Рішення адміністративного суду від 2014-01-21 00:00:00+02

7 грудня 2012 року позивач - [PERSON] в інтересах [PERSON] звернулась до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (далі УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області), в якому просила: визнати неправомірними дії УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області щодо припинення виплат [PERSON] соціальної пенсії в зв'язку з втратою годувальника; зобов'язати УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області поновити виплату соціальну пенсію у зв'язку з втратою годувальника з 1 липня 2012 року (а. с. 1, 2). Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18 листопада 2013 року зазначений позов [PERSON] в інтересах [PERSON] до УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області задоволено, а саме: визнано неправомірними дії УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області, щодо припинення виплат [PERSON] соціальної пенсії у зв'язку з втратою годувальника; зобов'язано УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області поновити [PERSON] виплату соціальної пенсії у зв'язку з втратою годувальника з 1 липня 2012 року (а. с. 28, 29). Відповідач подав апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції, в якій просив скасувати постанову суду в зв'язку з порушенням норм матеріального права, постановити нову, якою відмовити в позові в повному обсязі (а. с. 31). Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, суд апеляційної інстанції розглянув справу у порядку письмового провадження. Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги і дійшла до висновку, що апеляційна скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] де зазначені батьки: [PERSON] та [PERSON] (а. с. 4). [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого міським управління юстиції в Луганській області від 22.05.2013 року серії [NUMBER]. Причина смерті: рішення суду м. Сєвєродонецька від 15.04.2003 року про оголошення громадянина померлим (а. с. 3). Згідно Протоколу УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області 190210 від 28.05.2003 року №2/179 за заявою [PERSON], [PERSON] [INFO] призначено соціальну пенсію по втраті годувальника, як дитині до 18 років (а. с. 6). Відповідно до медичного висновку №1932 від 14.09.2010 року [PERSON] має ендогенне захворювання, що відповідно до розділу X п.1 п.п.1.7 «Переліку медичних показань, які дають право на одержання допомоги на дітей інвалідів з дитинства у віці до 18 років», затвердженого Міністерством охорони здоров'я України від 08.11.2001 року №454/471/156, має право на призначення пенсії. Висновок дійсний до 04.02.2011 року (а. с. 8). Відповідно до виписки із акта огляду МСЕК до довідки серії 10 ААА №740011 від 04.02.2011 року, [PERSON], [INFO], має інвалідність з дитинства, їй встановлено третю групу інвалідності, дата переогляду 02.02.2012 року (а. с. 9). Відповідно до розпорядження УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області 170886 від 09.02.2011 року за заявою [PERSON], їй призначено соціальну пенсію по втраті годувальника, як дитині після 18 років, що стала інвалідом до 18 років (а. с. 7). Відповідно до виписки з акта огляду МСЕК до довідки серії 10 ААБ №104316 від 02.02.2012 року - 27.02.2012 року, [PERSON], [INFO], має інвалідність з дитинства, встановлено третю групу інвалідності, дата переогляду 08.02.2013 року (а. с. 10). Відповідно до протоколу засідання комісії з призначення пенсії при відділі призначення пенсії УПФУ в м. Северодонецьку Луганської області № б/н від 25.06.2012 року комісія у складі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], розглянула документи [PERSON], [INFO], інваліда третьої групи з дитинства, встановила, що з 27.05.2003 року [PERSON] була призначена соціальна пенсія по втраті годувальника як інваліду з дитинства. На підставі медичного висновку на дитину інваліда з дитинства дійсного до 04.02.2011 року та Закону України «Про пенсійне забезпечення», було вирішено припинити виплату соціальної пенсії по втраті годувальника [PERSON] по досягненню нею 18-річного віку (а. с. 11). Листом №15043/02-14/1 від 12.11.2012 року УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області дало відповідь на звернення [PERSON], що не має підстав продовжувати виплату соціальної пенсії по втраті годувальника після досягнення нею 18-річного віку (а. с. 12). Довідкою МСЕК серії 10 ААВ №427169 від 15.02.2013 року - 02.04.2013 року, [PERSON], [INFO], має інвалідність з дитинства, встановлено другу групу інвалідності з 15.02.2013 року, дата переогляду 01.03.2014 року (а. с. 21). Встановлені обставини справи підтверджені матеріалами справи і не є спірними. Суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги у повному обсязі, оскільки дійшов висновку щодо неправомірності припинення відповідачем виплати соціальної пенсії по втраті годувальника з підстав досягнення позивачем - [PERSON] 18-річного віку. Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду невірним внаслідок помилкового о застосування норм матеріального закону, виходячи з наступного. 28.05.2003 року [PERSON] було призначено на користь неповнолітньої дитини [PERSON] соціальну пенсію по втраті годувальника (а. с. 6). Згідно ст.93 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788 від 05.11.1991 року ( Закон №1788) було встановлено, що соціальні пенсії призначаються і виплачуються непрацюючим громадянам, крім інвалідів з дитинства, при відсутності права на трудову пенсію: інвалідам І і ІІ груп, у тому числі інвалідам з дитинства, а також інвалідам ІІ групи; особам, які досягли віку: чоловіки - 60 років, жінки - 55 років; дітям - у разі втрати годувальника (пункт „а" статті 37 закону України «Про пенсійне забезпечення»); дітям-інвалідам віком до 16 років. Перелік медичних показань, що дають право на одержання соціальної пенсії на дітей інвалідів віком до 16 років, визначається в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України. Підставами для призначення 28.05.2003 року соціальної пенсії по втраті годувальника на користь неповнолітньої [PERSON] було те, що [PERSON] [INFO], яка не досягла 18 років та втрата годувальника - батька [PERSON]. Отже, згідно вимог статті 93 Закону України «Про пенсійне забезпечення» соціальна пенсія по втраті годувальника призначається на певний період - до досягнення дитиною 18 років, внаслідок чого, період виплати пенсії [PERSON] закінчувався 04.02.2011 років. Законом України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам» №1727 від 18.05.2004 року, встановлено, що соціальні пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», за бажанням особи виплачуються органами Пенсійного фонду України до закінчення строку її призначення. Стаття 93 Закону №1788 втратила чинність у частині призначення соціальних пенсій на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам» N 2603-IV від 31.05.2005 року. З урахуванням Закону України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам» пенсія [PERSON] могла продовжувати виплачуватись лише до 04.02.2011 років, до досягнення 18 років. Проте, після 04.02.2011 року після досягнення позивачем 18-річного віку УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області продовжило виплату [PERSON] соціальної пенсії по втраті годувальника,

Результат розгляду: denied