Рішення адміністративного суду від 2014-03-24 00:00:00+02

До Рівненського окружного адміністративного суду звернулась Державна податкова інспекція у м. Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області до Приватного підприємства "КВА-Електрик" про накладення арешту на кошти та інші цінності платника, що знаходяться в банку: АТ "ВТБ БАНК", МФО 321767, рахунки №26005010203484, №26049010203484; РОД АТ "Райффайзен Банк Аваль" м. Рівне, МФО 333227, рахунок №260551247; Філія "ПЗРУ" АТ "Банк Фінанси та кредит" м. Рівне, МФО 333603, рахунок №26002012470980; АТ "Райффайзен Банк Аваль" у м. Києві, МФО 380805, рахунок №26007304815. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за відповідачем рахується заборгованість з податку на додану вартість в сумі 104942,56 грн., у зв'язку з несплатою якої у встановлений строк податковим органом виставлено податкову вимогу від 03.07.2013 року №629-19. На забезпечення виконання податкових зобов'язань податковим органом прийнято рішення від 03.07.2013 року №139а про опис майна в податкову заставу. Актом опису майна від 14.11.2013 року №15 встановлено відсутність майна відповідача, що може бути описано у податкову заставу. Тому, податковий орган, посилаючись на підпункт 20.1.33 пункту 20.1. статті 20 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, звернувся до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності платника, що знаходяться в банку. Ухвалою від 03.03.2014 року судом відкрито провадження в адміністративній справі, ухвалою від 03.03.2014 року закінчено підготовче провадження та призначено судовий розгляд на 24.03.2014 року. Про дату, час та місце судового розгляду сторони були повідомлені належним чином. У призначений день і час сторони до суду не з'явились. Позивач у позовній заяві заявив про розгляд справи без участі представника податкового органу. Відповідач про причини неявки суд не повідомив, повістку по виклик до суду 24.03.2014 року отримав 07.03.2014 року, що підтверджується доказами в матеріалах справи. На підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалою від 24.03.2014 року суд ухвалив про розгляд справи за відсутності представників сторін у порядку письмового провадження. Відповідач відзиву на позовну заяву, заперечень проти позову, будь-яких пояснень, заяв чи клопотань до суду не надіслав. За таких обставин справа розглядалась судом за наявними в ній матеріалами і доказами. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що Приватне підприємство "КВА-Електрик" зареєстроване як юридична особа виконавчим комітетом Рівненської міської ради 10.04.2008 року, перебуває на обліку як платник податків у Державній податковій інспекції у м. Рівному. Згідно облікової картки платника за відповідачем рахується заборгованість по податку на додану вартість в сумі 104942,56 грн., яка утворилась у таких сумах і з наступних підстав: уточнюючої декларації №1300037559 від 05.06.2013 року на суму штрафу 55,00 грн.; уточнюючої декларації №1300037563 від 05.06.2013 року на суму основного платежу 2708,18 грн., суму штрафу 131,00 грн.; уточнюючої декларації №1300037567 від 05.06.2013 року на суму основного платежу 8572,00 грн., суму штрафу 257,00 грн.; уточнюючої декларації №1300038406 від 18.06.2013 року на суму основного платежу 12617,00 грн., суму штрафу 379,00 грн.; уточнюючої декларації №1300038404 від 18.06.2013 року на суму основного платежу 7159,00 грн., суму штрафу 215,00 грн.; уточнюючої декларації №1300038402 від 18.06.2013 року на суму основного платежу 4381,00 грн., суму штрафу 131,00 грн.; уточнюючої декларації №1300038677 від 25.06.2013 року на суму основного платежу 9977,00 грн.; уточнюючої декларації №1300038679 від 25.06.2013 року на суму основного платежу 8986,00 грн., суму штрафу 270,00 грн.; уточнюючої декларації №1300038689 від 25.06.2013 року на суму основного платежу 3902,00 грн., суму штрафу 1175,00 грн.; уточнюючої декларації №1300038691 від 25.06.2013 року на суму основного платежу 12645,00 грн., суму штрафу 379,00 грн.; уточнюючої декларації №1300038693 від 25.06.2013 року на суму основного платежу 1075,00 грн., суму штрафу 32,00 грн.; декларації №9059328801 від 20.09.2013 року на суму 911,00 грн.; декларації №9066960000 від 21.10.2013 року на суму 4133,00 грн.; декларації №9082795412 від 20.12.2013 року на суму 19362,00 грн.; нараховано пені у сумі 6548,38 грн. 03.07.2013 року позивачем виставлено податкову вимогу №629-19, яку вручено представнику відповідача 03.07.2013 року, що підтверджується доказами в матеріалах справи. 03.07.2013 року позивачем прийнято рішення про опис майна відповідача у податкову заставу №139а. Рішенням від 10.09.2013 року №5723672 Державний реєстратор прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції Рівненської області Зелінський Р.В. повідомив про відсутність відомостей щодо нерухомого майна відповідача у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також відсутність інформації стосовно об'єктів нерухомості відповідача у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державному реєстрі іпотек. Згідно листа Відділу Державтоінспекції УМВС України в Рівненській області від 17.10.2013 року №35/24-2799 станом на 15.10.2013 року за відповідачем транспортних засобів не зареєстровано. Відповідно до листа-відповіді Державної інспекції сільського господарства в Рівненській області від 10.10.2013 року №09/84 за відповідачем зареєстрованої техніки не значиться. Також, згідно з листом Територіального управління Держгірпромнагляду у Рівненській області від 10.10.2013 року №01-12/1528 великотоннажні технологічні транспортні засоби та вантажопідіймальні споруди за відповідачем не зареєстровані. Актом від 14.11.2013 року №15 податковим керуючим підтверджено відсутність на день складення акта майна відповідача, що може бути описано у податкову заставу. Відтак, податковий орган з вернувся до суду з адміністративним позовом про накладення арешту на кошти та інші цінності платника, що знаходяться у банку. Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між позивачем та відповідачем, суд зазначає наступне. Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюється нормами Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI. Згідно пункту 54.1. статті 54 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою. Відповідно до пункту 57.1. статті 57 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Підпунктом 129.1.1. пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI передбачено, що після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня. Нарахування пені розпочинається, зокрема, при самостійному нарахуванні суми грошового зобов'язання платником податків - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного цим Кодексом. Підпунктом 14.1.175. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI визначено податковий борг як суму узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання. Згідно пункту 88.1. статті 88 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. У разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, право податкової застави виникає з дня виникнення податкового боргу (пункт 89.1 статті 89 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI). Згідно пункту 89.3. статті 89 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника контролюючого органу, яке пред'являється платнику податків, що має податковий борг. Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Відповідно до підпункту 20.1.33. пункту 20.1. статті 20 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу. Таким чином, наявність податкового боргу встановлена та підтверджена наявними матеріалами справи, а відсутність відповідного майна, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу та передати у податкову заставу, встановлено актом від 14.11.2013 року №15, складеного податковим керуючим, копія якого наявна в матеріалах справи. З огляду на викладене, суд вважає вимоги позивача правомірними і обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Позивач не надав суду доказів понесення ним судових витрат, тому підстави для присудження на його користь судових витрат відсутні.

Результат розгляду: granted