Рішення адміністративного суду від 2014-03-13 00:00:00+02

У грудні 2010 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Постановою Керченського міського суду Автономної республіки Крим від 8 лютого 2011 року, залишеною без змін ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2010 року, адміністративний позов задоволено. Зобов'язано Головне управління Внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим надати [PERSON] довідку про те, що він та члени його родини на підставі ст. 22 Закону України «Про міліцію» мають право на 50 % знижку з оплати житлової площі, комунальних послуг та палива. В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій з підстав порушення цими судами норм матеріального і процесуального права та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що [PERSON] звільнено зі служби в органах внутрішніх справ за п. 64 «в» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року №114 (далі - Положення), за обмеженим станом здоров'я, за не компрометуючих підстав, а члени його родини мають право на пільги, передбачені ст. 22 Закону України «Про міліцію». Судами встановлено, що наказом Заступника Міністра-Начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим від 14 серпня 2008 року згідно із зазначеним Положенням полковника міліції [PERSON], старшого експерта сектору техніко-криміналістичного забезпечення роботи органів і підрозділів Керченського міського Управління Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при Головному управлінні, звільнено у запас Збройних сил України за п.64 «в» (через обмежений стан здоров'я). Вислуга років позивача на день звільнення в календарному обчисленні складала: 19 років 4 місяці 10 днів, у пільговому обчисленні - 20 років 2 місяці 0 днів. Згідно пенсійного посвідчення від 2 жовтня 2008 року № [NUMBER] [PERSON] є пенсіонером, він отримує пенсію за вислугу років на підставі п.«а» ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон) як особа, яка на день звільнення мала вислугу 20 і більше років. У липні 2010 року позивач звернувся до Заступника Міністра-Начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим Просолова А.А. із заявою про надання довідки про те, що він є пенсіонером МВС та згідно ст.22 Закону України «Про міліцію» має право на 50% знижку при оплаті житлової площі та комунальних послуг. Листом від 18 липня 2010 року за № 18/Б-6 Головним управлінням Міністерства Внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим позивачу надано відповідь, у якій зазначено, що відповідно до ст.22 Закону України «Про міліцію» мають право на пільги по оплаті житла, комунальних послуг, а також палива, працівники міліції, звільнені зі служби за віком, хворобою або вислугою років. У зв'язку з тим, що позивач звільнений зі служби за п.64 «в» (через обмежений стан здоров'я), він не має права на вищевказані пільги, оскільки така підстава звільнення не дає права на отримання вищезазначених пільг. Згідно до Закону для осіб рядового і начальницького складу ОВС передбачені такі види пенсії: за вислугу років, по інвалідності, у разі втрати годувальника. Оскільки позивач мав на день звільнення з ОВС вислугу більше 20 років, то йому була призначена пенсія за вислугу років відповідно до ст.12 Закону. Таким чином, формулювання «за вислугу років» є видом призначеної [PERSON] пенсії, а не підставою звільнення згідно Положення, відповідно до якого і зберігаються пільги, передбачені Законом України «Про міліцію». Статтею 22 Закону України «Про міліцію» встановлені гарантії соціального захисту працівників міліції. Частина 4 ст.22 Закону України «Про міліцію» передбачає надання працівникам міліції та членам їх сімей 50-процентної знижки по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива в межах норм, встановлених законодавством. Згідно ч.7 ст.22 Закону України «Про міліцію» за працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, зберігається право на пільги за цим Законом за умови, якщо середньомісячний сукупний доход сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про міліцію» порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України. Пунктом 64 Положення передбачено підстави звільнення зі служби в запас осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу, а саме: а) за віком; б) через хворобу; в) через обмежений стан здоров'я; г) через скорочення штатів; д) через службову невідповідність; є) за порушення дисципліни; ж) за власним бажанням; з) у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу в інші міністерства і відомства (організації). Позивач звільнений із органів внутрішніх справ відповідно до п.п. «в» п.64 Положення - через обмежений стан здоров'я, тобто не з підстав, передбачених ст.22 Закону України «Про міліцію». Враховуючи зазначене суди першої та апеляційної інстанцій дійшли помилкового висновку щодо протиправності відмови управлінням МВС у видачі позивачу довідки про право на пільги, оскільки незалежно від наявності умов для призначення пенсії за вислугу років згідно ст.12 Закону, право на збереження установлених Законом України «Про міліцію» пільг має лише працівник, звільнений зі служби з підстав, визначених у ст.22 цього Закону, тобто за віком, хворобою або вислугою років. Розмежування підстав звільнення за вказаними категоріями є визначальним при вирішенні спору про право на пільги, передбачені статтею 22 Закону України «Про міліцію», а тому таке право передбачено виключно для осіб, звільнених за пунктом 64 «а» і «б» Положення. Таким чином, відмовляючи позивачу у видачі спірної довідки та постановленні на пільговий облік, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України і як того вимагає стаття 19 Конституції України. Враховуючи викладене суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про задоволення позову. Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки доказів, але судами допущено помилку в застосуванні норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного рішення, то рішення судів першої і апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Результат розгляду: denied