Рішення адміністративного суду від 2014-02-07 00:00:00+02

Фізична особа-підприємець [PERSON] звернувсь в суд з позовом до територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Хмельницькій області про скасування постанов: № 097209 від 19.12.2009 р.; № 097210 від 19.12.2009 р. Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що територіальним управлінням Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Хмельницькій області прийнято постанови № 097210 та № 097209 від 19.01.10 р. про застосування фінансових санкцій до позивача в розмірі 1700,00 грн. по кожній на підставі актів перевірки № 151616 від 12.12.09 р. та № 081309 від 23.12.09 р., позивач вважає, що дані постанови винесені неправомірно та підлягають скасуванню. Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 21.04.2010 року адміністративний позов задоволено повністю. Не погодившись із постановою суду першої інстанції територіальне управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Хмельницькій області подало апеляційну скаргу. З посиланням на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права просить постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 21.04.2010 року скасувати, та прийняти нову, якою у задоволені позову відмовити. Враховуючи те, що особи які беруть участь у справі в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів вважає доцільним розглядати справу відповідно до ст. 197 КАС України в порядку письмового провадження. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала скасуванню з наступних підстав. 12.12.09 р. та 23.12.09 р. територіальним управлінням Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Хмельницькій області проведено перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом позивачем про, що складено акти № 151616 та № 081309. На підставі вказаних актів відповідачем винесено постанови № 097210 та № 097209 від 19.01.10 р. про застосування фінансових санкцій до позивача в розмірі 1700,00 грн. по кожній за порушення вимог абз. 3 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме здійснення регулярних перевезень пасажирів з анульованою ліцензією. Спірні правовідносини регламентуються приписами Закону України «Про автомобільний транспорт» № 2344-ІІІ та Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті загального користування, затв. постановою № 143 від 29.01.2003р. (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Відповідно до ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами. Як встановлено нормами ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт», державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. Державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок. Згідно з ст.47 цього Закону до внутрішніх перевезень вантажів відносяться перевезення вантажів між пунктами відправлення та призначення, розташованими в Україні, та комплекс допоміжних операцій, пов'язаних з цими перевезеннями, а також технологічні перевезення вантажів, що здійснюються в межах одного виробничого об'єкта без виїзду на автомобільні дороги загального користування. Відповідно до п.3 «Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті»,затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року №1567, органами державного контролю на автомобільному транспорті є Головна державна інспекція на автомобільному транспорті, її територіальні управління в областях, Автономній Республіці Крим, м. Києві та м. Севастополі. Згідно зі ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються санкції за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до ст. 48 Закону № 2344-ІІІ встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для фізичної особи, що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах, є: для автомобільного перевізника - ліцензія та документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, ліцензійна картка, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством України. Разом з тим, ч.1 ст. 34 вищезгаданого Закону, визначено, що автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів, зокрема забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів. Відповідно до п.5 Положення про Головну державну інспекцію на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2004 року №1190, Головна державна інспекція на автомобільному транспорті має право перевіряти додержання суб'єктами господарювання - вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів, що регулюють організацію перевезення пасажирів і вантажів; розглядати у передбачених законом випадках і порядку справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт суб'єктами господарювання та притягувати до відповідальності винних осіб у порядку, встановленому Кодексом України про адміністративні правопорушення; вимагати від посадових осіб підприємства, установ та організацій усунення виявлених порушень законодавства про автомобільний транспорт. Таким чином, наявними матеріалами справи стверджується факт порушення позивачем вимог ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме надання послуг з перевезення при відсутності ліцензійної картки. За виявлене порушення відповідачем у відповідності до вимог абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», яка передбачає застосування за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників відповідних санкції, зокрема, за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений ст.ст.39 та 48 цього Закону, штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, застосовані фінансові санкції, при цьому порушень при їх накладенні колегією суддів не виявлено. Таким чином, наявними матеріалами справи стверджується факт порушення позивачем вимог ст.ст.39, 48 Закону України «Про автомобільний транспорт»; за виявлене порушення відповідачем у відповідності до вимог абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» правомірно застосовані по позивача фінансові санкції у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, не правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Результат розгляду: denied