Рішення адміністративного суду від 2014-01-17 00:00:00+02

Державною фінансовою інспекцією у Львівській області проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Державного професійно-технічного навчального закладу «Міжрегіональне вище професійне училище автомобільного транспорту та будівництва», за результатами якої складено акт № 03-21/20 від 31.07.2013 року про наслідки ревізії фінансово-господарської діяльності Державного професійно-технічного навчального закладу «Міжрегіональне вище професійне училище автомобільного транспорту та будівництва» за період з 01.05.2011 по 31.05.2013 року /а.с.12-20/. Ревізією правильності нарахування заробітної плати педагогічним працівникам встановлено окремі порушення, які призвели, зокрема, до переплати заробітної плати, внаслідок чого училищу завдано збитків на загальну суму 69053,86 грн. /а.с.18/ За результатами перевірки та на підставі складеного акта, відповідачем направлено ДПТНЗ МВПУ АТБ листа № 03-15м/6224 від 14.08.2013 року про усунення недоліків за наслідками ревізії, в якому вимагає стягнути зайво сплачені кошти з осіб, які їх отримали безпідставно в порядку та розмірах встановлених ст. 127 та ст. 136 КЗпП України. У разі пропуску встановленого строку, відшкодувати порушення за рахунок винних осіб, які допустили зайві грошові виплати /а.с.8-11/. Не погоджуючись з вказаною вимогою відповідача в частині стягнення зайво сплачених коштів в сумі 50660,00 грн. з 35 працівників училища, або відшкодування порушення за рахунок винних осіб, які допустили зайві грошові виплати у відповідній сумі, позивач звернувся до суду. Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів згідно з ч. 2 цієї ж статті можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. Юрисдикція адміністративних судів, відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України, поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Закріплений у ч. 1 ст. 11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. За правилами, встановленими ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідно до ч. 1 ст. 138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України від 26.01.1993 р. № 2939-ХІІ «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (далі - Закон № 2939-ХІІ), здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Президентом України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю). Статтею 2 Закону № 2939-ХІІ визначено головні завдання органу державного фінансового контролю, якими є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи. На виконання покладених завдань орган державного фінансового контролю наділений відповідними правами та обов'язками, що передбачені ст.ст. 10-12 Закону № 2939-ХІІ. Процедура проведення інспектування органами ДФІ в міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в період, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у період, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), а на підставі рішення суду - в інших суб'єктів господарювання визначається Порядком проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 550 від 20.04.2006 року. Стосовно вимоги ДФІ у Львівській області викладеної у листі № 03-15м/6224 від 14.08.2013 року про усунення недоліків за наслідками ревізії шляхом стягнення зайво сплачених коштів в сумі 50660,00 грн. з 35 працівників училища, які їх отримали безпідставно, в порядку та розмірах встановлених ст. 127 та ст. 136 КЗпП України, а у разі пропуску встановленого строку, відшкодування порушення за рахунок винних осіб, які допустили зайві грошові виплати, суд враховує наступне. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про професійно-технічну освіту» від 10.02.1998 р. № 103/98-ВР робочий час викладачів професійно-технічних навчальних закладів визначається згідно з обсягом навчального навантаження та позаурочної навчально-методичної, організаційної та виховної роботи серед учнів та слухачів. На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 25 січня 1993 року № 44 "Про оплату праці працівників бюджетних установ і організацій на основі Єдиної тарифної сітки" та наказу Міністерства освіти України від 25.02.1993 р. № 45 «Про розміри ставок заробітної плати і посадових окладів працівників освіти України» Міністерством освіти України наказом № 102 від 15.04.1993 року затверджено Інструкцію Про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.05.1993 року за № 56 (далі - Інструкція № 102). Згідно з положенням абз. 6 п. 63 Інструкції № 102 навчальне навантаження викладачам професійно-технічних освітніх закладів визначається один раз на рік до початку навчального року. Середня місячна заробітна плата викладачам вищих навчальних закладів I-II рівнів акредитації та професійно-технічних навчальних закладів визначається шляхом множення годинної ставки викладача на встановлений йому обсяг річного навантаження і ділення цього добутку на 10 навчальних місяців. Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячної ставки заробітної плати на середньомісячну норму навчального навантаження (72 години). Встановлена середньомісячна заробітна плата виплачується викладачу за роботу протягом навчального року, включаючи час роботи в період канікул, що не збігається з відпусткою (п. 78 Інструкції № 102). У п. 81 Інструкції № 102 зазначено, що якщо протягом навчального року навчальне навантаження викладача зменшується з незалежних від нього причин (зміни в навчальних планах, злиття груп тощо), до кінця навчального року йому виплачується середня місячна заробітна плата, встановлена на початку цього навчального року, за умови довантаження іншою організаційно-педагогічною роботою. Згідно з п. 79 Інструкції № 102 у випадках, коли викладачі відповідно до діючого законодавства або з незалежних від них причин звільняються від навчальних занять (відпустка, відрядження, тимчасова непрацездатність, відволікання учнів на сільгоспроботи, зимові канікули тощо), встановлений їм обсяг річного навантаження зменшується на 1/10 частину за кожний повний місяць відсутності на роботі або відсутності занять із зазначених причин (за неповний місяць - виходячи з відповідної кількості робочих днів). Встановлена викладачам на початку навчального року середня місячна заробітна плата в зазначених випадках зменшуватись не повинна. Години викладацької роботи, виконані викладачем протягом навчального року зверх зменшеного річного навантаження, оплачуються додатково за годинними ставками після виконання зменшеного навчального навантаження. Зменшення навчального навантаження не проводиться за час відрядження викладача для проведення навчальних занять в іншій місцевості (наприклад, у філіалі навчального закладу), а також за час чергової відпустки, якщо навчальний процес триває протягом всього календарного року і відпустка в зв'язку з цим може надаватись не тільки в період літніх канікул. За правилами передбаченими п. 81 Інструкції № 102 якщо протягом навчального року навчальне навантаження викладача зменшується з незалежних від нього причин (зміни в навчальних планах, злиття груп тощо), до кінця навчального року йому виплачується середня місячна заробітна плата, встановлена на початку цього навчального року, за умови довантаження іншою організаційно-педагогічною роботою. Судом встановлено, що Кабінет Міністрів України прийняв розпорядження № 686-р від 13.07.2011 року «Деякі питання завершення 2011/2012 навчального року у зв'язку з проведенням в Україні фінальної частини чемпіонату Європи 2012 з футболу». На виконання цього розпорядження Міністерство освіти і науки молоді та спорту України направило Міністру освіти і науки, молоді та спорту Автономної Республіки Крим, начальникам управлінь освіти і науки обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, керівникам професійно-технічних навчальних закладів лист № 1/9-648 від 26.08.2011 року «Щодо організації навчально-виробничого процесу у професійно-технічних навчальних закладах у 2011/2012 навчальному році» /а.с.29/. У листі зазначено, що з метою зменшення навантаження на інфраструктуру та розвантаження транспортної мережі міст керівникам професійно-технічних навчальних закладів необхідно організувати закінчення 2011/2012 навчального року до 25 травня, забезпечивши належне виконання навчальних планів і програм. Для цього необхідно внести відповідні зміни до графіку навчального процесу, здійснюючи диференційований підхід до кожної навчальної групи в залежності від курсу навчання, професії та інших факторів. Також, у листі міститься перелік відповідних рекомендацій /а.с.29/. З матеріалів справи судом встановлено, що на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України № 686-р від 13.07.2011 року та листа Міністерства освіти і науки молоді та спорту України № 1/9-648 від 26.08.2011 року директором ДПТНЗ МВПУ АТБ видано наказ № 219 від 05.09.2011 року щодо внесення змін до графіку навчального процесу а саме: збільшити тижневе навантаження до 36 годин; зменшити тривалість зимових канікул; зменшити кількість годин, що відводяться на ДПА; скоригувати час проходження виробничої практики та виробничого навчання; переглянути програми виробничого навчання. Також, цим наказом передбачено розробку плану роботи педагогічного колективу на червень 2012 року та доведення його до відома працівників /а.