Рішення адміністративного суду від 2014-02-03 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з позовом та просив визнати неправомірними дії відповідача щодо не донарахування та недоплати йому державної та додаткової доплати до пенсії відповідно до вимог Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зобов'язати відповідача здійснити донарахування і провести доплату недоплачених сум з 01.12.2010 року, виходячи із розмірів мінімальної пенсії за віком з 01.12.2010 року. Ухвалою суду від 12.12.2013р. відкрито скорочене провадження до Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова про визнання дій протиправними, зобов'язання до вчинення дій з 01.12.2010 року, тому суд розглядає позовні вимоги за період з 01.12.2010 року. Відповідач у письмових запереченнях, скерованих на адресу суду, вказав, що позовні вимоги управління не визнає, оскільки мінімальний розмір пенсії за віком не може застосовуватися для обчислення додаткової пенсії, передбаченої ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". З 01.01.2008 року редакцію ст. 50 Закону змінено відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 № 107-VІ і викладено в новій редакції. Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 №10-рп/2008 зміну до ст. 50 Закону визнано такою, що не відповідає Конституції України, тому дане положення втратило чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення тобто з 22.05.2008 року. Проте, рішення про відновлення дії ст. 50 Закону у редакції, чинній до внесення змін до неї. Верховною Радою України не приймалося. Разом з тим, 28.05.2008 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян". Тому, з 22.05.2008 року по даний час обчислення додаткової пенсії, передбаченої ст. 50 Закону здійснювалося відповідно до Постанови КМУ. Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» визначено, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50. 51. 52. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік. У 2012 році та 2013 році постанови Кабінету Міністрів України, які регулюють розмір вищезазначених виплат є чинними та не визнані неконституційними. Тому, бюджетні призначення чорнобильцям на виплату пенсій, доплат, підвищень, в тому числі, розміри пенсій яких визначалися за рішеннями судів, виплата пенсій здійснюються в тих розмірах, що встановлені постановами Кабінету Міністрів України. Дослідивши матеріали справи, письмові заперечення відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходжу до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач має статус учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС і його віднесено до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] та встановлено 2 групу інвалідності в зв'язку із захворюванням пов'язаним з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, що підтверджується витягом із акту огляду у МСЕК № 1 Серії ЛВА-2 № 025970. Статтею 49 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Що стосується вимог позивача за 2010 рік, то відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин з врахуванням Рішення Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008р.) обчислення і призначення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи із заробітку за межами зони відчуження провадиться на загальних підставах відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". В усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими 8 мінімальних пенсій за віком по 2-ій групі інвалідності. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин з врахуванням Рішення Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008р.), особам віднесеним до I категорії, які є інвалідами 2 групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком. Після Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008 дія ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не обмежувалась. Виходячи з загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами, суд приходить до висновку, що при розрахунку основної та додаткової пенсій позивача, передбачених ст.ст. 50, 54 Закону України застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений в Законі України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком, а не положення постанов Кабінету Міністрів України, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав. За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається виключно за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в якій зазначається, що мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Положення ч. 3 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на думку суду, не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для обрахування інших пенсій чи доплат, пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого ч.1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком. Відповідно до частини третьої статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, що діяла по 31.12.2007р. та з 22.05.2008р. із врахуванням Рішення Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року), у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму. Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму. Оскільки позивачу слід нараховувати пенсію, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму, перерахунок пенсії повинен проводитись, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком. Тому відмова відповідача у проведення такого перерахунку у разі зміни розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, є неправомірною. Виходячи з вищезазначеного, вважаю, що позивач має право на нарахування та виплати доплати до пенсії та додаткової пенсії відповідно до вимог ст. 39, 51 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у 2010 році з 01.12.2010 року до 31.12.2010 року включно. Що стосується вимог позивача за 2011 рік, то відповідно до п. 7 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» доповнено п. 4 такого змісту: «Установити, що у 2011 році норми і положення ст.ст. 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., N 13, ст. 178 з наступними змінами), ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (Відомості Верховної Ради України, 2005 р., № 4, ст. 94 з наступними змінами), статей 14, 22, 37 та ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., N 29, ст. 399 з наступними змінами) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік». На виконання вимог даного Закону Кабінетом Міністрів України 06.07.2011 року було прийнято постанову № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету». Дана постанова набрала чинності з 23.07.2011 року. Отже, до 23.07.2011 року вказані виплати виплачуються у розмірах, встановлених Законом України «Про соціальний захист дітей війни» та Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а починаючи з 23.07.2011 року - Постановою Кабінету Міністрів України від 06.07.2011 року № 745 до 01.01.2012 року, оскільки з 01.01.2012 року дана постанова втратила чинність. Виходячи з вищезазначеного, вважаю, що позивач має право на нарахування та виплати доплати до пенсії та додаткової пенсії відповідно до вимог ст. 39, 51 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у 2011 році до 22.07.2011 року включно. Що стосується вимог позивача за 2012 рік, то відповідно до п. 3 прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет на 2012 рік» установлено, що у 2012 році норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік. Що стосується вимог позивача за 2013 рік, то відповідно до п. 4 прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет на 2013 рік» у 2013 році норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік. На дійсний час вищезазначені положення та постанова Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є чинними та не визнані неконституційними. Таким чином, позивач має право на одержання державної та додаткової доплати до пенсії відповідно до вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», однак у розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Згідно ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органу державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Враховуючи, що відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний суд може лише визнати дії суб'єктів владних повноважень незаконними та покласти обов'язок на відповідача провести нарахування й виплату належних сум відповідно до закону за відповідний рік, й не є уповноваженим органом провадити розрахунок суми заборгованості із виплати пенсії, а тому підстав для стягнення сум недоотриманої основної та додаткової пенсії суд не вбачає, а обов'язок із визначення належної до виплати позивачу суми пенсії слід покласти на відповідача. Таким чином, суд приходить до висновку, що саме відповідач зобов'язаний здійснити нарахування та виплату на користь позивача пенсії відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з мінімального розміру пенсії за віком відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за період з 01.12.2010 року по 22.07.2011 року з урахуванням виплачених сум, а дії Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова щодо нарахування та виплати позивачу пенсії відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за вказаний вище період слід визнати неправомірними. При цьому вважаю правомірними дії відповідача щодо нарахування та виплату пенсії позивачу з 23.07.2011 по 01.01.2012 року на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 06.07.2011 року № 745, та з 02.01.2012 року по 04.07.2013 року (дата звернення із адміністративним позовом до суду) на підставі та у розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на поточний рік.

Результат розгляду: partial