Рішення адміністративного суду від 2014-03-05 00:00:00+02

Дочірнє підприємство «Електротехізоляція» міжнародної компанії «Віолі Комершел Інк» (надалі - ДП «Електротехізоляція» МК «Віолі Комершел Інк») звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Галицькому районі м.Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області (надалі - ДПІ у Галицькому районі м.Львова ГУ Міндоходів у Львівській області), у якому, із врахуванням уточнених позовних вимог, просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.10.2013 року №0002282280. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оспорюване ним податкове повідомлення-рішення було прийняте контролюючим органом із порушенням норм матеріального права та є таким, що суперечать чинному законодавству України. При цьому, вказав, що відповідачем неправильно відраховано 90-денний строк зарахування валютної виручки від дати оформлення експортної митної декларації, адже відлік цього строку має здійснюватись від дати перетину товаром митного кордону України. Позивач також наголосив, що контролюючим органом невірно встановлено день виникнення порушення, з огляду на те, що останній день зарахування виручки припадає на вихідний день. Ухвалою судді від 22.01.2014 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліків. У зв'язку із виконанням позивачем вимог зазначеної вище ухвали, 03.02.2014 року провадження у даній адміністративній справі відкрито. Відповідач позовні вимоги не визнав та подав письмові заперечення на позов. На обґрунтування своїх заперечень вказав, що під час позапланової виїзної перевірки позивача при виконанні умов контракту №1-ЕТІ/13 від 12.02.2013 року, укладеного із «EU GIG OU» (Естонія) було встановлено порушення платником податків вимог статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 року №185/94-ВР, що полягало у порушенні строків надходження на рахунки підприємства виручки в іноземній валюті у сумі 14 430,00 євро, граничним терміном надходження якої відповідач вважає 26.05.2013 року. Орган доходів і зборів зазначив, що датою експорту товару була дата оформлення позивачем митної декларації, тобто 25.02.2013 року. Тому, відповідач нарахував платнику податків пеню за порушення строків здійснення розрахунків в іноземній валюті, про що прийняв оспорюване податкове повідомлення-рішення. У судових засіданнях представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та уточненнях до неї, просив суд позов задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечила, просила у задоволенні позову відмовити повністю. Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши і дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що ДП «Електротехізоляція» МК «Віолі Комершел Інк» є юридичною особою, що зареєстрована 28.03.2001 року (номер реєстраційного запису в ЄДР - 1 415 120 0000 000370), як платник податків перебуває на обліку в ДПІ у Галицькому районі м.Львова з 02.04.2001 року за №9865. Так, у період з 18.09.2013 року по 20.09.2013 року ДПІ у Галицькому районі м.Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області проведено позапланову виїзну перевірку ДП «Електротехізоляція» МК «Віолі Комершел Інк» з питань дотримання вимог валютного законодавства по взаєморозрахунках з нерезидентом «EU GIG OU» (Естонія) по контракту №1-ЕТІ/13 від 12.02.2013 року, результати якої оформлено актом №202/22-80/31357555 від 27.09.2013 року. За наслідками перевірки органом доходів і зборів прийнято податкове повідомлення-рішення №0002282280 від 17.10.2013 року про нарахування платнику податків суми грошового зобов'язання за платежем - пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД у розмірі 2 238,56 грн. В його основу покладено висновки про недотримання вимог статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 року №185/94-ВР, яке полягало у порушенні термінів надходження на рахунки Підприємства виручки в іноземній валюті у сумі 14 430,00 євро, граничним терміном надходження якої відповідач вважає 26.05.2013 року. Означене податкове повідомлення-рішення стало предметом адміністративного оскарження до контролюючих органів вищого рівня, які своїми рішеннями залишили скарги позивача (первинну та повторну) без задоволення, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення без змін. Не погодившись із зазначеним, ДП «Електротехізоляція» звернулося до суду із даним адміністративним позовом. Відповідно до п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган. Здійснення розрахунків між суб'єктами експортно-імпортних операцій у галузі зовнішньоекономічної діяльності регулюється Законом України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» №185/94-ВР від 23.09.1994 року (надалі - Закон №185/94-ВР). Згідно з ч.1 ст.1 Закону №185/94-ВР, виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку. Крім того, відповідно до ст.4 Закону №185/94-ВР, порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленного товару). У разі прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується. Органи доходів і зборів вправі за наслідками документальних перевірок безпосередньо стягувати з резидентів пеню, передбачену цією статтею. Загалом, порядок здійснення уповноваженими банками контролю за дотриманням резидентами встановлених законодавством України строків розрахунків за експортними, імпортними операціями визначено Інструкцією про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, що затверджена постановою Правління Національного банку України від №136 від 24.03.1999 року, зареєстрована в Міністерстві юстиції України за №338/3631 28.05.1999 року. Пунктом 5.9 даної Інструкції передбачено, що банк надає податковому органу інформацію про виявлені у звітному місяці факти порушень в разі ненадходження в законодавчі встановлені строки виручки чи товарів по зовнішньоекономічних контрактах. З системного аналізу наведених норм слідує, що в разі укладення зовнішньоекономічного контракту, на резидента покладено обов'язок дотримуватись строків надходження на валютні рахунки виручки в іноземній валюті. Порушення цих строків можливе лише за умови отримання спеціального дозволу, інакше воно тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення до моменту досягнення сумою пені розміру неодержаної виручки. Як вбачається з акту перевірки та наявних у матеріалах справи доказів, 12 лютого 2013 року між позивачем (продавець) та нерезидентом (покупець) - «EU GIG OU», Естонія укладено контракт №1-ЕТІ/13, предметом якого була поставка позивачем ізоляторів для нерезидента. На виконання умов контракту ДП «Електротехізоляція» здійснило експорт товару «EU GIG OU» (Естонія), відповідно до ВМД від 25.02.2013 року №209140000/2013/005915 на загальну суму 14 430,00 євро. Валютна виручка за товар, що експортований, згідно вказаної митної декларації, на валютні рахунки платника податків надійшла 31.05.2013 року у загальній сумі 14 430,00 євро. Орган доходів і зборів в акті перевірки зазначає, що валютна виручка, яка надійшла на рахунки позивача після 26.06.2013 року, є такою, що надійшла із порушенням строків здійснення розрахунків в іноземній валюті (на 5 днів). У даному ж випадку, позивач вважає, що строк зарахування виручки порушений лише на 4 дні, а не на 5 днів. Відповідно до абз.2 ч.1 ст.3, абз.2 ч.1 ст.4 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» від 16.04.1991 року №959-XII (надалі - Закон №959-XII), позивач є суб'єктом зовнішньоекономічної діяльності, видом зовнішньоекономічної діяльності якого є експорт. Згідно із ст.1 Закону №959-XII, експортом товарів є їх продаж українськими суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності іноземним суб'єктам господарської діяльності (у тому числі з оплатою в негрошовій формі) з вивезенням або без вивезення цих товарів через митний кордон України, включаючи реекспорт товарів. Положення аналогічного характеру закріплені в п.1.1 Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, що затверджена постановою Правління Національного банку України від 24.03.1999 року №136, зареєстрована у Міністерстві юстиції України 28.05.1999 року за №338/3631. Статтею 1 Закону №959-XII передбачено, що моментом здійснення експорту (імпорту) є момент перетину товаром митного кордону України або переходу права власності на зазначений товар, що експортується чи імпортується, від продавця до покупця. Таким чином, моментом вчинення експортної операції, зокрема, моментом поставки товару за такою операцією, для застосування статей 2, 4 Закону №185/94-ВР, є момент фактичного перетину експортованим товаром митного кордону України. Згідно повідомлення Ягодинської митниці 2с44930с-f54е-4231-9а77-1с2810fc7930, товар задекларований позивачем у митній декларації №209140000/2013/005915 від 25.02.2013 року перетнув митний кордон 26.02.2013 року. Окрім цього, суд зауважує, що граничний термін розрахунків за вищезазначеним контрактом припадає на 26.05.2013 року (неділю, вихідний день). Згідно п.1.1 Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, день виникнення порушення - перший день після закінчення встановленого законодавством строку розрахунків за експортною, імпортною операцією або строку, встановленого відповідно до раніше одержаних за цією операцією висновків. За правилами п.3.2 Інструкції від 24.03.1999 року №136, відлік законодавчо встановленого строку розрахунків банк починає з наступного календарного дня після дня здійснення операцій. У відповідності до ч.5 ст.254 ЦК України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день. З урахуванням положень ст.254 ЦК України, строк проведення розрахунків сплинув 27.05.2013 року, тобто на перший робочий день після 26.05.2013 року. Як вбачається із виписки Регіонального віділення АТ «ОТП Банк» від 31.05.2013 року, валютні кошти у розмірі 14 430,00 євро надійшли на рахунок позивача 31.05.2013 року, отже, пеня мала нараховуватись за період з 27.05.2013 року по 31.05.2013 року, а не з 26.05.2013 року (є останній платіжний день). Отже, суд вважає необгрунтованими та безпідставними висновки відповідача з приводу того, що граничним терміном надходження валютної виручки від експортної операції на рахунки позивача є саме - 26.05.2013 року. Водночас, суд враховує ту обставину, що розмір пені, встановленої Законом №185/94-ВР, підлягає розрахунку за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. При цьому, оскільки дата виникнення заборгованості в акті перевірки зазначена невірно, тому суд не може самостійно визначити розмір пені за порушення позивачем строків здійснення розрахунків в іноземній валюті. Суд також звідзначає, що суд не може визнати недійсним рішення органу доходів і зборів у якійсь сумі, оскільки не вправі підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість рішення, що визнається протиправним, інше рішення, яке би відповідало закону та давати вказівки, які би свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень. Наведене узгоджується із позицією Вищого адміністративного суду України (справа К/9991/48754/11, К/800/8382/13). Таким чином, оспорюване податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Галицькому районі м.Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області №0002282280 від 17.10.2013 року підлягає визнанню протиправним та скасуванню повністю. У відповідності до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Такий підхід узгоджується також з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у п.110 рішення у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління. Отже, аналізуючи чинне законодавство та обставини справи, суд вважає, що суб'єкт владних повноважень прийнявши оскаржуване податкове повідомлення-рішення не дотримався принципу верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, вимог чинного податкового законодавства України та передбачених ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України принципів. Зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Результат розгляду: granted