Рішення адміністративного суду від 2014-01-23 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якім просив суд постановити рішення, яким скасувати постанову серії АА2 №829096 від 17 вересня 2013 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Обґрунтування позовних вимог позивач виклав в позовній заяві (а.с.1-3). У судове засідання позивач не прибув, надіслав заяву, в якій заявлений адміністративний позов підтримав в повному об'ємі, просить справу заслухати у його відсутності. Представник відповідача в судове засідання також не прибув, про час та день розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Враховуючи наведене й вимоги ст. 128 п. 4 КАС України, суд вважає, що справу слід розглянути у відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі доказів, яких достатньо для вирішення справи по суті . Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав. Згідно ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає. За змістом ст.71 КУпАП в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб"єкта владних повноважень обов"язок щодо доказування правомірності свого рішення,дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів. Згідно ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об"єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність ,допустимість ,достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності. Позивач не заперечує, що у вказаний в постанові час, день та місці був зупинений працівником ДАІ з приводу перевищення ним швидкості. Судом встановлено і таке підтверджується матеріалами справи, що посадовою особою відповідача на [PERSON], накладено адміністративне стягнення за порушення п.12.4 Правил дорожнього руху, тобто за перевищення встановленої швидкості руху в населеному пункті - 86 км/год Вказана постанова прийнята на підставі протоколу про адміністративне правопорушення ,та винесена у відповідності до ст. 283 КУпАП. Суд критично оцінює пояснення позивача, які викладено ним в позовній заяві про те, що він їхав зі дозволеною швидкістю. Такі пояснення суд розцінює як намагання [PERSON], уникнути адміністративної відповідальності і спростовуються вищенаведеними доказами, якими є протокол серії АВ2№171514, оскаржувана постанова, пояснення самого позивача, які він виклав в протоколі та позовній заяві. Саме цими доказами спростовується твердження позивача про те, що він у вказаний в постанові день та час міг рухатися в населеному пункті з дозволеною швидкістю. Статтею 293 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Аналізуючи надані сторонами в підтвердження та заперечення позову докази суд вважає,що позивач порушив п.12.4 Правил дорожнього руху, тому оскаржувана постанова в справі про адміністративне правопорушення відповідає вимогам чинного законодавства України, а вимоги [PERSON], є безпідставними. На підставі ст. ст. 245, 287-289, 293 ч.1 п.1 Кодексу про адміністративні правопорушення України ,ст. ст. 9, ч.1 п.2 ст. 18,100, 158, 159, 130, 162, 163, 167,171-2 КАС України ,суд-

Результат розгляду: denied