Рішення адміністративного суду від 2014-01-27 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до Куп'янського міськрайонного суду Харківської області з адміністративним позовом до ОСП № 3 РДПС ДАІ при ГУМВС України в Харківській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії АА2 № 147995 від 22.12.2013 року, мотивуючи свої вимоги тим, що старшим інспектором ОСП № 3 РДПС ДАІ 22 грудня 2013 року було винесено вказану вище постанову відносно нього за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Позивач вважає дану постанову незаконною у зв'язку з відсутністю в його діях складу правопорушення та просить справу закрити. У судове засідання позивач не з'явився, надавши заяву про розгляд даної справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, хоча належним чином був повідомлений про час та місце його проведення, що підтверджується поштовим повідомленням, заяви про перенесення слухання справи чи можливих заперечень проти поданого [PERSON] позову з обґрунтуванням правильності складання протоколу і винесення постанови в справі про адмінправопорушення до суду не надав. У відповідності до ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття, розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Пунктом 2 ч.1 ст. 18 КАС України передбачено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 288 КУпАП постанову посадової особи про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. Позивач ( особа, до якої було застосовано адміністративне стягнення посадовою особою ДАІ, ОВС, в компетенції яких було вирішення питання щодо накладення адмінстягнення) має можливість звернутися з адміністративним позовом до цієї особи про визнання неправомірним притягнення до адміністративної відповідальності, який повинен розглядатися за нормами КАС України. Судом встановлено, що постановою серії АА2 № 147995 від 22.12.2013 р. в справі про адміністративне правопорушення, винесеній старшим інспектором ОСП № 3 РДПС ДАІ на [PERSON], було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. / згідно вимог ст. 308 КУпАП - подвійний розмір штрафу - 680 грн. / за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого п.12.9 Правил дорожнього руху України. У цій постанові і протоколі про адміністративне правопорушення серії АА2 № 147995 зазначено, що 22.12.2013 року на 521 км автомобільного шляху "Київ-Харків-Довжанський" о 07 год. 22 хв., [PERSON], [INFO], керував автомобілем OPEL, державний номерний знак [NUMBER], зі швидкістю 93 км/год., при обмеженні швидкості дорожнім знаком « 5.45» ПДР України (не більше 60 км/год.) в населеному пункті «Рогань», перевищивши швидкість на 33 км/год., тим самим порушив п.12.9 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП. По суті вказаного порушення водій вказав, що з протоколом він не згоден та бажає, щоб при розгляді справи був присутній його адвокат. (а.с.4,5). У адміністративному позові [PERSON] зазначає, що вказана постанова від 22.12.2013 р. винесена з грубим порушенням його прав та чинного законодавства, містить неправдиву інформацію, є необґрунтованою, протиправною і незаконною та правил дорожнього руху не порушував, оскільки у справі про адміністративне правопорушення та постанові відсутні докази належності виміряної швидкості саме його автомобілю, так як у момент близький до вимірювання швидкості та зупинки, поряд із більшою швидкістю, на випередження його автомобіля рухалось ще декілька автомобілів. На підставі цього він вважає, що швидкість, яку вказав йому інспектор 93 км/год. була не його, оскільки він їхав 60 км/год. та не порушував вимог п.12.9 ПДР України. Крім того, як зазначив [PERSON] у своєму позові, що під час складання протоколу, він заявив клопотання про те, щоб під час розгляду справи був присутній адвокат, однак інспектор проігнорував і не звернув на це уваги, чим порушив його права, передбачені ст.59 Конституції України та ст.268 КУпАП. Позивач також вказує на той факт, що відповідачем не наведено в оскаржуваній постанові жодних доказів порушення ним ПДР України. Спірні правовідносини є публічними і врегульовані ст. ст. 122, 251, 256, 288, 293 КпАП України. Відповідно до ст. 252 КУпАП орган ( посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності,

Результат розгляду: granted