Рішення адміністративного суду від 2014-03-03 00:00:00+02

[PERSON] звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Слов'янської міської ради (далі - УПСЗН) визнання дій неправомірними та зобов'язання нарахувати та виплатити державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, обґрунтувавши позовні вимоги тим, що вона є матір'ю малолітньої дитини [PERSON], [INFO] та перебуває на обліку в УПСЗН де їй було призначено допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі 130 грн. щомісячно. Вона є застрахованою особою, оскільки, до народження дитини працювала у вузловій лікарні станції Слов'янськ ДП «Донецька залізниця» на посаді медичної сестри дільничної другої територіальної ділянки поліклініки дорослих. Наказом № 86-к від 28 квітня 2012 року їй було надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідно до Конституції України, ЗУ "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", ЗУ "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням", ЗУ "Про державний бюджет на 2013 рік", ЗУ "Про державний бюджет на 2014 рік", рішення Конституційного суду від 22 травня 2008 року за період з серпня 2013 року по січень 2014 року включно їй мали б виплатити державну допомогу у загальній сумі 5952 грн. з урахуванням прожиткового мінімуму встановленого для дитини віком до 6 років. Таким чином, загальна сума допомоги по догляду за дитиною з урахуванням виплачених сум становить 5172 грн. 00 коп. Вона зверталася з заявою до УПСЗН з проханням про проведення перерахування допомоги, однак їй було відмовлено посилаючись на ст. 15 п.п. 18, 22 ЗУ "Про державну допомогу сім'ям з дітьми". За таких підстав вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, про день, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином. Суду надано заяву в якій просить заявлені позовні вимоги задовольнити повністю, справу розглянути без її участі. Відповідач - Управління праці та соціального захисту населення Слов'янської міської ради, повідомлене належним чином про дату, час і місце судового розгляду, явку свого представника в судове засідання не забезпечило, суду надано письмові заперечення проти позову, згідно яких, управління праці та соціального захисту населення заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що призначення та виплата допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку здійснювалася [PERSON] з 01 серпня 2013 року по 31 січня 2014 року у розмірі 130 грн., без урахування доходу сім'ї на підставі ЗУ «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою КМУ. Щомісячно списки одержувачів допомоги при народженні дитини та допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку формуються заздалегідь в Головному Управлінні праці і соціального захисту населення Донецької ОДА на підставі електронної програми „АSOPD" з урахуванням вимог та розмірів виплат, передбачених законодавством України. Перерахування коштів на зазначені цілі на рахунок Управління провадиться за рахунок коштів Державного бюджету через рахунки Головного УПСЗН Донецької ОДА у визначених вищими органами влади розмірах. Таким чином Управління нижчого рівня не приймають участі у визначенні розміру виплати і виконують лише делеговані повноваження. Посилаючись на численні рішення Конституційного суду України, зазначають, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути зменшений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений. Отже, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнівів сама сутність змісту права на соціальний захист. [PERSON] 31 січня 2014 року звернулася до УПСЗН з заявою щодо визначення розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та УПСЗН своїм листом від 05 лютого 2014 року повідомило про право на звернення до УПСЗН за призначенням зазначеної допомоги у збільшеному розмірі, з урахуванням доходу сім'ї. Даним правом позивач не скористалася. Тобто усі вимоги позивача є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до Положення по УПСЗН, затвердженого рішенням Слов'янської міської ради від 15 грудня 2010 року № 38-ІІІ-6, УПСЗН є неприбутковою бюджетною організацією, яка утримується за рахунок коштів місцевого бюджету. Кошторисом видатків не передбачено кошти на сплату судових витрат за позовами. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, у межах заявлених позовних вимог, установив наступне. Позивач [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], та перебуває на обліку в УПСЗН як отримувач допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, розмір якої з 30 квітня 2012 року визначено відповідно до Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1751 від 27 грудня 2011 року та який становить 130 грн. на місяць. До 1 січня 2008 року - дати набрання чинності Законом України від 28.12.2007 "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (далі - Закон №107-VI) - правовідносини щодо виплати допомоги регулювалися Законом України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" (далі - Закон №2811-ХІІ), дія якого поширювалася на осіб, не застрахованих в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (стаття 13) та Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" (далі - Закон № 2240-III), який поширював свою дію на застрахованих у зазначеній системі осіб. Розмір допомоги, також, визначався цими Законами. Зокрема, статтею 43 Закону № 2240-III було передбачено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом. Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону № 107-VI внесені відповідні зміни до Закону № 2811-ХІІ та Закону № 2240-III. Зокрема, змінами до статті 13 Закону № 2811-ХІІ його дію поширено на застрахованих осіб, а із Закону № 2240-III було виключено статті 40-44. Конституційний Суд України рішенням від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав неконституційними низку положень Закону № 107-VI, в тому числі й пункт 25 розділу II Закону № 107-VI щодо виключення статей 40-44 Закону № 2240-III. Пунктом 2 розділу ІІІ Закону № 107-VI було передбачено, що розділ II цього Закону діє до 31 грудня 2008 року. Таким чином, з часу проголошення Рішення № 10-рп/2008 Конституційним Судом України відновили свою дію вищезазначені положення Закону № 2240-III, а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону № 2811-ХІІ. Статтею 46 Закону України від 26 грудня 2008 № 835-VI "Про Державний бюджет України на 2009 рік" та статтею 45 Закону України від 27 квітня 2010 року № 2154-VI "Про Державний бюджет України на 2010 рік" (далі - Закон № 2154-VI) передбачено, що у 2009, 2010 роках допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону № 2240-ІІІ призначається і здійснюється в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України. Порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми був затверджений постановою Кабінету Міністрів України 27 грудня 2001 року № 1751 саме на виконання Закону № 2811-ХІІ (пункт 1). Новий акт уряду на виконання статті 45 Закону № 2154-VI не приймався. Розміри і порядок виплати допомоги відповідно до Закону № 2240-III на виконання статті 45 Закону № 2154-VI Кабінетом Міністрів України не визначалися. У подальшому, ані Законом України "Про Державний бюджет на 2013 рік", ані Законом України "Про Державний бюджет на 2014 рік", ані іншими законами не встановлювався інший розмір допомоги, ніж в Законах №2811-ХІІ та №2240-ІІІ. Оскільки спір виник щодо виплати допомоги зі серпня 2013 року особі, яка застрахована у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, тому на відносини щодо виплати допомоги такій особі у зазначеному періоді поширюються норми спеціального Закону (яким є Закон № 2240-III), відповідно до статті 43 якого допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 25 грудня 2012 року в справі №21-410а12. Відповідно до ст. 244-2 КАС України, рішення Верховного суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України. Зазначені вище обставини спростовують доводи відповідача, викладені у запереченнях проти позову та дають суду підстави для задоволення позовних вимог про зобов'язання здійснити перерахунок допомоги по догляду за дитиною за період з серпня 2013 року по січень 2014 року включно. У відповідності до ст. 94 КАС України на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам. Оскільки, відповідно до ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» відповідача звільнено від сплати судового збору, судові витрати понесені позивачем при зверненні з адміністративним позовом до суду, підлягають стягненню з державного бюджету на користь позивача.

Результат розгляду: granted