Рішення адміністративного суду від 2014-04-04 00:00:00+03

18.02.2014 року позивачка звернулася до суду з позовом де вказує, що вона є матір'ю [PERSON], [INFO]. З 23.10.2012 року позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та має статус особи, застрахованої у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування. З 14.01.2013 року позивачка перебуває на обліку у відповідача і отримує державну соціальну допомогу по догляду за дитиною відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1751 від 27.12.2011 року «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми» з урахуванням положень Закону України «Про державний бюджет на 2013 рік» у розмірі 130 грн. на місяць, як застрахована особа. Вважає, що призначений розмір допомоги є незаконним. Позивачка зверталася до відповідача з заявою про перерахунок допомоги, але листом-відповіддю відповідача у проведенні перерахунку було відмовлено. Просила: визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Пролетарської районної у м. Донецьку ради щодо нарахування та виплати їй державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі 130 грн.; зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Пролетарської районної у м. Донецьку ради здійснити нарахування та виплатити їй допомогу по догляду за дитиною до досягненню нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб за період з 14.01.2013 року по 30.11.2013 року з урахуванням фактично виплачених сум, та в подальшому, з 01.12.2013 року по 31.10.2015 року здійснювати виплати відповідно до ст. 43 Закону України № 2240 до досягнення дитиною трьох років з урахуванням зміни прожиткового мінімуму для працездатних осіб; стягнути з Державного бюджету України в особі Управління праці та соціального захисту населення Пролетарської районної у м. Донецьку ради на її користь недонараховані управлінням праці та соціального захисту населення Пролетарської районної у м.Донецьку ради суми; стягнути з Державного бюджету України витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Пролетарського районного суду м. Донецька від 04.04.2014 року позовні вимоги [PERSON] про визнання дій неправомірними та стягнення з відповідача сум недоплаченої допомоги по догляду за дитиною [PERSON] до досягнення нею трьох років за період з 14 січня 2013 року по 17 серпня 2013 року включно залишені без розгляду, у зв'язку з пропуском строку звернення. Позивачка до судового засідання не прибула, належним чином про день та місце розгляду справи повідомлена, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача до судового засідання не прибув, належним чином про день та місце розгляду справи повідомлений, надав заяву з проханням розглянути справу у відсутності представника. З наданих письмових заперечень вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку в управлінні та отримує державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку як не застрахована у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування з 14.01.2013 року по 23.10.2015 року. Згідно ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та п. 22 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1751 від 27.12.2001 року, допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку призначається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 грн. Позивачка отримує допомогу у розмірі 130 грн. Згідно п. 17-24 Порядку для призначення допомоги у розмірі, який перевищує мінімальний, заявник надає в установленому порядку довідку про склад сім'ї і декларацію про доходи і майновий стан (заповнюється на підставі довідок про доходи всіх членів сім'ї). Форма заяви затверджена Наказом Міністерства праці і соціальної політики від 22.02.2012 року № 96. За перерахунком в установленому порядку на звітну дату заявниця не зверталася, заборгованості по виплаті і підстав для перерахунку немає. Крім того Управління не є розпорядником бюджетних коштів, а є розпорядником субвенції з державного бюджету, яка надходить безпосередньо в обсязі потреби за відомостями на виплату допомоги. Програмне забезпечення на призначення і перерахунки допомоги розробляється в Міністерстві праці та соціальної політики України. Управління праці та соціального захисту населення не має права і можливості змінити програмне забезпечення для проведення перерахунку будь-якого виду допомоги, відомості на виплату допомоги друкують автоматично в області, ручне виправлення у відомостях до виплати не допускається. Таким чином позивачка не реалізувала своє право на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у підвищеному розмірі, а тому просили у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи до судового засідання не прибув, належним чином про день та місце розгляду справи повідомлені, про причину неявки суду не повідомили, суд визнає неявку представника неповажною та вважає можливим розглянути справу у його відсутності. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги частково обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Закон України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» № 2811-ХІІ від 21 листопада 1992 року (далі - Закон № 2811-ХІІ) відповідно до Конституції України встановлює гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім'ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім'ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення. У судовому засіданні встановлено, що 23 жовтня 2012 року народився [PERSON], матір'ю у свідоцтві про народження якого записана позивачка (а.с. 14). Згідно довідки № 390, виданої УПСЗН Пролетарської районної у м.