Рішення адміністративного суду від 2014-04-08 00:00:00+03

Позивач звернувся до суду із позовом про скасування постанови від 21.01.2014 р., ПС1 № 006156, про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1, ст. 122 КпАП України. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просить суд позов задовольнити, а оскаржувану постанову - скасувати, та пояснив, що він правил дорожнього руху не порушував, так як його обігнав інший транспортний засіб, швидкість якого ймовірно було зафіксовано вимірювальним приладом. Після перегляду відеозапису скоєного правопорушення позивач доповнив пояснення тим, що відеозаписом не підтверджується наявність обмежень швидкісного режиму. Відповідач у судове засідання не з'явився, подав до суду письмові заперечення та відеозапис скоєного правопорушення. Позов не визнав. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він їхав разом із позивачем з м. Донецьк. Він разом із позивачем часто їздить до м. Донецька та їх неодноразово зупиняли працівники ДАЇ. День, коли була винесена оскаржувана постанова, він не пам'ятає, проте точно знає, що під час руху позивач швидкості не перевищував, так як свідок слідкує за показами приладів вимірювання швидкості автомобіля. Він бачив, що автомобіль під керування позивача обігнала іномарка, проте її не зупинили, а зупинили автомобіль під керування позивача. В судовому засіданні були дослідженні докази: - запис приладу вимірювання швидкості, відповідно до якого був зафіксований факт порушення позивачем п. 12.10? ПДР України, так як останній, перевищив обмеження швидкості, встановленої знаком 3.29, 40 км./год., рухався із швидкістю 76 км./год.; - копія свідоцтва про повірку вимірювача швидкості «Визир». У судовому засіданні було встановлено, що на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1, ст. 122 КпАП України, складеного на позивача 21.01.2014 р. та оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення, на позивача було накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу, в сумі 255,0 грн. Суть правопорушення полягало в тому, що позивач порушив вимоги п. 12.10? ПДР України, перевищив обмеження швидкості, встановленої знаком 3.29, 40 км./год., рухався із швидкістю 76 км./год. В позовній заяві та у судовому засіданні позивачем були викладені обставини, яким він обґрунтовує свої позовні вимоги, тобто те, що фіксування перевищення швидкості було здійснено приладом, який не має свідоцтва про його повірку та те, що транспортний засіб під керуванням позивача обігнала інша машина, швидкість якої ймовірно було зафіксовано приладом. На час звернення до суду із позовом та під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, позивачем не зазначалося про відсутність обмежень швидкісного режиму та відсутності знаку 3.29. Пояснення з приводу недоведеності обмежень щодо швидкісного режиму відеозаписом були надані позивачем після перегляду цього доказу під час судового розгляду цієї справи. Таким чином, суд не приймає до уваги ствердження позивача про відсутність обмеження швидкісного режиму, так як під час складання протоколу та надання позивачем пояснень, ним не зазначалося про відсутність знаку 3,29, що свідчить про наявність таких обмежень. Як було встановлено із наявного відеозапису, під час фіксування правопорушення транспортний засіб під керування позивача ніхто не обганяв та відповідним приладом було зафіксовано перевищення швидкості позивачем. Безпідставним є ствердження позивача щодо не проходження приладом, за допомогою якого здійснювалося фіксація перевищення швидкості повірки, так як відповідачем було надане свідоцтво про повірку вимірювача швидкості «Визир», № 0812502, чинного до 10.04.2014 р., за допомогою якого було зафіксоване правопорушення. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Статтями 245-246 КпАП України встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом. Порядок провадження в справах про адміністративне правопорушення визначається КпАП України. В судовому засіданні було встановлено, що позивач, 21.01.2014 р., об 14 год. 05 хв., рухаючись по а/д Знам'янка-Луганськ-Ізварине, на 324 км., допустив перевищення швидкості на 36 км./год., чим порушив п. 12.10? ПДР України. Встановлені у судовому засіданні обставини підтверджуються відповідним протоколом про адміністративне правопорушення; відеозаписом вимірювального приладу та відповідною постановою про накладення адміністративного стягнення. Таким чином, позовні вимоги щодо скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задоволенню не підлягають, так як відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Судові витрати повинні бути віднесені за рахунок держави.

Результат розгляду: granted