Рішення адміністративного суду від 2014-03-04 00:00:00+02

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя про визнання рішення протиправним та його скасування, зобов'язання призначити пенсію. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 03.01.2014 року він звернувся до УПФУ в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки досяг 53 років та мав стаж роботи більше 20 років, з них більше 7 років працював повний робочий день на роботах з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці і за результатами атестації робочих місць за Списком № 1. Для призначення пенсії ним були надані всі необхідні документи, у тому числі трудова книжка та уточнююча довідка, що містять записи про відповідний пільговий період роботи - з 11.11.1984 року по 31.08.1992 року. Незважаючи на викладене, Розпорядженням УПФУ в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя від 03.02.2014 року № 2 відповідач відмовив йому у призначенні пенсії з підстав відмови у зарахуванні до стажу роботи за Списком №1 періоду його роботи з 11.11.1984 року по 31.12.1991 року. Позивач вважає, що вказане Розпорядження прийнято відповідачем усупереч чинному законодавству, ґрунтується на безпідставних мотивах і не відповідає критеріям правомірності рішення суб'єкта владних повноважень визначеним ч. 3 ст. 2 КАС України, тому просить суд визнати його протиправним та скасувати, зобов'язати відповідача зарахувати стаж та призначити пенсію. Ухвалою суду від 08.02.2014 року відкрито скорочене провадження по справі. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України, суд розглядає справу в порядку скороченого провадження без судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. У наданих суду письмових запереченнях від 21.02.2014 року №3058/11 відповідач вказує на відсутність підстав для задоволення позову, правомірність своїх дій обґрунтовує посиланнями на норми чинного законодавства України, зокрема ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, просить у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю. Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини та перевіривши їх доказами, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публiчно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відсутність хоча б однієї з наведених вище ознак є підставою для задоволення адміністративного позову. При вирішенні цієї справи суд керується принципом верховенства права (ст. 8 КАС України) відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Предметом розглядуваного позову є оскарження рішення пенсійного органу про відмову в призначенні пенсії [PERSON] у зв'язку із не зарахуванням періоду його роботи з 11.11.1984 року по 31.12.1991 року до пільгового стажу за Списком №1. Згідно із п. 2 Прикінцевих положень закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах. Статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено умови призначення пенсій за віком, зокрема необхідний вік для чоловіків - 60 років. Відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам. Із змісту вказаної норми вбачається, що підставами для призначення та виплати пенсії позивачу з моменту досягнення ним 53 річного віку є саме наявність стажу роботи не менше 20 років, з них не менше 5 років роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за професією передбаченою Списком №1. [PERSON] народився [INFO] року, тобто 22.03.2012 року йому виповнилось 53 роки, що підтверджується копією паспорта позивача. 03.01.2014 року [PERSON] звернувся до УПФУ в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя із заявою про призначення пенсії та необхідними документами, зокрема трудовою книжкою, довідкою ВАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» від 17.10.2013 року №767 про підтвердження пільгового стажу за період з 11.11.1984 року по 31.08.1992 року. Як видно з копії вказаної довідки, [PERSON] безперервно з 11.11.1984 року по 31.08.1992 року працював за професією електрослюсаря по ремонту та обслуговуванню електроустаткування на ділянці по ремонту обладнання металургійних цехів (номер робочого місця 34032), що також підтверджується копією трудової книжки позивача БТ-І №1670032. Вказана у довідці професія первинно включена до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, затвердженого постановою КМ СРСР від 26.01.1991 р. № 10, розділ ІІІ підрозділ 1 код 103010а-1753а розділ ІІІ підрозділ 2а код 1030200а-1753а. В силу вимог ст. 72 КАС України зазначені обставини не підлягають додатковому доказуванню, оскільки визнаються сторонами, зокрема відповідачем у наданих суду письмових запереченнях на даний позов від 21.02.2014 року №3058/11, які долучені до матеріалів справи. Розпорядженням від 03.02.2014 року № 2 УПФУ в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя відмовило [PERSON] у призначенні пенсії із посиланням на Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок застосування списків). Відповідно до п. 3 Порядку застосування списків до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року. Наведена норма тлумачиться однозначно та саме в тому розрізі, в якому її викладає позивач, тобто, у разі підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та результатами проведеної атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року до пільгового стажу має бути зараховано весь період роботи особи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків. Відповідно до п. 4.3 Порядку застосування Списків у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації робочих місць, вперше проведеної до 21.08.1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками. Як вбачається з матеріалів справи, атестація робочого місця [PERSON] за Списком №1 вперше була проведена згідно із наказом про атестацію робочих місць від 25.05.1995 року № 73, тобто до 21.08.1997 року, тому, у відповідності до вищевказаних норм, весь період його роботи за період з 11.11.1984 року по 31.08.1992 року має бути зараховано до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1. Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637 встановлено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі довідки, передбаченої п. 20 цього Порядку, виданої за місцем роботи, а також архівними установами. Довідка про підтвердження пільгового стажу за Списком №1 від 17.10.2013 року№767, видана позивачу ВАТ «Запоріжсталь», містить усі встановлені п. 20 вищевказаного Порядку відомості. Із змісту заперечень відповідача вбачається, що його довід про невідповідність вказаної довідки вимогам чинного законодавства ґрунтується лише на особистому тлумаченні управлінням вимог чинного законодавства, зокрема п. 3 Порядку застосування списків. В акті перевірки факту роботи в шкідливих і важких умовах праці, що дає право на призначення пільгової пенсії від 21.01.2014 року №76в, копія якого була додана до заперечень, відповідач фактично надає роз'яснення щодо застосування норм законодавства, а не перевіряє відповідність відомостей викладених в уточнюючій пільговий стаж довідці первинним документам. Доказів, які б підтверджували, що зазначені в довідці відомості не відповідають змісту первинних документів, на підставі яких її було видано, а саме: особової справи, платіжних відомостей, ЄТКД, штатного розкладу, наказу про атестацію робочих місць відповідачем суду не надано. Згідно із ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Між тим, відповідачем не представлено доказів правомірності ухвалення оскаржуваного рішення та доказів повного і обґрунтованого розгляду звернення позивача за призначенням пенсії. Крім того, у своїх запереченнях відповідач, як на підставу для відмови у задоволенні позову, посилається на п. 3 Порядку застосування списків, тобто саме на ту норму, якою правомірно обґрунтовує свої вимоги позивач. Наведене свідчить, що відмовляючи позивачу у зарахуванні до його пільгового стажу за Списком №1 спірного періоду роботи та у призначенні пенсії з 03.01.2014 року відповідач діяв усупереч вимогам ч. 2 ст. 19 Конституції України, згідно з якою органи державної влади зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення відповідача не відповідає встановленим у ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям визначення правомірності рішень суб'єктів владних повноважень та є протиправним. Отже, позовні вимоги [PERSON] про визнання протиправною відмови у призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах, зобов'язання зарахувати до пільгового стажу з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 весь період його роботи з 11.11.1984 року по 31.08.1992 року, у зв'язку з чим призначити та виплачувати йому пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 03.01.2014 року, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Результат розгляду: granted