Рішення адміністративного суду від 2014-02-04 00:00:00+02

[PERSON] звернулася до суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, Адміністративної комісії виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, за участю третьої особи: ФОП [PERSON] про скасування постанови про накладення адміністративного штрафу. В обґрунтування своїх вимог, позивач посилається на те, що 20.08.2013 року Адміністративною комісією виконавчого комітету Мелітопольської міської ради прийнято рішення у формі постанови №214, про накладення на неї адміністративного штрафу у розмірі 680,00 гривень у зв'язку з порушенням вимог ст.152 КУпАП, п.4.2., 4.3. Переліку порушень, за які настає відповідальність згідно ст.152 КУпАП Правил благоустрою території м. Мелітополь. Підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності став той факт, що вона 19.07.2013 року об 12-30 годин самовільно розташувала бочку з квасом по [ADDRESS]. Зазначила, що вона є най маним працівником - продавцем (реалізатором) у ФОП [PERSON] та перебуває з ним у трудових відносинах. Самостійної підприємницької діяльності вона не веде. Кожного дня позивач перед робочим днем отримує адресу, за якою повинна прово дитись торгівля квасу. Будь-якої участі у розміщені торгової точки вона не приймає. Тому позивач просить суд рішення Адміністративної комісії виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, що винесено 20.08.2013 року у формі постанови №214 про притягнення її до адміністративної відповідальності у виді штрафу повністю скасувати. Представник позивача - адвокат [PERSON] у судове засідання не з'явився, але до суду надав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, на задоволе ні позовних вимог наполягає. Представник відповідача - Додудзинський М.М., в судове засідання не з'явився, але до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечує проти задово лення позову. До суду надав свої заперечення, відповідно до яких позов не визнає за наступними підставами. Так при зверненні до суду, позивачем не дотримані вимоги ст.106 КАС України, у зв'язку з відсутністю доказів сплати судового збору за подання адміністративного позову. Позивач посилається на ч.5 ст.288 КУпАП. Проте КАСу передбачає сплату заявником судового збору, а не державного мита. ч.2 ст.87 КАС України передбачає, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Крім того, в КУпАП зазначено про звільнення від мита лише при оскарженні постанови, а в даному випадку мова йде про позов, а не скаргу. Таким чином, виходячи із цих підстав, сплата судового збору є обов'язковою. На підставі протоколу від 19.07.2013 ЗП №000732 адміністративною комісією з урахуванням норм ст. 268 КУпАП була винесена постанова № 214 від 20.08.2013 року про накладання адмініс тративного стягнення, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповіда льності за ст. 152 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 680,00 грн. Позивачем було порушено п.4.2. переліку порушень, за які настає відповідальність згідно зі ст.152 КУпАП, правил благоустрою м. Мелітополя, затверджених рішенням 36 сесії Мелітопольської міської ради Запорізької області VI скликання від 29.03.2013 №11. Згідно ч. 1 ст. 42 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до відповідальності за порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів притягаються особи, винні у: порушенні пра вил благоустрою територій населених пунктів. Тому просить відмовити у задово ленні позову. Третя особа по справі - ФОП [PERSON] у судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просить позовні вимоги задовольнити. Відповідно до наданих до суду письмових пояснень зазначив, що по зивач була найомним працівником ФОП [PERSON] та за його вказівкою здійснювала реалізацію належного йому товару - квасу. Зазначена реалізація здійснюється на розлив з діжки - причепу, який належить їй. Діжку із квасом розташовує він (відповідні робітники за його вказівкою) та позивач будь-якої участі у визначенні місця розташу вання або у процесі розташування не приймає. Будь-якого впливу на визначення ним місця розташування причепу, позивач також не має. Щодня позивачу він по відомляє місце розташування причепу із діжкою із квасом, реалізацію якого здійснює позивач. По закінченні робочого дня позивач замикає технічні та службові ємності діжки - причепу та покидає своє робоче місце. Діжку забирають інші працівники. По зивач займається виключено реалізацією квасу та є сезонним робітником. Тому вва жає, що позов підлягає повному задоволенню, а постанова про накладення штрафу - скасуванню. Відповідно до ст.41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Стаття 55 Конституції України вказує, що кожному гарантується право на оска рження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцево го самоврядування, посадових і службових осіб. Частиною першою ст. 2 КАС України, передбачено, що завданням адміністрати вного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних повноважень управлінської функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно з вимогами частини 2 статті 19 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які стосуються інтересів конкретної особи, вирішу ються адміністративними судами за місцем проживання позивача. У відповідності до вимог ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх пред ставників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. У відповідності до вимог ч.1 ст.71 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Постановою адміністративної комісії виконавчого комітету Мелітопольської місь кої ради №214 від 20.08.2013 року [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності за самовільне розміщення причепу з квасом (а.с.6). У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопору шення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушен ня, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністратив не правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, пока заннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорож нього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Оцінюючи доводи позивача, на підтвердження своїх позовних вимог, суд знаходить їх об ґрунтованими з наступних підстав. Так, у відповідності до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушен ня зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові осо би, яка склала протокол; відомості про особу порушника; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідаль ність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення порушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо право порушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Судом встановлено, що дійсно позивачка знаходиться у трудових відносинах з ФОП [PERSON], згідно трудового договору який діє з 30.05.2013 року до 01.10.2013 року. Крім того, необхідно зауважити, що у відповідності до типової інструкції про давця продовольчих товарів - продавець продовольчих товарів відноситься до кате горії технічних виконавців, а отже позивачка не має жодного відношення до встанов лення та розміщення торгової точки, а тільки виконує свої функціональні обов'язки по продажу продукції. Вищевикладене свідче проте, що позивачка працює продавцем продовольчих товарів у фізичної особи - підприємця [PERSON], а отже правових підстав для притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП у відповідача не було. Більш того, суд не приймає до уваги посилання представника відповідача про те, що позивач не дотримала вимоги ст. 106 КАС України, у зв'язку з відсутністю доказів сплати судового збору за подання адміністративного позову, оскільки відповідно до ч.7 ст. 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита. Згідно ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до КАС України. У відповідності до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчи нено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підля гає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжу ють відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі мате ріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, тру дового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для прави льного вирішення справи. Відповідно до вимог ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, вста новлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійс нюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Таким чином, судом встановлено, що Адміністративною комісією виконавчого комі тету Мелітопольської міської ради при винесені постанови про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності дійсно були грубо порушені вимоги діючого зако нодавства, а тому винесена нею постанова не може бути визнана законною та обґру нтованою. Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена - до вищестоящого органу (вищестоящій посадовій особі) або до районного, міського районного в місті, міського або міськрайонного суду, в порядку, визначеному КУпАП, з особливостями, встановленими КУпАП. Відповідно до вимог ст. 162 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково, чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішень суб'єкта владних повноважень чи окремих його по ложень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його по ложень із зазначенням способу його здійснення; зобов'язання відповідача вчинити певні дії; зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; стягнення з відповідача коштів; тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльно сті об'єднання громадян; примусовий розпуск, ліквідацію) об'єднання громадян; примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; визнан ня наявності чи відсутності компенсації (повноважень) суб'єкта владних повнова жень. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови, скасовує постанову і закриває провадження по справі. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне постанову №214 від 20.08.2013 року скасувати, а справу відносно [PERSON] закрити. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted