Рішення адміністративного суду від 2014-03-06 00:00:00+02

[PERSON], [PERSON] звернулись до Окружного адміністративного суду АР Крим із позовом до Кабінету Міністрів України про визнання протиправними дій відповідача відносно позивача та його членів сім`ї, поручителя за кредитним договором позивача за обставинами, зазначеними в позовній заяві; зобов'язання відповідача прийняти рішення про забезпечення прав позивачів, сімей позивачів, на реалізацію постанови Кабінету Міністрів України за №637 від 11.05.2006 року, у порядку облаштування на історичній батьківщині на території АР Крим. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між позивачем [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» було укладено договір кредиту №36/06 від 30.01.2006 року, договір про надання відновлюваної кредитної лінії №277/07 від 14.12.2007 року. Отримані за даними договорами кошти були використані для облаштування на території України, а тому позивачі вважають, що на дані відносини в частині фінансування даних витрат розповсюджуються положення Програми розселення та облаштування депортованих кримських татар і осіб інших національностей, що повернулися на проживання в Україну, їх адаптації та інтеграції в українське суспільство на період до 2015 року, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №637 від 11.05.2006 року. У зв'язку із наведеним, позивач звернувся до Кабінету Міністрів України із заявою про застосування до нього положень постанови Кабінету Міністрів України №637 від 11.05.2006 року, включення їх у реєстр репатріантів та надання позивачам коштів для погашення боргу за кредитним договором перед банківською установою, у тому числі із Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк». Заявлені в зверненні до Кабінету Міністрів України вимоги позивачі вважають обґрунтованими, оскільки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №637 від 11.05.2006 року є зведений реєстр репатріантів та членів їх сімей, за яким складена Державна програма України з розселення та облаштування депортованих за національною ознакою, який не затверджений та не введений в дію до даного часу, а тому Державна програма України на даний час діє без обліку репатріантів, що дозволяє використовувати фінансові кошти за державною програмою облаштування осіб депортованих за національною ознакою у порядку надходження вимог від осіб. Позивач, представник позивача у судовому засіданні надали пояснення за суттю спору, просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі, надав письмове заперечення, в якому зазначив, що Програмою, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України №637 від 11.05.2006 року, не передбачено виділення фінансових коштів на покриття кредитів громадян, оформлених ними при підписанні договорів в індивідуальному порядку, а тому відповідач не може виступати в якості поручителя за кредитним договором та перераховувати будь-які кошти позивачу. Представники третіх осіб (Ради міністрів АР Крим, Республіканського комітету АР Крим у справах міжнаціональних відносин і депортації громадян) у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі, надали письмові заперечення, в яких зазначили, що Програмою, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України №637 від 11.05.2006 року не передбачено виділення фінансових коштів на покриття кредитів громадян, оформлених ними при підписанні договорів в індивідуальному порядку. У зв'язку із прийняттям Законів України «Про захист персональних даних», «Про доступ до публічної інформації», «Про інформацію» та з пунктом 4 Доручення Президента України від 12.08.2012 року №1-1/1789 щодо формування реєстру репатріантів та членів їх сімей, розробка порядку його функціонування відкладена. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши представника позивача, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Стаття 19 Конституції України зобов'язує орган влади діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України. Судом встановлено що між позивачем [PERSON] (Кредитор) та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (Позичальник) укладено договір №36/06 від 30.01.2006 року. Відповідно до п.1.1, 1.2 договору №36/06 Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 44500,00 грн. зі сплатою 12,75 процентів річних та наступним погашенням суми основної заборгованості. Кредит надається Позичальнику в цілях придбання нерухомого майна - квартири. Між позивачем [PERSON] (Кредитор) та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (Позичальник) укладено договір про надання відновлюваної кредитної лінії №277/07 від 14.12.2007 року. Відповідно до п.1.1, п.1.2 Договору №277/07 Кредитор зобов'язується надати Позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. Кредит надається позичальнику на наступні цілі: поточні потреби. Згідно п.1.3 Договору №277/07 в якості забезпечення Позичальником виконання своїх зобов'язань щодо погашення Кредиту, сплати процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої іпотекою вимоги, Кредитор укладає до 20.12.2007 року (включно) іпотечний договір з [PERSON] Отже, між позивачем та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», поручителем за яким виступає [PERSON], укладено цівильно-правовий кредитний договір, з метою задоволення поточних потреб позичальника. 