Рішення адміністративного суду від 2014-02-20 00:00:00+02

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2013 року відмовлено у задоволені позову Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Ворошиловському районі м. Донецька до Територіального управління Держгірпромнагляду України у Донецькій області, третя особа: [PERSON] про визнання актів недійсними, зобов`язання вчинити певні дії. Не погодившись з таким рішенням, Територіальне управління Держгірпромнагляду у Донецькій області подало апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачу надано право на звернення до суду із заявленими позовними вимогами відповідно до ст.55 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», оскільки вони пов'язані із правом на відшкодування. Крім того, посилаючись на лист в.о. начальника Шахтарського МВ ГУМВС України в Донецькій області від 20.03.2013 року № 9/1939 зазначає, що смерть [PERSON] є природньою та не пов'язана з виконанням ним службових обов'язків. У зв'язку з наведеним, просить визнати недійсними акти розслідування за формою Н-5 від 05.07.2013 року та за формою Н-1 від 05.07.2013 року № 03/13 про нещасний випадок пов'язаний з виробництвом, який стався з [PERSON] Представник позивача в судовому засіданні просив апеляційну скаргу задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати. Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що останню необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції змінити, з наступних підстав. Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що наказом Територіального управління Держгірпромнагляду України у Донецькій області № 179 від 28.01.2013 року призначено комісію по проведенню спеціального розслідування випадку із смертельним наслідком, який трапився 26.01.2013 року з головним державним гірничотехнічним інспектором на вугільних шахтах з підземними роботами Східної державної регіональної гірничотехнічної інспекції у вугільній промисловості Територіального управління Держгірпромнагляду України у Донецькій області [PERSON]. Відповідно до протоколу № 4 від 01.07.2013 року комісія вирішила: даний нещасний випадок вважати пов'язаним з виробництвом, прийняти до обліку в Територіальному управлінні Держгірпромнагляду України у Донецькій області, скласти акт за формою Н-1 (а.с.21-23). За наслідками спеціального розслідування комісією було прийнято рішення про те, що нещасний випадок визнається таким, що пов'язаний з виробництвом та складено акти за формою Н-5 проведення розслідування випадку із смертельним наслідком (далі - Н-5), та акт форми Н-1 про нещасний випадок пов'язаний з виробництвом (далі - Н-1) (а.с. 9-20). Зазначені акти 05.07.2013 року затверджено начальником Територіального управління Держгірпромнагляду України у Донецькій області. Відповідно до висновків акту Н-5 комісією прийнято рішення вважати нещасний випадок пов'язаним з виробництвом та скласти акт за формою Н-1 (а.с.12). Вказані обставини знайшли своє підтвердження при апеляційному перегляді справи. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що пунктом 34 Порядку проведення розслідування, затвердженого постановою КМУ № 1232, не передбачає право Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України оскаржувати до суду акти форми Н-5 та Н-1. Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно вирішив справу, але з помилковим застосуванням норм матеріального права з огляду на наступне. Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 3 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України. Частина 4 статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України визначає перелік вимог, які може містити адміністративний позов, зокрема: скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень; зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії; зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій; стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю; виконання зупиненої чи не вчиненої дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності. Частина 5 цієї статті встановлює, що адміністративний позов суб'єкта владних повноважень може містити інші вимоги у випадках, встановлених законом. Згідно ст. 55 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» № 1105-XIV (далі Закон № 1105), виконавчим органам Фонду надано право звертатися до суду за вирішенням спорів щодо сум страхових внесків, розміру шкоди та прав на відшкодування, накладення штрафів та з інших питань. Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону №1105, факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України «Про охорону праці». Процедуру проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності або в їх філіях, представництвах, інших відокремлених підрозділах, визначає Порядок проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 р. № 1232 (далі - Порядок № 1232). Відповідно до п.7 Порядку № 1232, розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких зафіксовано шкоду здоров'ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, гострого професійного захворювання і гострого професійного та інших отруєнь, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, одержання інших ушкоджень внаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрусу, зсуву, повені, урагану тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, які призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення його на іншу (легшу) роботу не менш як на один робочий день, зникнення, а також настання смерті працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов'язків. Відповідно до п.34 Порядку, посадова особа органу Держгірпромнагляду в разі відмови роботодавця скласти або затвердити акт за формою Н-5 або Н-1 чи незгоди потерпілого або уповноваженої ним особи, яка представляє його інтереси, із змістом зазначеного акта, надходження скарги або незгоди з висновками про обставини і причини настання нещасного випадку чи приховування факту настання нещасного випадку має право видавати обов'язкові для виконання роботодавцем або робочим органом виконавчої дирекції Фонду (у разі, коли нещасний випадок стався з фізичною особою - підприємцем чи особою, що забезпечує себе роботою самостійно) приписи за формою Н-9 згідно з додатком 10 щодо необхідності проведення розслідування (повторного розслідування) нещасного випадку, затвердження чи перегляду затвердженого акта за формою Н-5 або Н-1, визнання чи невизнання нещасного випадку таким, що пов'язаний з виробництвом, складення акта за формою Н-5 або Н-1. Рішення посадової особи органу Держгірпромнагляду може бути оскаржено у судовому порядку. На час розгляду справи у суді дія припису за формою Н-9 зупиняється. Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції послався на положення п.34 Порядку № 1232. Натомість вказаний пункт регулює питання оскарження рішення посадової особи Держгірпромнагляду за наслідками розгляду ним як суб'єктом владних повноважень скарги зацікавлених осіб. В той же час, пунктом 36 Порядку № 1232 передбачено, що випадки смерті працівників на підприємстві підлягають спеціальному розслідуванню. Відповідно до п.54 Порядку № 1232, визначено, що у разі надходження від роботодавця, робочого органу Фонду, представника профспілки, потерпілого або члена його сім'ї чи уповноваженої ним особи, яка представляє його інтереси, скарги або їх незгоди з висновками спеціальної комісії щодо обставин і причин настання нещасного випадку керівник Держгірпромнагляду або його територіального органу з метою забезпечення об'єктивності проведення спеціального розслідування має право призначити повторне (додаткове) спеціальне розслідування нещасного випадку спеціальною комісією в іншому складі, за результатами її роботи скасувати акти за формою Н-5 і Н-1, притягти до відповідальності посадових осіб підприємства та органів Держгірпромнагляду, які порушили вимоги цього Порядку. Рішення спеціальної комісії в іншому складі щодо результатів повторного (додаткового) спеціального розслідування обставин і причин настання нещасного випадку може бути оскаржено лише у судовому порядку. З аналізу наведених норм вбачається, що Порядком № 1232 передбачено досудовий порядок врегулювання даного спору, який повинен передувати зверненню до суду. Судом встановлено, що за фактом смерті [PERSON] відповідачем проводилось саме спеціальне розслідування, а при проведенні первинного розслідування відповідач діяв як роботодавець, а не як суб'єкт владних повноважень. За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що позивачем обрано невірний спосіб захисту порушених прав, а його позов є необґрунтованим, оскільки ним не використано досудовий порядок вирішення спору. Доводи апелянта про те, що відповідач зацікавлений у результатах спеціального розслідування, тому не може провести його неупереджено, що і стало підставою для відмови позивача від ініціювання повторного (додаткового) спеціального розслідування, суд до уваги не приймає, оскільки це є припущеннями позивача, які не ґрунтуються на законі та не підтверджені належними доказами. З огляду на викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції вірно вирішив справу по суті позовних вимог, однак помилився при застосуванні норм матеріального права до спірних правовідносин, тому постанова суду підлягає зміні в мотивувальній частині. На підставі вищевикладеного,

Результат розгляду: partial