Рішення адміністративного суду від 2014-02-06 00:00:00+02

28 листопада 2013 р. до Київського окружного адміністративного суду звернулося товариство з обмеженою відповідальністю "Ізюмський оптико-механічний завод" (далі - позивач) з позовом до Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 20 листопада 2013 р. № 0005712200. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач вважає висновки податкового органу безпідставними, а податкове повідомлення - рішення № 0005712200 таким, що винесено з порушенням чинного законодавства. Стверджує, що сума від'ємного значення ПДВ, виникла у червні, липні, листопаді, грудні 2010 р., січні, лютому, квітня, травні, грудні 2011 р., березні, травні, червня 2013 р., а показники податкової декларації з ПДВ за червень 2010 р. неодноразово були предметом перевірки податковими органами та судами, які визнали дії Іванківської міжрайонної державної податкової інспекції в Київській області Державної податкової служби (далі - Іванківська МДПІ в Київській області ДПС) протиправними. Відповідач позов не визнав, подав до суду письмові заперечення, в яких у задоволенні позову просив відмовити посилаючись на те, що позивачем до відповідача було подано декларацію з ПДВ за червень 2010 р. з нульовими показниками, а, отже, усі наступні перевірки проводились з урахуванням нульових показників за даний місяць (т. 1 а.с. 153 -156). 4 лютого 2014 р. представниками сторін були подані суду клопотання, у яких вони просили розглянути справу у порядку письмового провадження. Розглянувши матеріали справи, клопотання сторін, суд не знаходить перешкод для розгляду справи та вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, без участі повноважних представників сторін відповідно до приписів ч. 4 ст. 122 КАС України за наявними в ній матеріалами. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, встановив таке. 25 липня 2004 р. позивач зареєстрований Іванківською районною державною адміністрацією Київської області як юридична особа, що підтверджується копією Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серія А00 № 091942 та довідками з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (т. 1 а.с. 23). Основними видами діяльності є: виробництво оптичних приладів і фотографічного устаткування; роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах; діяльність посередників, що спеціалізуються в торгівлі іншими товарами; неспеціалізована оптова торгівля; оптова торгівля фарфором, скляним посудом і засобами для чищення; виробництво й обладнання інших скляних виробів, у т.ч. технічних. 30 жовтня 2013 р. відповідачем було проведено камеральну перевірку даних, задекларованих позивачем за вересень 2013 р., за результатами якої у цей же день було складено акт перевірки № 150/22-00/33011077 (далі - акт перевірки № 150/22-00/33011077) (т. 1 а.с. 77 - 79). У розділі "Висновок" названого акту перевірки зазначено, що позивачем порушено п. 102.1, п. 102.4 ст. 102, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України від 2 грудня 2012 р. № 2755-VI (далі - ПК України), в результаті чого позивачу завищено залишок від'ємного зазначення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (р. 24) за вересень 2013 р. у сумі 14 339 062 грн 00 коп. 20 листопада 2013 р. на підставі названого акту перевірки № 150/22-00/33011077 відповідачем було винесено податкове повідомлення - рішення № 0005712200, яким завищено розмір від'ємного значення суми ПДВ у розмірі 14 339 062 грн 00 коп. (далі - податкове повідомлення-рішення № 0005712200) (т. 1 а.с. 80). У зв'язку з тим, що позивач вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправними, ним було подано даний адміністративний позов до суду. Спірні правовідносини врегульовані ПК України. Відповідно до вимог ст. 49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків. Податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством. Згідно з вимогами п. 49.8 ст. 49 ПК України, прийняття податкової декларації є обов'язком органу державної податкової служби. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають. Як убачається з п. 46.1 ст. 46 ПК України, податкова декларація, розрахунок є документом, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною. Форма податкової декларації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики (пункт 46.5 статті 46 Податкового кодексу України), повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору (п. 48.1 ст. 48 цього ж кодексу). Відповідно до вимог п. 48.2 ст. 48 ПК України обов'язковими реквізитами є інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків. Згідно з вимогами п. 48.3 ст. 48 ПК України податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування органу державної податкової служби, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності). Відповідно до вимог п.п. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити розмір грошового зобов'язання, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про завищення ним суми від'ємного значення суми податку на додану вартість, заявлених у податкових деклараціях. Згідно з вимогами ст. 123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених п.п. 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 п. 54.3 ст. 54 цього Кодексу, це тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування. Відповідно до вимог п. 75.1 ст. 75 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Згідно з вимогами п.п. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні органу державної податкової служби виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків. Як убачається з п. 76.1 ст. 76 ПК України, камеральна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова. Відповідно до вимог п. 86.2 статті 86 ПК України, за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації в органі державної податкової служби вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному ст. 42 цього Кодексу. Згідно з вимогами п. 86.8 ст. 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником податкового органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому ст. 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків. Як убачається з п. 200.10 ст. 200 ПК України, встановлено, що протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, податковий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних. Наявні матеріали справи свідчать, про таке. На виконання вимог ст. 49 ПК України у липні 2010 р. позивачем на адресу відповідача засобами поштового зв'язку з повідомленням про вручення було надіслано податкову декларацію з ПДВ за червень 2010 р. (т. 3 а.с. 90-91). Відповідно п. 26 податкової декларації з ПДВ за червень 2010 р. залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24 - 25) (зазначення цього рядка 23.2 податкової декларації наступного звітного періоду) складає у сумі 15 757 703 грн 00 коп. (т. 3 а.с. 91). Питання зобов'язання Іванківської МДПІ в Київській області ДПС визнати названу податкову декларацію податковою звітністю вже було предметом судового розгляду в межах адміністративної справи № 2а-8775/1070 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Ізюмський оптико-механічний завод" (позивача у даній справі) до Іванківської МДПІ в Київській області ДПС про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії. Постановою Київської окружного адміністративного суду від 13 грудня 2010 р. у справі № 810/8775/1070 адміністративний позов було задоволено частково. Визнано протиправними дії Іванківської МДПІ в Київській області ДПС щодо відмови у визнанні податкових декларацій податковою звітністю. В іншій частині позову відмовлено. Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2011 р. постанову Київського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2010 р. в частині відмови в задоволенні позову про зобов'язання Іванківської МДПІ в Київській області ДПС визнати податкову звітність скасовано та в цій частині прийнято нову постанову (т. 3 а.с. 128 - 131). Зокрема, апеляційний суд зобов'язав Іванківську МДПІ в Київській області ДПС визнати податкову декларацію з ПДВ за червень 2010 р. та декларації з податку на прибуток за 1 півріччя 2010 р. як податкову звітність позивача. Як убачається з копії податкової декларації позивача з ПДВ за червень 2010 р. до складу податкового кредиту ним було віднесено 15 757 703 грн 00 коп. (т. 3 а.с. 103 - 104). Дані розрахунки підтверджуються також розрахунком корегування сум ПДВ до податкової декларації з ПДВ за червень 2010 р. (т. 3 а.с. 105). Згідно з довідкою відповідача від 4 лютого 2014 р. № 164/9/10-036 постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2011 р. у справі № 810/8775/1070 Іванківською МДПІ в Київській області ДПС було визнано декларацію з ПДВ, поданою позивачем за червень 2010 р., та декларацію, подану позивачем з податку на прибуток за 1 півріччя 2010 р., як податкову звітність з подальшим відображенням показників даних декларацій в КОР платника АІС "Облік податків і платежів" (т. 3 а.с. 148). Наведене свідчить, що судове рішення відповідачем виконано у повному обсязі. За таких обставин, та з урахуванням, що висновок акту перевірки № 150/22-00/33011077 ґрунтувався на помилковому висновку відповідача щодо завищення залишку від'ємного значення за червень 2010 р., зазначений висновок акту перевірки є помилковим. Враховуючи, що спірне податкове повідомлення - рішення було винесено з урахуванням даного висновку, воно не може бути визнано правомірним. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч. 2 ст. КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Проте, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду жодних доказів, які спростовували б твердження позивача, а відтак, не довів правомірності своїх дій. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а податкове повідомлення-рішення № 0005712200 протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Результат розгляду: granted