Рішення адміністративного суду від 2014-03-13 00:00:00+02

В листопаді 2013 року Приватне підприємство "МВМ-13" звернулось до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Шепетівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Хмельницької області з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення № 0001821500 від 12 серпня 2013 року. Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 26.12.2013 року адміністративний позов задоволено повністю. Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також на неповне з'ясування судом всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, просив скасувати постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 26.12.2013 року та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі з підстав, викладених в апеляційній скарзі. Представники відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримали в повному обсязі та просили колегію суддів їх задовольнити. Представник позивача заперечив проти скасування рішення суду першої інстанції, посилаючись на обгрунтованість висновків суду. Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, надавши правову оцінку наявним у справі доказам, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 26.12.2013 року з огляду на наступне. Судом встановлено, що в липні 2013 року, на підставі пп.20.1.14 п.20.1 ст.20, пп.75.1 ст.75 та ст. 76 ПК України працівниками Шепетівської ОДПІ проведена камеральна перевірка своєчасності сплати позивачем податку на прибуток за звітний податковий період 2012 року та I півріччя 2013 року, результати якої оформлені актом від 22.07.2013 року №56/1502. На підставі зазначеного вище акту камеральної перевірки відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення від 12.08.2013 року №0001821500 про сплату позивачем штрафних санкцій в розмірі 20% за порушення граничного строку сплати податку на прибуток в сумі 169505 грн. 35 коп., тобто, за порушення термінів сплати узгодженого грошового зобов'язання з податку на прибуток протягом строків, визначених п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України. Позивач, не погодившись з прийнятим податковим органом рішенням, звернувся до суду з позовом про його скасування. За результатом розгляду справи, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача. Позиція суду полягає в тому, що у результаті укладення відповідного договору про розстрочення, визначені Податковим кодексом України строки сплати податкових зобов'язань, розстрочених зазначеним договором, переносяться на строки сплати цих податків та податкових платежів, передбачені договором про розстрочення. Строками сплати розстрочених грошових зобов'язань з податку на прибуток слід вважати не строки сплати цього податку, визначені Податковим кодексом України, а строки, передбачені договором про розстрочення від 22.03.2013 року № 29, які визначені ст. 100 Податкового кодексу України як строки сплати цих зобов'язань. Таким чином, на думку суду першої інстанції, кількість днів затримки сплати розстрочених податкових зобов'язань для розрахунку штрафних санкцій, передбачених ст.126.1 ст.126 Податкового кодексу України слід визначати, виходячи з того, що днем виникнення заборгованості з узгодженого грошового зобов'язання з відповідного податку та податкового платежу є визначені договором про розстрочення терміни їх сплати. Колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції та вважає їх помилковими з наступних підстав. Встановлено, що узгоджені грошові зобов"язання з податку на прибуток визначені контролюючим органом відповідно до рішення суду - постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду у справі №2270/11783/11 від 21.02.2012 року. Відповідно до п.5 ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення. Грошове зобов'язання вважається узгодженим після набрання судового рішення апеляційної інстанції законної сили. В даному випадку, термін сплати узгодженої суми податку на прибуток згідно податкового повідомлення - рішення від 22.07.11 №0000592300 настав 04.07.12. Проте, у встановлений законом термін, позивачем грошове зобов'язання з податку на прибуток та штраф, що визначені у податковому повідомленні - рішенні не сплачено в результаті виник податковий борг. Відповідно пп. 14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання. Згідно п. 100. ст.100 Податкового кодексу України розстроченням, відстроченням грошових зобов'язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов'язань або податкового боргу під проценти, розмір, яких дорівнює розміру пені, визначеному пунктом 129. 4 статті 129 цього Кодексу. Відповідно п. 100.2 ст.100 Податкового кодексу України платник податків має право звернутися до контролюючого органу із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу. Платник податків, який звертається до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов"зань, вважається таким, що узгодив суму такого грошового зобов'язання. Встановлено, що 22.03.2013 року позивачем подано до Шепетівської ОДПІ заяву про розстрочення податкового боргу з податку на прибуток. Станом на 22.03.13 по ПП „МВМ-13" податковий борг з податку на прибуток складав всього 912 347,15 грн., в т.ч.: основний платіж в сумі 721 212,40 грн., штрафна (фінансова) санкція в сумі 187 312,25 грн. та несплачена пеня в сумі 3822,50 грн. Розглянувши заяву позивача, на підставі ст.100 Податкового кодексу України відповідачем укладено договір №29 від 22.03.2013 року про розстрочення позивачу грошового боргу в загальній сумі 912347.15 грн., розстрочення платежів надано з 19.04.13 по 18.12.13 з зазначенням строків та сум сплати розстроченого податкового боргу. Відповідно до п. 100.1 ст.100 Податкового кодексу України розстроченням, відстроченням грошових зобов'язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов'язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру пені, визначеному п. 129.4 ст.129 Кодексу. Якщо до складу розстроченої (відстроченої) суми входить пеня, то для розрахунку процентів береться сума за вирахуванням суми пені. Згідно п. 100.6 ст. 100 Податкового кодексу України розстрочені суми грошових зобов'язань або податкового боргу (в тому числі окремо суми штрафних (фінансових) санкцій) погашаються рівними частками, починаючи з місяця, що настає за тим місяцем, у якому прийнято рішення про надання такого розстрочення. За порушення термінів сплати узгоджених сум грошових зобов"язань до платників застосовується штраф у розмірах, встановлених п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України. У разі якщо платник податків не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу. Такий порядок застосування штрафних санкцій залишається і при укладанні договору про розстрочення податкового боргу. При цьому, згідно з п.3.9 Порядку розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) платників податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.11.12 за № 1261 з дати укладання (підписання) договору до закінчення строку дії договору про розстрочення (відстрочення) грошового зобов'язання (податкового боргу) пеня і штрафні санкції на розстрочений податковий борг не нараховуються. Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу за порушення терміну сплати узгоджених сум грошових зобов'язань, передбаченого п. 126.1 ст.126 Податкового кодексу України, в залежності від кількості днів затримки сплати узгодженої суми грошових зобов'язань з дня наступного за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов'язань і до дня укладання договору про розстрочення податкового боргу. Нарахування штрафів здійснюється в залежності від кількості днів затримки сплати узгодженої суми грошових зобов'язань з дня наступного за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов'язань і до дня укладання договору про розстрочення податкового боргу у день сплати розстроченої суми податкового боргу на суму фактичної сплати. Таким чином, оскільки, на дату звернення позивача до Шепетівської МДПІ з заявою про розстрочення податкового боргу, порушення встановлених законом термінів сплати узгоджених сум грошових зобов'язань з ПДВ склало більше 30 днів, колегія суддів вважає, що відповідачем за результатами перевірки при сплаті розстроченого податкового боргу з податку на прибуток в сумі 169505,35 грн., правомірно було застосовано до позивача штрафні санкції в розмірі 20% в сумі 33901,07 грн. Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Державна податкова інспекція є органом державної влади, відповідно, її діяльність має підпорядковуватись вимогам Податкового кодексу України. Колегія суддів вважає, що позовні вимоги позивача стосовно скасування податкового повідомлення - рішення від 12.08.2013 р. за №000182500 є безпідставними, оскільки воно прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства. Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до статті 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання. Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків суду обставинам справи призвели до помилкового висновку, у зв'язку з чим, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Результат розгляду: denied