Донецьку ради [PERSON] знаходиться на обліку та отримує допомогу по догляду за однією дитиною до досягнення нею трирічного віку (непрацююча) в розмірі 130,00 грн. (а.с. 17). 30.01.2014 року позивачка звернулась до Управління праці та соціального захисту населення Пролетарської районної у м. Донецьку ради з заявою про перерахунок та виплату недоотриманих коштів щомісячної допомоги по догляду за дитиною віком до трьох років за період з січня 2013 року до даного часу та проводити в подальшому виплату допомоги в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб (а.с. 15-16). На вищевказану заяву відповідач надав відповідь від 10.02.2014 року № Е50-5.1-6.2, де зазначив, що призначена допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується в розмірах, встановлених чинним законодавством та управління не має законних підстав для проведення перерахунку (а.с. 17). Відповідачем допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку позивачці була нарахована та виплачена відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року № 1751 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми» та внесених Законом України від 28.12.2007 № 107-VІ «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» змін до ст.ст. 13, 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми». Так, до 1 січня 2008 року - дати набрання чинності Законом України від 28.12.2007 № 107-VІ «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі - Закон № 107-VІ) - правовідносини щодо виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку регулювалися Законом України від 21.11.1992 року № 2811-ХІІ «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» (далі - Закон № 2811-ХІІ), дія якого поширювалася на осіб, не застрахованих в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (стаття 13) та Законом України від 18.01.2001 № 2240-ІІІ (далі - Закон № 2240-III), який поширював свою дію на застрахованих у зазначеній системі осіб. Розмір допомоги також визначався цими законами. Зокрема, статтею 15 Закону № 2811-ХІІ встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, а відповідно до статті 43 Закону № 2240-ІІІ допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом. Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону № 107-VI були внесені відповідні зміни до Закону № 2811-ХІІ та Закону № 2240-III. Зокрема, змінами до статті 13 Закону № 2811-ХІІ його дію поширено на застрахованих осіб, а із Закону № 2240-III було виключено статті 40-44. Проте, Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 (далі - рішення № 10-рп/2008) визнано неконституційними низку положень Закону № 107-VI, в тому числі й пункту 25 розділу II Закону № 107-VI щодо виключення статей 40-44 Закону № 2240-III. Пунктом 2 розділу ІІІ Закону № 107-VI було передбачено, що розділ II цього Закону діє до 31 грудня 2008 року. Таким чином, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення № 10-рп/2008 відновили свою дію вищезазначені положення Закону № 2240-III, а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону № 2811-ХІІ. Таким чином, суд вважає, що позивач, як незастрахована особа в системі соціального загальнообов'язкового державного страхування, відповідно до вимог статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», має право на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Крім того суд зазначає, що Рішенням Конституційного Суду України від 25.01.2012 року № 3-рп/2012 визначено право Кабінету Міністрів України встановлювати розміри соціальних виплат, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України на основі і на виконання Закону України про Державний бюджет України на відповідний рік, однак, ні Законом України «Про державний бюджет України на 2012 рік», ні Законом України «Про державний бюджет України на 2013 рік» не було встановлено, що положення статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на відповідні роки. Так само і Кабінет Міністрів України відповідних постанов з цього питання на 2012 та 2013 роки не приймав. Таким чином, відповідач, виплачуючи позивачу допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року № 1751 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми», діяв неправомірно та з порушенням вимог законодавства. На підставі положень ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2013 рік» для дітей віком до 6 років установлено наступний прожитковий мінімум на місяць: з 1 січня - 972 грн., з 1 грудня - 1032 грн. На підставі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» для дітей віком до 6 років з 1 січня 2014 року встановлено прожитковий мінімум на місяць у розмірі 1032 грн. На підставі зазначених положень закону, суд вважає можливим стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Пролетарської районної у м.Донецьку ради на користь позивачки недоплачену допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років за період з 18.08.2013 року по день розгляду справи, тобто по 04.04.2014 включно у розмірі 6419 грн. 21 коп. На підставі положень ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Позивачка при подачі позовної заяви сплатила судовий збір у розмірі 73 грн. 08 коп. (а.с. 1, 23). Оскільки відповідач відноситься до органів місцевого самоврядування на підставі положень ст.ст. 11, 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», тому з місцевого бюджету Пролетарського району на користь позивачки підлягають стягненню понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 73 грн. 08коп. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial