Рішення адміністративного суду від 2014-02-19 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва про визнання дій протиправними та стягнення недоплаченої державної пенсії учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 30 вересня 2011 року позов задоволено. Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову про відмову в позові. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції. Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, позивач є особою, віднесеною до 1 категорії, інвалідом 3 групи безстроково, що підтверджується відповідним посвідченням та довідкою МСЕК, захворювання позивача пов'язане з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, перебуває на обліку в УПФУ в Деснянському районі м. Києва та отримує додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначену у відповідності до ст.ст. 50, 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі по тексту - Закон). У відповідності до ст. 49 Закону пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. За змістом ст. 50 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1, інвалідам 3 групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах - 50 відсотків мінімальної пенсії за віком. Ст. 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що в усіх випадках розмір пенсії для інвалідів 3 групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком. Враховуючи вищевикладене, позивач має право на одержання щомісячної додаткової пенсії 50 % мінімальної пенсії за віком, а розмір пенсії не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком. Всупереч ст.ст. 50, 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивачу пенсія виплачувалась відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530. Таким чином, апеляційна інстанція приходить до однозначного висновку про правомірність доводів суду першої інстанції про наявність у позивача права на перерахунок та виплату пенсії у розмірах, визначених ст.ст. 50, 54 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що 14.06.2011 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» №3491-VI, відповідно до якого п. 7 ч. 1 Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» доповнено пунктом 4, яким встановлено, що у 2011 році норми і положення, зокрема ст.ст. 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік. На реалізацію наведеної норми Кабінетом Міністрів України 06.07.2011 прийнята постанова «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» №745 (набрала законну силу з 23.07.2011). Тобто з 23.07.2011 при нарахуванні належних позивачу виплат застосуванню підлягає постанова Кабінету Міністрів України «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» від 06.07.2011 №745, а тому суд першої інстанції мав зазначити кінцевий строк - 22.07.2011, по який позивачу належить здійснювати виплати в розмірах встановлених ст.ст. 50,54 зазначеного Закону, оскільки постанова суду ухвалена після набуття чинності вказаної постанови Кабінету Міністрів України. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів, не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, а тому апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва необхідно задовольнити частково, а постанову Деснянського районного суду м. Києва від 30 вересня 2011 року - змінити: в абзаці третьому резолютивної частини постанови слова «по день винесення постанови» змінити на « по 22 липня 2011 року», оскільки постанова ухвалена з порушенням норм матеріального права. В решті постанову - залишити без змін.

Результат розгляду: partial