Рішення адміністративного суду від 2014-03-19 00:00:00+02

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 15 січня 2014 року по адміністративній справі № 812/9069/13-а у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Алчевський коксохімічний завод» до Луганської митниці Міндоходів, Головного управління Державної казначейської служби України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення №702020001/2013/000409/2 від 29.07.2013 та скасування картки відмови №702020001/2013/00078 від 29.07.2013 - відмовлено повністю. (арк.справи 258-261) Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей щодо заявленої митної вартості, не наданням на вимогу митниці позивачем додаткових документів, митним органом правомірно використані наявні у неї відомості, зокрема цінова інформація, для застосування методу визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач - Публічне акціонерне товариство «Алчевський коксохімічний завод» звернувся з апеляційною скаргою, пославшись на незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції, прийняту с порушенням норм матеріального права, просив постанову суду першої інстанції скасувати і прийняти нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. (арк.справи 270-280). В судовому засіданні представник позивача підтримала доводи апеляційної скарги, просила скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін. Апеляційний розгляд справи здійснювався із застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України. За правилами частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний перегляд постанови суду першої інстанції здійснюється в межах апеляційної скарги. Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги встановила наступне. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що між Публічним акціонерним товариством «Алчевський коксохімічний завод» та фірмою "Unісоаі АG" (Швейцарія) 26 грудня 2011 року було укладено зовнішньоекономічний контракт N U-2012.60.028.01 в межах якого Позивачем на митну територію України в липні 2013 року на умовах DАР RU станція Соловей (ІНКОТЕРМС 2010) було ввезено вантаж: вугілля марки «КС». Товар надійшов для розмитнення на Луганську митницю. На підставі вищезазначеного контракту N U-2012.60.028.01 та додатків до нього позивачем було заявлено до митного оформлення в режимі імпорту зазначений товар (ВМД №702020001/2013/007338) за ціною договору, а саме 122,40 долара США за одну тону, та надано декларацію митної вартості за формою МД № 702020001/2013/007338 разом з пакетом документів, які зазначено в графі 44 цієї МД. Частиною першою статті 53 МКУ декларанта зобов'язано подавати одночасно з митною декларацією документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, перелік яких визначено частиною другою цієї статті, а саме: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 МКУ, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У наданому позивачем до митного оформлення разом з МД від 29.07.13 №702020001/2013/007338 висновку ДП «Укрпромзовнішекспертиза» від 18.07.2013 № 3164 зазначено що, рівень цін на товар «Вугілля кам'яне бітумінозне коксівне марки "КС"» російського виробництва може становити 118-145 дол.США/т. (арк.справи 65) У той же час у митного органу наявний висновок ДП «Укрпромзовнішекспертиза» (далі УПЗЕ) від 08.07.2013 №2961 (не вичерпано строк дії на момент розмитнення - до 08.08.2013), який надавався разом з МД від 08.07.2013 №702020001/2013/006521, у якому зазначене рівень цін на ідентичний товар «Вугілля кам'яне бітумінозне коксівне марки "КС"» російського виробництва може становити 136-145 дол.США/т (арк.справи 219). Відповідно до положень частини третьої статті 53 МКУ у разі я документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, на ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язанні договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість я визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначені договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробні товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Для митного оформлення вантажу пред'явив позивачу вимогу про надання: 29.07.2013 року Луганська митниця Міндоходів, враховуючи надання декларантом одночасно з МД від 29.07.2013 № 702020001/2013/007338 копії митної декларації країни відправлення та висновків про вартісні характеристики товару, запропонував позивачу подання таких додаткових документів: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) якщо здійснювалося страхування,- страхові документи, а також документи, що містять відомості про страхування; 4) документи що містять відомості про вартість перевезення товарів; 5) виписку з бухгалтерської документації; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (пайс-листи) виробника товару. У відповідь на запит митного органу листом від 29.07.13 № 003-1837 позивач відмовився від надання запитаних документів, що передбачені частинами другою-третьою статті 53 МКУ. 29 липня 2013 року Луганською митницею Міндоходів було прийняте рішення №702020001/2013/000409/2 до ВМД №702020001/2013/007338, згідно з яким визначення митної вартості товару за ціною угоди до товарів, які імпортуються неможливо в зв'язку з: «неподанням декларантом інших додатково запрошених документів, згідно із переліком та відповідно до умов, зазначених у частині 3 та 6 статті 53 Митного кодексу України, відсутність у зв'язку з неподанням таких документів відомостей, що підтверджують числове значення митної вартості та пояснюють виникли розбіжності», а також зазначено, що у зв'язку з неможливістю застосування першого методу, зазначеного у статті 58 Митного кодексу України митну вартість оцінюваного товару визначено відповідно до ст. 59 МКУ за ціною договору щодо ідентичних товарів на підставі: товар №1 із розрахунку 0,136 дол. США кг (договір N U-2012.60.028.01 від 26.12.11, додаток № U-2012.60.020.01.17 від 22.03.13 витяг МД від 26.07.13 №702020001/2013/007244, висновок УПЗЕ від 08.07.13 №2961). 29 липня 2013 року Луганською митницею Міндоходів, карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №702020001/2013/00078, відмовив позивачеві в митному оформленні товару. Підставою для відмови в митному оформленні зазначено: Проведення митної оцінки (рішення про визначення митної вартості №702020001/2013/000409/2). 30.07.2013 року підприємством ПАТ «Алчевськкокс» на м/п «Алчевськ» було подано МД № 702020001/2013/007357 на товар, щодо якого було прийнято рішення про коригування митної вартості від 29.07.13 № 702020001/2013/000409/2, із заявленням митної вартості за методом визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів та зі сплатою митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом. Таким чином, з урахуванням положень пункту 2 частини третьої статті 52 МКУ декларант погодився з митною вартістю, визначеною митним органом. Як видно із зворотного боку декларацій митної вартості, які містяться в матеріалах справи, митним органом проведена процедура консультації з декларантом позивача щодо обрання методу визначення митної вартості товарів, за результатами якої встановлено, щодо причини незастосування попереднього методу визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, що імпортуються. Після чого Східною митницею прийняте рішення про коригування заявленої митної вартості товару від 29 липня 2013 року № 702020001/2013/000409/2, яким визначено митну вартість імпортованого товару, з урахуванням наявності у митного органу інформації про митну вартість аналогічних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, на рівні 0,136 доларів США/кг (арк. справи 16-17). З огляду на вказані обставини, Східною митницею складена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 702020001/2013/00078 від 29 липня 2013 року (арк. справи 18-20), згідно яких підставою для їх прийняття слугувало рішення про коригування митної вартості від 29 липня 2013 року, а також те, що в наданих декларантом позивача документах відсутні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, в наслідок чого митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), так як з урахуванням положень частини 3 статті 53 Митного кодексу України документи містять розбіжності та подані декларантом відомості не підтверджені документально. Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (стаття 52 Митного кодексу України). За приписами статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію). Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. Відповідно до статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Статтею 55 Митного кодексу України надано право митному органу коригувати митну вартість товарів. Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. Із наведеного вбачається, що до виключної компетенції митних органів належить вирішення питання перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості товару. Саме митний орган встановлює достатність наданих декларантом документів для підтвердження митної вартості товару. 10 квітня 2008 року Верховна Рада України шляхом прийняття Закону України № 250-VI ратифікувала Протокол про вступ України до Світової організації торгівлі (надалі - СОТ) та приєдналася до Угоди про СОТ, чим взяла на себе зобов'язання, серед іншого, дотримуватися положень Генеральної угоди про тарифи та торгівлю 1994 року (ГАТТ 1994). Відповідно до статті VII п. 2. (a) Генеральної угоди по тарифам и торгівлі 1947 року (ГАТТ 1947), оцінка імпортованого товару для митної мети повинна ґрунтуватись на дійсній вартості імпортованого товару, який обкладається митом, або аналогічного товару, та не повинна ґрунтуватись на вартості товару національного походження або на вільних чи фіктивних оцінках. Статтею 17 Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року, ніщо в цій Угоді не тлумачиться як обмежуюче або таким, що ставить під сумнів право податкових адміністрацій переконуватися у правдивості або точності будь якої заяви, документу або декларації, що надаються для цілей митної оцінки. Предметом даного спору є правомірність визначення митної вартості товару та наявність підстав повернення надмірно сплачених митних платежів з Державного бюджету України. Відповідно до приписів статті 57 вказаного