Рішення адміністративного суду від 2014-04-02 00:00:00+03

в серпні 2011 року позивач звернулася до Немирівського районного суду Вінницької області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у Немирівському районі Вінницької області про визнання незаконними дій відповідача , що пов'язані з виплатою пенсії в розмірі меншому, ніж встановлено ст. 39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; зобов'язання відповідача перерахувати та виплачувати підвищення до пенсії як непрацюючій пенсіонерці, яка проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю, в розмірі, встановленому ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із розрахунку мінімального розміру заробітної плати, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2010 рік та 2011 роки" з подальшою її виплатою; зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу, яка повинна бути встановлена з врахуванням додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком з 01 грудня 2010 року по 31 травня 2011 року та подальшою виплатою надбавки до пенсії. Постановою Немирівського районного суду Вінницької області від 06.09.2011 року позов задоволено: зобов'язано відповідача нарахувати, перерахувати та виплатити позивачу передбачену ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" додаткову пенсію за заподіяну здоров'ю шкоду в розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за шість місяців до дня звернення до суду - з 05.02.2011 року по 05.08.2011 року, - з урахуванням проведених виплат; зобов'язано відповідача нарахувати, перерахувати та виплатити позивачу передбачену ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" доплату до пенсії за проживання на території зони посиленого радіоекологічного контролю в розмірі однієї мінімальної заробітної плати за шість місяців до дня звернення до суду - з 05.02.2011 року по 05.08.2011 року, - з урахуванням проведених виплат; зобов'язання відповідача щомісячно виплачувати позивачу передбачену ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком, - із встановленого чинним законодавством на час виконання цієї постанови розміру мінімальної пенсії за віком, починаючи з 05.08.2011 року - дня звернення до суду, - і по день припинення такого права позивача; зобов'язання відповідача щомісячно виплачувати позивачу передбачену ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" доплату до пенсії за проживання на території зони посиленого радіоекологічного контролю в розмірі однієї мінімальної заробітної плати - із встановленого чинним законодавством на час виконання цієї постанови розміру мінімальної заробітної плати, починаючи з 05.08.2011 року - дня звернення до суду, - і по день припинення такого права позивача. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Немирівського районного суду Вінницької області від 06.09.2011 року, як таку, що винесена з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог позивача. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю. Враховуючи вищевикладене, а також те, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для апеляційного розгляду даної адміністративної справи, колегія суддів визнала за можливе розглянути її в порядку письмового провадження. Вивчивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні у ній докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково з наступних підстав. Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, позивач віднесена до категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Немирівському районі Вінницької області та отримує пенсію за віком на підставі Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", і відповідно має право на виплату підвищення (доплати) до пенсії і додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі, що постраждала від наслідків Чорнобильської катастрофи 4 категорії, передбачених ст.ст. 39, 51 цього Закону. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату підвищення (доплати) до пенсії як особі, що постраждала від наслідків Чорнобильської катастрофи 4 категорії і додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до ст.ст. 39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов законодавче та фактичне підтвердження під час апеляційного розгляду справи. У ч. 2 ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановлено, що пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають у зоні посиленого радіоекологічного контролю, підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті, тобто одна мінімальна заробітна плата. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, віднесеним до категорії 4, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається у розмірі 15% мінімальної пенсії за віком. Враховуючи вищевикладене та відомості про позивача, встановлені у суді першої інстанції, позивач як особа, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, та непрацюючий пенсіонер має право на виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, та підвищення (доплати) до пенсії в розмірах, встановлених чинним законодавством України, що регулює спірні правовідносини. Судом першої інстанції всебічно та об'єктивно досліджено, що всупереч ст. ст. 39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", рішенням Конституційного Суду України №6-рп/2007 від 09.07.2007 р. та №10-рп/2008 від 22.05.2008 р. позивачу пенсія виплачувалась в розмірах, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530 . З огляду на загальні засади пріоритетності законів над підзаконними актами, визначені, зокрема, Рішенням Конституційного Суду України №12-рп/98 від 09.07.1998 р., Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" має вищу юридичну силу відносно постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530. Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду щодо наявності у відповідача обов'язку нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, передбачені ст. 39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Однак, задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що 19 червня 2011 року набув чинності Закон України від 14.06.2011 №3491-VI "Про внесення змін до Закону України "Про державний бюджет України на 2011 рік", яким передбачено, зокрема, що у 2011 році положення статтей 39,50,51,52,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст. 6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи із наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік. На виконання вимог вищезазначеного Закону Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 06.06.2011 №745 "Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету", яка набрала чинності 23.07.2011 року Згідно з рішенням Конституційного Суду України №20-рп/2011 від 26 грудня 2011 року у справі за конституційним поданням щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 4 розділу VII "Прикінцеві положення" ЗУ "Про державний бюджет України на 2011 рік" положення Закону України від 14.06.2011 №3491-VI "Про внесення змін до Закону України "Про державний бюджет України на 2011 рік" визнані такими, що відповідають Конституції України (є конституційними). Таким чином, суд першої інстанції необґрунтовано задовольнив позовні вимоги про нарахування та виплату позивачу за період з 23 липня 2011 року по день припинення такого права додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, та доплату за проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю, передбачену ст. ст. 39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки, починаючи з 23 липня 2011 року для проведення таких виплат встановлений інший порядок, визначений законодавством. У зв'язку з цим апеляційна скарга Управління Пенсійного фонду України в Немирівському районі Вінницької області підлягає частковому задоволенню, а постанова Немирівського районного суду Вінницької області скасуванню у вказаній частині. Разом з тим, враховуючи позовні вимоги позивача задовольнити її порушене право в подальшому та норми законодавства України, чинного на момент існування спірних правовідносин, колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити. В силу п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову. Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Результат розгляду: partial