Рішення адміністративного суду від 2014-01-16 00:00:00+02

Комунальне підприємство «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської звернулось до адміністративного суду з вказаним позовом, зазначає, відповідно до наказу начальника Житомирської ОДПІ від 09.10.2013 року № 905 та направлення від 09.10.2013 року № 676 головним державним ревізором-інспектором Музикою Л.В., була проведена позапланова виїзна документальна перевірка КП «Житомиртеплокомуненерго» ЖМР з питань фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Агромекс» за період з 01.05.2011 по 30.06.2011 та з ДПІЦ «Техно-Ресурс» за період з 01.08.2011 по 31.12.2011р. В акті перевірки посадовими особами відповідача було зроблено висновок про порушення позивачем вимог п.44.1 ст.44, ст.188, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-УІ (із змінами і доповненнями), в результаті чого підприємством занижено податок на додану вартість в сумі 137777 грн. На підставі вказаного акту відповідачем 21.10.2013 р. було видано податкове повідомлення-рішення № 00018122202 про визначення позивачу додаткового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 137777 грн. та застосування до нього штрафної (фінансової) санкції в розмірі 44868 грн. Позивач, не погоджуючись з такими рішеннями податкового органу, просить визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 21.10.2013р. № 00018122202. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, що були зазначені ним в позовній заяві та надав доповнення до позовної заяви про визнання неправомірними дій відповідача та визнання недійсним податкового повідомлення - рішення. Представник відповідача позовні вимоги не визнав про що надав суду письмові заперечення. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Житомирською ОДПІ Головного управління Міндоходів у Житомирській області було проведено позапланову виїзну документальну перевірку Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради з питань фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Агромекс» за період з 01.05.2011 по 30.06.2011 та з ДПІЦ «Техно-Ресурс» за період з 01.08.2011 по 31.12.2011р. За результатами перевірки складено акт від 21.10.13р. № 1569/15-2/35343771. Перевіркою встановлено порушення КП «Житомиртеплокомуненерго» ЖМР п.44.1 ст.44, ст.188, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ (із змінами та доповненнями), в результаті чого підприємством занижено податок на додану вартість в сумі 137777 грн. Житомирською ОДПІ 21.10.13 року на підставі вказаного акту перевірки, прийнято податкове повідомлення - рішення № 00018122202, яким КП «Житомиртеплокомуненерго» ЖМР збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 182645 грн. (за основним платежем - 137777 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 44868 грн.). Перевіряючи оспорюване податкове повідомлення - рішення на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, суд зважає на слідуюче. Між Позивачем та ТОВ «АГРОМЕКС» був укладений договір від 01.05.2011 р. №440/23 предметом якого є виконання робіт по влаштуванню гідроізоляції КНС по вул. Жуйка, 12. Дані роботи були виконані, що підтверджується, ресурсною відомістю, Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат форми КБ-3 за травень 2013 року та актом приймання виконаних робіт форми КБ-2в на загальну суму 288265,14 грн., в т.ч. ПДВ 48044,19 грн. Позивач сплатив кошти за надані послуги згідно платіжних доручень: - пл. дор. № 3011 віл 10.05.2011р. -86000,00грн.,в т.ч. ПДВ 14333,33 грн.; - пл. дор. № 3831 від 06.06.2011 р. - 100000грн., в т.ч. ПДВ 16666,67грн.; - пл. дор. № 3873 від 08.06.2011р.- 50000,00 грн., в т.ч. ПДВ 8333,33 грн.; - пл. дор. № 3916 від 09.06.2011р. - 52265,14 грн., в т.ч. ПДВ 8710,86 грн. Кошти за виконані кошти були перераховані в повному обсязі в сумі 288265,14 грн., в т.ч. ПДВ 48044,19 грн. До складу податкового кредиту позивачем віднесено: - под. нак. № 1 від 10.05.2011р. - 14333,33 грн.; - под. нак. № 1 від 06.06.2011р. - 33710,86 грн. Всього ПДВ: 48044,19 грн Крім того, між позивачем та ДПІЦ «Техно-Ресурс» був укладений договір купівлі-продажу №229/23 від 20.05.2010р., предметом якого є поставка товару (труби сталеві електрозварні з тепло гідроізоляцією із пінополіуретану, зовнішньою оболонкою із поліетилену та комплектуючі до труб). Товарно - матеріальні цінності згідно умов договору були отримані та оприбутковані позивачем, оплата проведена в безготівковій формі. На підтвердження цього до суду були надані первинні документи: - вид. нак. № РН-0000014 від 08.08.11р. на суму 239256,32 грн., - вид. нак. № РН-0000015 від 16.08.11р. на суму 271154,29 грн., - вид. нак. № РН-0000020 від 01.12.11р. на суму 31097,52 грн. Загальна вартість поставки по даним накладним складає 541508,13 грн. Позивачем були сплачені кошти за отримані товари згідно платіжних доручень: - пл. дор. 4875 від 19.08.11р.- 10000,00 грн., в т.