Рішення адміністративного суду від 2014-02-24 00:00:00+02

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Нова Каховка Херсонської області, в якому просила зобов'язати відповідача нарахувати їй пенсію в повному обсязі складових, що входять у її розрахунок, в тому числі матеріальної допомоги на оздоровлення, вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати за період з 01.04.2011 року по 31.03.2013 року, а також стягнути з відповідача заборгованість, яка виникла внаслідок ненарахування вищезазначених виплат за період з 05.04.2013 року по 24.12.2013 року, тобто до дня подачі позову до суду. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала, просила суд зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Нова Каховка Херсонської області здійснити перерахунок її пенсії з урахуванням довідки про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» (№ 1529/02-19 від 06 листопада 2012 року), з урахуванням зазначених у ній сум матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, а також здійснити її виплату з урахуванням раніше виплачених сум з 05.04.2013 року по 24.12.2013 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відмова відповідача у проведенні перерахунку пенсії позивача суперечить положенням чинного законодавства, оскільки матеріальна допомога на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, індексація заробітної плати повинні включатись до заробітної плати для розрахунку розміру пенсії. Представники відповідача у судовому засіданні позовні вимоги повністю не визнали, посилаючись при цьому на законність дій управління Пенсійного фонду України в м. Нова Каховка при призначенні пенсії позивачці, оскільки включення матеріальної допомоги та індексації в заробіток для обчислення пенсії державному службовцю законодавством не передбачено. Суд, заслухавши позивачку, представників відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Як встановлено судом, позивачка займала посаду головного спеціаліста відділу державної виконавчої служби Новокаховського міського управління юстиції в Херсонській області з 10 червня 2002 року до 05 квітня 2013 року, є пенсіонером, їй призначено пенсію за віком з 05.04.2013 року відповідно до Закону України «Про державну службу». Заробітна плата для обчислення пенсії позивачки визначена на підставі довідки, виданої Головним управлінням юстиції в Херсонській області, але без врахування отриманої позивачкою у період з липня 2011 року по березень 2013 року матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань у загальному розмірі 19775 грн. 12 коп, а також без врахування індексації заробітної плати у згальному розмірі - 10867 грн. 29 коп., тобто за 24 останні місяці роботи на державній службі, але без врахування цих складових, на які нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. У грудні 2013 року позивачка звернулась до Управління Пенсійного фонду України в м. Нова Каховка Херсонської області з заявою про перерахунок пенсії державному службовцю на час її первинного призначення, але 23.12.2014 року начальником вказаного управління їй відмовлено включити матеріальну допомогу та індексацію у заробітну плату для перерахунку пенсії згідно наданої довідки від 09.12.2013 року, вказаної вище, з посиланням на ст. 33 Закону України «Про державну службу», постанову КМУ від 31.05.2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» та зазначено, що матеріальна допомога, як інші заохочувальні і компенсаційні виплати, в тому числі індексація, які надаються державному службовцю, не передбачена як складова частина заробітної плати. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. У відповідності із ст. 37 Закону України «Про державну службу» пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями,- у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. Також, перерахунок пенсії здійснюється, виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії ( ст. 37-1 Закону України «Про державну службу»). Закон України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» не містить визначення заробітної плати, на підставі якої здійснюється розрахунок пенсій. Із змісту ст.40 вказаного Закону вбачається, що з середньої заробітної плати (доходу) повинні бути сплачені страхові внески. Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» від 31 травня 2000 року № 865 встановлено, що розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі. Стаття 1 Закону України «Про оплату праці» визначає заробітну плату як винагороду, обчислену, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. У відповідності до ст.2 Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати - це виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Таким чином, чинне законодавство відносить до складу заробітної плати також інші виплати. При цьому слід врахувати, що надбавки, запроваджені нормативно-правовими актами, матеріальна допомога та індексація заробітної плати належать до додаткових видів грошового забезпечення й приймаються в розрахунок при нарахуванні пенсії лише особам, які отримували такі надбавки під час перебування на державній службі та були звільнені зі служби після їх запровадження. Згідно зі ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які, відповідно до Закону України «Про збір на обов»язкове державне пенсійне страхування», нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу). Відповідно до ст.41 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: 1) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов»язкове державне соціальне страхування» - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону; 2) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), -у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум. За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати Постановою Окружного Адміністративного суду міста Києва від 13.08.2010 року по справі № 2-а-4753/09/2670, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2010 року, Пенсійний фонд України зобов'язано привести у відповідність Постанову Правління Пенсійного фонду України «Про затвердження форм довідок про заробітну плату, що подаються для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» від 30 жовтня 2008 року № 19-11 до вимог чинного законодавства шляхом передбачення чи встановлення інших складових заробітної плати, передбачених іншими нормативно-правовими актами. Доводи представників відповідача про те, що матеріальна допомога, на яку нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, однак, яка не включається до складу заробітної плати державного службовця, не враховується при обчисленні розміру його пенсії, є наслідком порушення правил застосування норм права: перевагу було надано положенням Закону України «Про державну службу» та Закону України «Про оплату праці», які щодо спірних відносин є загальними, у той же час перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин - стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та стаття 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Зазначена правова позиція висловлена в рішеннях Верховного Суду України № 21-84а12 від 24.04.2012 року, № 21-125а13 від 14.05.2013 року, які відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України є обов'язковою для врахування в судовій практиці. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 161 КАС України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 1 статті 237 цього Кодексу. В той же час, суд звертає увагу на те, що позивачка звернулась до суду за захистом порушеного права лише 24.12.2013 року. Згідно ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами, а для звернення до адміністративного суду за захистом прав свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який якщо не встановлено інше, обчислюється з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав свобод чи інтересів. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки позивачем було пропущено строк звернення до суду з вимогами за період з 05.04.2013 року по 24.06.2013 року. Такі вимоги, у відповідності до ст. 100 КАС України, підлягають залишенню без розгляду. На підставі зазначеного,

Результат розгляду: partial