Рішення адміністративного суду від 2014-03-27 00:00:00+02

27 грудня 2013 року до Іллічівського районного суду м. Маріуполя звернувся [PERSON] з позовом до прапорщика міліції взводу ДПС Маріупольського МУ ГУМВС у Донецькій області Денисенко В.В. про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження по справі, де зазначив, що 18.12.2013 року інспектором ДПС відділу ДАІ ГУМВС України у Донецькій області Денисенко В.В. була винесена постанова серії ПС1 № 204881, згідно з якою він був притягнутий до адміністративної відповідності у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень за порушення ним ч.1 ст. 122 та ч. 3 ст. 121 КпАП України. Згідно постанови він (позивач) 18.12.2013 року о 16-13 годин, керуючи автомобілем Фольксваген Транспортер, держ. номер [NUMBER], рухався на сигнал зеленої стрілки разом з червоним сигналом світлофора, не надав переваги у русі водієві який рухався на зелений сигнал світлофора чим порушив п. 16.9 ПДР, та рухався на автомобілі який підлягає обов'язковому технічному контролю, але не пройшов його чим порушив п. 31.3 ПДР, чим скоїв правопорушення передбачене ч. 3 ст. 121 та ч. 1 ст. 122 КУпАП. Будучі незгодним з вказаною постановою, позивач звернувся до суду та просив її скасувати, як таку, що винесена з порушенням норм процесуального та матеріального законодавства . До судового засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, в зв'язку з чим суд, у відповідності до ч. 4 ст. 128 КАС України вирішує справу на підставі наявних в ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що постановою серії ПС 1 № 204881 від 18.12.2013 року, винесеною інспектором ДПС відділу ДАІ Маріупольського МУ ГУМВС України прапорщиком Денисенко В.В. було притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень за адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122, ч. 3 ст. 121 КУпАП, а саме за те, що рухався на сигнал зеленої стрілки разом з червоним сигналом світлофора, та не надав переваги у русі водієві який рухався на зелений сигнал світлофора чим порушив п. 16.9 ПДР, та рухався на автомобілі який підлягає обов'язковому технічному контролю, але не пройшов його чим порушив п. 31.3 ПДР. Не погодившись з цією постановою позивач звернувся до суду про її скасування. Відповідно до ч. 1 ст. 258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 КУпАП. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 КУпАП. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення. Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. З матеріалів справи вбачається, що протоколи про адміністративні правопорушення стосовно позивача складалися(№№ 208821, 208822 від 18.12.2013 р.), [PERSON] був ознайомлений з ними, про що свідчить його підпис , на висловив свою незгоду з ними. (а.с.20-21). Аналізуючи обґрунтованість позовних вимог суд приходить до наступного. Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Згідно ст. 288 КУпАП, постанову посадової особи органу внутрішніх справ у справах про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено, зокрема, в районний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, визначеними КУпАП. Згідно ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних повноважень. Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Згідно ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності,

Результат розгляду: granted