї, яка втратила годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 11.05.2011р. та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24.05.2012р. вказане судове рішення залишено без змін. Зазначає, що відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції, яка діяла на час винесення рішення) одноразова компенсація сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, виплачується в розмірі 60 мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. Між тим, на даний час позивач не отримала належну компенсацію. Вважаю, що на виконання зазначених судових рішень, при розрахунку компенсації повинен бути використаний розмір заробітної плати, встановлений законодавством на даний час, а саме: показник мінімальної заробітної плати на 2013 рік, затверджений Законом України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» від 06.12.2012 №5515-УІ, у розмірі 1147 грн. Таким чином, позивач повинен отримати грошові кошти в сумі 61234 грн. (1147 грн. х 60грн. - 7586 грн. (отримані у 2007 році) = 61234 грн.). Просить суд стягнути з відповідача - департаменту соціальної політики Черкаської міської на свою користь недоплачену частину одноразової компенсації сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, відповідно до ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», - в сумі 61234 грн. та допустити судове рішення до негайного виконання. Крім того, позивачем подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до яких позивач просить суд стягнути з відповідача - департаменту соціальної політики Черкаської міської на свою користь недоплачену частину одноразової компенсації сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, відповідно до ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», - в сумі 61234 грн. та допустити судове рішення до негайного виконання. Зазначено, що відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2013 рік» від 06.12.12р. з 01 грудня 2013р. показник мінімальної заробітної плати становить 1218грн., то розмір виплати становить: 1218грн. х 60грн. - 7586грн. (отримані в 2007р.) = 65494грн. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, збільшені позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача за довіреністю Конопатська В.О. повністю заперечував проти задоволення збільшених позовних вимог і просив відмовити у позові. Зазначив, що даний спір вже був вирішений судом і судове рішення щодо зобов»язання відповідача нарахувати та виплатити недоплачену одноразову компенсацію набрало законної сили. Відповідачем на даний час здійснено нарахування і розмір недоплаченої компенсації складає 17614грн. 00коп. Кошти не сплачені позивачеві, оскільки відсутнє фінансування таких виплат. Вважає, що позивач невірно розуміє поняття «час виплати», оскільки за положеннями ст. 48 згаданого ЗУ, часом виплати є час на час смерті особи, тобто, в даному випадку - квітень 2007р. Заслухавши пояснення представника відповідача, враховуючи позицію позивача, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що збільшені позовні вимоги не підлягають до задоволення за таких підстав: встановлено, що постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 30.03.2009р. (справа №2-а-2902/08) адміністративний позов [PERSON] задоволено повністю: визнано дії Управління праці та соціального захисту населення Соснівської райради у м. Черкаси і Черкаського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат-незаконними; зобов'язано управління праці та соціального захисту населення Соснівської районної у м. Черкаси ради, правонаступником якого є Департамент соціальної політики Черкаської міської ради та Черкаський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, здійснити перерахунок та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою одноразової компенсації на користь [PERSON] як сім'ї, яка втратила годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 11.05.2011р. та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24.05.2012р. вказане судове рішення суду першої інстанції залишено без змін. Відповідно до даних розрахунку та довідки від 09.07.2013р., виданої Департаментом соціальної політики Черкаської міськради розмір коштів, що підлягають до виплати [PERSON] за вказаними судовими рішеннями, становить 17614грн. 00коп. Згідно із ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Судом встановлено, що право позивача [PERSON] на перерахунок та виплату йому різниці між фактично отриманою та належною до сплати сумою одноразової компенсації як сім»ї, яка втратила годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, смерть яких пов»язана з Чорнобильською катастрофою відповідно до ст. 48 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», - визнано та поновлено судовими рішеннями, які набрали законної сили. А тому, посилання позивача, як на підставу свого позову, на те, що судові рішення не виконані та з відповідача слід стягнути грошові кошти як вказану вище різницю, - є безпідставними, оскільки після набрання рішенням суду (яке є актом правосуддя, що остаточно вирішує спір з заявлених вимог) законної сили, правовідносини сторін із сфери вирішення спору переносяться у сферу виконання судового рішення. Якщо відповідач добровільно не виконує судове рішення, ст.