с.30/. Судом встановлено з акту ревізії та не заперечується сторонами, що тарифікаційні списки викладачів та інших педагогічних працівників училища з 01.09.2011 року (на 2011/2012 навчальний рік) затверджено з розрахунку середньої місячної заробітної плати викладачам, визначеної відповідно до п. 78 Інструкції (шляхом множення годинної ставки викладача на встановлений йому обсяг річного навантаження і ділення цього добутку на 10 навчальних місяців). Таким чином, обсяг годин, який припадав на червень 2012 року було включено при розподілі річного навантаження, середньомісячна заробітна плата викладачам визначена з врахуванням навчального навантаження, що припадало на червень 2012 року. Однак, 05.06.2012 року директором ДПТНЗ МВПУ АТБ видано наказ № 149 про зменшення обсягу річного навантаження та про додаткову оплату годин викладацької роботи виконаних викладачами протягом навчального року понад зменшене річне навантаження /а.с.52-53/. Таки чином, нарахування заробітної плати викладачам училища за червень 2012 року проведено як виходячи із середньої зарплати за тарифікацією, так і додатково за години педагогічної роботи, зменшені на 1/10 річного навантаження, які належало вичитати в червні при умові не внесення змін до графіку навчального процесу та які були вже вичитані протягом вересня 2011 - травня 2012 року. Вказане підтверджується розрахунком зарплати виплаченої за період літніх канікул по ДПТНЗ МВПУ АТБ м. Львова /а.с.94-95/. Представники позивача в судовому засіданні пояснили, що при нарахуванні додаткових виплат працівникам училища керувалися п. 79 Інструкції № 102, оскільки викладачі з незалежних від них причин були звільнені від навчальних занять у червні 2012 року, однак виконувати інші види робіт, що підтверджується планом роботи колективу ДПТНЗ МВПУ АТБ м. Львова на травень-червень 2012 року /а.с.63-65/. Суд зважає на такі покликання позивача, однак зазначає, що викладачі училища не могли бути звільнені від навчальних занять у червні 2012 року як за власним бажанням, так і з незалежних від них причин, оскільки у цьому місяці навчальні заняття не проводилися, а в попередні місяці навчального року - проводилися з більшою інтенсивністю. Саме тому, навчальний план училища, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 686-р від 13.07.2011 року, листа Міністерства освіти і науки молоді та спорту України № 1/9-648 від 26.08.2011 року та виданого на їх підставі наказу директора ДПТНЗ МВПУ АТБ № 219 від 05.09.2011 року, виконано до 25.05.2012 року. Виконання навчального плану достроково стало можливим в результаті вжиття заходів передбачених зазначеним вище наказом директора ДПТНЗ МВПУ АТБ № 219 від 05.09.2011 року, а саме: збільшення тижневого навантаження до 36 годин; зменшення тривалості зимових канікул; зменшення кількості годин, що відводяться на ДПА; коригування часу проходження виробничої практики та виробничого навчання; перегляду програми виробничого навчання /а.с.30/. Суд звертає увагу, що у листі Міністерства освіти і науки молоді та спорту України № 1/9-648 від 26.08.2011 року не йдеться про зверх зменшене річне навантаження чи про зміни в оплаті праці педагогічних працівників професійно-технічних навчальних закладів, а лише про необхідність внесення змін до графіку навчального процесу /а.с.29/. Тому, на переконання суду, позиція Міністерства, висловлена у листі № 1-7/1615 від 10.06.2013 року щодо того, що у навчальних закладах відбулася лише оптимізація навчального процесу, а умови оплати праці мали залишитися незмінними на всі 10 навчальних місяців, а вчителям та викладачам мала виплачуватися встановлена їм тарифікацією на початку навчального року середньомісячна заробітна плата без зменшення обсягу річного навантаження та додаткової оплати годин виконаних зверх зменшеного річного навантаження, є послідовною. Таким чином, суд погоджується з позицією відповідача щодо необґрунтованості покликань позивача на п. 79 Інструкції № 102, як на підставу для додаткових виплат працівникам училища у червні 2012 року, оскільки, згідно з абз. 1 п. 79 Інструкції № 102 його слід застосовувати, коли викладачі звільняються від навчальних занять. Проте, судом встановлено, що звільнення викладачів від навчальних занять в училищі не відбулося. Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено обов'язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Оскільки у даній справі оспорюється рішення прийняте відповідачем, суб'єктом владних повноважень, суд відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України, перевіряє чи прийняте (вчинене) воно: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги позивача є недостатньо обґрунтованими, а рішення суб'єкта владних повноважень відповідає критеріям визначеним ч. 2 ст. 3 КАС України, а отже, у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю. Відповідно до ст. 94 КАС України відшкодування судових витрат позивачеві, якому відмовлено у позові не передбачено.

Результат розгляду: denied