Рішення адміністративного суду від 2014-02-05 00:00:00+02

У вересні 2011 року позивач звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України у Суворовському районі м.Одеси та просив визнати дії відповідача щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, виплати пенсійних виплат позивачу неправомірними та зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Суворовському районі м.Одеси нарахувати основну та додаткову пенсію відповідно до ст.ст. 49, 50, 54, 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи з розміру основної пенсії - восьми мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком, виходячи зі встановленого розміру мінімальної пенсії за віком, із забезпеченням відповідних виплат з врахуванням вже виплачених сум, з 26 березня 2011 року. Постановою Суворовського районного суду м.Одеси від 03 жовтня 2011 року адміністративний позов задоволено частково: Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Суворорвському районі м. Одеси здійснити перерахунок основної та додаткової пенсії [PERSON] з 26.03.2011 року до 18.06.2011 року відповідно до ст.ст. 49, 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру основної пенсії - восьми мінімальних пенсій, виходячи зі встановленого розміру мінімальної пенсії за віком, з урахуванням виплачених сум, визнавши в цій частині відмову неправомірною. Не погоджуючись з постановою суду відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій зазначається, що рішення суду винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи та судом не в повній мірі з'ясовані обставини, що мають значення для вирішення справи. Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2012 року справа призначена до розгляду у порядку письмового провадження. Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає,що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено, що [PERSON], [INFO], віднесена до 1 категорії як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER], та є інвалідом 2 групи по захворюванню, пов'язаному з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС. Відповідно до вимог ч. 1,3 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом. Інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму. Вимогами ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді державної пенсії або додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсій є мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно зі ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів 2 групи, щодо яких установлено зв'язок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими 8 мінімальних пенсій за віком. Згідно до вимог ст. 50 зазначеного Закону особам, віднесеним до 1 категорії і є інвалідами 2 групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком. Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що у порушення вимог ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивач отримував і отримує пенсію по інвалідності в істотно меншому розмірі, ніж передбачено вимогами ст.ст. 49, 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідно до положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивач має право на отримання пенсії не нижче 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю як інваліду ІІ групи - у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком. Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем пропущено строки звернення до адміністративного суду і тому позовні вимоги розглядались тільки з 26 березня 2011 року. Стосовно визначення кінцевого періоду часу, за який відповідачу слід провести перерахунок пенсії позивача, апеляційний суд вважає необхідним зауважити на наступне. Абзацом дев'ятим статті 1 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом. Таким чином, пенсія є періодичним платежем, виплата якої, за загальним правилом, не обмежена у часі, а підвищення до пенсії, яке є додатковою виплатою особі, яка визнана такою, що має на нього право, нерозривно пов'язано з виплатою пенсії і також має не визначений у часі граничний термін виплати, тому суди не вправі обмежувати виплату громадянам пенсії, а також передбаченого чинним законодавством підвищення до неї, встановлюючи для цього певні граничні строки її отримання, а тому судом першої інстанції необґрунтовано зазначено кінцевий термін перерахунку пенсії позивача. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні відповідачем фактичних обставин і норм матеріального права. Апеляційний суд вважає, що судом 1-ої інстанції справа по-суті вирішена правильно, але із порушенням норм матеріального права , яке не призвело до невірного вирішення справи. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 198 КАС України ,за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити постанову суду . Таким чином , апеляційний суд доходить до висновку, що є підстави для зміни постанови суду 1-ої інстанції.

Результат розгляду: partial