ст. 254-267 КАС України та Законом України «Про виконавче провадження» передбачено заходи його примусового виконання. Також, під час розгляду справи, встановлено, що за виконавчим документом - виконавчим листом №2а-2902, виданим 09.06.2011р. (стягувач [PERSON]), органами державної виконавчої служби було відкрито виконавче провадження ВП №27136799. Як зазначалось, відповідно до розрахунку та даних довідки від 09.07.13р., виданої Департаментом соціальної політики Черкаської міськради розмір коштів, що підлягають до виплати [PERSON] за вказаними судовими рішеннями, становить 17614грн. 00коп. (60 х 420,00 - 7587,00 = 25200 - 7586,00 = 17614,00). Тобто, при здійсненні розрахунку враховано розмір мінімальної зарплати, станом на квітень 2007р. - 420грн. 00коп. Встановлено, що [PERSON] помер [INFO] (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 07.05.2007р.). Крім того, відповідно до постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГУЮ у Черкаській області Нечипоренка Ю.І. від 28.08.2013р. вказаний виконавчий документ №2а-2902 повернуто стягувачу [PERSON] і зазначено про необхідність подачі ним виконавчого документу до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник. Що стосується збільшених позовних вимог в частині розміру коштів, які, як на думку позивача, слід стягнути з відповідача на його користь, враховуючи показник мінімальної зарплати, який з 01.12.2013р. становить 1218грн., то в цій частині вимоги також не можуть бути задоволені. З постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 30.03.2009р. (справа №2-а-2902/08) вбачається, що [PERSON] звернулася до суду з відповідним позовом 19.12.2008р. і за позовними вимогами просила визнати дії відповідача незаконними та стягнути недоплачену одноразову компенсацію сім»ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов»язана з Чорнобильською катастрофою в сумі 28714грн., тобто у розмірі 60 мінімальних заробітних плат, яка склалась на момент втрати годувальника. Також позивач зазначав, що одноразова компенсація повинна становити 28714грн. з врахуванням частково виплаченої компенсації в сумі 7586грн. (за даними довідки Центру по нарахуванню та здійсненню соцвиплат позивачеві виплачувалась одноразова компенсація у розмірі 7586грн., замість 36300грн., тобто, як вважав позивач, йому не доплачено 28714грн). Такі позовні вимоги були підтримані позивачем під час розгляду справи і саме за такими позовними вимогами вирішено спір, про що зазначено у постанові суду. Отже, за судовими рішеннями, які набрали законної сили, поновлено право позивача на отримання ним одноразової компенсації відповідно до ст. 48 ЗУ від 28.02.1991р. №796-ХІІ на момент виникнення у позивача [PERSON] такого права, тобто станом на квітень 2007 року. Таким чином, суд, з»ясувавши обставини справи, дослідивши наявні докази, з врахуванням вимог ст. 72 КАСУ, вважає, що у задоволенні збільшених позовних вимог [PERSON] слід відмовити в повному обсязі, оскільки підстави для застосування показника мінімальної зарплати, який з 01.12.13р. становить 1218грн. 00коп. (ЗУ «Про Державний бюджет України на 2013 рік» від 06.12.2012р.) - при здійсненні розрахунку компенсації, - відсутні. Одночасно, суд вважає за необхідне звернути увагу на можливість звернення осіб, що брали участь у розгляді справи, на наявність норм закону (ст. 168 КАСУ) щодо постановлення додаткової постанови в разі, якщо щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, не ухвалено рішення та щодо роз»яснення судового рішення (ст.170КАСУ). Крім того, ст. 267 КАСУ передбачено судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах. Отже, в судовому засіданні доводи позивача [PERSON], викладені у позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог, не знайшли свого підтвердження, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити. При вирішенні питання щодо сплати судових витрат у вигляді судового збору, то на думку суду, їх необхідно компенсувати за рахунок Державного бюджету України. На підставі викладеного та,

Результат розгляду: denied