Рішення адміністративного суду від 2014-01-20 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління ДАІ ГУМВС України в Донецькій області про скасування постанови від 31.10.2013 року серії АА2№639668 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 2 КУпАП. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до оскаржуваній ним постанови про адміністративне правопорушення він 31.10.2013 року о « 15-52» год., керував автобусом «Богдан», державний реєстраційний номерний знак [NUMBER], проїхав перехрестя пр.. Будівельників та вул. Урицького в м. Маріуполі на заборонений жовтий сигнал світлофору, чим порушив п. 8.7.3 «г» ПДР України. [PERSON] дійсно при зазначених у постанові у справі про адміністративне правопорушення обставинах керував автобусом «Богдан», маршрут № 117. Рухаючись по пр. Будівельників у сторону вул. Урицького в м. Маріуполі без порушення ПДР України. Здійснюючи під'їзд до перехрестя пр. Будівельників та вул. Урицького позивач ввімкнув лівий поворот для здійснення маневру на вул. Урицького. При цьому на світлофорі, який знаходиться по пр. Будівельників в м. Маріуполі праворуч, був зелений сигнал. З огляду на викладене позивач почав здійснювати маневр на дозвільний сигнал світлофору, проте можливо, закінчив маневр повороту на перехресті на жовтий сигнал світлофору. Після цього позивач був зупинений інспектором ДПС ВДАІ м. Маріуполя, який зазначив, що позивач порушив п. 8.7.3 «г» ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Заперечення позивача, щодо правомірності його маневру інспектором ДПС до уваги прийняті не були, як і не було з'ясовано наявність факту вини позивача в зазначеному правопорушенні при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та винесення постанови, крім того, на переконання [PERSON], інспектором ДПС не було представлено доказів, які б свідчили про наявність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. В судове засідання позивач не з'явився - надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, наполягав на задоволенні позовних вимог Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав, зазначив, що [PERSON] було правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, на підтвердження наявності у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення Серії АБ2 № 498989 від 31.10.2013 року, позивач 31.10.2013 року о 15-52 годин керуючи автобусом «Богдан», державний номерний знак [NUMBER], проїхав перехрестя пр. Будівельників та вул. Урицького в Жовтневому районі м. Маріуполя на заборонений жовтий сигнал світлофору, чим порушив п.8.7.3 «г» ПДР України. Відповідно до постанови у справі про адміністративне правопорушення Серії АА2 № 639668 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.2 КУпАП України у вигляді штрафу у дохід держави у сумі 425 гривень. Відповідно до ст. 288 КУпАП, постанову уповноваженого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства України. Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть. Судом встановлено, що позивач дійсно при зазначених в протоколі про адміністративне порушення обставинах здійснив проїзд перехрестя на забороняючий жовтий сигнал світлофору. У своїй позовні заяву позивач не заперечує ймовірність закінчення ним проїзду перехрестя н забороняючий жовтий сигнал світлофору, при цьому [PERSON] наполягає, що почав виконувати маневр на дозвільний зелений сигнал світлофору. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкту владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача. Згідно із п. 8.11 ПДР України водіям, які при включенні жовтого сигналу світлофору не мають можливості зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому п. 8.10 ПДР України, не прибігаючи при цьому до екстреного гальмування, дозволяється рухатись далі з умови забезпечення безпеки дорожнього руху. Відповідно до п. 16.8 ПДР України водій, що виїхав на перетин проїзних частин відповідно до сигналу світлофору, який дозволяє рух, повинен виїхати у запланованому напрямку незалежно від сигналу світлофору на виїзді. Ознайомившись із доводами позивача, його посиланнями на зазначені пункти ПДР України та суперечливість дорожньої обстановки, яка склалась у даному конкретному випадку, суд приходить до переконання, щодо необгрунтованості доводів позивача у цій частині та неправильність застосування позивачем п. 8.11 та п. 16.8 ПДР України у даному випадку. Відповідно до статті 293 КУпАП при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Позивач не довів та не надав суду доказів відсутності в своїх діях порушення правил дорожнього руху. Таким чином, суд вважає, що постанова про накладення на [PERSON]. адміністративного стягнення була винесена правомірно, а дії інспектора ВДАІ відповідають діючому законодавству. Разом із тим, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майнове положення. Відповідно до ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. Аналізуючи ступінь вини правопорушника, який не виконав вимоги п.8.7.3 «г» Правил дорожнього руху України, з урахуванням даних про особу винного, за відсутності обставин, що обтяжують відповідальність, суд приходить до висновку про можливість закриття провадження по справі, у зв'язку з малозначністю правопорушення та звільнити [PERSON] від адміністративної відповідальності, обмежитись усним зауваженням. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial