Рішення адміністративного суду від 2014-02-13 00:00:00+02

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов [PERSON], [PERSON] до Державної виконавчої служби України, в якому позивач просить: - визнати дії Державної виконавчої служби України щодо визначення грошових сум, які необхідно виконати за рішеннями Краснолуцького міського суду вказаних у справах «Штабовенко та інші проти України», «Роженко та інші проти України», - неправомірними; - зобов'язати Державну виконавчу службу України надати Департаменту планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Мінюсту України нові вимоги державного виконавця з фактичними сумами не виконаних рішень Краснолуцького міського суду. В обґрунтування позову зазначено, що в провадженні Державної виконавчої служби України перебуває на виконанні рішення від 25 квітня 2013 року Європейського суду з прав людини «Штабовенко та інші проти України» щодо відновлення п. 1 ст. 6, ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав та основних свобод людини по виконанню рішення Краснолуцького міського суду Луганської області від 06 жовтня 2008 року про стягнення на користь [PERSON] з ДВАТ «Центральна збагачувальна фабрика «Янівська», та рішення Європейського суду з прав людини від 11 квітня 2013 року «Роженко та інші проти України» щодо виконання рішення Краснолуцького міського суду Луганської області від 01.08.2001 року, від 13.05.2003 року, від 10.12.2003 року, від 04.11.2004 року, від 26.05.2006 року. Позивачі зазначили, що на їх думку, відповідачем тільки частково відновлено їх порушені права, а саме виконано рішення Краснолуцького міського суду Луганської області від 06 жовтня 2008 року у сумі 208, 00 грн. (справа «Штабовенко та інші проти України», та 1771, 22 грн. за вищевказаними рішеннями Краснолуцького міського суду Луганської області по справі «Роженко та інші проти України» про що відповідач проінформував своїми вимогами. У судове засідання не прибула позивач [PERSON], яка була повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання належним чином, просила розглянути справу за її відсутністю. У судове засідання прибув позивач - [PERSON], який надав пояснення аналогічні викладеним в позові та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. У судове засідання прибув представник відповідача, який надав письмові заперечення на адміністративний позов та просив відмовити у задоволенні адміністративного позову з підстав його необґрунтованості. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Як вбачається із положень частини 3 зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Частиною 1 статті 181 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби (ч. 3 ст.181 КАС України). Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження». Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»). Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Згідно із ч.1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Судом встановлено, що рішенням Краснолуцького міського суду Луганської області від 06 жовтня 2008 року стягнуто з Державного відкритого акціонерного товариства «Центральна збагачувальна фабрика «Янівська» Дочірнє підприємство ДХК «Донбасантрацит» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у розмірі 78 грн. 00 коп.; компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 131 грн. 00 коп. та середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку при звільненні у розмірі 12 116 грн. 00 коп. (а. с. 9). Рішенням Краснолуцького міського суду Луганської області від 04 листопада 2004 року стягнуто з шахти Княгинівська на користь [PERSON] компенсацію за порушення строків регресу у сумі 771 грн. 22 коп. (а. с. 13). Рішенням Краснолуцького міського суду Луганської області від 01 серпня 2001 року стягнуто з шахти «Княгинівська» на користь [PERSON] 1811 грн. 33 коп. - шкоди здоров'ю, 609,11 грн. - компенсації та держмита на користь держави 51, 00 грн. (а. с. 15). Рішенням Краснолуцького міського суду Луганської області від 26 травня 2006 року стягнуто з Державного підприємства «Донбасантрацит» в особі Відокремленого підрозділу «Шахта «Княгінівська» на користь [PERSON] заборгованість по щомісячним виплатам по відшкодуванню заподіяної шкоди здоров'ю у розмірі 469 грн. 65 коп., та компенсацію за затримку щомісячних виплат за цей період у розмірі 642 грн. 27 коп. Рішеннями Європейського суду з прав людини №22722/07 «Штабовенко та інші проти України», №2644/04 «Роженко та інші проти України» №11770/03 «Кононова та інші проти України» визнано порушення Україною пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини. Вирішено, зокрема, що держава-відповідач має виконати рішення національних судів, ухвалені на користь заявників, які залишаються невиконаними та сплатити протягом трьох місяців 3000 євро кожному заявнику або його спадкоємцю у заявах, наведених у Додатку; та 1500 євро кожному заявнику, або його спадкоємцю у заявах, наведених у додатку 5, в якості відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а також компенсації судових та інших витрат, разом з будь-якими податками, що можуть нараховуватись на ці суми, які мають бути конвертовані в національну валюту держав-відповідача за курсом на день здійснення платежу; зі спливом зазначеного тримісячного строку і до остаточного розрахунку на ці суми нараховується простий відсоток у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти. Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесені постанови про відкриття виконавчих проваджень по виконанню рішення Європейського суду з прав людини відповідно: - рішення справі № 22722/07 від 25.04.13 «Штабовенко та інші проти України» - постанова про відкриття виконавчого провадження № 38125483 від 24.05.2013 року щодо виконання рішення національних судів, ухвалені на користь заявників, які залишаються не виконаними та стягнення з Держави Україна на користь [PERSON] протягом трьох місяців 3000 (три тисячі) євро кожному заявнику або його/її спадкоємцю у заявах, наведених у Додатку 4, та 1500 (одна тисяча п'ятсот) євро кожному заявнику або його/її спадкоємцю у заявах, наведених у Додатку 5, в якості відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а також компенсації судових та інших витрат, разом з будь-якими податками, що можуть нараховуватись на ці суми, які мають бути конвертовані в національну валюту держави-відповідача за курсом на день здійснення платежу; зі спливом зазначеного тримісячного строку і до остаточного розрахунку на ці суми нараховуватиметься простий відсоток у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти (а. с. 117); - рішення у справі № 2644/04 від 11.04.13 «Роженко та інші проти України» - постанова про відкриття виконавчого провадження № 37954457 від 28.11.2013 щодо виконання рішення національних судів, ухвалені на користь заявників, які залишаються не виконаними та стягнення з Держави Україна на користь [PERSON] протягом трьох місяців 3000 (три тисячі) євро кожному заявнику або його/її спадкоємцю у заявах, наведених у Додатку 1, та 1500 (одна тисяча п'ятсот) євро кожному заявнику або його/її спадкоємцю у заявах, наведених у Додатку 2, що є відшкодуванням матеріальної та моральної шкоди, а також компенсацією судових та інших витрат, разом з будь-якими податками, що можуть нараховуватись на ці суми, які мають бути конвертовані в національну валюту держави-відповідача за курсом на день здійснення платежу; зі спливом зазначеного тримісячного строку і до остаточного розрахунку на ці суми нараховуватиметься простий відсоток у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти (а. с. 106); - рішення у справі № 2644/04 від 11.04.2013 року «Роженко та інші проти України» - постанова про відкриття виконавчого провадження № 37954457 від 15.05.2013 щодо виконання рішення національних судів, ухвалені на користь заявників, які залишаються не виконаними та стягнення з Держави Україна на користь [PERSON] протягом трьох місяців 3000 (три тисячі) євро кожному заявнику або його/її спадкоємцю у заявах, наведених у Додатку 1, та 1500 (одна тисяча п'ятсот) євро кожному заявнику або його/її спадкоємцю у заявах, наведених у Додатку 2, що є відшкодуванням матеріальної та моральної шкоди, а також компенсацією судових та інших витрат, разом з будь-якими податками, що можуть нараховуватись на ці суми, які мають бути конвертовані в національну валюту держави-відповідача за курсом на день здійснення платежу; зі спливом зазначеного тримісячного строку і до остаточного розрахунку на ці суми нараховуватиметься простий відсоток у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти (а. с. 77). Міністерством юстиції України були перераховані кошти на рахунки [PERSON], що підтверджується платіжним дорученням № 3369 від 2 вересня 2013 року (а. с. 92); платіжним дорученням № 4611 від 24 жовтня 2013 року (а. с. 98), платіжним дорученням № 3666 від 19 вересня 2013 року (а. с. 99), перераховані кошти на рахунки [PERSON], що підтверджується платіжним дорученням № 2175 від 2 вересня 2013 року, що підтверджується платіжним дорученням № 3665 від 19 вересня 2013 року (а. с. 129). Крім того, з матеріалів справи вбачається, що заявник [PERSON] помер, кошти, присуджені йому за рішенням Європейського суду повинна отримати його спадкоємиця [PERSON]. Законом України від 23 лютого 2006 року №3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» регулюються відносини, що виникають у зв'язку з обов'язком держави виконати рішення Європейського суду з прав людини у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до Європейського суду з прав людини проти України. Згідно статті 7 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» протягом трьох днів від дня отримання повідомлення Суду про набуття Рішенням статусу остаточного Орган представництва: а) надсилає стягувачеві повідомлення з роз'ясненням його права подати до державної виконавчої служби заяву про виплату відшкодування, в якій мають бути зазначені реквізити банківського рахунка для перерахування коштів; б) надсилає до державної виконавчої служби оригінальний текст і переклад резолютивної частини Рішення. Автентичність перекладу засвідчується Органом представництва. Державна виконавча служба упродовж трьох днів з дня надходження документів, зазначених у пункті «б» цієї частини, відкриває виконавче провадження. Неподання стягувачем заяви про виплату відшкодування не є перешкодою для виконання Рішення. Статтею 8 цього Закону передбачений порядок виплати відшкодування за рішенням Європейського суду з прав людини. Так, цією статтею, у редакції на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що виплата Стягувачеві відшкодування має бути здійснена у тримісячний строк з моменту набуття Рішенням статусу остаточного. У разі порушення строку, зазначеного в частині першій цієї статті, на суму відшкодування нараховується пеня відповідно до Рішення. Протягом одного місяця від дня відкриття виконавчого провадження за Рішенням державна виконавча служба надсилає до Державного казначейства України постанову про відкриття виконавчого провадження та документи, передбачені у пункті "б" частини першої статті 7 цього Закону. Державне казначейство України протягом 10 днів від дня надходження зазначених у частині третій цієї статті документів здійснює списання на вказаний Стягувачем банківський рахунок, а в