Рішення адміністративного суду від 2014-03-31 00:00:00+03

В поданому до суду адміністративному позові Державна податкова інспекція у м. Чернівцях Головного управління Міндоходів у Чернівецькій області (позивач) просить припинити підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця [PERSON] (відповідач). Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що в порушення норм чинного законодавства відповідач не подає податкові декларації щодо отриманих ним доходів від здійснення підприємницької діяльності з дати реєстрації, тобто більше року. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 1832 КАС України, на адресу відповідача, яка вказана у Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, було направлено ухвалу про відкриття скороченого провадження та запропоновано подати заперечення на позов або заяву про визнання позову. Однак, конверт повернувся на адресу суду із відміткою пошти від 17.03.2014 року - "за зазначеною адресою не проживає". Відповідно до ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" від 15 травня 2003 року № 755-IV відомості внесені до Єдиного державного реєстру вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Окрім того, виходячи із ч. 8 ст. 35 КАСУ, вважається що повістку вручено особі, якщо вона доставлена за адресою, внесеною до відповідного державного реєстру, або за адресою, яка зазначена її представником, і це підтверджується підписом відповідної службової особи. Частина 11 ст. 35 КАСУ, передбачає, що у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином. Перевіривши матеріали справи, встановивши фактичні обставини у справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідач з 28.07.1997 року зареєстрований, як фізична особа-підприємець, за адресою місцепроживання - [ADDRESS] (а.с. 4-5). Згідно Довідки від 30.01.2014 року №32 відповідач з 29.07.1997 року взятий на облік платника податків в ДПІ у м. Чернівцях за №12761 (а.с. 3). Станом на 30.01.2014 року, за відповідачем немає заборгованості зі сплати податків, зборів, що підтверджується Довідкою від 31.01.2014 року №311/7/24-12-11-02-10 (а.с. 7). Відповідно до Довідки від 31.01.2014 року №620/17-03, відповідач не подавав до податкових органів звітність про отримані ним доходи з дати реєстрації (а.с. 6). До вказаних правовідносин суд застосовує такі положення закону та робить висновки по суті спору. Згідно п.п. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (далі - Податкового кодексу України) платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів. На підставі п.п. 20.1.12 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України органи податкової служби мають право звертатись до суду щодо припинення юридичної особи та підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця. Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" від 15.05.2003 року № 755-IV підставами для постановляння судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця є неподання протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону. Відповідач являючись суб'єктом господарювання в порушення вказаних норм закону не подавав більше року до органів державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону, що є підставою для припинення його підприємницької діяльності, тому позовні вимоги позивача є правомірними. Враховуючи вищезазначене, повно та всебічно дослідивши докази по справі, об'єктивно оцінивши їх в сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються. Згідно до ч. 1 ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду, прийняті в порядку скороченого провадження у адміністративних справах, передбачених пунктами 1, 3, 4 частини першої статті 1832 цього Кодексу. На підставі вищевикладеного,

Результат розгляду: granted