Рішення адміністративного суду від 2014-02-13 00:00:00+02

В серпні 2011 року [PERSON] звернувся з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова та просив зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2010 рік. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що відповідач всупереч нормам Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та рішенню Конституційного Суду України невірно нараховує пенсію посилаючись на п.п.3 п.11 постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року №530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян». Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 12 січня 2012 року адміністративний позов задоволено. Не погодившись із зазначеним судовим рішенням управлінням Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова подано апеляційну скаргу в якій просить скасувати дану постанову та відмовити у задоволені позову. В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року зміни, що внесені до статей 40 та 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» були визнані неконституційними, а рішення щодо відновлення дії зазначеної норми в попередній редакції не приймались. У зв'язку з цим перерахунки пенсій проводились відповідно до п.п.3 п. 11 постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року №530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян». Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України, суд апеляційної інстанції здійснює розгляд справи в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову якою в задоволенні позовних вимог відмовити. При цьому колегія суддів виходить з наступних міркувань. Судом першої інстанцій встановлено, що позивач є пенсіонером та продовжує працювати. 01.06.2011 року відповідачем УПФУ листом відмовлено в проведенні перерахунку пенсії позивача згідно ст.ст. 40,42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника заробітної плати (доходу) в середньому на одну особу в цілому по Україні. Як вбачається з позовних вимог, предметом спору є зобов'язання здійснити перерахунок пенсії відповідно до статті 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Перерахунок пенсій працюючим пенсіонерам у зв'язку із збільшенням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України та страхового стажу регулюється пунктом 4 статті 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (з наступними змінами та доповненнями) (далі по тексту Закон № 1058), який передбачає, що у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Кожний наступний перерахунок пенсії провадиться не раніш як через 2 роки після попереднього перерахунку з урахуванням страхового стажу після призначення пенсій. Перерахунок пенсій здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу зазначені в частині 1 статті 40 цього Закону. Така редакція існує після визнання неконституційними змін, внесених підпунктом «б» підпункту 10 пункту 35 Розділу 2 Закону України від 28 грудня 2007 року № 107-6 визнаних такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008. Скасовані зміни надавали можливість перераховувати пенсію із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині 1 статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії. Аналіз відновленої (діючої) норми абзацу 3 частини 4 статті 42 Закону № 1058 доводить, що перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу зазначені в частині першій статті 40 цього Закону. Тобто, правила частини першої статті 40 цього Закону при перерахунку пенсії застосовуються з метою визначення періоду страхового стажу, за який може бути обчислена заробітна плата (дохід), а частина 2 цієї ж статті передбачає формулу для обчислення, а не перерахунку пенсії з застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України. Таким чином, частиною четвертою статті 42 Закону № 1058-IV зазначено, що при перерахунку пенсії застосовується заробітна плата (дохід) пенсіонера, яку він отримував до призначення пенсії, або яку він отримував за період роботи, який є періодом страхового стажу. Отже, аналіз частини четвертої статті 42 Закону № 1058-IV показує, що зазначена норма не встановлює обмеження можливості працюючого пенсіонера скористатись правом на перерахунок пенсії в будь-який час після її призначення. Однак містить застереження, що наступний перерахунок пенсії може бути проведений не раніш як через два роки після здійснення попереднього. При цьому під час перерахунку пенсії величина середньої заробітної плати (доходу) враховується та, яка використовувалася під час призначення пенсії, тобто це середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії (абзац четвертий частини другої статті 40 Закону № 1058-IV). Частина перша статті 40 передбачає, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. Колегія суддів зазначає, що правове розуміння понять «середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України» та «показник середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка, відповідно до цього закону враховується для обчислення пенсії за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії» є різними правовими категоріями. Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції прийняв постанову з порушенням норм процесуального та матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, відтак така підлягає скасуванню з постановленням нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Результат розгляду: denied