Рішення адміністративного суду від 2014-01-27 00:00:00+02

Постановою Київського районного суду м.Одеси від 17 жовтня 2013 року частково задоволено позов та зобов'язано пенсійний орган здійснити перерахунок щомісячного грошового утримання позивача, як судді у відставці, з 01.01.2013 року по 25.09.2013 року. В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове, яким відмовити в задоволені позову. Судова колегія вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, вважає, що остання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено, що позивача звільнено з посади судді Одеського апеляційного господарського суду у відставку з 31.12.2010 року, та призначено відповідне довічне грошове утримання. У червні 2013 року позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про перерахунок довічного грошового утримання, у зв'язку із зміною посадових окладів працюючих суддів, проте листом №4598 від 28.08.2013 року йому відмовлено у задоволені заяви. За результатом встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок щодо неправомірності таких дій відповідача, з чим погоджується судова колегія з огляду на наступне. Частиною 2 та ч.3 ст.129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» - встановлено поступове щорічне зростання посадових окладів працюючих суддів, зокрема у 2013 році, посадовий оклад судді місцевого суду становить 10 мінімальних заробітних плат, а коефіцієнт для судді апеляційного суду - 1,1. Частиною 4 статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» - передбачено, що у разі зміни розміру грошового утримання діючих суддів Конституційного Суду України, відповідно здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання здійснюється з усієї суми заробітної плати діючих суддів Конституційного Суду України з дня виникнення права на відповідний перерахунок. Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці передбачений на рівні підзаконного нормативно-правового регулювання. Зокрема, пунктами 3 і 4 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 № 384/2011, пунктами 2.1 і 2.2 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 № 8-2 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 25.02.2008 № 5-5), серед основних завдань і функцій Пенсійного фонду України та його органів на місцях є призначення (перерахунок) пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці та підготовка документів для їх виплати. Також додатком №2 до Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1, встановлена форма довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в якій зазначаються відомості про заробітну плату судді, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці. Судовою колегією встановлено, що внаслідок щорічного збільшення посадових окладів працюючих суддів, збільшено й розмір щомісячного грошового утримання позивача, а тому останній звернувся у 2013 році до пенсійного органу із заявою про його перерахунок, проте листом №4598 від 28.08.2013 року позивачу відмовлено у перерахунку його щомісячного грошового утримання, як судді у відставці, через відсутність на це законних підстав. Збільшення розміру заробітної плати підтверджено відповідною довідкою, складеною Одеським апеляційним господарський судом та поданою до пенсійного органу разом із заявою (а.с.7). З огляду на вищевикладені норми законодавства судова колегія приходить до висновку, що розмір місячного довічного грошового утримання судді у відставці залежить від розміру грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, а тому у разі зміни розміру грошового утримання працюючого на відповідній посаді судді, це є підставою для перерахунку відповідного місячного довічного грошового утримання судді у відставці. Враховуюче вищевикладене судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності відмови пенсійного органу у перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням зміни розміру щомісячної заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. Відповідно до ч.3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» - щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. Законом України від 8 липня 2011 року №3668-VІ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності з 01.10.2011 року, частини третю та п'яту статті 138 вищевказаного Закону викладено в новій редакції, відповідно до яких щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді. При цьому максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Рішенням Конституційного Суду України №3-рп/2013 від 3 червня 2013 року - частину 3, перше, друге, третє речення частини 5 статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», в редакції від 01.10.2011 року, - визнано неконституційними, а тому з дати постановлення рішення Конституційним судом вони не підлягають застосуванню. Судовою колегією встановлено, що предметом спору у даній справі є перерахунок довічного грошового утримання судді з 01 січня 2013 року. З урахуванням вищевикладених норм права судова колегія приходить до висновку, що в період з 01.01.2013 року і до винесення рішення Конституційним Судом України 03.06.2013 року - діяла редакція ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 01.10.2011 року, якою обмежено розмір довічного грошового утримання судді, у розмірі 80% від окладу працюючого судді та не більше 10 прожиткових мінімумів, а з 03.06.2013 року, внаслідок прийняття вищевказаного рішення, відновлено попередню редакцію цієї статті, згідно якою розмір складає 80% із збільшення на 2 відсотки за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років, та без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. Судом першої інстанції не зроблено розмежування цих періодів та у резолютивній частині постанови взагалі не зазначено, в якій редакції Закону потрібно провести перерахунок, а тому це є підставою для скасування судового рішення. Крім того судом першої інстанції неправомірно зазначено кінцеву дату перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді, оскільки ці виплати призначаються з моменту виникнення на них права та не обмежуються у часі. Такої правової позиції додержується й Вищий адміністративний суд України у своїх рішеннях від 18.11.2013 року, по справі №К/800/52227/13, та від 05.12.2013 року по справі №К/800/43067/13. Разом з тим судова колегія звертає увагу на наступне. Згідно з ст. 99 КАС України - для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 100 КАС України - пропущення строку звернення до суду є підставою для залишення адміністративного позову без розгляду. З позовними вимогами за період з 01.01.2013 року, позивач звернувся до суду лише 25.09.2013 року, та враховуючи положення ст.99 КАС України, ним порушено строк для звернення до суду. Питання про поновлення строку звернення до суду ним не поставлено та поважних причин його пропуску не зазначено, а тому позовні вимоги поза 6-місячним строком звернення, а саме з 01.01.2013 року по 24.03.2013 року - підлягають залишенню без розгляду. Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України - суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Судовою колегією встановлено, що постанову суду оскаржено відповідачем, в частині задоволення позовних вимог за 2013 рік, а в частині відмови в задоволені вимог за 2014-2015 роки - постанову суду не оскаржено сторонами у справі, а тому колегія суддів переглядає оскаржувану постанову суду в межах апеляційної скарги. Враховуючи вищевикладене судова колегія вважає, що суд першої інстанції при вирішенні справи допустив порушення норм матеріального та процесуального права, а тому судове рішення підлягає скасуванню.

Результат розгляду: partial