Рішення адміністративного суду від 2014-01-15 00:00:00+02

Товариство з обмеженою відповідальністю "Пленті" (далі - ТзОВ "Пленті") звернулося з адміністративним позовом до Головного управління Міндоходів у Волинській області (далі - ГУ Міндоходів у Волинській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 05 грудня 2013 року № 9/22.3/0037259163 та № 10/22.3/0037259163. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями на підставі акту невиїзної документальної перевірки стану дотримання ТзОВ "Пленті" вимог законодавства України з питань державної митної справи від 30 жовтня 2013 року йому донараховано грошове зобов'язання з податку на додану вартість (ПДВ) з товарів, увезених на територію України, у сумі 6476,79 грн., та мито на товари, що ввозяться на територію України суб'єктами підприємницької діяльності, в сумі 2943,99 грн. Із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями позивач не погоджується. При цьому вказав, що відповідно до рахунку-фактури, який є невід'ємною частиною контракту купівлі-продажу, укладеного між ним та нерезидентом - фірмою Harley Investments S.A. (Республіка Панама), для ТзОВ "Пленті" було поставлено вантажний автомобіль Renault Trafic, кузов VF1FLBJA67Y213294, за ціною 3730 євро. Під час розмитнення вказаного автомобіля 20 грудня 2012 року митному органу було надано вантажну митну декларацію (ВМД) за формою МД-2, згідно з якою було заявлено до декларування та випуску у вільний обіг товар, вартість якого вказана наступним чином: фактурна ціна товару - 39190,05 грн. та митна вартість - 40190,05 грн. Під час митного оформлення будь-яких суперечностей щодо визначення митної вартості товару не виникало, а поданих документів, що підтверджують правильність визначення митної вартості було достатньо. Зокрема, було надано рахунок-фактуру, контракт з продавцем, довідку експерта. Будь-яких інших документів митним органом не витребовувалось, а митна вартість зазначена в митній декларації сумніву не піддавалась. При розмитненні мито та ПДВ сплачено відповідно до поданих документів. Відповідач донарахування здійснив за даними експортної декларації від 18 грудня 2012 року, наданої Міністерством фінансів Литовської Республіки, за даними якої вартість товару становить 63742,01 грн. Однак позивач вважає, що відповідач не вправі донараховувати грошові зобов'язання, крім випадків, коли за наслідками службової перевірки або розгляду кримінальної справи встановлено змову між декларантом і митним органом, спрямовану на заниження обов'язкових платежів. Позивач є лише покупцем вказаного вище товару та не міг вплинути на його ціну; йому не було відомо про наявність експортної декларації від 18 грудня 2012 року, на яку посилається відповідач, та його вартість іншу, ніж та, що вказана продавцем в рахунку-фактурі. З наведених підстав просив позов задовольнити. Відповідач у письмовому запереченні проти позову у його задоволенні просив відмовити повністю, мотивуючи тим, що за наслідками невиїзної документальної перевірки стану дотримання ТзОВ "Пленті" вимог законодавства з питань митної справи встановлено невідповідність вартісних показників товару, що заявлена декларантом - позивачем при митному оформленні вантажного автомобіля марки Renault, модель Trafic, кузов VF1FLBJA67Y213294 у митній декларації від 20 грудня 2012 року №205070000/2012/072319. У ході перевірки використано інформацію митних органів Литовської Республіки, на підставі якої встановлено, що вартість транспортного засобу в фактурі, поданій до митного оформлення на Ягодинській митниці, занижена, що вплинуло на рівень оподаткування товару, що підлягав перевірці, в зв'язку з чим оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями було правомірно донараховано грошові зобов'язання з ПДВ та мита та застосовано штрафні санкції (а.с.39-42). У судовому засіданні представник позивача повністю підтримує позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві, просить адміністративний позов задовольнити повністю; представник відповідача просить відмовити у задоволенні адміністративного позову з підстав, викладених у запереченні. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши всі обставини у справі та перевіривши їх письмовими доказами, дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню повністю з таких мотивів і підстав. Судом встановлено, що згідно із наказом ГУ Міндоходів у Волинській області від 23 вересня 2013 року №384 відповідно до пунктів 1, 4 частини третьої статті 345, пункту 2 частини другої статті 351 Митного кодексу України було проведено невиїзну документальну перевірку стану дотримання ТзОВ "Пленті" вимог законодавства України з питань державної митної справи в частині перевірки правильності визначення митної вартості при митному оформленні товару - вантажного автомобіля Renault Trafic, кузов VF1FLBJA67Y213294, оформленого згідно з митною декларацією від 20 грудня 2012 року № 205070000/2012/072319 (а.с.43). За результатами перевірки складено акт від 30 жовтня 2013 року №9/22.3/0037259163 (а.с.9-16). Як вбачається з акту перевірки, на Ягодинську митницю Міндоходів надійшли листи Департаменту митної справи Міністерства доходів і зборів України від 17 травня 2013 року № 4312/5/99-99-24-03-10 (реєстраційний номер Ягодинської митниці Міндоходів від 27 травня 2013 року № 7985/5-14 про надання адміністративної допомоги у проведенні перевірки законності поставки транспортних засобів на митну територію України - а.с.46). Листом від 23 липня 2013 року № 1/1.1-14/977 Ягодинською митницею на адресу ГУ Міндоходів у Волинській області направлено листи Департаменту митної справи Міністерства доходів та зборів від 17 травня 2013 року № 4312/5/99-99-24-03-10 щодо отриманих відповідей митних органів Литовської Республіки на запити про надання адміністративної допомоги у проведенні перевірки законності ввезення на митну територію України транспортних засобів (а.с.47). Під час опрацювання вищевказаного запиту проведено порівняння документів, надісланих з митних органів Литовської Республіки, та документів, які стали підставою для митного оформлення на Ягодинській митниці товару за ВМД типу ІМ40ДЕ від 20 грудня 2012 року № 205070000/2012/72319. В результаті проведеного аналізу та порівняння товарно-супровідних документів встановлено, що вартість товару в інвойсі, поданому до митного оформлення на Ягодинській митниці, занижена. Недостовірність заявлених під час митного оформлення даних вплинула на рівень оподаткування товару, що підлягав перевірці. Так в ході проведення перевірки встановлено, що за митною декларацією від 20 грудня 2012 року № 205070000/2012/072319 позивачем, ТзОВ "Пленті", ввезено на митну територію України товар (вантажний автомобіль марки Renault, номер кузова VF1FLBJA67Y213294) та задекларовано характеристики товару, які наведені в акті перевірки (а.с.11). При цьому перевірці підлягав транспортний засіб, головною ідентифікаційною ознакою якого є індивідуальний номер - номер кузова. Аналіз та співставлення даних, отриманих у відповідях з митних органів іноземних країн, надає можливість ідентифікувати товар, зазначений у документах, отриманих з митних органів іноземних країн, як товар, митне оформлення якого здійснювалося за ВМД, що підлягала перевірці. В результаті співставлення даних встановлено, що при митному оформленні товару, його вартісні показники були задекларовані недостовірно (а.с.17). Отже, в ході перевірки встановлена невідповідність вартісних показників товару - заявлена при митному оформленні вартість товару та вартість товару, що вказана в експортній митній декларації, отриманій від Митного департаменту Міністерства фінансів Литовської Республіки. Заявлена декларантом самостійно митна вартість товару за ВМД від 20 грудня 2012 року № 205070000/2012/72319 - 40190,05 грн., а вартість товару, за даними митних органів Литовської Республіки - 63742,01 грн. Таким чином, сума заниження митної вартості товару (вантажного автомобіля Renault Trafic VF1FLBJA67Y213294) становить 23551,96 грн. Відтак, перевіркою встановлено факти: недостовірного декларування вартісних показників товару ТзОВ "Пленті"; заниження податкових зобов'язань; неправильного визначення митної вартості товарів, що є порушенням вимог статті 49 Митного кодексу України (МК України) та вимог пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України (ПК України), у зв'язку з чим розраховано суму податкових зобов'язань у розмірі 7536,62 грн., в тому числі мито - 2355,19 грн., ПДВ - 5181,43 грн. (а.с.14, 18). На підставі акта перевірки від 30 жовтня 2013 року №9/22.3/0037259163 винесено податкові повідомлення-рішення від 05 грудня 2013 року №9/22.3/0037259163, яким визначено суму грошового зобов'язання з ПДВ за основним платежем 5181,43 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 1295,36 грн., а всього на суму 6476,79 грн., та №10/22.3/0037259163, яким визначено суму грошового зобов'язання за платежем мито на товари, що ввозяться на територію України, за основним платежем 2355,19 грн., за штрафними санкціями 588,80 грн., а всього на суму 2943,99 грн. (а.с.7-8). Враховуючи те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийнято ГУ Міндоходів у Волинській області як суб'єктом владних повноважень, то при вирішенні даного спору вони перевірялись судом на відповідність вимогам частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України). Згідно зі статтею 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суд приходить до висновку, що відповідач довів правомірність прийнятих податкових повідомлень-рішень від 05 грудня 2013 року № 9/22.3/0037259163 та № 10/22.3/0037259163. Відповідно до статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу (частина перша статті 51 МК України). Відповідно до пункту 2 частини другої статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Як визначено частиною першою статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. При цьому пунктами 4, 5 частини п'ятої вказаної статті передбачено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості. Як встановлено судом, ТзОВ "Пленті" у грудні 2012 року ввезло на митну територію України вантажний автомобіль Renault Trafic, кузов VF1FLBJA67Y213294, що стверджується наявною в матеріалах справи копією митної декларації від 20 грудня 2012 року №205070000/2012/072319 (а.с.26). Вказаний товар був поставлений в Україну згідно з контрактом купівлі-продажу від 25 квітня 2011 року, укладеного між позивачем та фірмою Harley Investments S.A. (Республіка Панама) - а.с.19-21. Як передбачено пунктом 2.3. контракту, товар завантажується на фірмі постачальника (Панама). При розмитненні товару позивач самостійно визначив митну вартість товару та суму податкового зобов'язання з ПДВ і ввізного мита. Об'єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з ввезення товарів на митну територію України, що встановлено пунктом 185.1 статті 185 ПК України. Відповідно до пункту 190.1 статті 190 ПК України базою оподаткування при ввезенні товарів на митну територію України є договірна (контрактна) вартість, але не менша митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті та включаються до ціни товарів/послуг згідно із законом. Згідно з пунктом 54.1 статті 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою. Разом з тим, у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов'язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах (пункт 54.4 статті 54 ПК України). Такі ж положення містяться у МК України, що набрав чинності 01 червня 2012 року. Так, пунктом 2 частини другої статті 351 МК України передбачено, що у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органові доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України, проводиться документальна невиїзна перевірка. Предметом вказаної перевірки є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств (частина перша статті 351 МК України). Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, невиїзна документальна перевірка позивача з приводу дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо повноти нарахування та сплати до бюджету мита та ПДВ при митному оформленні товару - вантажного автомобіля Renault Trafic VF1FLBJA67Y213294, проведена відповідачем у зв'язку з отриманням від митних органів Литовської Республіки документів, які свідчать про те, що вартість товару є вищою, ніж та, що була задекларована при митному оформленні (а.с.49-52). Відповідно до пункту 5 частини першої статті 352 МК України отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення можуть бути використані посадовими особами органів доходів і зборів під час проведення перевірок. Аналізуючи вищезазначені норми ПК України та МК України, суд приходить до висновку, що отримані від уповноважених органів Литовської Республіки документально підтверджені відомості щодо вартісних характеристик, які мають значення для оподаткування товару - вантажного автомобіля Renault Trafic, кузов VF1FLBJA67Y213294, відрізняються від задекларованих позивачем під час митного оформлення, і правомірно були використані посадовими особами ГУ Міндоходів у Волинській області в ході проведення перевірки; використані документи є належними та допустимими доказами і можуть бути прийняті судом при вирішені даного спору. При цьому суд зауважує, що позивач самостійно визначив митну вартість товару, а не за рішенням митного органу, а тому його доводи про неможливість подальшого визначення податкових зобов'язань судом до уваги не беруться з наведених вище підстав. Враховуючи викладене, на думку суду, в ході судового розгляду знайшли своє підтвердження висновки відповідача, викладені в акті перевірки позивача від 30 жовтня 2013 року №9/22.3/0037259163, щодо недостовірного декларування ТзОВ "Пленті" вартісних показників товару, заниження податкових зобов'язань, неправильного визначення митної вартості товарів. Таким чином, з наведених вище підстав суд вважає, що ГУ Міндоходів у Волинській області довела правомірність податкових повідомлень-рішень від 05 грудня 2013 року №9/22.3/0037259163 та №10/22.3/0037259163, в зв'язку з чим позовні вимоги про визнання їх протиправними та скасування задоволенню не підлягають. Оскільки суд відмовляє у задоволенні позову, то за правилами статті 94 КАС України сплачений позивачем судовий збір у розмірі 10% від розміру ставки судового збору йому не повертається. Разом з тим, згідно з частиною третьою статті 4 Закону України "Про судовий збір" у зв'язку із відмовою у задоволенні позову решта суми судового збору підлягає стягненню з позивача - 90% від розміру ставки судового збору за подання адміністративного позову майнового характеру, що становить 1548,44 грн. (1720,50 грн. - 172,06 грн.).

Результат розгляду: granted