Рішення адміністративного суду від 2014-01-16 00:00:00+02

Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Біотехінком» 20 листопада 2012 року звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області згідно якого просить: визнати дії відповідача при складанні повідомлення-рішення №0005081502 від 30.10.2012 року відносно ТОВ «НВП «Біотехінком» за абз.1 п.121.1. ст.121 Податкового кодексу України - незаконними; визнати повністю нечинним повідомлення-рішення №0005081502 від 30.10.2012 року, складеного відповідачем відносно ТОВ «НВП «Біотехінком» за абз.1 п.121.1. ст. 121 Податкового кодексу України. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що позивачем на паперовому носії було подано відповідачу податкову декларацію по податку на додану вартість за липень 2012 року, оскільки подачу звітів в електронному вигляді податковим органом було заблоковано. У зв'язку з цим як вважає позивач до нього було застосовано штраф в сумі 510 грн., оскільки подання реєстру виданих та отриманих податкових накладних на паперовому носії Податковим кодексом не передбачено. З прийнятим податковим повідомленням-рішенням позивач не згоден, оскільки подача податкової звітності на паперовому носії передбачена договором №246 про визнання електронних документів від 06.06.2012 року, укладеного між ТОВ «НВП «Біотехінком» та ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська. Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2012 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено. Постанова суду мотивована тим, що відповідачем доведена правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. Не погодившись з постановою суду першої інстанції відповідач оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити. Посилається на те, що суд першої інстанції допустив неправильне тлумачення абз. 1 п. 121.1 ст. 121 Податкового кодексу України, норми якого не передбачають відповідальності за ненадання реєстру виданих та отриманих податкових накладних на електронному носії. Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивача, які підтримали доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Біотехінком» зареєстровано виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради 17.04.1997 року та перебуває на податковому обліку в ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області. Відповідно до п.п.1, 2 договору №246 від 06.05.2012 року, укладеного між відповідачем та позивачем, останньому надається право подавати податкові документи (податкову звітність, реєстри отриманих та виданих податкових накладних з податку на додану вартість та інших звітних документів) в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органів ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу (а.с. 27,28). При здачі податкової декларації по ПДВ за липень 2012 року позивачем не було надано копію електронного реєстру виданих та отриманих податкових накладних. 20.09.2012 року відповідачем проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість, за результатами якої складено акт №2557/153/34607327 (далі - акт перевірки), яким встановлено порушення абз.1 п.121.1. ст.121 Податкового кодексу України. На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №0005081502 від 30.10.2012 року, яким до позивача за порушення абз.1 п.121.1. ст.121 Податкового кодексу України застосовано штраф в сумі 510 грн. Правомірність та обґрунтованість вказаного рішення відповідача є предметом спору переданого на вирішення суду. Вирішуючи спірні відносини між сторонами та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що спірне рішення відповідача прийняте правомірно, оскільки реєстр отриманих та виданих податкових накладних позивачем до ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська подано на паперових носіях, а не в електронному вигляді тому відповідачем правомірно зроблено висновок щодо не забезпечення подання платником копії реєстру отриманих та виданих податкових накладних за липень 2012 року в електронному вигляді та застосовано штрафні санкції за вчинене порушення. Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного. Згідно з пунктом 201.15. статті 201 ПК України зведені результати такого обліку відображаються в податкових деклараціях, форма яких встановлюється у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу. Платник податку веде реєстр виданих та отриманих податкових накладних в електронному вигляді, у якому зазначаються порядковий номер податкової накладної, дата її виписки (отримання), загальна сума постачання та сума нарахованого податку, а також реєстраційний номер платника податку - продавця, який видав податкову накладну такому платнику податку. Форма і порядок заповнення реєстру виданих та отриманих податкових накладних встановлюються відповідно до вимог розділу II цього Кодексу. Платники податку щомісяця в терміни, що передбачені для подання податкової звітності (календарний місяць), у тому числі для яких цим розділом встановлено звітний податковий період - квартал, подають контролюючому органу копії записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних за такий період в електронному вигляді. Контролюючий орган розробляє та розміщує на своєму офіційному веб-сайті програму ведення обліку записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних в електронному вигляді та забезпечує її безкоштовне розповсюдження (включаючи необхідні зміни та доповнення) як шляхом надання доступу до копіювання такої програми, як через Інтернет, так і шляхом запису на магнітні носії інформації платника за його запитом. Згідно з підпунктом 11.121.1. статті 121 Податкового кодексу України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 грн. Згідно з актом перевірки №2557/153/34607327 від 20 вересня 2012 року суть помилки (порушення) полягає в ненаданні позивачем Реєстру отриманих та виданих податкових накладних до декларації за липень 2012 року, яка повинна подаватися в електронному вигляді. Між тим підпунктом 11.121.1. статті 121 Податкового кодексу України передбачена відповідальність за ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю. Таким чином вказаною правовою нормою передбачена відповідальність за ненадання документів та їх копій, а не копії записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних в електронному вигляді. Отже вказана стаття не може бути застосована до спірних відносин, що помилково не було враховано судом першої інстанції. Разом з тим, колегія судів звертає увагу на наступне. В своїх позовних вимогах позивач просив визнати нечинним рішення суб'єкта владних повноважень. Як встановлено судом, зазначене рішення є правовим актом індивідуальної дії. Процесуальним законом передбачено різні способи захисту порушеного права, передбачені статтею 162 КАС України, зокрема - визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень і його скасування, або визнання рішення нечинним. З цим пов'язаний час втрати чинності правовим актом. Так, визнання протиправним (недійсним, незаконним) правового акта індивідуальної дії та його скасування передбачає втрату таким актом сили з часу його прийняття. Щодо оспорювання акта індивідуальної дії, то слід враховувати, що його існування не потягло настання певних юридичних наслідків для невизначеного кола суб'єктів, а тому, на думку колегії суддів, в даному випадку його дія може бути припинена з часу його прийняття. Тому, необхідним заходом для належного захисту прав позивача є зазначення у резолютивній частині постанови адміністративного суду про задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відповідача №0005081502 від 30.10.2012 року. З огляду на викладені обставини, колегія суддів дійшла висновку про ухвалення судом першої інстанції рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування постанови суду та прийняття нової постанови про часткове задоволення позову. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial