Рішення адміністративного суду від 2014-03-05 00:00:00+02

03 березня 2013 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшло подання Державної податкової інспекції в м. Сєверодонецьку Луганської області Державної податкової служби до комунального підприємства «Житлосерві «евріка» про стягнення коштів з податку на додану вартість у сумі 48 613, 00 грн., в обґрунтування якого заявник зазначив, що у зв'язку з несплатою податкового зобов'язання по ПДВ по декларації № 9087917640 від 17.01.2014 у відповідача виник податковий борг у сумі 48 613, 00 грн., який підлягає стягненню з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника на підставі п. 95.3 статті 95 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI. Просить стягнути з рахункових рахунків підприємства податковий борг з податку на додану вартість у сумі 48 613,00 грн., постанову суду звернути до негайного виконання. Заявник у судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, до початку судового розгляду надав заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не доповів. Суд, перевіривши матеріали подання, вважає вимоги подання обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Комунальне підприємство «Житлосерві «Евріка» зареєстровано виконавчим комітетом Сєвєродонецької міської ради від 30.05.2005 №01 383 121 0000 000967, код ЕДРПОУ 33503222 та є юридичною особою (а.с.6) та перебуває на обліку у ДПІ м. Сєвєродонецьку Луганської області ДПС як платник податків по сплаті податків до бюджету з 01.06.2005 за № 137, що підтверджено довідкою №137 від 01.06.2005 (а.с.8), є платником податку на додану вартість, що підтверджено свідоцтвом № 16632884 від 08.06.2005 індивідуальний податковий номер 335032212143 (а.с.9). Згідно п. 14.1.175 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання. Згідно п. 20.1.18 статті 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право, зокрема, звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини. Згідно п. 95.1 статті 95 ПК України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Згідно п. 95.3 статті 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VІ передбачено обов'язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Як вбачається з матеріалів справи, станом на 02.03.2014 відповідач має податковий борг з податку на додану вартість у сумі 48 613,00 грн. Податковий борг по податку на додану вартість у розмірі 48 613, 00 грн. за січень 2014 року, виник на підставі податкової декларації № 90084878307 від 19.02.2013 з терміном сплати до 02.03.2014, поданою відповідачем 19.02.2014 (а.с.12-13). Також податковий борг підтверджується зворотнім біком облікової картки (а.с.14). Відповідно до п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно пункту 203.1 статті 203 ПК України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Згідно пункту 203.2 статті 203 ПК України платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації. Згідно п. 287.3 статті 287 Податкового кодексу України податкове зобов'язання з плати за землю, визначене у новій звітній податковій декларації, у тому числі за нововідведені земельні ділянки, сплачується власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця. Як встановлено у судовому засіданні, відповідачем була подана податкова декларація з податку на додану вартість 19.02.2013. Враховуючи приписи п. 49.20 статті 49, статті 57 ПК України, термін сплати визначеного податкового зобов'язання становить 30.11.2012. Податковий орган звернувся до суду з поданням 04.03.2013, але враховуючи те, що на час розгляду справи відповідачем у добровільному порядку не сплачена сума податкового зобов'язання, визначена самостійно у податковій декларації, суд вважає, що на час розгляду справи позивачем правомірно заявлена вимога в порядку статті 183-3 КАС України. Таким чином, позивач у строки, встановлені статтею 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України звернувся до суду з поданням. Відповідно до п.п. 95.1 -95.3 ст. 95 Податкового кодексу України, орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Пунктом 59.1. ст. 59 Податкового кодексу встановлено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Пунктом 59.3 ст.59 Податкового кодексу України встановлено, що податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання. Пунктом 59.4. ст. 59 Податкового кодексу встановлено, що податкова вимога надсилається також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення - рішення. Вищенаведеним нормативним актом не передбачено направлення податкових вимог в інших випадках. Податковим органом вживалися заходи щодо стягнення податкової заборгованості у встановленому законодавством порядку. Податкова вимога форми «Ю» від 04.05.2012 №95 позивачем була вручена уповноваженій особі відповідача 04.05.2013 (а.с.10). Відповідно до ст. 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України, провадження у справах за зверненням органів державної податкової служби при здійсненні ними передбачених законом повноважень здійснюється на підставі подання таких органів, зокрема, щодо стягнення коштів за податковим боргом. Подання подається до суду першої інстанції протягом двадцяти чотирьох годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду, за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом. Строки, встановленні цією статтею, обчислюються годинами і закінчуються із закінченням години, на яку припадає таке закінчення. У даному випадку, необхідна наявність сукупності обставин, які дають підставу для висновку щодо правомірності такого подання: - сплив 60 днів з дня направлення податкової вимоги; - виникнення податкового боргу. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги ДПІ у м.Сєвєродонецьку Луганської області ДПС є обґрунтованими та такими, що відповідають нормам Податкового кодексу України, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до вимог частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно ч.4 ст. 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються. Враховуючи вищезазначене,

Результат розгляду: granted