Рішення адміністративного суду від 2014-03-24 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просить суд постановити рішення про примусове видворення громадянина Російської Федерації [PERSON], [INFO], за межі території України. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач, вчинив незаконне, поза межами пунктів пропуску, перетинання державного кордону із України в Республіку Польща на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Рава-Руська» Львівського прикордонного загону, внаслідок чого 21.03.2014р. був затриманий працівниками прикордонної варти Республіки Польща на напрямку 645 прикордонного знаку, територія суміжна Річківській сільській раді Жовківського району Львівської області та 21.03.2014р. переданий на територію України в порядку, передбаченому ст. ст. 3, 5 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством «Про реадмісію осіб». За вчинення таких дій, 22.03.2014р. Жовківським районним судом Львівської області відповідача визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Підставою для примусового видворення відповідача є те, що у останнього відсутні необхідні кошти для придбання проїзних документів, відсутні документи на право перебування на території України, відсутні на території України родинні зв'язки, а також наявний відкритий намір нелегальним шляхом потрапити до країн Західної Європи, що дозволяє зробити висновок, що відповідач ухилятиметься від виїзду за межі території України. З наведених вище мотивів, змушений звернутись до суду із згаданим позовом, обґрунтованість якого вважає доведеною. В судовому засіданні представник позивача за належним дорученням від 10.01.2014р. Брик А.О. позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні вищенаведеним та просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні обґрунтованість позову визнав, підтвердив факт відсутності необхідної суми коштів для придбання проїзних документів та не заперечує проти його видворення. Просить позов задовольнити. Заслухавши доводи представника позивача, пояснення відповідача, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши докази, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно ч. 4 ст. 50 КАС України, громадяни України, іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України. Постановою Жовківського районного суду Львівської області від 22.03.2014р. встановлено, що відповідач, 21.03.2014р. приблизно о 07:00 год. в районі 645 прикордонного знаку, територія суміжна з територією Річківської сільської ради Жовківського району Львівської області, в групі осіб вчинив незаконний перетин державного кордону України поза пунктом пропуску через державний кордон України (а.с.6). За такі дії відповідача притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. За правилами ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення. Як вбачається зі змісту пояснень відповідача, останній прибув на територію України з метою мігрувати в країни Європейського союзу для подальшого працевлаштування. Рішенням Львівського прикордонного загону від 24.03.2014р. примусово повернуто відповідача за межі України та зобов'язано його покинути територію України у термін до 24.03.2014р. (а.с.9). Допитаний з цього приводу відповідач, в судовому засіданні ствердив, що можливості покинути територію України у нього на даний час немає через відсутність коштів, будь-які родинні зв'язки на території України у нього відсутні. Представлені позивачем документи та пояснення відповідача свідчать про те, що реалізуючи свої права та свободи, відповідач міг встановленим порядком іммігрувати в Європейські країни, не завдавши шкоди національним інтересам України. Проте вибрав найбільш легкий та незаконний спосіб перетину кордону без належних на це документів. Встановлені судом обставини, а саме відсутність у громадянина Російської Федерації близьких родичів на території України, власного житла, постійного джерела існування, незаконний перетин ним державного кордону України в напрямку до країн Європейського Союзу свідчать про те, що останній порушив вимоги ст. ст. 4, 9, 16 згаданого вище Закону і відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 цього ж Закону підлягає видворенню, оскільки є достатні та обґрунтовані підстави вважати, що останній ухилиться від самостійного та добровільного залишення території України, так як кошти на проїзд у нього відсутні, також відсутні родинні зв'язки в Україні, і в подальшому, враховуючи його наміри потрапити до країн Європейського союзу, є підстави вважати, що він може повторити спробу незаконного перетину державного кордону. Тому вимогу про видворення суд вважає обґрунтованою та приймає рішення про задоволення позову повністю. На підставі наведеного ат

Результат розгляду: granted