Кодексу визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу. Згідно статті 59 Митного кодексу України, у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статі 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тєї ж країни іі час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. Як вбачається з матеріалів справи документами, що підтверджували митну вартість задекларованих товарів та були надані позивачем, є: зовнішньоекономічний контракт № U-2012.60.028.01 від 26 грудня 2011 року з додатковими угодами та іншими документами, перелік яких наведений вище за текстом даної постанови. Заявлена митна вартість товару за ціною 136 доларів США за метричну тону пояснюється позивачем як договірна ціна згідно доповнення до контракту U-2012.60.028.01.17 від 22 березня 2013 року (арк. справи 36) У наданому позивачем до митного оформлення разом з МД від 29.07.13 №702020001/2013/007338 висновку ДП «Укрпромзовнішекспертиза» від 18.07.2013 № 3164 зазначено що, рівень цін на товар «Вугілля кам'яне бітумінозне коксівне марки "КС"» російського виробництва може становити 118-145 дол.США/т. (арк.справи 65) У той же час у митного органу наявний висновок ДП «Укрпромзовнішекспертиза» (далі УПЗЕ) від 08.07.2013 №2961 (не вичерпано строк дії на момент розмитнення - до 08.08.2013), який надавався разом з МД від 08.07.2013 №702020001/2013/006521, у якому зазначене рівень цін на ідентичний товар «Вугілля кам'яне бітумінозне коксівне марки "КС"» російського виробництва може становити 136-145 дол.США/т (арк.справи 219). Отже, наведені обставини зумовили потребу у витребуванні додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів згідно з вимогами пункту 3 статті 53 Митного кодексу України. Однак, колегія суддів зазначає, що митний орган здійснив хибний висновок про неповноту та недостовірність відомостей про митну вартість товарів, оскільки відповідно до статті VII п.2 «а» Генеральної угоди по тарифам і торгівлі 1947 року оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійс ній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна грунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості. В статті VII п.2 «b» цієї угоди вказано, що під "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. У тому сту пені, в якому на ціну такого чи подібного товару впливає кількість окремої трансакції, ціна, що роз глядається, повинна єдиним способом пов'язуватися або і) з порівнюваними кількостями, або іі) з кількостями, не менш сприятливими для імпортерів, ніж ті, в яких більший обсяг товарів продаєть ся у торгівлі між країнами експорту та імпорту. Однак, при коригуванні за явленої митної вартості товарів відповідачем 1 до уваги приймалася митна вартість іднентичних товарів, яка надходила па адресу позивача, що не відповідає вимогам статті VII п.2 «b» Генеральної угоди по тарифам і торгівлі 1947 року, оскільки розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подіьних втоарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо митної вратсоті твоарів, заявленої декларантом. Також колегія суддів звертає увагу, що виявлені розбіжності не стосуються числових значень складових митної вартості товарів, чи відомостей що до ціни, що була фактично сплачена за ці товари. Тому прийняття рішення про коригування митної вартості товару з мотивів неповноти та недостовірності відомостей про митну вартість товарів в ра мках положень п.2 ч.6 ст. 54 МК України є безпідставним, адже наявність розбіжностей жодним чином не стосується неповноти та недостовірності відомостей про митну вартість товарів. Крім того, позивачем в повному обсязі були виконані вимоги ч. 5 ст. 52 МК України щодо подання декларації митної вартості та ч. 10 ст. 58 МК України щодо включення до визначеної митної вартості її складо вих, які не включалися до ціни, що була фактично сплачена Позивачем, що відображено в де клараціях митної вартості. За наведених вище обставин визначення митної вартості товару вбачається, що митним органом не доведено дотримання всіх умов, правил та вимог для застосування методу за ціною договору щодо ідентичних товарів. Враховуючи зазначене, позовні вимоги щодо протиправності дій та скасування спірних рішень колегія суддів визнає такими, що підлягають задоволенню, з огляду на їх відповідність пункту 1 (стосовно порушення вищенаведених норм митного законодавства), пункту 3, пункту 8 статті 2 КАС України. Щодо повернення надмірно сплачених митних платежів колегія суддів зазначає наступне. Різниця між сумами митних платежів, сплачених позивачем за оформленими митними деклараціями та сумами митних платежів, заявлених за митними деклараціями, в митному оформленні якихз було відмовлено, складає 469967 грн. 81 коп. Дана сума не є спірною між сторонами. Таким чином, переплата митних платежів за вантажно-митними деклараціями, яка здійснена позивачем та підлягає стягненню (поверненню) з Державного бюджету України на користь позивача складає 469967 грн. 81 коп. Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини, які мають значення для справи, та порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Результат розгляду: granted