Рішення адміністративного суду від 2014-01-09 00:00:00+02

03 листопада 2009 року позивач звернулась до суду з позовом в якому просила визнати неправомірними дії відповідача по нарахуванню і виплаті їй сум допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, зазначивши, що названа допомога має бути нарахована та виплачена у відповідності до ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для дітей віком до шести років. Сума недоотриманої щомісячної допомоги за 2009 рік за розрахунком позивача складає 4270 грн. Тому позивач просить стягнути з відповідача названу суму недоотриманої щомісячної допомоги, зобов'язати відповідача призначити та сплачувати їй допомогу по догляду за дитиною [PERSON], [INFO], починаючи з 01 січня 2009 року у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років щомісяця до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідно до частини другої статті 5 КАС України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Ухвалою від 17 грудня 2013 року було відкрито скорочене провадження у даній справі, позовні вимоги, що стосуються періоду з січня 2009 року по 03 травня 2009 року було залишено без розгляду в зв'язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду та відсутністю підстав для його поновлення. Вирішуючи позовні вимоги за період з 03 травня 2009 року, суд приходить до висновку, що вони підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи видно, що позивач має дитину [PERSON], [INFO] і отримувала державну допомогу по догляду за дитиною в Управлінні праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради Дніпропетровської області відповідно до п.22 Порядку призначення та виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1751 у розмірі 130 грн щомісячно (а.с.18-19). Згідно з інформацією Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради (а.с.92) [PERSON] звернулась до управління з заявою про призначення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та додала копію розпорядження від 11.07.2008 року про надання їй відпустки по догляду за дитиною. Таким чином на момент звернення за призначенням допомоги по догляду за дитиною позивач перебувала у трудових відносинах з підприємством і відносилася до осіб, застрахованих у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування. Тому правовідносини між сторонами щодо нарахування та виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку до 01 січня 2008 року регулювалися Законом України від 18 січня 2001 року № 2240-ІІІ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», який поширював свою дію на застрахованих у зазначеній системі осіб. Розмір допомоги також визначався цим законом. Зокрема статтею 43 Закону № 2240-ІІІ було передбачено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом. Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону України від 28 грудня 2007 року № 107-VІ «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» були внесені зміни до Закону України № 2811-ХІІ «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та Закону України № 2240-ІІІ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням». Зокрема змінами до статті 13 Закону № 2811-ХІІ його дію було поширено на застрахованих осіб, а із Закону № 2240-ІІІ було виключено статті 40-44. Однак Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року визнано неконституційними деякі положення Закону України від 28 грудня 2007 року № 107-VІ «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», у тому числі пункту 25 розділу ІІ Закону № 107-VІ щодо виключення статей 40-44 Закону № 2240-ІІІ. Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони або окремі їх положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Таким чином з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення № 10-рп/2008, тобто з 22 травня 2008 року, відновили свою дію положення статей 40-44 Закону № 2240-ІІІ, відповідно до яких має бути нарахована та виплачена позивачу щомісячна допомога по догляду за дитиною. З огляду на положення ст.ст.21, 105, 162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання протиправними рішення, дії чи бездіяльності відповідача, зобов'язання його вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю. Тому адміністративним судом не може бути ухвалене рішення про стягнення з відповідача конкретних сум недонарахованої допомоги. Натомість встановивши, що відповідач порушив норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд повинен визнати такі дії протиправними та зобов'язати відповідача здійснити нарахування і виплату належних сум відповідно до закону. Таким чином слід визнати неправомірними дії відповідача по нарахуванню та виплаті позивачу за період з 03 травня 2009 року сум щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, у розмірі 130 грн щомісячно відповідно до п.22 Порядку призначення та виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1751 та зобов'язати відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу щомісячну допомогу відповідно до ст.43 Закону України № 2240-ІІІ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» за вказаний період. Відповідно до положень ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалено на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

Результат розгляду: partial