Рішення адміністративного суду від 2014-01-23 00:00:00+02

Приватне підприємство «Метизи-94» (далі - позивач) звернулось із адміністративним позовом до Міністерства доходів і зборів України (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державна податкова інспекція у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області (далі - третя особа), в якому позивач просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в прийнятті (реєстрації) в Єдиному реєстрі податкових накладних, направлених позивачем засобами електронного зв'язку у період з 22 серпня 2013 року по 02 жовтня 2013 року; зобов'язати відповідача зареєструвати податкові накладні, які було направлено позивачем засобами електронного зв'язку у період з 22 серпня 2013 року по 03 жовтня 2013 року згідно переліку у позовній заяві. 19.12.2013 через канцелярію суду від позивача надійшли уточнення до адміністративного позову вх. № 50297, в яких позивач наразі просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо неприйняття для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, направлених позивачем засобами електронного зв'язку у період з 22 серпня 2013 року по 02 жовтня 2013 року; вважати прийнятими та зареєстрованими в Єдиному державному реєстрі податкових накладних податкові накладні, надіслані позивачем засобами електронного зв'язку у період з 22 серпня 2013 року по 02 жовтня 2013 року; зобов'язати відповідача у місячний строк з дня набрання законної сили судовим рішенням у справі надати позивачу квитанції про прийняття (підтвердження реєстрації) податкових накладних, направлених підприємством засобами електронного зв'язку у період з 22 серпня 2013 року по 02 жовтня 2013 року. В обґрунтування позову посилається на те, що ПП «Метизи-94» у період з 22.08.2013 по 03.10.2013 надіслало податкові накладні для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, однак за кожною податковою накладною отримало квитанції «Документ не прийнято. Помилка - місцезнаходження юридичної особи продавця товарів/послуг, вказане у документі не відповідає інформації Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців». Натомість позивач стверджує, що місцезнаходження (податкова адреса), яку вказано ПП «Метизи-94» у податкових накладних та інформація про місцезнаходження ПП «Метизи-94», яка внесена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, повністю співпадають, тобто є достовірною. Тому вважає висновки контролюючого органу про наявність у вказаних податкових накладних помилки є необґрунтованими та не підтверджуються документально. В судове засідання 23.01.2014 представник позивача не прибув, подав через канцелярію суду заяву (вх. № 2834) про розгляд справи за його відсутності. На уточнених позовних вимогах наполягає. Відповідач позов не визнав, у письмових запереченнях від 23.01.2014 вх. № 2813 посилається на те, що згідно положень п. 7, 8 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних перевірка даних, внесених платником податку на додану вартість - продавцем товарів/послуг, їх шифрування, реєстрація податкової накладної та формування квитанції про реєстрацію/відмову у реєстрації здійснюється в автоматичному режимі, із врахуванням даних, внесених до електронних баз Державної податкової служби України та Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Тобто, інформація вказана у електронному документі автоматично співставляється з інформацією внесеною до електронних баз ДПС України та Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Вважає, що оскільки процес прийняття електронних документів є автоматизованим, то ДПС України не могло здійснити ніяких протиправних дій для відмови у прийнятті податкових накладних. Також зазначає, що відповідно до положень ч. 2 п. 200.10 ст. 200 ПК України реєстрація податкових накладних є обов'язком платника податку на додану вартість, а не його правом. Тому, відсутність реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних жодним чином не впливає на податковий облік такого платника податків. Вказує, що товариство в адміністративному позові не наводить обґрунтування того, яке його право або інтерес були порушені внаслідок відмови у реєстрації податкових накладних та потребують поновлення за результатами розгляду справи судом. На підставі викладеного, просить у задоволенні позову відмовити повністю. Третя особа також подала письмові заперечення на адміністративний позов (від 23.01.2014 вх. № 2812) в якому проти позову заперечує з тих самих підстав, що і відповідач. Просить у задоволенні адміністративного позову відмовити. В судове засідання прибули представники відповідача та третьої особи. Однак, відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Оскільки, в судове засідання прибули не всі особи, які беруть участь у справі, суд вирішив розглянути справу в порядку письмового провадження, за наявними у справі документами. Згідно ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи, суд встановив: ПП «Метизи-94» зареєстровано в якості суб'єкта господарювання 22.07.1997 та з січня 2012 перебуває на обліку та обслуговуванні у ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя ГУ Міндоходів у Запорізькій області. Основним видом діяльності підприємства є здійснення оптової торгівлі залізними виробами, водопровідним і опалювальним устаткуванням і приладами до нього (п. 46.74 КВЕД-2010). В січні 2012 року між ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя та ПП «Метизи-94» було укладено договір № 1921 від 17.01.2012 про визнання електронних документів. Також, між тими ж сторонами були укладені договори № 230720131 від 23.07.20134, № 280820131 від 28.08.2013 та № 170920134 від 17.09.2013 аналогічного змісту, предметом яких було визнання податкових документів (податкової звітності, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних з податку на додану вартість та інших звітних податкових документів), поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу. У період з 22 серпня 2013 по 03 жовтня 2013 ПП «Метизи-94» надіслало до Міністерства доходів і зборів України засобами електронного зв'язку для реєстрації податкові накладні, за якими отримані квитанції з відмовою: «Документ не прийнято. При необхідності виправте документ та відправте його знову. Виявлені помилки: помилка - місцезнаходження юридичної особи продавця товарів/послуг, вказане у документі не відповідає інформації Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Відправник: Центральний портал прийому звітності ДПС України, версія 2.1.5.73». Вважаючи дії Міністерства доходів і зборів України протиправними та з вимогою зобов'язати останнього вчинити дії, ПП «Метизи-94» звернулось до суду. Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступних висновків. Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, права та обов'язки платників податків та зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб, під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Відповідно до п.201.1. ст.201 ПК України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: a) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим. У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: a) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; є) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України); ї) номер та дата митної декларації, за якою було здійснено митне оформлення товару, ввезеного на митну територію України. Податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця (п.201.4. ст.201 ПК України). Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця (п.201.6. ст.201 ПК України). Згідно п.201.10. ст.201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних. Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання. Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що реєстрація податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є обов'язком постачальника товарів чи послуг. Цьому обов'язку кореспондує обов'язок центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, прийняти та зареєструвати надану платником податку-продавцем податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних. Згідно пп.14.1.60 п.14.1 ст.14 Кодексу, Єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами. Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних. Механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї (далі - податкова накладна та/або розрахунок коригування), до Єдиного реєстру податкових накладних (далі - Реєстр) платників податку на додану вартість - продавців товарів (послуг), звіряння даних, що містяться у виданих платникам такого податку - покупцям товарів (послуг) податковій накладній та розрахунку коригування з відомостями, які містяться у Реєстрі визначає Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 p. № 1246 (далі - Порядок). Згідно п.2 Порядку, внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування, до Реєстру (далі - реєстрація) здійснюється шляхом подання протягом операційного дня зазначених документів в електронній формі Державній податковій службі з використанням електронного цифрового підпису та внесення відповідних відомостей до Реєстру. Операційний день триває з 0 до 23-ї години. Для підтвердження прийняття податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації продавцю видається квитанція в електронній формі у текстовому форматі, у якій зазначаються реквізити зазначених документів, відповідність електронного документа формату (стандарту), затвердженому Державною податковою службою, результати перевірки електронного цифрового підпису, інформація про продавця, дата та час прийняття, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова накладна та/або розрахунок коригування. Квитанція, на яку накладається електронний цифровий підпис Державної податкової служби, підлягає шифруванню та надсилається продавцеві засобами телекомунікаційного зв'язку. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в Державній податковій службі (п.8 Порядку). Згідно з абз. 5 п. 201.10 ст. 201 ПК України якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин. Причиною відмови у прийнятті податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації згідно п.п.1 п. 9 Порядку є, зокрема, наявність помилок. Однак ані ПК України, ані Порядком, ані будь - яким іншим нормативно-правовим актом не конкретизуються помилки (не наводиться перелік), виявлення яких унеможливлює реєстрацію податкової накладної. Слід зазначити, що зазначена відсутність законодавчого регулювання підстав можливого повернення податкової накладної суттєво порушує права платника податку. Так, судом встановлено, що на виконання вимог п. 201.10 ст. 201 ПК України, позивач у період з 22 серпня 2013 року по 02 жовтня 2013 року засобами електронного зв'язку надіслав до Єдиного реєстру податкових накладних наступні податкові накладні (розрахунки коригувань): №№ 213 від 22.08.13, 221 від 22.08.13, 226 від 22.08.13, 228 від 22.08.13, 238 від 22.08.13, 250 від 22.08.13, 252 від 05.09.13, 254 від 22.08.13, 259 від 05.09.13, 278 від 06.09.13, 279 від 06.09.13, 281 від 06.09.13, 301 від 07.09.13, 302 від 07.09.13, 312 від 09.09.13, 315 від 09.09.13, 319 від 09.09.13, 338 від 09.09.13, 343 від 09.09.13, 347 від 30.08.13, 349 від 09.09.13, 350 від 09.09.13, 354 від 09.09.13, 356 від 09.09.13, 359 від 09.09.13, 360 від 09.09.13, 361 від 09.09.13, 362 від 09.09.13, 371 від 09.09.13, 372 від 09.09.13, 376 від 09.09.13, 378 від 09.09.13, 386 від 09.09.13, 387 від 09.09.13, 9 від 09.09.13, 13 від 09.09.13, 23 від 09.09.13, 24 від 16.09.13, 28 від 09.09.13, 30 від 09.09.13, 31 від 09.09.13, 43 від 09.09.13, 44 від 09.09.13, 45 від 09.09.13, 50 від 09.09.13, 52 від 09.09.13, 54 від 09.09.13, 70 від 09.09.13, 75 від 09.09.13, 76 від 20.09.13, 78 від 09.09.13, 81 від 09.09.13, 88 від 09.09.13, 90 від 09.09.13, 91 від 09.09.13, 94 від 09.09.13, 100 від 09.09.13, 104 від 09.09.13, 109 від 16.09.13, 110 від 16.09.13, 112 від 16.09.13, 116 від 16.09.13, 124 від 16.09.13, 125 від 16.09.13, 129 від 16.09.13, 134 від 16.09.13, 142 від 24.09.13, 143 від 16.09.13, 144 від 16.09.13, 158 від 16.09.13, 160 від 16.09.13, 178 від 24.09.13, 179 від 24.09.13, 181 від 24.09.13, 187 від 24.09.13, 192 від 24.09.13, 193 від 24.09.13, 202 від 24.09.13, 206 від 25.09.13, 216 від 25.09.13, 238 від 25.09.13, 239 від 25.09.13, 244 від 25.09.13, 245 від 25.09.13, 246 від 25.09.13, 247 від 25.09.13, 250 від 25.09.13, 252 від 25.09.13, 257 від 25.09.13, 258 від 25.09.13, 261 від 01.10.13, 293 від 25.09.13, 374 від 02.10.13. Проте, за кожною із вищевказаних податкових накладних (розрахунків коригувань) товариство отримало квитанцію із наступним змістом: «Документ не прийнято. При необхідності виправте документ та відправте його знову. Виявлені помилки: помилка - місцезнаходження юридичної особи продавця товарів/послуг, вказане у документі не відповідає інформації Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Відправник: Центральний портал прийому звітності ДПС України, версія 2.1.5.73». Тобто, підставою для відмови у прийнятті податкових накладних позивача стали виявлення помилки, а саме: «місцезнаходження юридичної особи продавця товарів/послуг (позивача у даній справі), вказане у документі не відповідає інформації Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців». З цього приводу суд зазначає, що відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а також фізичних осіб - підприємців регулює Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» (далі - Закон). За визначенням ч.1 ст.1 Закону, Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців - це автоматизована система збирання, накопичення, захисту, обліку та надання інформації про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; місцезнаходження юридичної особи - адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені. Відповідно до ч.1 ст.18 Закону, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Згідно п.45.2. ст.45 ПК України, податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується належним чином завіреними копіями: витягу з ЄДР від 05.09.2013 серії АГ № 264762, довідки Головного управління статистики у Запорізькій області від 23.07.2013 серії АА № 813209, статуту ПП «Метизи-94» (друга редакція) місцезнаходження позивача визначено за адресою: 69006, м. Запоріжжя, вул. Портова, буд. 2. Вказана адреса була зазначена позивачем у надісланих на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних (розрахунках коригувань). Таким чином, судом встановлено, що місцезнаходження (податкова адреса), вказана позивачем в зазначених податкових накладних (розрахунках коригувань) та інформація про його місцезнаходження, внесена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців повністю співпадають, що свідчить про помилковість висновків відповідача щодо невідповідності інформації про місцезнаходження юридичної особи продавця товарів/послуг (позивача у даній справі), вказаної у податкових накладних інформації Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а також про відсутність у податкового органу підстав для відмови у їх прийнятті та реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. З аналізу викладених законодавчих норм та обставин справи, суд дійшов висновку, що суб'єктом владних повноважень, що має нести відповідальність за неприйняття до реєстрації податкових накладних позивача, є Державна податкова служба України, як адміністратор Реєстру, згідно пп.14.1.60 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України. В той же час, згідно п.2 Указу Президента України від 18.03.2013 №141/2013 «Про Міністерство доходів і зборів України», Міністерство доходів і зборів України є правонаступником Державної податкової служби України та Державної митної служби України, що реорганізовуються. Таким чином, в даному випадку, саме Міністерство доходів і зборів України є суб'єктом владних повноважень, що має нести відповідальність за відмову у реєстрації податкових накладних позивача. В порушення положень ст. 7, Глави 6, ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірності вчинених ним дій з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин та вимог законодавства. Отже, дії Міністерства доходів та зборів України щодо неприйняття для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкових накладних, направлених Приватним підприємством «Метизи-94» засобами електронного зв'язку у період з 22 серпня 2013 року по 02 жовтня 2013 року згідно переліку, є протиправними. Посилання відповідача на те, що Міністерством доходів та зборів України фактично будь-яких активних дій щодо відмови не вчинялось, оскільки неприйняття податкових накладних здійснювалось в автоматичному режимі, суд вважає безпідставним, виходячи з такого. Відповідно до п. 9 Порядку у разі відмови у реєстрації податкової накладної продавцеві засобами телекомунікаційного зв'язку надсилається квитанція, на яку накладається електронний цифровий підпис Державної податкової служби, що підлягає шифруванню. Тобто, відповідачем, в даному випадку, хоча і не безпосередньо, а за допомогою автоматизованої системи реєстрації, були вчинені саме дії щодо відмови позивачу у реєстрації податкових накладних, оскільки сформовані та надіслані квитанції щодо неприйняття документів. Також суд відхиляє посилання відповідача на відсутність у ПП «Метизи-94» порушеного права, яке потребує захисту, оскільки вчинені відповідачем дії перешкоджають позивачу виконати його суб'єктивний обов'язок щодо реєстрації податкових накладних (розрахунків коригувань), що в свою чергу порушує його права, як платника податків. Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період. Тобто, Податковим кодексом України чітко визначено правові наслідки відсутності факту реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. Така податкова накладна не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період. Виявлення розбіжностей даних податкової накладної та Єдиного реєстру податкових накладних, у свою чергу, є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг. Таким чином, відсутність реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних впливає на правовий стан платників податків. Покупець товарів позбавляється права на формування податкового кредиту за рахунок відповідних сум, а продавець може зазнати небажаних для нього наслідків у вигляді проведення його позапланової перевірки. Тобто, належний правовий порядок в даному випадку ґрунтується на тому, що в Єдиному реєстрі податкових накладних обов'язково має бути інформація про податкові накладні (розрахунки коригувань), що видаються продавцями товарів (робіт, послуг) своїм контрагентам-покупцям. Тому, визнання за результатами розгляду вказаної справи податкових накладних, не прийнятих відповідачем, такими що є зареєстровані, як про це прохає ПП «Метизи-94», на думку суду не захистить права позивача та його контрагентів, оскільки у Єдиному реєстрі податкових накладних буде відсутня інформація щодо реєстрації спірних податкових накладних. Відповідно до ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. Водночас, зміст принципу офіційного з'ясування всіх обставин у справі, передбачений ст. 11 КАС України, зобов'язує адміністративний суд до активної ролі у судовому засіданні, в тому числі і щодо виходу за межі позовних вимог, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне захистити порушені права позивача шляхом визнання протиправними дій Міністерства доходів і зборів України щодо не прийняття до реєстрації податкових накладних згідно переліку та зобов'язати відповідача зареєструвати податкові накладні тими датами, коли їх було надіслано платником податку. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. З огляду на це, суд вважає за необхідне зобов'язати Міністерство доходів та зборів України подати до Запорізького окружного адміністративного суду протягом двох місяців з моменту набрання законної сили судовим рішенням по вказаній справі звіт про фактичне виконання постанови. В задоволені адміністративного позову ПП «Метизи-94» про зобов'язання Міністерство доходів та зборів України надати квитанції про прийняття (підтвердження реєстрації) податкових накладних, направлених підприємством засобами електронного зв'язку у період з 22 серпня 2013 року по 02 жовтня 2013 року, суд відмовляє, оскільки видача таких квитанцій здійснюється згідно Порядку автоматизовано після надходження податкових накладних (розрахунків коригувань) до Єдиного реєстру. В даному випадку, відповідач зобов'язаний вчинити дії щодо реєстрації податкових накладних (розрахунків коригувань) на виконання рішення суду, що виключає автоматизований порядок реєстрації. Крім того, підтвердженням позивачу факту реєстрації податкових накладних (розрахунків коригувань) буде, зокрема, звіт відповідача, про виконання постанови суду. Згідно ч. 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи вищезазначене, та

Результат розгляду: partial