Рішення адміністративного суду від 2014-02-10 00:00:00+02

Державна податкова інспекція у м. Іллічівськ ГУ Міндоходів в Одеській області звернулася до суду з адміністративним позовом до ФОП [PERSON] про стягнення податкового боргу. Свої вимоги представник позивача обґрунтував тим, що за даними облікової картки платника податків ФОП [PERSON] є боржником перед бюджетом, де податковий борг підприємства становить - 4932 грн. 46 коп. Представник позивача посилаючись на ст., ст., 14, 15, 16, 20, 102, 129 ПК України, вважав, що їх позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсягу. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву у якій просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсягу. Відповідач у судове засідання з'явилася, з позовними вимогами не погодилася, посилаючись на те, що у 2012 році вона звернулася до відділу державних реєстраторів Виконавчого комітету Іллічівської міської ради Одеської області, ув'язку з чим до ЄДР були внесені дані, що ФОП [PERSON] перебуває в стані припинення. Справа розглядалася на підставі наявних у матеріалах справи доказів у порядку ст.128 КАС України. У судовому засіданні встановлено слідуючи обставини та відповідні ним правовідносини - 24.02.2004 року ФОП [PERSON] була зареєстрована Виконавчим комітетом Іллічівської міської ради Одеської області. З 25.02.2004 року ФОП [PERSON] Державною податковою інспекцією у м. Іллічівськ Одеської області була взята на облік. Як встановлено у судовому засіданні у відповідача утворилась заборгованість перед бюджетом зі сплати єдиного податку у розмірі - 4932 грн. 46 коп. Так за період з грудня 2012 року по грудень 2013 року відповідно до облікових даних відповідачу був нарахований єдиний податок в розмірі - 2967 грн. 40 коп. У зв'язку з неперерахуванням відповідачем авансових внесків єдиного податку до Державної податкової інспекції у м. Іллічівськ Одеської області на підставі актів камеральних перевірок від 09.07.2013 року № 1574/17-02/[NUMBER] та від 14.11.2013 року № 859/15-03-17-02/[NUMBER] було застосовано до ФОП [PERSON] штрафні санкції у розмірі - 1898 грн. 01 коп., про що було винесено податкові повідомлення-рішення № 0005311702 від 09.07.2013 року та № 0009181702 від 14.11.2013 року. У квітня 2013 року в рахунок погашення податкової заборгованості від відповідача надійшли кошти у розмірі - 1287 грн. 81 коп., якими у відповідності до п.87.9 ст. 87 ПК України погашено було податковий борг платника згідно з черговістю його виникнення та на суму не погашеного податкового боргу була нарахована пеня у загальному розмірі - 66 грн. 96 коп. Таким чином податкова заборгованість ФОП [PERSON] по сплаті єдиного податку складає 4932 грн. 00 коп.( 2967 грн. 40 коп. +1898 грн. 01 коп. + 66 грн. 96 коп. =4932 грн. 00 коп.), яка не сплачена відповідачем на час розгляду справи по суті. Відповідно до цього позивачем було винесено та направлено відповідачу податкову вимогу №26-22 від 10.09.2013 року. Податкова вимога №1 від 26.07.2013 року на суму податкового боргу в розмірі -1887 грн. 36 коп., відповідачем оскаржена не була. Позивачем на підставі Рішення № 026 від 30.08.2013 року було анульовано свідоцтво платника єдиного податку ФОП [PERSON] з 01.09.2013 року. У судовому засіданні відповідач пояснила суду, що з позовними вимогами вона не згодна, посилаючись на те, що 30.05.2012 року відділом державних реєстраторів Виконавчого комітету Іллічівської міської ради Одеської області до ЄДР були внесені дані, що ФОП [PERSON] перебуває в стані припинення. [PERSON] також зазначила, що у зв'язку із сімейними обставинами вона не мала змоги звернутися вчасно до позивача з заявою про анулювання свідоцтва платника єдиного податку. При цьому відповідач зауважила, що у період за який їй був нарахований борг зі сплати єдиного податку, підприємницьку діяльність вона не здійснювала, у зв'язку з чим і не подавала податкові декларації у зазначений позивачем період. За даними обставинами суд приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню у повному обсягу, оскільки відповідно до п.п. 1, 2 ст. 203 Податкового кодексу України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. При цьому платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації. У відповідності до п.1 ст. 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не було добровільно у повному обсягу сплачено виниклу заборгованість. Згідно ст. 20.1.28 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом, стягувати суми простроченої заборгованості суб'єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом. Відповідно до ст. 36 Податкового кодексу України податковий обов'язок визнається обов'язок платника податку нарахувати, задекларувати та/або сплатити суму податку чи збору у порядку та строки, визначені даним Кодексом. У відповідності до п. 8 ст.19 Господарського Кодексу України усі суб'єкти господарювання зобов'язані здійснювати первинний (оперативний) та бухгалтерський облік результатів своєї роботи, складати статистичну інформацію, а також надавати відповідно до вимог закону фінансову звітність та статистичну інформацію щодо своєї господарської діяльності, інші дані, визначені законом. Разом з тим як було встановлено у судовому засіданні згідно довідки з ЄДР з 30.05.2012 року відповідач на підставі власного рішення як ФОП перебуває в стані припинення та більше ніж рік не подає органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону. Також згідно частини 2 статті 46 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" від 15.05.2003 року №755-ІУ підставою для винесення судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця є, зокрема, неподання протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги неподання відповідачем більше року до позивача податкових декларацій та документів бухгалтерської звітності згідно до законодавства, що є підставою для припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, а також подання відповідачем заяви до відділу державних реєстраторів Виконавчого комітету Іллічівської міської ради Одеської області про припинення підприємницької діяльності у позивача не було підстав нараховувати відповідачу податкову заборгованість та штрафні санкції. Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Згідно ч.1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. При цьому, суд прийшов до висновку, що позивачем не було доведено перед судом правомірність заявлених позовних вимог у повному обсягу.

Результат розгляду: denied