Рішення адміністративного суду від 2014-03-18 00:00:00+02

11 лютого 2014 року до суду надійшов позов Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області до товариства з обмеженою відповідальністю "Біомаркет", в якому позивач просить скасувати реєстраційний запис № 1 224 107 0020 038549 від 11.06.2013 року про державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи товариства з обмеженою відповідальністю "Біомаркет", зроблену Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради щодо місцезнаходження товариства з обмеженою відповідальністю "Біомаркет". Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська були вжитті заходи по встановленню місцезнаходження підприємства ТОВ «Біомаркет», а саме: співробітниками ВПМ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська 24.07.2013 року було здійснено вихід на юридичну адресу підприємства. Під час проведення заходів щодо встановлення його за місцезнаходженням м. Дніпропетровськ, узвіз Калініна, 25 було встановлено факт відсутності підприємства за юридичною адресою, про що складено довідку; направлено повідомлення про відсутність платника податків за місцезнаходженням (форма 18-ОПП) до єдиного державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (повідомлення №16180/10/18-345 від 24.07.2013); на підставі ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» 09.08.2013 р. в ЄДР внесено запис № 1 224 143 0022 038549 про відсутність юридичної особи - товариство з обмеженою відповідальністю «Біомаркет» за юридичною адресою: 49000, м.Дніпропетровськ, узвіз Калініна, будинок 25. Тобто, всі вищенаведені факти свідчать про те, що товариство з обмеженою відповідальністю «Біомаркет» за адресою 49000, м. Дніпропетровськ, узвіз Калініна, 25 не знаходиться та, всупереч вимогам ч.1 ст. 19 Закону № 755, про зміну місцезнаходження відповідач контролюючі органи не повідомив. Якщо підприємство відсутнє за своїм місцезнаходженням, то податковий орган позбавлений можливості здійснювати за останнім контроль за своєчасністю подання бухгалтерських звітів і балансів, податкових декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням податків, інших платежів, а також перевіряти достовірність цих документів щодо наявності правильності визначення об'єктів оподаткування і обчислення податків, інших платежів. Таким чином, відсутність ТОВ «Біомаркет» за місцезнаходженням свідчить про незаконність внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців змін, що є порушенням законодавства. В судове засідання з'явився представник позивача. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся повісткою з поштовим повідомленням, яке направлялось за офіційним місцем знаходження згідно довідки органу реєстрації, проте конверт повернувся з відміткою до суду "адресата не знайдено". Відповідно до вимог ст. 35 КАС України відповідач є належно повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Згідно ч. 6 ст. 128 КАС, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Враховуючи вищевказане, суд ухвалив розглянути справу у письмовому провадженні. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову, виходячи з наступного. Статтею 31 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" від 15.05.03 р. №755-IV передбачено скасування державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи. Предметом спору є реєстраційна дія Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №1 224 107 0020 038549 від 11.06.2013 р., проведена 11.06.2013 р., назва реєстраційної дії - державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи товариство з обмеженою відповідальністю «Біомаркет». Виконавчим комітетом Дніпропетровським міської ради 21.08.2007 р. зареєстровано товариство з обмеженою відповідальністю «Біомаркет», місцезнаходження: 49000, м. Дніпропетровськ, вул. Глинки, буд.7, кв. 703, та включено до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України з присвоєнням ідентифікаційного коду 35339461. Засновниками підприємства, згідно статутних документів, на момент державної реєстрації був Ярошевич Володимир Олександрович. 11.06.2013 року Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради зареєстровані зміни до установчих документів юридичної особи - товариство з обмеженою відповідальністю «Біомаркет», пов'язані із зміною місцезнаходження юридичної особи, про що зроблено запис № 1 224 107 0020 038549. Місцезнаходженням підприємства з 11.06.13 р. є: 49000, м. Дніпропетровськ, узвіз Калініна, буд. 25. ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська були вжитті заходи по встановленню місцезнаходження підприємства ТОВ «Біомаркет», а саме: 1. Співробітниками ВПМ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська 24.07.2013 року було здійснено вихід на юридичну адресу підприємства. Під час проведення заходів щодо встановлення його за місцезнаходженням м. Дніпропетровськ, узвіз Калініна, 25 було встановлено факт відсутності підприємства за юридичною адресою, про що складено довідку. 2. Направлено повідомлення про відсутність платника податків за місцезнаходженням (форма 18-ОПП) до єдиного державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (повідомлення №16180/10/18-345 від 24.07.2013). 3. На підставі ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» 09.08.13 р. в ЄДР внесено запис № 1 224 143 0022 038549 про відсутність юридичної особи - товариство з обмеженою відповідальністю «Біомаркет» за юридичною адресою: 49000, м.Дніпропетровськ, узвіз Калініна, будинок 25. Суд при вирішенні справи враховує, що нормами ч. 9 ст.19 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців" прямо передбачено, що якщо державний реєстратор не залишив без розгляду документів про внесення змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, то він зобов'язаний внести запис про внесення змін не пізніше наступного робочого дня з дати їх надходження. Згідно з ч.ч. 1, 6 ст.14 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" передача реєстраційних справ здійснюється в разі зміни місцезнаходження юридичної особи, зміни місця проживання фізичної особи - підприємця, якщо нове місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця розташоване на території іншої адміністративно-територіальної одиниці. Державний реєстратор, який отримав реєстраційну справу, зобов'язаний протягом десяти робочих днів з дати її прийому внести до Єдиного державного реєстру запис про зміну місцезнаходження реєстраційної справи. Відповідно до абз. 2 ч. 12, ч. 14 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" у разі надходження державному реєстратору від органу державної податкової служби повідомлення встановленого зразка про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням державний реєстратор зобов'язаний надіслати рекомендованим листом протягом п'яти робочих днів з дати надходження зазначеного повідомлення юридичній особі повідомлення щодо необхідності подання державному реєстратору реєстраційної картки. У разі неподання юридичною особою протягом місяця з дати надходження їй відповідного повідомлення реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу державний реєстратор повинен внести до Єдиного державного реєстру запис про відсутність підтвердження зазначених відомостей датою, яка встановлена для чергового подання реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу. Якщо державному реєстратору повернуто рекомендованого листа, державний реєстратор повинен внести до Єдиного державного реєстру запис про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням. Частиною 1 ст. 6 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" передбачено, що державний реєстратор на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці наділений повноваженням, зокрема, проводити державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а також звертатися до суду із заявою про зміну мети установи у встановленому законом порядку. Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" № 755-IV від 15.05.2003 - державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців - засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру. Частиною 1 статті 25 Закону передбачено, що державний реєстратор за відсутності підстав для залишення документів, які подані для проведення державної реєстрації юридичної особи, без розгляду, зобов'язаний перевірити ці документи на відсутність підстав для відмови у проведенні державної реєстрації юридичної особи, які передбачені частиною першою статті 27 цього Закону. При цьому, як встановлено ч.3 ст.8 Закону, відповідальність за відповідність установчих документів законодавству несуть засновники (учасники) юридичної особи. Частиною 4 статті 53 Закону визначено, що особи, винні у внесенні до установчих документів або інших документів, які подаються державному реєстратору, завідомо неправдивих відомостей, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, несуть відповідальність, встановлену законом. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Таким чином, адміністративна юрисдикція поширюється саме на ті адміністративні спори, що виникають внаслідок вчинення органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими і службовими особами, іншими суб'єктами при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, порушення прав, свобод та інтересів фізичних і юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин. Разом з тим, відповідно до п. 5 ч.2 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено певне виключення із загального правила, згідно з яким юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України. Тобто суб'єкт владних повноважень може виступати як позивач в адміністративному процесі лише у випадках, передбачених законом. Статтею 19-1 ПК України визначено функції контролюючих органів, які, зокрема здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів; контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів; надають адміністративні послуги платникам податків, зборів, платежів; здійснюють контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб'єктами господарювання установлених законодавством обов'язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), проведення розрахункових операцій, а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, наявністю торгових патентів; здійснюють контроль за додержанням виконавчими органами сільських і селищних рад порядку прийняття та обліку податків і зборів від платників податків, своєчасністю і повнотою перерахування зазначених сум до бюджету. З метою реалізації завдань та функцій, покладених на органи державної податкової служби, останні, згідно зі ст. 20 ПК України наділені певною сукупністю прав, що кореспондують таким завданням та функціям. Згідно п.п. 20.1.30 - 20.1.40 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право: звертатися до суду, у тому числі подавати позови до підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, щодо визнання оспорюванних правочинів недійсними та застосування визначених законодавством заходів, пов'язаних із визнанням правочинів недійсними, а також щодо стягнення в дохід держави коштів, отриманих за нікчемними договорами; звертатися до суду щодо зупинення видаткових операцій платника податків на рахунках такого платника податків у банках та інших фінансових установах (крім операцій з видачі заробітної плати та сплати податків, зборів, єдиного внеску, а також визначених контролюючим органом грошових зобов'язань платника податків, погашення податкового боргу), у тому числі при недопущенні посадових осіб контролюючих органів до обстеження територій та приміщень; звертатися до суду, якщо платник податків перешкоджає виконанню податковим керуючим повноважень, визначених цим Кодексом, щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків шляхом накладення арешту на цінні папери та/або кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться в банку (крім операцій з видачі заробітної плати та сплати податків, зборів, єдиного внеску, а також визначених контролюючим органом грошових зобов'язань платника податків, погашення податкового боргу), та зобов'язання такого платника податків виконати законні вимоги податкового керуючого, передбачені цим Кодексом; звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу; звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини; звертатися до суду щодо стягнення з дебіторів платника податків, який має податковий борг, сум дебіторської заборгованості, строк погашення якої настав та право вимоги якої переведено на контролюючий орган, у рахунок погашення податкового боргу такого платника податків; звертатися до суду щодо нарахування та сплати податкових зобов'язань, коригування від'ємного значення об'єкта оподаткування або інших показників податкової звітності у результаті застосування звичайних цін; звертатися до суду щодо припинення юридичної особи та припинення фізичною особою - підприємцем підприємницької діяльності та/або про визнання недійсними установчих (засновницьких) документів суб'єктів господарювання; звертатися до суду із заявою про вилучення оригіналів первинних фінансово-господарських та бухгалтерських документів у випадках, передбачених цим Кодексом; звертатися до суду із заявами щодо порушення справ про банкрутство; звертатися до суду щодо застосування санкцій, пов'язаних із забороною організації і проведення азартних ігор на території України. Пунктом 67.2 ст. 67 Податкового кодексу України передбачено, що органи державної податкової служби в установленому законом порядку мають право звертатися до суду про винесення судового рішення щодо скасування державної реєстрації змін до установчих документів. Таким чином, аналізуючи в сукупності положення зазначених вище нормативно-правових актів, суд приходить до висновку, що позивач дійсно має право звертатися до суду з позовом про винесення судового рішення щодо скасування державної реєстрації змін до установчих документів, однак, таке право позивача має реалізовуватися, виходячи із завдань та функцій податкової служби. Позивач не довів, що державна реєстрація змін до установчих документів відповідача, пов'язаних зі зміною місцезнаходження, які позивач просить скасувати, якимсь чином впливає на виконання податковою інспекцією її завдань зі здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів (обов'язкових платежів), а також неподаткових доходів, установлених законодавством. Оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими. У зв'язку з цим суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Результат розгляду: denied