Рішення адміністративного суду від 2014-03-13 00:00:00+02

Криворізька північна міжрайонна державна податкова інспекція Дніпропетровської області Державної податкової служби 21 листопада 2012 року звернулась до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Коннер» (далі-ТОВ «Коннер»), згідно якого просить накласти арешт на кошти та інші цінності платника податків ТОВ «Коннер», що знаходяться в банку. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що у нього на обліку, як платник податків перебуває відповідач, який на даний час має заборгованість перед бюджетом в сумі 1 256 550,92 грн. Однак у відповідача відсутнє майно, на яке може бути звернене стягнення. Проте ТОВ «Коннер» має відкриті банківські розрахункові рахунки: банк: 305835, Криворізька філія АТ «Банк «Фінанси та Кредит», банківський рахунок 26002122555980. Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2012 року у задоволені адміністративного позову відмовлено. Постанова суду мотивована тим, що позивачем не надано належних доказів, що підтверджують наявність існування обставин, передбачених п.94.2 ст.94 ПК України. Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити. Апеляційна скарга обґрунтована доводами викладеними в адміністративному позові щодо необхідності накладення арешту на кошти платника податків що знаходяться в банку. Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що відповідач перебуває на податковому обліку в Криворізькій південній міжрайонній державній податковій інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби, що підтверджується довідкою про взяття на облік платника податків, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с. 4). Відповідно до довідок розрахунків з бюджетом, які міститься в матеріалах справи, станом на 12.10.2012 року, заборгованість відповідача становить 1 256 550,92 грн. (а.с.6,8). У зв'язку з несплатою відповідачем податкових зобов'язань на його адресу було направлено податкову вимогу від 12.12.2011 року №395 на загальну суму 1 256 550,92 грн. (а.с.9). З метою виявлення активів платника податків були направлені запити до Комунального підприємства «Криворізьке бюро технічної інвентаризації», Управління Держкомзему у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, Криворізького гірничопромислового територіального управління при цьому, згідно отриманих відповідей рухоме та нерухоме майно за відповідачем не зареєстроване. Застосування арешту коштів відповідача, що знаходяться в банку, у разі відсутності майна у платника податків, який має податковий борг, є предметом спору переданого на вирішення суду. Вирішуючи спірні відносини між сторонами та відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що податковим органом не доведено суду необхідність застосування арешту коштів на рахунках ТОВ «Коннер», як виняткового способу забезпечення виконання останнім податкових зобов'язань. Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного. Відповідно до пп. 20.1.17 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться в банку, у разі, якщо у платника податків, який має податковий борг, відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового борг. Отже, податковий орган наділений правом звернутися до суду з позовом щодо накладення арешту на кошти та інші цінності платника податків, що знаходяться в банку, за наявністю певних умов, перелік яких є вичерпним, а саме у разі відсутності у платника податків, який має податковий борг, майна та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу. Таким чином, суд апеляційної інстанції, враховуючи наявність обставин відсутності у відповідача, який має податковий борг в сумі 1 256 50,92 грн., майна, що підтверджується: листом Комунального підприємства «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» від 03.02.2012 року №1458, згідно якого право власності на нерухоме майно за відповідачем не зареєстровано (а.с.14); листом Криворізького гірничопромислового територіального управління від 06.02.2012 №12-13/266 згідно якого технологічні транспортні засоби ТОВ «Коннер» на обліку в Криворізькому гірничопромисловому територіальному управління не перебувають (а.с.13); листом Управління Держкомзему у м. Кривому Розі Дніпропетровської області від 24.01.2012 року №283/7 згідно якого інформація про наявність зареєстрованих земельних ділянок за відповідачем в управлінні не обліковано (а.с.15), вважає обґрунтованими вимоги позивача про накладання арешту на кошти відповідача, що знаходяться у банку. Суд апеляційної інстанції вважає помилковими посилання суду першої інстанції на п. 7.3 Порядку застосування адміністративного арешту майна платника податків, затвердженого Міністерства фінансів України 07.11.2011 року № 1398, оскільки вказаний порядок розроблений відповідно до статті 94 розділу II Податкового кодексу України, визначає загальну процедуру застосування адміністративного арешту майна платника податків, та застосування арешту коштів на рахунку платника податків саме під час його здійснення. Між тим, в даному випадку процедура адміністративного арешту майна платника податків не здійснюється. Таким чином, висновок суду першої інстанції щодо необхідності наявності рішення податкового органу про застосування адміністративного арешту майна платника податку в день подачі позову до суду з вимогами про накладення арешту на кошти платника податків, що знаходяться у банку, є помилковим та таким, що не відповідає нормам матеріального права. З огляду на викладені обставини, колегія суддів дійшла висновку про ухвалення судом першої інстанції рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування постанови суду та прийняття нової постанови про задоволення позову. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted