Рішення адміністративного суду від 2014-03-12 00:00:00+02

07 листопада 2013 року [PERSON] на адресу Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області для прийняття в експлуатацію об'єкта будівництва (садового будинку), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] надіслано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації та додані до неї документи. Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю у Київській за результатами розгляду наданих документів листом від 20 листопада 2013 року за № 7/10-19/2011/03, повернула позивачу декларацію про готовність об'єкта до експлуатації «Садовий будинок, тераса, ворота, хвіртка, огорожа, доріжки та площадки садові, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]». 02 грудня 2013 року позивачем повторно надіслано на адресу відповідача документи для прийняття в експлуатацію об'єкта будівництва за адресою [ADDRESS], за результатами розгляду яких останній листом від 16 грудня 2013 року № 7/10-59/1612/03 повторно повернув позивачу декларацію про готовність об'єкта до експлуатації «Садовий будинок, тераса, ворота, хвіртка, огорожа, доріжки та площадки садові, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]». Незгода з вказаними рішеннями суб'єкта владних повноважень обумовила звернення позивача до суду з адміністративним позовом. Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд погоджується з доводами [PERSON], виходячи з наступного. Процедура та умови прийняття в експлуатацію збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт та механізм проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж: індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, збудованих у період з 05 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року; збудованих до 12 березня 2011 року (громадських будинків I і II категорій складності та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I і II категорій складності) регулюється Порядком прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 19.03.2013 року № 95 (далі - Порядок № 95). Відповідно до п. 3.1 Порядку № 95 прийняття в експлуатацію об'єктів, зазначених у пункті 1.1 розділу I цього Порядку, здійснюється безоплатно територіальними органами Держархбудінспекції України (далі - Інспекція) протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені такі об'єкти, за результатами технічного обстеження цих об'єктів шляхом реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації (далі - декларація), яка складається за формою, наведеною у додатку 2 до цього Порядку. Пунктом 3.2 Порядку № 95 передбачено, що замовник або його уповноважена особа подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення до Інспекції за місцезнаходженням об'єкта заяву про прийняття в експлуатацію об'єкта за формою, наведеною у додатку 3 до цього Порядку, до якої додаються: - два примірники заповненої декларації; - звіт про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об'єкта з висновком про їх відповідність вимогам надійності і безпечної експлуатації (крім індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, прибудов до них загальною площею до 300 квадратних метрів включно, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них загальною площею до 100 квадратних метрів включно); - засвідчені в установленому порядку копії: - документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, на якій розміщено об'єкт; - технічного паспорта. Згідно п. 3.3 вказаного Порядку Інспекція розглядає документи, зазначені у пункті 3.2 цього розділу, та приймає рішення про реєстрацію декларації або її повернення у строк, передбачений пунктом 3.1 цього розділу. Дані, зазначені в декларації, повинні узгоджуватись з документами, які подаються разом з нею. Замовник відповідно до Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації (п. 3.4 Порядку № 95). Відповідно до п. 3.5 Порядку № 95 Інспекція повертає замовнику декларацію, якщо вона подана чи оформлена з порушенням вимог, установлених цим Порядком, у тому числі у разі виявлення невідповідності поданих документів вимогам законодавства та виявлення недостовірних відомостей у поданих документах. Пунктом 3.6 Порядку № 95 передбачено, що у разі прийняття рішення про повернення декларації Інспекція у строк, передбачений для її реєстрації, надсилає замовнику письмове повідомлення про прийняте рішення з обґрунтуванням причин повернення. Відповідно до п. 3.7 Порядку № 95 після усунення недоліків, що стали підставою для прийняття рішення про повернення декларації, замовник може повторно подати до Інспекції документи згідно з цим Порядком. При цьому, суд зазначає, що відповідно до п. 3.9 Порядку № 95 один примірник декларації після проведення реєстрації повертається замовнику, а другий залишається в Інспекції, яка її зареєструвала. Датою прийняття в експлуатацію об'єкта є дата реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації (п. 3.10 Порядку № 95). Як вбачається з матеріалів справи позивачем (07.11.2013 р. та 02.12.2013 р.) для прийняття в експлуатацію садового будинку літ. «А», тераса літ. «а», ворота літ. «№ 1», хвіртка літ. «№ 2», огорожа літ. «№ 3», доріжки та площадки садові літ. «№ 5» було надіслано до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області: - заяву про прийняття в експлуатацію об'єкта за адресою: [ADDRESS] (оригінал); - декларацію про готовність об'єкта до експлуатації (садовий будинок літ. «А», тераса літ. «а», ворота літ. «№ 1», хвіртка літ. «№ 2», огорожа літ. «№ 3», доріжки та площадки садові літ. «№ 5) (оригінал, два примірника на 3-х аркушах); - звіт про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій на інженерних мереж об'єкта від 29.09.2013 року (оригінал); - технічних паспорт № 21-40202 від 09.09.2013 року (засвідчена копія); - державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 904287 (засвідчена копія). За результатами розгляду вказаних документів, відповідач прийняв рішення, оформлені листами від 20.11.2013 року та 16.12.2013 року про повернення позивачу декларації про готовність об'єкта до експлуатації. З вказаних листів вбачається, що підставою для повернення декларацій стало порушення позивачем вимог, встановлених вищевказаним Порядком, а саме: - зазначене п. 2 декларації місцезнаходження об'єкта будівництва не узгоджується з інформацією зазначеною в документі, що посвідчує право власності (користування) земельною ділянкою; - зазначені в п. 2 декларації роки будівництва не узгоджуються з інформацією зазначеною в звіті. З урахуванням встановлених під час розгляду справи обставин, суд зазначає наступне. З поданої декларації про готовність об'єкта до експлуатації вбачається, що відповідно до її п. 2 найменування об'єкта будівництва та його місцезнаходження - садовий будинок літ. «А», тераса літ. «а», ворота літ. «№ 1», хвіртка літ. «№ 2», огорожа літ. «№ 3», доріжки та площадки садові літ. «№ 5» за адресою: [ADDRESS]. При цьому, згідно наданого державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 904287, позиває є власником земельної ділянки площею 0, 0570 га розташованої за адресою: [ADDRESS]. Посилання відповідача про невідповідність місцезнаходження об'єкту будівництва з інформацією зазначеною у документі, що посвідчує право власності (користування) земельною ділянкою, судом не береться до уваги, оскільки вищевказаний держаний акт відповідає всім вимогам, встановлених до нього Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04 травня 1999 р. № 43 та постановою Кабінету Міністрів України від 02 квітня 2002 р. № 449 «Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою». При цьому, суд зазначає, що відповідно до вказаних нормативно-правових актів, у разі надання у власність земельної ділянки їй присвоюється індивідуальний кадастровий номер, а не номер участку на якому вона знаходиться. Отже, на думку суду, позивачем дотримано вимог щодо зазначення найменування об'єкта будівництва та його місцезнаходження у декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Не береться до уваги також посилання відповідача на неузгодженість років будівництва, вказаних в декларації, з роками зазначеними в звіті. Відповідно до даних звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж, копія якого міститься в матеріалах справи, об'єкт зі слів забудовника, згідно документації, що збереглася та технічного паспорту, складеного Комунальним підприємством Київської обласної ради «Західне бюро технічної інвентаризації» був збудований у 2011 році, що також узгоджується із даними, зазначеними у декларації про готовність об'єкта до експлуатації та не суперечить їм в частині дати закінчення будівництва. Таким чином, твердження відповідача про те, що дані, зазначені позивачем в декларації про готовність об'єкта до експлуатації не узгоджуються з даними документів, які подані разом з декларацією, є помилковими. Окрім цього, суд звертає увагу, що неузгодженість між даними, зазначеними в декларації про готовність об'єкта до експлуатації з даними документів, які подані разом з нею, за приписами вказаного вище Порядку не є підставою для повернення декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Фактів внесення недостовірних відомостей до документів, що подавалися позивачем та невідповідності поданих документів вимогам законодавства під час розгляду вказаної адміністративної справи не встановлено. Отже, за вказаних вище обставин, суд приходить до переконання, що зазначені позивачем дані в декларації повністю відповідають поданим до неї документам, а тому рішення відповідача щодо повернення декларації про готовність об'єкта до експлуатації, оформлені листами від 20.11.2013 року та 02.12.2013 року є такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а тому підлягають визнанню протиправними та скасуванню. Одночасно, з урахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить, необхідно його вимогу, яка полягає в зобов'язанні Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області зареєструвати декларацію про готовність об'єкта «Садовий будинок літ. «А», тераса літ. «а», ворота літ. «№ 1», хвіртка літ. «№2», огорожа літ. «№ 3», огорожа літ. «№ 4», доріжки та площадки садові літ. «№ 5» за адресою: [ADDRESS]», також задовольнити. За правилами частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач в обґрунтування правомірності своїх висновків та прийнятих рішень не надав жодних доказів порушень закону позивачем, а тому суб'єктом владних повноважень не доведено своєї правоти. Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд прийшов до переконання про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує на користь позивача всі здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 73, 08 грн. з Державного бюджету України.

Результат розгляду: granted