Рішення адміністративного суду від 2014-01-10 00:00:00+02

Позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держземагенства у Хмельницькій області. Просить визнати протиправним неприйняття по суті рішення за результатами розгляду його заяви від 24.10.2013 року. Також просить зобов'язати відповідача повторно розглянути його заяву на підставі попередньо поданих ним документів та надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. В обґрунтування позову зазначає, що відповідач фактично відмовив йому у отриманні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Вважає, що ним були надані усі необхідні документи для вирішення цього питання, однак листом від 20.11.2013 року №10-05-09/11856 відповідач повідомив, що серед документів відсутні графічні матеріали. Зважаючи на це, [PERSON] запропоновано повторно звернутись до Головного управління Держземагенства у Хмельницькій області. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримують. Представник відповідача позов не визнає, подав заперечення. Зазначає, що на адресу Головного управління графічні матеріали із зазначенням місця розташування земельної ділянки, обраної позивачем, не надходили. Зважаючи на це, позивачу запропоновано повторно звернутись до Головного управління та надати вказаний документ. Також звертає увагу на те, що опис вкладення до цінного листа, яким позивач направляв документи, містить виправлення, тому братись до уваги не може. Просить у позові відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 24.10.2013 року позивач звернувся до відповідача з заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності для ведення фермерського господарства з метою подальшої передачі у власність, орієнтовною площею 35 га. за межами Заставківської сільської ради Красилівського району Хмельницької області. Як свідчить опис вкладення до цінного листа, копія якого додається до позову, а оригінал оглянутий судом, до заяви встановленого зразка позивач додав копію паспорта та довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру платника податків, графічний матеріал, витяг з трудової книжки, що підтверджує досвід роботи у сільському господарстві та копію диплому про наявність спеціальної освіти. 20.11.2013 року листом Головного управління Держземагенства у Хмельницькій області за №10-05-09/11856 позивача повідомлено, що до поданої ним заяви не додане викопіювання із планово-картографічних матеріалів із зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки. Запропоновано повторно звернутись до Головного управління Держземагенства у Хмельницькій області із заявою, до якої необхідно додати документи визначені ст. 118 ЗК України. Оцінюючи доводи сторін, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначене бажане місце розташування земельної ділянки. Підставою для відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою відповідно до ч. 7 цієї статті може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Отже, законом встановлена виключна підстава, за наявності якої заявникові може бути відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Оскільки жодна з вказаних у ч. 7 статті 118 Земельного кодексу України обставин не була встановлена під час розгляду документів заявника, за таких умов у Головного управління були відсутні визначені Законом формальні підстави для прийняття рішення про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою. Судом також встановлено, що відповідь Головного управління, викладену у листі №10-05-09/11856 від 20.11.2013 року, за формою та змістом не можна вважати відмовою у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою. Стосовно доводів сторін, якими вони обґрунтовують надходження/ненадходження від позивача до органу управління графічних матеріалів як одного з необхідних документів, суд виходить з того, що встановлення цієї обставини має значення для вирішення питання про наявність підстав для зобов'язання відповідача повторно розглядати заяву позивача на підставі попередньо поданих ним документів. Як випливає зі змісту п. п. 2.2.1 Методичних рекомендацій, які є додатком до наказу Державного агентства Земельних ресурсів України від 28 лютого 2013 року N 72 "Про деякі питання реалізації повноважень з питань передачі земель сільськогосподарського призначення державної власності для всіх потреб" відповідний територіальний орган Держземагентства зобов'язаний перевірити наявність, зокрема, викопіювання з кадастрової карти (плану) або інших графічних матеріалів, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. На думку суду, опис вкладення до цінного листа не може вважатись належним доказом на підтвердження того, що на час розгляду справи в суді графічні матеріали дійсно наявні у Головному управлінні. Наданий позивачем опис вкладення до цінного листа підтверджує те, що пакет документів, у тому числі графічні матеріали були здані на пошту для направлення на адресу Головного управління. Однак, вказаний опис не підтверджує те, що графічні матеріали надійшли до адресата та у цей час знаходяться у відповідача. Крім того, як випливає з пояснень представника відповідача, ним особисто переглядались матеріали заяви [PERSON], наявні у Головному управлінні, і будь-які графічні матеріали серед них були відсутні. Суд не може зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву особи на підставі документів, які є недостатніми для прийняття рішення по суті. Оскільки під час судового засідання не доведено та не встановлено, що до Головного управління надійшли усі передбачені Земельним кодексом України документи, необхідні для розгляду клопотання [PERSON], підстави для зобов'язання відповідача надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою відсутні. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що у листі відповідача заявникові запропоновано повторно звернутись до Головного управління та надати документ, якого не вистачає. Отже, оскільки судом не встановлений факт протиправної відмови у реалізації суб'єктивного права, суд приходить до висновку про те, що право позивача не можна вважати порушеним. Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Результат розгляду: denied