ч. ПДВ 1666,67 грн., - пл. дор. 5068 від 12.09.11р.- 5000,00 грн., в т.ч. ПДВ 833,33грн., - пл. дор. 5203 від 20.09.11р.- 10000,00 грн., в т.ч. ПДВ 1666,67 грн., - пл. дор. 5284 від 22.09.11р.- 50000,00 грн., в т.ч. ПДВ 8333,33 грн., - пл. дор. 5507 від 18.10.11р.- 50000,00 грн., в т.ч. ПДВ 8333,33 грн., - пл. дор. 5623 від 20.10.11р.- 20000,00 грн., в т.ч. ПДВ 3333,33 грн., - пл. дор. 5793 від 27.10.11р.- 37500,00 грн., в т.ч. ПДВ 6250,00 грн., - пл. дор. 5816 від 31.10.11р.- 40000,00 грн., в т.ч. ПДВ 6666,67 грн., - пл.дор. 5872 від 16.11.11р.- 5000,00 грн., в т.ч. ПДВ 833,33 грн., - пл.дор. 5972 від 25.11.11р.- 25000,00 грн., в т.ч. ПДВ 4166,67 грн., - пл.дор. 5999 від 29.11.11р.- 15000,00 грн., в т.ч. ПДВ 2500,00 грн., - пл.дор. 6122 від 19.12.11р.- 40000,00 грн., в т.ч. ПДВ 6666,67 грн., - пл.дор. 6156 від 22.12.11р.- 30000,00 грн., в т.ч. ПДВ 5000,00 грн., - пл.дор. 1612 від 27.12.11р.- 240000,00 грн., в т.ч. ПДВ 40000,00 грн., Таким чином, позивачем на користь ДПІЦ «Техно-Ресурс» було сплачено 577500 грн., в т.ч. ПДВ 96250 грн. На підтвердження реальність проведення господарських операцій позивачем долучені до матеріалів справи первинні документи що підтверджують транспортування ТМЦ, а саме акти здачі - прийняття робіт (надання послуг), та товарно - транспортні накладні. Облік та використання даних ТМЦ в господарській діяльності, (надання послуг по ремонту тепломереж), представники позивача підтвердили обігово - сальдовою відомістю, реєстрами проводок, актами приймання виконаних робіт таін. Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (пункт 1.1 статті 1 Податкового кодексу України). Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу. Об'єктом оподаткування є операції платників податку, зокрема, з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України (пункт 185.1 статті 185 Податкового кодексу України). Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду. Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України ) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу. Пунктом 198.2 статті 198 цього Кодексу визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: - дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; - дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Відповідно до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду. Судом встановлено, що КП «Житомиртеплокомуненерго» ЖМР усі господарські операції підтверджені первинними документами, відповідно до вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року № 996-ХІV та Податкового кодексу України, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Крім того, положеннями п. 44.1 ст. 44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. Враховуючи наявність первинних документів які дають право на віднесення їх до складу податкового кредиту позивачем вірно відображено у складі податкового кредиту ПДВ в сумі 137777грн., а саме в: Травні 2011 року - 14333 грн.; Червні 2011 року - 33711 грн.; Серпні 2011 року - 1667 грн.; Вересні 2011 року - 13500 грн.; Жовтні 2011 року - 26667 грн.; Листопаді 2011 року - 26667 грн.; Грудні 2011 року - 21232 грн.; Всі розрахунки позивачем проведено в безготівковій формі, позивачем суму 137777 грн. ПДВ включено до складу податкового кредиту за період з 01.05.2011р. по 30.06.2011р. та за період з 01.08.2011р. по 31.12.2011року. Суд не погоджується з висновком податкового органу, щодо відсутності реального факту здійснення господарської діяльності в частині придбання ТМЦ від ДПІЦ «Техно-Ресус» по ланцюгам постачання від ТзОВ «Євробуд» та ТОВ «Гарант-Буд-Сервіс» за період з 01.08.2011р. по 31.12.2011р. Жодних доказів визнання в судовому порядку договорів укладених позивачем з контрагентами, нікчемними чи недійсними, чи рішень судів про притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб ТзОВ «Євробуд» та ТОВ «Гарант-Буд-Сервіс» податковим органом не надано. На думку відповідача підприємством порушені вище зазначені норми законодавства та неправомірно сформовані показники податкової звітності. Відповідач зазначає, що згідно з Системою автоматизованого співставлення податкових зобов'язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України, між сумами податкових зобов'язань та/або податкового кредиту з податку на додану вартість КП "Житомиртеплокомунерго" ЖМР та його контрагентів, встановлено формування податкового кредиту вищевказаних постачальників (ДП ФЦ "Техно-Ресурс", ТОВ "Агромекс") в ланцюгах поставок за рахунок СГД з ознаками фіктивності, сплати податку на додану вартість по ланцюгах не встановлено. Таким висновкам перевіряючих слугували акти перевірок щодо документального підтвердження господарських відносин контрагентів позивача з іншими платниками податків. З врахуванням вище наведених обставин, суд не погоджується з твердженнями податкового органу про відсутність реального здійснення позивачем в перевіряємий період господарських операцій з його контрагентами: ДП ФЦ "Техно-Ресурс", ТОВ "Агромекс". Крім того, слід зазначити, що в інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 20.07.2010р. № 1112/11/13-10 "Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби" зазначається, що у разі якщо дії платника податку свідчать про його добросовісність, а вчинені ним господарські операції не викликають сумніву в їх реальності та відповідності дійсному економічному змісту, для підтвердження права на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування достатньо наявності належним чином оформлених документів, зокрема податкових накладних. Вказане кореспондується з практикою Верховного Суду України у подібних правовідносинах. Так, у постанові від 11 грудня 2007 року Верховний Суд України дійшов висновку, що у разі невиконання контрагентом зобов'язання зі сплати податку до бюджету, відповідальність та негативні наслідки настають саме щодо цієї особи. Ця обставина не є підставою для позбавлення платника ПДВ права на його відшкодування у разі, коли цей платник виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту. З огляду на досліджені обставини справи, суд не знаходить обґрунтованих підстав вважати нереальність здійснення позивачем господарських операцій з його контрагентами, та не ставить в залежність добросовісність платника податку - позивача по справі від можливого невиконання податкових обов'язків його контрагентом. Крім того, чинним законодавством України на покупця товару, послуг - платника податку не покладено обов'язку при формуванні податкового кредиту перевіряти дотримання постачальниками товару у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства зі сплати податкових зобов'язань до бюджету. Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначено п.1.2 ст. 1, п.2.1 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95р. зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.95р. за № 168/704, первинні документі - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення. Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Відповідно до даної статті, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Дія контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що реальне здійснення господарських операцій, використання придбаного товару в оприбуткованих операціях, наявність первинних документів, в тому числі виданих зареєстрованим платником податку на додану вартість податкових накладних, надавало позивачу право на формування податкового кредиту. Позивачем правомірно сформовано податковий кредит на підставі податкових накладних по господарським операціям з ДПІЦ «Техно-Ресурс», ТОВ «Агромекс» та на підставі норм Податкового кодексу України, відтак, нарахування податкових зобов'язань по податку на додану вартість підприємству з цих підстав проведено контролюючим органом неправомірно. Враховуючи все викладене вище, суд вважає, що податкове повідомлення - рішення Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області від 21.10.2013 р. № 00018122202. Прийняте з порушенням норм податкового законодавства, а тому позовні вимоги про його скасування є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо вимоги про визнання неправомірними дій відповідача та бездіяльності посадових осіб суд зазначає наступне. Відповідно до п. 86.1. ст. 86 ПК результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов'язаний його підписати. З матеріалів справи вбачається, що за наслідками проведеної на підставі наказу начальника ОДПІ від 09.10.2013р. №905 та направлень від 09.10.2013р. №№ 674,675 перевірки перевіряючими складено акт від 21.10.13р. № 1569/15-2/35343771 про результати позапланової виїзної перевірки КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради з питань фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Агромекс» за період з 01.05.2011р. по 30.06.2011р., ДПІЦ «Техно-Ресурс» за період з 01.08.2011 р. по 31.12.2011р. В акті зазначено, що посадові особи відмовились від підписання акту перевірки про, що складено акт відмови від 21.10.2013р. №382/22-5/353433771. За результатами розгляду акта перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення - рішення від 21.10.2013 р. № 00018122202 яке і є предметом розгляду даної справи. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про безпідставність позовних вимог в частині визнання неправомірних дій позивача при проведенні перевірки, оскільки вона проведена на підставі розпорядчих документів в межах повноважень визначених чинним податковим законодавством. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Відповідно до ст.71 КАС, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Зважаючи на встановлені у справі обставини, а також враховуючи приписи чинного податкового законодавства, яке регулює спірні правовідносини, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Результат розгляду: partial