Рішення адміністративного суду від 2014-01-28 00:00:00+02

03.12.2013 року [PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просить скасувати постанову ПС1 №338109 від 11.11.2013, адміністративне провадження закрити. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 11 листопада 2013 року він на службовому автомобілі за встановленим маршрутом здійснював доставку товару в кіоск у перехід станції метро «Радянська». Біля метро «Радянська» на площі Конституції не виявилось вільних місць для паркування. Щоб не створювати затор та аварійну ситуацію, він був змушений зупинитися по вулиці Університетській, для вивантаження товару. Він зупинився біля правого краю дороги впритул до бордюру, та ліворуч від нього безперешкодно рухалися інші учасники руху, вивантаження товару зайняло менше 1-ї хвилини. Тому, він діяв у відповідності до п. 15.2 та 3.34 ПДР України. Також, відповідач не долучив маршрутний лист. Таким чином, до п.1 ст. 247 КУпАП впровадження в справі про адміністративне правопорушення не могло бути розпочато у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. У судовому засіданні позивач вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причину неявки суду не сповістив. Суд, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ПС1 №338109 від 11.11.2013 року на [PERSON] було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Відповідно до протоколу та постанови про адміністративне правопорушення від 11.11.2013 року, [PERSON] 11.11.2013 року в 13 год. 00 хв. керував автомобілем «IVECO» д/н [NUMBER], по вул. Університетська в м. Харкові та скоїв зупинку та стоянку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушив п. 8.4 ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП. Згідно ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення. Згідно п.1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами. Згідно ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовими особами або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Судом встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення складений відповідачем відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення та Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26.02.2009 77, та є документом, що засвідчує факти неправомірних дій учасників дорожнього руху і є одним із джерелом доказів та підставою для подальшого провадження у справі. Наявність події правопорушення підтверджується складеним інспектором ДПС протоколом від 11.11.2013 року, з якого вбачається, що водій [PERSON] скоїв зупинку та стоянку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», тобто здійснив зупинку в забороненому місці, та був після цього був притягнутий до адміністративної відповідальності працівником ДАІ. Крім того, [PERSON] не спростовує факту зупинки в зоні дії вказаного знаку, а стверджує, що він діяв відповідно до п. 15.2 ПДР України, тобто він зупинився біля правого краю дороги впритул до бордюру та не перешкоджав руху іншим учасникам. Відповідно до п. 15.2 ПДР, за відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху). Однак, посилання позивача на п. 15.2 ПДР в даному випадку є безпідставним, оскільки в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено»,(тобто де забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів), пункт 15.2 ПДР не діє. Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена за порушення вимог дорожніх знаків. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про підтвердження наявності події правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та порушення [PERSON] п. 8.4 ПДР України. На підставі вищевикладеного суд дійшов до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення від 11.11.2013 року про накладення адміністративного стягнення на позивача відповідає вимогам закону, постанова та з'ясовані в судовому засіданні обставини підтверджують наявність адміністративного правопорушення та інші обставини, що мають значення для прийняття рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Постанова винесена на підставі належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт неправомірних дій позивача, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню, а постанова скасуванню. Про свою невинуватість в порушені правил дорожнього руху [PERSON] не довів. Крім того, вимоги щодо закриття провадження у справі задоволені судом не можуть, оскільки відповідно до ст. 284 КУпАП провадження закриває посадова особа, яка розглядає адміністративне правопорушення по суті. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied