Рішення адміністративного суду від 2014-04-08 00:00:00+03

24.09.2013 Державна фінансова інспекція в Чернігівській області (далі - ДФІ в Чернігівській області) звернулась до суду з адміністративним позовом до Чернігівського міжрайонного управління водного господарства (далі - Чернігівське МУВГ) та просить зобов'язати відповідача виконати пункт 3, 4 вимоги Чернігівської міжрайонної Державної фінансової інспекції про усунення порушень законодавства від 11.06.2013 № 7-18/815. Свої вимоги мотивує тим, що працівником Чернігівської міжрайонної державної фінансової інспекції проведено планову ревізію фінансового-господарської діяльності Чернігівського МУВГ за період з 01.07.2010 по 31.12.2012. За результатами проведеної ревізії було встановлено ряд порушень та недоліків, що відображені в акті ревізії від 21.05.2013 № 7-24/35. З метою повного усунення виявлених порушень, попередження їх виникнення в подальшому Чернігівському МУВГ були направлені вимоги про усунення виявлених ревізією порушень від 11.06.2013 № 7-18/815. Представник позивача стверджує що, на даний час залишаються не виконаними п. 3, 4 вимог. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали та просили відмовити в його задоволенні, посилаючись на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 05.11.2013 у справі 825/2664/13-а та на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25.02.2014 у справі № 825/3720/13-а. Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що необхідно відмовити ДФІ в Чернігівській області в задоволенні позову. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Президентом України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю). Орган державного фінансового контролю у своїй діяльності керується Конституцією України, цим Законом, іншими законодавчими актами, актами Президента України та Кабінету Міністрів України. Згідно із ст. 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи. Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування. Порядок проведення органом державного фінансового контролю державного фінансового аудиту, інспектування та перевірок державних закупівель установлюється Кабінетом Міністрів України. Судом встановлено, що відповідно до п. 2, 20 плану роботи Державної фінансової інспекції України на 1 квартал 2013 року та на підставі направлень на проведення ревізії від 25.05.2013 № 22 та 25.03.2013 № 23 працівниками Чернігівської міжрайонної державної фінансової інспекції проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності Чернігівського МУВГ за період з 01.07.2010 по 31.12.2012. За результатами проведеної ревізії було встановлено ряд порушень та недоліків, що відображені в акті ревізії фінансово-господарської діяльності Чернігівського МУВГ від 21.05.2013 № 7-24/35 (а.с. 17-49). Пунктом 7 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» передбачено право органів державного фінансового контролю пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства З метою повного усунення виявлених порушень, попередження їх виникнення в подальшому Чернігівському МУВГ направлені вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства від 11.06.2013 № 7-18/815 (а.с. 14-16). Відповідача зобов'язано надіслати інформацію про вжиті заходи на виконання вимог Чернігівської міжрайонної державної фінансової інспекції до 18.06.2013. Пунктом 10 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» передбачено право органу державного фінансового контролю звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів. У пункті 3 вимог від 11.06.2013 року № 7-18/815 зазначено, що ревізією наявності фактів покриття видатків, пов'язаних з наданням платних послуг, за рахунок коштів загального фонду кошторису встановлено, що впродовж періоду 2011 - 2012 року Чернігівським МУВГ надавались послуги на подачу води на зволоження та регулювання водного режиму. Кошти, що надійшли від вказаних послуг зараховувались до спеціального фонду установи та використані в повному обсязі, відповідно до затверджених призначень. Ревізією встановлено, що надання таких послуг здійснювалось працівниками установи, які утримуються за рахунок коштів загального фонду. Таким чином, в результаті вищезазначеного, впродовж 2011-2012 років Чернігівським МУВГ здійснено видатки за рахунок коштів загального фонду в сумі 24797,50 грн. (в т.ч. 2011 року - 8550,61 грн., 2012 року - 14565,63 грн.), які мають бути здійснені за рахунок спеціального фонду, що є порушенням ч. 4 ст. 23 Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 № 2456-VІ, п. 46, 49 Порядку складання затвердження та основні вимоги до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.02 № 228. Тому вимагається перерахувати до Державного бюджету кошти в сумі 24797,50 грн., які надійшли у 2011-2012 роках, як плата за послуги і своєчасно не були використані як відновлення касових видатків загального фонду. Суд встановив, що постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 30.10.2013 у справі № 825/3720/13-а, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.02.2014, визнано протиправним та скасовано пункту 3 вимоги Чернігівської міжрайонної державної фінансової інспекції від 11.06.2013 № 7-18/815 (а.с. 160-164). У пункті 4 вимог від 11.06.2013 року № 7-18/815 вказано, що ревізією дотримання законодавства при списанні (відчуженні) необоротних активів та запасів встановлено, що Чернігівським МУВГ в порушення пп. а п. 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності» від 21.09.1998 № 1482 списано з обліку автомобільні мости вартістю 214331,00 грн., які входять до складу цілісного майнового комплексу осушувальних систем без рішення Кабінету Міністрів України, у зв'язку з чим вимагається вжити всіх вичерпних заходів щодо відшкодування втрат, понесених внаслідок незаконного списання майна, на суму 214331,00 грн. відповідно до законодавства та поновити в бухгалтерському обліку вищезазначене майно. Судом встановлено, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.07.2013 у справі № 825/2664/13-а скасовано постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 22.07.2013 у даній справі. Визнано протиправними дії Чернігівської міжрайонної державної фінансової інспекції щодо винесення вимоги від 11.06.2013 №7-18/815 щодо усунення виявлених порушень законодавства в частині незаконного списання Чернігівським міжрайонним управлінням водного господарства майна на суму 214331,00 гри. Визнано протиправним та скасовано пункт 4 вимоги Чернігівської міжрайонної державної фінансової інспекції від 11.06.2013 №7-18/815 щодо усунення виявлених порушень законодавства в частині незаконного списання Чернігівським міжрайонним управлінням водного господарства майна на суму 214331,00 гри. (а.с. 153-159). Згідно із ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Частиною 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Позивач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірність зобов'язання Чернігівського МУВГ виконати пункти 3, 4 вимог Чернігівської міжрайонної державної фінансової інспекції від 11.06.2013 № 7-18/815. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ДФІ в Чернігівській області належить відмовити.

Результат розгляду: denied