Рішення адміністративного суду від 2014-01-16 00:00:00+02

Позивач - [PERSON] звернулась до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Добропіллі та Добропільському районі Донецької області (далі УПФУ в м.Добропіллі та Добропільському районі Донецької області), в якому просила: визнати незаконною вимогу УПФУ в м. Добропіллі та Добропільському районі Донецької області про сплату боргу № 820/1 від 1 серпня 2013 року; скасувати вимогу УПФУ в м. Добропіллі та Добропільському районі Донецької області від 1 серпня 2013 року; зобов'язати УПФУ в м.Добропіллі та Добропільському районі Донецької області припинити нарахування єдиного соціального внеску, як особі, яка знаходиться на пенсії по втраті годувальника - фізичній особі-підприємця, яка знаходиться на спрощеній системі оподаткування (а. с. 3, 4). Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2013 року у задоволенні зазначених позовних вимог [PERSON] до УПФУ в м. Добропіллі та Добропільському районі Донецької області відмовлено у повному обсязі (а. с. 30, 31). Позивач не погодився з вказаним рішенням суду, подала апеляційну скаргу, яку обґрунтовував порушенням норм матеріального та процесуального права, просила скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а. с. 48, 49). Відповідач надав письмові заперечення на доводи апеляційної скарги, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, постанову суду залишити без змін, як законну та обґрунтовану (а. с. 61, 62). Відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України справу розглянуто в письмовому провадженні за матеріалами, наявними у справі. Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, вивчила доводи апеляційної скарги з запереченнями на неї, перевірила матеріали справи і дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач, фізична особа - підприємець [PERSON], зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців з 03.02.2006 року, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію Серія [NUMBER] (а. с. 9). Перебуває на обліку в УПФУ в м. Добропіллі та Добропільському районі Донецької області як страхувальник, який обрав спрощену систему оподаткування, з вересня 2003 року отримувала пенсію за віком, пенсійне посвідчення Серія [NUMBER] від 21 листопада 2003 року (а. с. 7), з 01.01.2004 року перейшла на інший вид пенсії та отримує пенсію по втраті годувальника, що підтверджено листами УПФУ в м. Добропіллі та Добропільському районі Донецької області від 12 вересня 2013 року № 136/Г-02-01-15 (а. с. 26). УПФУ в м. Добропіллі та Добропільському районі Донецької області відносно фізичної особи - підприємця [PERSON] прийнято вимогу про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску від 1 серпня 2013 року №Ф-820/1 у сумі 6270,65 грн. (а. с. 8). Відповідно вимоги УПФУ в м. Добропіллі та Добропільському районі Донецької області від 1 серпня 2013 року №Ф-820/1 у [PERSON] станом на 31 липня 2013 року існує заборгованість зі сплати єдиного внеску у розмірі 6270 грн. 65 коп. З відповідей органів Пенсійного фонду від 12 вересня 2013 року та від 14 жовтня 2013 року судом встановлено, що дана заборгованість виникла за період 2011 рік, 2012 рік та 5 місяців 2013 року, з урахуванням часткової сплати заборгованості. Позивач з письмовими заявами зверталася до відповідача та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. УПФУ в м. Добропіллі та Добропільському районі Донецької області була надана відповідь [PERSON] від 12 вересня 2013 року №136/Г-02-01-15 та ГУ ПФУ в Донецькій області надана відповідь від 14 жовтня 2013 року № 3359-Г-01, відповідно до змісту яких повідомлено, що оскільки позивач отримує пенсію за втратою годувальника, а не пенсію за віком, права на звільнення від обов'язкової сплати єдиного соціального внеску позивач не має (а. с. 11, 12, 26). Встановлені обставини підтверджені матеріалами справи і не є спірними. Спірним питанням у справі є наявність правових підстав у позивача для звільнення від сплати за себе єдиного внеску згідно ч.4 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки дійшов висновку щодо правомірності прийняття відповідачем спірної вимоги, оскільки відсутні правові підстави для звільнення позивача від сплати єдиного внеску тому, що вона отримує пенсію не за віком, а по втраті годувальника. Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду невірним внаслідок неправильного застосування норм матеріального закону, виходячи з наступного. Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються нормами Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-VI (далі Закон №2464), Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року (далі Закон № 1058), Законом України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від 05.11.1991 року (далі Закон № 1788) та іншими нормативно-правовими актами. Згідно статті 1 Закону № 1788 громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. За цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років. Право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років. На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. При наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків за кожний повний рік цих робіт пенсійний вік, передбачений статтею 12 цього Закону, знижується на 1 рік. Статтею 1 Закону №1058 визначене поняття «пенсія» - як, щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом. Згідно ч. 1 ст. 9 Закону №1058 за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника. Згідно зі ст. 26 цього Закону в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення чоловіками 60 років, жінками - 55 років та наявності страхового стажу не менше п'яти років. Платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності ( пункт 4 частини 1 статті 4 Закону № 2464). Згідно вимог ч. 4 ст. 4 Закону № 2464 особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування. Зазначеною нормою ст. 4 Закону № 2464 в редакції, яка діє з 06.08.2011 року, наведений вичерпний перелік фізичних осіб-підприємців, які є пенсіонерами за віком або інвалідами без урахування віку та отримують пенсію або соціальну допомогу, які звільняються від сплати за себе єдиного внеску. В зазначеній нормі законодавцем не виключені особи, які є пенсіонерами та отримують пенсію за віком на пільгових умовах. Крім того, звільняють від сплати за себе єдиного внеску фізичні особи-підприємці, які є інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Таким чином, з 06.08.2011 року звільняються від сплати єдиного внеску фізичні особи-підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Позивач є пенсіонером за віком, вона у відповідності ч. 4 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» звільняється з 06.08.2011 року від сплати за себе єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Частиною 4 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» чітко визначено про звільнення від сплати єдиного внеску за себе фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Закон не містить обмежень в залежності від виду отриманої пенсіонером пенсії (за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника чи за вислугу років). Позивач є фізичною особою - підприємцем, яка обрала спрощену систему оподаткування, вона отримувала пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону №1058 і перехід її в 2004 році на пенсію по втраті годувальника не може свідчити, що з дати переходу на інший вид пенсії вона не є пенсіонером за віком. Положення ч. 4 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» щодо звільнення, зокрема пенсіонерів за віком від сплати за себе єдиного внеску поширюються на позивача, оскільки пенсія їй призначена за умови досягнення нею віку, встановленого ст.26 Закону №1058, і тому вона, починаючи з 06.08.2011 року звільняється від сплати єдиного внеску. Отже, позовні вимоги в частині скасування вимоги УПФУ в м. Добропіллі та Добропільському районі Донецької області від 1 серпня 2013 року №Ф-820/1 у [PERSON] в сумі 6270,65 грн. підлягають задоволенню внаслідок її протиправності. Позовні вимоги щодо зобов'язання УПФУ в м. Добропіллі та Добропільському районі Донецької області припинити нарахування єдиного соціального внеску, як особі, яка знаходиться на пенсії по втраті годувальника - фізичній особі-підприємця, яка знаходиться на спрощеній системі оподаткування задоволенню не підлягають, оскільки нормами КАС України передбачено відновлення порушеного права, а не того, що може бути порушеним в майбутньому. З огляду на викладене, колегія дійшла висновку, що внаслідок невірного застосування норм матеріального права суд першої інстанції частково неправильно вирішив справу, внаслідок чого постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, з постановленням нової про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України на користь позивача за рахунок коштів Державного бюджету пропорційно до задоволених позовних вимог підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати (а. с. 2, 19, 20, 36, 55)., понесені позивачем в розмірі 1083,92 грн.

Результат розгляду: partial