Рішення адміністративного суду від 2014-03-31 00:00:00+03

Позивач звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому зазначила, що вона є матір'ю [PERSON], [INFO], у зв'язку з чим перебуває на обліку у відповідача. Згідно з розпорядженням управління їй було призначено допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі 130 гривень на місяць. Вважає зазначений розмір щомісячної допомоги по догляду за дитиною за період з червня 2013 року по листопад 2013 року включно не відповідає чинному законодавству та незаконно занижений відповідачем, тому має бути перерахований, а на її користь мають бути здійснені відповідні доплати. Просить визнати противправною бездіяльність Центрально-міського управління праці та соціального захисту населення Горлівської міської ради щодо не нарахування та невиплаті [PERSON] державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з червня 2013року по листопад 2013року в розмірі прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років щомісячно. Стягнути з Центрально-міське управління праці та соціального захисту населення Горлівської міської ради на користь [PERSON] допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком 6 років за період з червня 2013 року по листопад 2013 року в розмірі 5052,00 гривень. Зобов'язати відповідача призначити їй щомісячну допомогу по догляду за дитиною, [PERSON], до досягнення ним трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років починаючи з 01 грудня 2013 року та стягнути з відповідача судові витрати. Позивач надала заяву в якій просила справу розглянути у її відсутність та позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник Центрально - Міського управленні праці та соціального захисту населення Горлівської міської ради надав в судове засідання заперечення проти позову, просив справу розглянути у його відсутність, в задоволенні позовних вимог відмовити. Управління Державної казначейської служби України у м. Горлівці Донецької області було належним чином повідомлене про дату, час та місце, розгляду справи, в судове засідання представник не з'явився, надало суду заяву про розгляд справи у відсутність представника. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи і обговоривши доводи адміністративного позову та заперечення на нього, суд дійшов до наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач є матір'ю дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] від 16.10.2012року. Статтею 46 Конституції України громадянам гарантовано право на соціальний захист, що включає, зокрема, право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Законом України 2811-Х11 "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" встановлено гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім'ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім'ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення. Тобто, Закон України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" є спеціальним законом, що регулює правовідносини, пов'язані з призначення та виплатою державної допомоги на неповнолітніх дітей. Умови призначення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку передбачені статтею 14 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", при цьому зазначений закон не передбачає обмежень чи особливих умов або розподілу осіб, що мають право на отримання такої допомоги. Статтею 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Статтею 1 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" встановлено, що порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України. При цьому, з аналізу цієї норми не вбачається, що Кабінету Міністрів України делеговані функції щодо встановлення розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. До ст.15 Закону № 2811-ХІІ вносились зміни, а дія статті зупинялась іншими законами. Так, Законом України "Про Державний бюджет України на 2008р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" ст.15 Закону № 2811-ХІІ викладено в наступній редакції: "Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається в розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень". Проте, відповідно до Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2008р." Розділ І цього Закону набирає чинності з 01.01.2008р. і діє по 31.12.2008р. Отже, з 1.01.2009р. ст.15 Закону №281 XII відновила попередню редакцію, відповідно до якої допомога по догляду за дитиною досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Проте, ст. 46 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік установлено, що у 2009 р. допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" та Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" призначається і здійснюється в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України. Аналогічним чином врегульовані правовідносини у 2010р. ст.45 Закону України "Про Державний бюджет України на 2010 рік". В зв'язку з тим, що у передбачений законом спосіб положення Законів України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" та "Про Державний бюджет України на 2010 рік" не визнано неконституційними та не скасовано, у 2009-2010 р. допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку призначалась та виплачувалась у відповідності до п. 22 Постанови КМУ №1751 від 27.12.2001р. "Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми". Оскільки ані Законом України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" про бюджети на 2012-2013 роки, ані іншими Законами, не встановлювалось на 2011-2013 роки інший, ніж у Законах №2811-ХІІ та №2240-111 розмір допомоги, а дії Законів про бюджет діяли, відповідно, лише у 2009 та 2010 роках, спірні правовідносини з 01.01.2011 регулюються Законами №2811-ХІІ та №2240-111, а положення Постанови КМУ №1751 в 27.12.2001р. в тій частині, в якій воно суперечить названим законам, застосовуватися не може. Отже, з 01.01.2011р. у Управління виник обов'язок здійснювати виплату державної допомоги в розмірах, передбачених Законом №2811-ХІІ . Така правова позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України від 21.08.2011 року по справі № К/9991/33496/12 та в постанові Верховного Суду України від 25.12.2012 року. Згідно з ч. 2 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України. Разом з тим, обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за доцільне зобов'язати відповідача здійснити нарахування та виплату допомоги по догляду за дитиною у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, а не здійснити виплату в певній сумі, оскільки суд не має компетенції із здійснення розрахунку недоплаченої суми. Водночас, слід відмовити в задоволенні вимоги про зобов'язання відповідача в подальшому, тобто, до досягнення дитиною трирічного віку, виплачувати допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років з тих підстав, що судовому захисту підлягають лише порушені права та свободи громадян. З цього приводу, не підлягають розгляду у суді вимоги щодо відносин, які можуть скластися у майбутньому. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування , їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Зобов'язувати державні органи діяти відповідно до Законів, які ще не існують, є безпідставним. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позивач має право на перерахунок та виплату їй недоплаченої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 13 червня 2013 року по день винесення рішення судом, тобто, по 31 березня 2014 року. У відповідності до ст. 94 КАС України на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial