Рішення адміністративного суду від 2014-02-14 00:00:00+02

Івано-Франківським окружним адміністративним судом 29.01.2014 року відкрито провадження у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області (далі по тексту - позивач) до товариства з додатковою відповідальністю "Агропромтехніка" (далі по тексту - відповідач) про стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій в загальному розмірі 29 833,94 гривень. Позов мотивовано тим, що відповідач, в порушення вимог пункту 1 статті 2 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування", частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, допустив заборгованість з відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій по списку №2, призначених на пільгових умовах відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", виплата якої пенсіонерам здійснена позивачем за рахунок коштів Пенсійного фонду України в загальному розмірі 29 833,94 гривень. Представник позивача у судове засідання призначене на 14.02.2013 року не з'явився. Однак, 14.02.2013 року від представника позивача на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі Управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області (а.с. 31). Представники відповідача в судовому засіданні позову не визнали. Надаючи пояснення свої заперечення обґрунтували тим, що розрахунок фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій по [PERSON] за останній 3 роки був їм надісланий із порушенням пункту 6.4. Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України. Відповідні розрахунки по вказаному пенсіонеру повинні були позивачем доведені до відома відповідача на початку 2011, 2012 і 2013 років, а не включені в один розрахунок за листопад 2013 року на загальну суму 29 940,80 гривень. Щодо наявного у товариства з додатковою відповідальністю "Агропромтехніка" обов'язку відшкодовувати такі витрат по пенсіонеру [PERSON] не заперечили, так як останній дійсно був їх працівником. Втім, із урахуванням вини позивача вважають, що відповідач має право на розстрочку своєї заборгованості. Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників відповідача, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав та мотивів. Судом встановлено, що товариство з додатковою відповідальністю "Агропромтехніка" зареєстроване як суб'єкт підприємницької діяльності - юридична особа, що підтверджується Витягом з бази даних офіційного веб-сайту Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 18-18, 22-25). Відповідач взятий Управлінням Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області на облік як платник внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Із наявних у матеріалах справи письмових доказів з'ясовано, що [PERSON], який відпрацював відповідний стаж роботи у товаристві з додатковою відповідальністю "Агропромтехніка" із шкідливими і важкими умовами праці та досяг визначеного віку, призначено і виплачується пенсія на пільгових умовах по списку №2 відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (а.с. 13). Суд, у відповідності до вимог частини 1 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, вирішуючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів України "Про пенсійне забезпечення", "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування", інших Законів та підзаконних нормативно-правових актів в редакції, чинній на момент врегулювання спірних правовідносин. На час виникнення досліджуваних правових відносин між позивачем і відповідачем виключно Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі по тексту - Закон) визначалися: принципи та структура системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню; перелік платників страхових внесків, їх права та обов'язки; порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків; стягнення заборгованості за цими внесками, а також умови відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій. Статтею 5 вказаного Закону його дію поширено на регулювання відносин, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Порядок справляння та використання збору на обов'язкове державне пенсійне страхування по пенсіях, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", визначається Законом України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування". За змістом пункту 1 статті 1 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників. Щодо об'єкту оподаткування і ставки збору за пільговими пенсіями, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", суд зазначає наступне. Згідно вимог абзацу четвертого пункту 1 статті 2 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" об'єктом оподаткування для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, є фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Відповідно до абзацу третього пункту 1 статті 4 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" на обов'язкове державне пенсійне страхування, для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, встановлено ставки збору в розмірі 100 відсотків від об'єкта оподаткування, визначеного абзацом четвертим пункту 1 статті 2 цього Закону. З приводу обов'язку відшкодування пільгових пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", необхідно відмітити. Абзацами 1-5 пункту 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: особам, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення". При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом. Відповідно до абзацу 7 пункту 2 Прикінцевих положень вказаного Закону виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів "в"-"е" та "ж" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. Суд, виходячи із системного аналізу вказаних вище приписів Законів зазначає, що пенсії, призначені за пунктами "б"-"з" відповідно до статті 13 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", підлягають обов'язковому відшкодуванню. З метою реалізації положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року за №21-1 затверджено Інструкцію про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України (далі по тексту - Інструкція), яка встановлює обов'язок підприємств здійснювати відшкодування витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Згідно вимог пункту 6.1. Інструкції відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в розмірі 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу першого частини 2 Прикінцевих положень Закону застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Як вже встановлено судом вище [PERSON], який досяг відповідного віку та отримав право на пільгову пенсію за відпрацьований у відповідача стаж, призначено пенсію на пільгових умовах у відповідності до пункту "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Впродовж листопада 2010 року - жовтня 2013 року позивачем здійснено щомісячну виплату [PERSON] належної пільгової пенсії в загальній сумі 45 690,22 гривень (а.с. 33-35). У зв'язку із тим, що вказаний пенсіонер отримав на підприємстві відповідача частину пільгового стажу, наявність якої дає право на призначення і отримання відповідної пенсії в сукупності із пільговим стажем, отриманим на інших підприємствах, частка відповідача у відшкодуванні таких щомісячних пенсійних виплат становить 65,53 %. З дати призначення пільгової пенсії [PERSON] - 14.11.2010 року по листопад 2013 року Управлінням Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі не виставлялися відповідачу до відшкодування щомісячні витрати на виплату і доставку вказаної пільгової пенсії. У листопаді 2013 року позивачем по списку №2 по пенсіонеру [PERSON] здійснено визначення у розрахунку для відповідача розмір пільгової пенсії за період з листопада 2010 року по жовтень 2013 року в загальному розмірі 29 940,80 (а.с. 13, 33-35). Станом на 25.11.2013 року на рахунках товариства з додатковою відповідальністю "Агропромтехніка" по списку №2 числилася переплата в розмірі 106,86 гривень, яка позивачем зарахована в рахунок погашення боргу по пенсіонеру [PERSON] Отже, враховуючи переплату товариство з додатковою відповідальністю "Агропромтехніка" на час вирішення судом спору не відшкодувало позивачу здійснені витрати в повному обсязі - 29 833,94 гривень. У зв'язку із вказаним за відповідачем рахується заборгованість по відшкодуванню понесених позивачем витрат на виплату і доставку у листопаді 2013 року пільгових пенсій за списком №2 в загальному розмірі 29 833,94 гривень (а.с. 36). Пунктом 6.4. Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України встановлено, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій. Згідно пункту 6.8. вказаної Інструкції підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. Враховуючи вищевикладені норми, суд зазначає, що обов'язок визначення сум відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій покладено на позивача, відповідач в свою чергу зобов'язаний до 25-го числа щомісячно здійснити відшкодування зазначених витрат в розмірах визначених територіальними органами Пенсійного Фонду України. Підставою для відшкодування вказаних сум є відповідні розрахунки цих витрат, які надсилається відповідачу. Позивач супровідним листом за №6398/04 від 05.11.2013 року на адресу відповідача надіслав розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених і виплачених [PERSON] відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (а.с. 12-13). Такий розрахунок 12.11.2013 року отриманий уповноваженою особою відповідача, що підтверджується записом на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, копія якого міститься в матеріалах справи (зворотній бік а.с. 12). На підставі даного розрахунку у відповідача виник обов'язок відшкодувати позивачу витрати на виплату та доставку пільгових пенсій по списку №2, включених за період з листопада 2010 року по жовтень 2013 року по [PERSON] в загальній сумі 29 940,80 гривень, з яких залишок несплаченої заборгованості становить 29 833,94 гривень. Представники відповідача у судовому засіданні проти обов'язку відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій по [PERSON] не заперечили. Однак, зазначили, що позивачем порушено вимоги пункту 6.4. коментованої Інструкції, за змістом положень якого розрахунки надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій, що не було зроблено позивачем по пенсіонеру [PERSON] Суд погоджується із доводами представників відповідача щодо порушення позивачем пункту 6.4 Інструкції, однак, вказує на те, що предметом даного адміністративного позову, є стягнення заборгованості сум фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, а не визнання неправомірними дій Управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області щодо надсилання розрахунку, по безпідставному визначенню обов'язку відшкодувати витрати на виплату і доставку пенсії по пенсіонеру [PERSON], в тому числі включення до такого розрахунку розмір пенсій за останні 3 роки. На переконання суду такі доводи відповідача можуть бути реалізовані, дослідженні і піддані правовій оцінці лише за умови пред'явлення відповідного позову. В розгляді даної справи представники відповідача не представили будь-яких доказів оскарження дій і розрахунку позивача за листопад 2013 року по [PERSON] Слід відмітити, що у судовому засіданні представники відповідача не заперечили проти власного обов'язку відшкодовувати витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах по пенсіонеру [PERSON], в тому числі і суми - 29 833,94 гривень, доведеної до відома відповідача розрахунком 6398/04 від 05.11.2013 року. Відтак, суд констатує, що відповідачем за листопад 2013 року у передбачені Інструкцією строки не проведено відшкодування сум понесених позивачем фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. З огляду на вказане, суд дійшов до переконання про наявність у відповідача до досягнення пенсійного віку [PERSON] обов'язку здійснювати відшкодування витрат Пенсійного фонду України на виплату і доставку зазначеної пенсії, призначеної на пільгових умовах. Наявність заборгованості у товариства з додатковою відповідальністю "Агропромтехніка" перед Управлінням Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, підтверджується розрахунком фактичних витрат на виплату та доставку такої пенсії за листопад 2013 року, витягом з картки особового рахунку по відшкодуванню даних витрат по списку №2 за період з 01.06.2013 року по 12.02.2014 року, розрахунком заборгованості з невідшкодованих пільгових пенсій від 14.02.2014 року та довідкою-розрахунком про встановлення заборгованості за листопад 2013 року (а.с. 13, 47, 36, 11). Належних та допустимих доказів, які б свідчили про погашення заборгованості, що є предметом стягнення або спростування її наявності, відповідач суду не надав. З'ясовані вище судом обставини дають можливість дійти висновку про те, що несплата товариством з додатковою відповідальністю "Агропромтехніка" заборгованості з відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", в загальній сумі 29 833,94 гривень вчинена всупереч частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", пункту 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, а позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до пункту 2.1, 2.2 і 2.4 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України за № 11-2 від 27.06.2002 року (із змінами та доповненнями), основними завданнями Управління, серед іншого, є забезпечення у відповідному регіоні збору та ведення обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та інших коштів відповідно до законодавства, призначених для пенсійного забезпечення. Управління відповідно до покладених на нього завдань, серед іншого, організовує роботу підвідомчих управлінь Фонду в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах щодо: забезпечення збору та ведення обліку надходжень від сплати єдиного внеску, фінансових санкцій, інших коштів, що надходять до бюджету Фонду відповідно до законодавства; стягнення у передбаченому законодавством порядку своєчасно ненарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску, страхових внесків та інших платежів. Управління має право стягувати несплачені суми єдиного внеску, страхових внесків та інших платежів з їх платників. Змістовний аналіз положень коментованих нормативно-правових актів про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, дає підстави вважати, що Пенсійний Фонд України та його структурні підрозділи на місцях, вправі скеровувати підприємствам, вимоги-розрахунки про відшкодування понесених витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", по колишнім або дійсним працівникам таких підприємств, які відпрацювали в них відповідний стаж роботи із шкідливими і важкими умовами праці та досягли визначеного віку. У випадку невиконання підприємствами законодавства та вимог про відшкодування понесених витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, у наведеному вище порядку, такі структурні підрозділи наділені правом звертатися до суду із позовом про їх примусове стягнення. Суд переконаний, що таке право Пенсійного Фонду України та його структурних підрозділів на місцях випливає з покладених на них завдань щодо державного контролю за додержанням вимог законодавства про пенсійне забезпечення і є невід'ємною частиною передбаченого законом права забезпечувати збирання та акумулювання страхових внесків із підприємств, на яких законом покладений обов'язок їх сплачувати. На підставі статті 124 Конституції України,

Результат розгляду: granted