02 грудня 2013року [PERSON] звернувся до Кабінету Міністрів України із заявою в якій просив включити громадянина [PERSON] та [PERSON] в реєстр репатріантів складений відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №637 від 11.05.2006р., поширити дію вказаної вище постанови на [PERSON] та [PERSON]. Окрім того, у зверненні заявник просив надати громадянину [PERSON], а рівно його поручителю громадянину [PERSON] кошти для погашення кредитних коштів перед банківською установою(Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк»). Кабінет Міністрів України направив звернення [PERSON] за належністю до Ради Міністрів АР Крим, а той у свою чергу направив звернення до Республіканського комітету АР Крим у справах міжнаціональних відносин та депортованих громадян. Республіканський комітет АР Крим у справах міжнаціональних відносин та депортованих громадян листом від 13.01.2014р. за вих. №Х-8/1/2 повідомив заявника про те, що раніше заявника вже повідомлялося про порядок використання державних коштів, які виділяються за Програмою, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України №637 від 11.05.2006р. Окрім того, заявника повідомлено про те, що правовідносини між [PERSON], [PERSON] та АКБ «Укрсоцбанк» визначені у обопільно підписному договорі. У разі порушення сторонами вимог цивільно-правового договору сторони мають право звернутися до суду за захистом порушених прав. Не погодившись із відмовою Рескомнацу АР Крим, позивачі звернулися до суду із цим позовом. Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 11.05.2006 року затверджено Програми розселення та облаштування депортованих кримських татар і осіб інших національностей, що повернулися на проживання в Україну, їх адаптації та інтеграції в українське суспільство на період до 2015 року (далі - Програма). Ця Програма спрямована на розв'язання соціально-економічних і культурно-освітніх проблем, пов'язаних з поверненням в Україну депортованих кримських татар і осіб інших національностей (далі - репатріанти), визначення пріоритетних завдань органів виконавчої влади щодо їх розселення, облаштування, адаптації та інтеграції в українське суспільство. Необхідність прийняття Програми зумовлюється тим, що для розв'язання існуючих проблем потрібні значні бюджетні асигнування, а також комплексний підхід та спільність дій відповідних органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування. Основними завданнями Програми є: - функціонування зведеного реєстру репатріантів та членів їх сімей; - удосконалення системи розселення репатріантів, а також дотримання вимог щодо збереження довкілля; - будівництво та придбання житла для репатріантів, створення належної соціально-культурної інфраструктури; - задоволення потреби репатріантів у належному водо-, газо-, електропостачанні і водовідведенні, облаштуванні під'їзних доріг з твердим покриттям. Заходи, визначені Програмою, здійснюються в межах коштів, передбачених на її виконання щороку центральним і місцевим органам виконавчої влади у державному та місцевих бюджетах, а також за рахунок інших джерел. Прогнозні обсяги фінансування наведено у додатку. Для забезпечення виконання Програми передбачається здійснити такі заходи: - розселення та облаштування репатріантів; - будівництво житла для репатріантів і придбання житлових будинків (квартир) на вторинному ринку загальною площею близько 65 тис. кв. метрів.; - введення в експлуатацію мереж електропостачання загальною протяжністю 71,32 кілометри.; - будівництво мережі водопостачання загальною протяжністю 101,19 кілометра.; - введення в дію каналізаційних мереж протяжністю 15,55 кілометра; - введення в дію газопроводу протяжністю 113,86 кілометрів; - будівництво під'їзних доріг з твердим покриттям до місць компактного проживання репатріантів протяжністю 108,3 кілометра; - реконструкція та завершення будівництва восьми шкіл з навчанням кримськотатарською мовою; - спорудження трьох фельдшерсько-акушерських пунктів у місцях компактного проживання репатріантів. - задоволення соціально-економічних та культурних потреб репатріантів; - забезпечення функціонування зведеного реєстру репатріантів та членів їх сімей; - зміцнення матеріально-технічної бази навчальних закладів і закладів культури у місцях компактного проживання репатріантів; - сприяння забезпеченню навчальними програмами, підручниками, посібниками навчальних закладів з навчанням кримськотатарською мовою; - удосконалення системи підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації педагогічних кадрів для загальноосвітніх навчальних закладів з навчанням кримськотатарською мовою та мовами інших національностей з числа репатріантів; - сприяння протягом 2011-2015 років завершенню реконструкції Кримськотатарського академічного музично-драматичного театру; проведення реконструкції мечеті Джума-Джамі в м. Євпаторії, реставрації медресе Хана Узбека в м. Старому Криму, проведення ремонтно-реставраційних робіт комплексу Текіє дервішів в м. Євпаторії. - сприяння поверненню культурних цінностей кримськотатарського народу та інших національностей з числа репатріантів, що були вивезені за межі України під час їх депортації. - сприяння розвитку засобів масової інформації, що ведуть мовлення чи видаються рідною мовою репатріантів. - забезпечення щорічного фінансування в межах коштів, передбачених на виконання Програми у державному і місцевих бюджетах на відповідний рік, видатків, пов'язаних з наданням одноразової матеріальної допомоги на завершення будівництва індивідуального житла, компенсацією витрат на переїзд та перевезення багажу репатріантів, постачанням питної води у місцях їх компактного проживання, задоволенням інших соціальних і культурних потреб. У додатку 2 Програми конкретизовано завдання і заходи з виконання Програми розселення та облаштування депортованих кримських татар і осіб інших національностей, що повернулися на проживання в Україну, їх адаптації та інтеграції в українське суспільство на період до 2015 року, а саме найменування завдання, показника, найменування заходу, джерела фінансування, прогнозний обсяг фінансових ресурсів. З наведених положень додатку 2 вбачається, що до заходів Програми не включено фінансування витрат репатріантів на погашення заборгованості за кредитним договором. Таким чином, положення постанови Кабінету Міністрів України №637 від 11.05.2006 року не розповсюджуються на відносини з виконання кредитних договорів репатріантами, а тому позовні в частині зобов'язання відповідача застосувати її положення до відносин за кредитним договором позивача із банком є безпідставними, у задоволенні яких слід відмовити. Крім того, з питань задоволення соціальних потреб репатріантів Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 13 травня 2004 р. N626 «Про заходи щодо задоволення соціальних потреб депортованих кримських татар та осіб інших національностей, які повернулися в Україну на постійне проживання» затверджений порядок виплати компенсації витрат на переїзд і перевезення багажу депортованим кримським татарам та особам інших національностей і членам їх сімей, які повернулися в Україну на постійне проживання; порядок надання одноразової матеріальної допомоги на завершення будівництва індивідуального житла депортованим кримським татарам та особам інших національностей і членам їх сімей, які повернулися в Україну на постійне проживання, якими також не передбачено погашення зобов'язань за кредитними договорами. Суд також вважає необґрунтованим твердження позивачів в частині того, що саме за зведеним реєстром репатріантів та членів їх сімей складається Державна програма України з розселення та облаштування депортованих за національною ознакою. На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 11.05.2006 №637, постанови Ради Міністрів АР Крим від 26.06.2008 року №323, постановою Ради Міністрів АР Крим №401 від 01.08.2008р. затверджено Положення про зведений реєстр репатріантів та членів їх сімей. Відповідно до п.1.2 даного Положення реєстр це автоматизована інформаційно-телекомунікаційна система (база даних), призначена для внесення, зберігання і обробки даних, які містять відомості про репатріантів та членів їх сімей, які звернулися до місцевих органів виконавчої влади або органи місцевого самоврядування, з метою задоволення їх соціальних потреб , а саме: - надання у користування або передача у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку ( присадибних ділянок ); - постановка на квартирний облік; - виділення житла; - виплата компенсації витрат на переїзд і перевезення багажу; - виплата одноразової матеріальної допомоги на завершення будівництва індивідуального житла. Пунктом 1.1. Положення передбачено, що реєстраційний орган - це підрозділ ц справах міжнаціональних відносин міської ради або районної державної адміністрації, які забезпечують реєстрацію репатріантів та їх сімей на відповідній території та систематичне оновлення бази даних Згідно п.1.3 даного Положення основними завданнями реєстру є: - ведення персоніфікованого обліку репатріантів та членів їх сімей, які звернулися до місцевих органів виконавчої влади або органи місцевого самоврядування , з метою задоволення їх соціальних потреб ; - прозорість оцінки стану отримання матеріальної допомоги репатріантами; - недопущення порушень при отриманні допомоги; - автоматизація процесу створення звітності з питань отримання матеріальної допомоги та забезпечення репатріантів житлом і земельними ділянками; - автоматизація ведення квартирного обліку репатріантів; - забезпечення керованого і регламентованого доступу до інформації на всіх адміністративних рівнях , від міст і районів до центру. Таким чином, реєстр створений з метою вдосконалення реалізації Програми розселення та облаштування депортованих кримських татар і осіб інших національностей та призначений лише для внесення, зберігання і обробки даних про репатріантів, які звернулися до місцевих органів виконавчої влади або органи місцевого самоврядування, а тому не встановлює жодних умов, у тому числі черговість, надання фінансової допомоги репатріантам. Окрім того, із наведених норм слідує що реєстр репатріантів ведуть відповідні місцеві органи виконавчої влади або місцевого самоврядування. Включення осіб здійснюється після відповідного їх звернення до цих органів. У судовому засіданні позивача та його представник зазначили, що не зверталися до органів місцевого самоврядування або місцевих органів виконавчої влади із заявами про реєстрацію їх у реєстрі репатріантів. Більш того, внесення до реєстру репатріантів не надає особі, яка до нього внесена, права на погашення своїх кредитних зобов'язань перед кредитними установами за рахунок коштів державного бюджету. Таким чином, судом не встановлено протиправності дій або бездіяльності з боку Кабінету Міністрів України. Окрім того, відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" від 06.03.2008 року № 2 під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суд незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, перевіряє чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, із якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Встановлення невідповідності діяльності суб'єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову, однак лише за умови, що встановлено порушення прав, свобод та інтересів позивача. Якщо ж права, свободи та інтереси позивача не були порушені, суд відмовляє у задоволенні позову. З огляду на встановлені вище обставини, суд не знаходить в оспорюваних діях відповідача порушень прав, свобод та інтересів відповідача, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі. У судовому засіданні, яке відбулось 06.03.2014 року, оголошено вступну та резолютивну частини постанови. Відповідно до вимог ст.163 КАС України постанова оформлена та підписана 07.03.2014 року.

Результат розгляду: denied