разі його відсутності - на депозитний рахунок державної виконавчої служби коштів з відповідної бюджетної програми Державного бюджету України. Порядок збереження коштів на депозитному рахунку державної виконавчої служби визначається Законом України "Про виконавче провадження". Підтвердження списання, отримане від Державного казначейства України, є для державної виконавчої служби підставою для закінчення виконавчого провадження. Державна виконавча служба протягом трьох днів надсилає Органу представництва постанову про закінчення виконавчого провадження та підтвердження списання коштів. Під час розгляду справи судом було встановлено, що відповідачем частково виконані рішення Краснолуцьких міських судів Луганської області. Так, залишається не виконаним рішення рішенням Краснолуцького міського суду Луганської області від 01 серпня 2001 року в частині стягнення з шахти «Княгинівська» на користь [PERSON] 609,11 грн. - компенсації та держмита на користь держави 51, 00 грн. Крім того, відповідачем не виконано рішення Краснолуцького міського суду Луганської області від 04 листопада 2004 року, яким стягнуто з шахти «Княгинівська» на користь [PERSON] компенсацію за порушення строків регресу у сумі 771 грн. 22 коп. Під час розгляду справи судом було встановлено, та про це не заперечують сторони, що на адресу Департаменту планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Міністерства юстиції України відповідачем було направлено вимоги державного виконавця № 719/11 від 25.09.2013 року, № 13-719/11 від 10.09.2013 року, № 842/11 від 18.10.2013 року, № 13-842/11 від 10.09.2013 року, згідно яких Департаменту планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Міністерства юстиції України потрібно провести дії спрямовані на виконання рішення № 2644/04, виданого 11 квітня 2013 року Європейським судом справ людини у справі «Роженко та 24 інших проти України», та рішення № 22722/07, видане 25.04.2013 року Європейським судом справ людини у справі «Штабовенко та інші заяви проти України» (а. с. 93, 94, 103, 127, 128). Також судом було встановлено, що 12 лютого 2014 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України було винесено вимогу № 842-13/489-11, відповідно до якої Департамент планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Міністерства юстиції України протягом 10 днів, відповідно до Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для здійснення платежів, пов'язаних з використанням рішень закордонних юрисдикційних органів, прийнятих за наслідками розгляду справ від 07.03.2007 року провести дії спрямовані на виконання рішень № 22722/07, видане 25.04.2013 року Європейським судом з прав людини у справі «Штабовенко та інші заяви проти України». Також у вимозі зазначено, що рішення національного суду боржником самостійно не виконано, необхідно сплатити [PERSON], вищевказану заборгованість по виконання національного суду, яка досі є непогашеною, згідно документів направлених 25 червня 2013 року на адресу Департаменту планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Міністерства юстиції України. У судовому засіданні представник відповідача підтвердила, що вимога від 12 лютого 2014 року № 842-13/489-11 була спрямована на адресу [PERSON], однак на час розгляду справи у суді не була отримана останнім. Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання неправомірними дії Державної виконавчої служби України щодо визначення грошових сум, які необхідно виконати за рішеннями Краснолуцького міського суду вказаних справах «Штабовенко та інші проти України», «Роженко та інші проти України», не підлягають задоволенню, оскільки відповідачу чинним законодавством надано повноваження щодо складання вимог з визначенням грошових сум та у даному випадку складаючи зазначені вимоги та спрямовуючи їх для виконання відповідному виконавчому органу відповідач діяв в межах своїх повноважень та у спосіб передбачений законодавством про виконавче провадження та виконання рішень Європейського суду. Що стосується позовних вимог щодо зобов'язання Державної виконавчої служби України надати Департаменту планово-фінансової діяльності бухгалтерського обліку та звітності Міністерства юстиції України вимогу щодо виконання рішення Європейського суду з прав людини № 22722/07 від 25.04.2013 року у справі "Штабовенко та інші проти України" та рішення Європейського суду з прав людини № 2644/04 від 11.04.2013 року у справі "Роженко та інші проти України" щодо сплати заборгованості на користь [PERSON] та [PERSON] то суд вважає, що відповідачем прийняті не всі заходи щодо повного виконання всіх рішень Краснолуцького міського суду Луганської області: а саме рішення від 01.08.2001 року в частині виплати компенсації [PERSON] (отримувач [PERSON]) у розмірі 609,11грн., від 26.05.2006 року в частині не виплати [PERSON] (отримувач [PERSON]) щомісячних коштів по відшкодуванню заподіяної шкоди здоров'ю 469,65грн. та компенсації за затримку щомісячних виплат 642,27грн. та вплати [PERSON] за рішенням Краснолуцького міського суду Луганської області від 06.10.2008 року у розмірі 12116 грн. -суд вважає доведеним та документально підтвердженим та підлягаючим задоволенню. Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2013 року відкрито провадження по справі та відстрочено [PERSON] сплату судового збору до винесення судового рішення по справі. Як вбачається з адміністративного позову позивачем заявлено вимоги немайнового характеру. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, таким чином необхідно стягнути з [PERSON] на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 34,41 грн. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial