Рішення адміністративного суду від 2014-02-11 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом до старшого інспектора взводу № 3 роти ДПС ДАІ з обслуговування стаціонарних постів при УДАІ ГУМВС України в Київській області Берьозіна О.А. про скасування постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності, вказавши, що 27 листопада 2013 року, він, керуючи автомобілем Тойота д.н.з. [NUMBER], на 40 км автодороги Київ-Одеса, був зупинений інспектором взводу № 3 роти ДПС ДАІ з обслуговування стаціонарних постів при УДАІ ГУМВС України в Київській області Берьозіним О.А. Причиною його зупинки інспектор назвав ту, що він не виконав вимоги дорожнього знака 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год», оскільки рухався зі швидкістю 79 км/год в зоні дії цього знака. Інспектору ДАІ він пояснив, що знак про обмеження швидкості був повернутий в сторону від дороги. Його неможливо розгледіти. Крім того, жодного пункту правил дорожнього руху він не порушував, оскільки рухався з дозволеною швидкістю, по своїй смузі, не створюючи ніяких перешкод учасникам дорожнього руху. На його зауваження інспектор ДАІ уваги не звернув, взяв його документи, сів у свій автомобіль, склав протокол про адміністративне правопорушення серії АГ 2 № 138473 від 27 листопада 2013 року. Незгоду з цим протоколом він виклав в ньому письмово. Постановою у справі про адміністративне правопорушення серії АА 2 № 676710 від 27 листопада 2013 року відповідачем його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. На його прохання інспектор відмовився надати йому копію цієї постанови. Вважає винесену щодо нього постанову про притягнення до адмінвідповідальності незаконною та такою, що підлягає скасуванню, виходячи з наступного. Співробітник ДАІ знаходився та проводив вимірювання, а також зупинив транспортний засіб, у місці, яке не входить до стаціонарних постів єдиної дислокації згідно до наказу МВС № 177 від 4 травня 2011 року. На його прохання надати картку маршруту патрулювання, в якій вказано, що нагляд за дотриманням швидкісного режиму дозволяється даному патрулю на даній ділянці дороги, яка повинна бути у кожного старшого наряду ДПС згідно п. 10.6 інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби ДАІ МВС (№ 111), затвердженої Наказом МВС № 111 від 27.03.2009 року, - йому було відмовлено в категоричній формі. Відтак правомірність патрулювання не підтверджена представником державного органу влади, а його дії є незаконними. Кожен засіб вимірювальної техніки має бути укомплектований документами про допуск даного типу засобів вимірювальної техніки. Таких документів йому співробітником ДАІ надано не було, хоча він наполягав на цьому. Розміри похибок вимірювань співробітник ДАІ йому також не повідомив, що у відповідності до вимог Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» перешкоджає використанню результатів вимірювань. Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення від 27.11.2013 року, швидкість вимірювалась приладом технічної фіксації швидкості руху. Проте, в матеріалах справи про притягнення його до адміністративної відповідальності не містяться дані про те, чи вказаний прилад використовувався у справному стані, не зазначені час і термін перевірки приладу. Відсутні докази проходження процедури державної експертизи або сертифікації у сфері захисту інформації цього технічного приладу. Зазначене робить неможливим використання даних такого приладу. Відповідачем по справі винесена оскаржувана постанова, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП, на місці вчинення правопорушення, всупереч положення ч.3 ст. 258 КУпАП, оскільки ст. 122 КУпАП не передбачена в ч.1 ст. 258 КУпАП, а відтак, вказана постанова інспектором на місці вчинення правопорушення не повинна бути винесена, а виноситься тільки відповідними працівниками Державтоінспекції МВС України, які мають спеціальні звання, відповідно до положень п.3 ч.2 ст. 222 КУпАП. Однак, відповідачем всупереч положенням п.3 ч.2 ст. 222 КУпАП та п.4.1 (абзац 3) Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої Наказом МВС України від 26.02.2009 року № 77 не наведено жодних доказів наявності у інспектора спеціального звання та права відповідно до своїх функціональних обов'язків самостійно виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення, оскільки відповідно до п.12.4 цієї ж інструкції таке право тільки надано інспекторам з адміністративної практики Державтоінспекції МВС України. Відповідно до розділу 21 наказу МВС України № 111 від 27.03.2009 року «Про затвердження Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС», інспектор був зобов'язаний передати складений ним адміністративний протокол після закінчення зміни командирові, чи особі, яка замінює його, або працівникові, на якого покладено ці обов'язки, для реєстрації та передачі до відділів ДАІ з обслуговування адміністративних територій, а не виносити постанову про адміністративне правопорушення. Ні в протоколі, ні в постанові по справі про адміністративне правопорушення не вказані докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ним адміністративного правопорушення. В протоколі про адміністративне правопорушення відносно нього відсутні відомості про свідків події, які б могли підтвердити викладені в постанові обставини, а тому вважає недоведеними обставини, викладені в ній. Внаслідок наведеного вважає дії службових осіб органів ДПС ДАІ, як такі, що спрямовані на безпідставне притягнення особи до адмінвідповідальності,- неправомірними, а їх висновок про вчинення ним адмінправопорушення- надуманим. Відповідачем на місці складання йому була вручена лише копія протоколу від 23.10.2013 року, а в отриманні копії постанови від 23.10.2013 року - безпідставно відмовлено. Її він отримав в Уманському відділі ДВС Уманського МРУЮ Черкаської області після того, як на його адресу 26.12.2013 року надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження від 19.12.2013 року. Внаслідок наведеного ним були пропущені строки на її оскарження. В зв'язку з наведеним просить суд поновити пропущений ним строк для оскарження вище вказаної постанови, як пропущений з поважної причини. Тому просить визнати неправомірними дії старшого інспектора взводу № 3 роти ДПС ДАІ з ОСП при УДАІ ГУМВС України в Київській області старшого лейтенанта міліції Берьозіна О.А. щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП; визнати незаконною та скасувати постанову серії АА 2 № 676710 від 27.11.2013 року, винесену старшим інспектором взводу № 3 роти ДПС ДАІ з ОСП при УДАІ ГУМВС України в Київській області Берьозіним О.А. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.; в порядку ст. 247 КУпАП закрити провадження у цій справі внаслідок відсутності в його діях складу будь-якого адміністративного правопорушення; в порядку ст. 94 КАС України присудити йому понесені судові витрати по даній справі. Оскільки оскаржувана постанова датована 27.11.2013 року, а її йому було вручено не на місці складання, а в приміщенні Уманського МВ ДВС Уманського МРУЮ Черкаської області лише 30.12.2013 року просить поновити пропущений ним десятиденний строк на оскарження постанови внаслідок пропуску його з поважної причини. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги та просить позов задоволити, вказавши, що фактично він рухався зі швидкістю 80 км/год в загальному потоці автомобілів, проте був зупинений працівниками ДАІ, так як номерні знаки автомобіля були не київські. Знака не було видно. Працівник міліції взявши його документи, пішов в свій автомобіль. В нього не було часу чекати, тому на руки отримав копію протоколу, в якому написав, що з правопорушенням не згідний, а постанову отримав через ДВС. Відповідач інспектор взводу № 3 роти ДПС ДАІ з обслуговування стаціонарних постів при УДАІ ГУ МВС України в Київській області Берьозін О.А. в судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлений своєчасно у встановленому законом порядку, письмово надав суду заперечення, в якому вказав, що ним не визнається заявлений позов, вважає його незаконним та необґрунтованим з наступних підстав. 27 листопада 2013 року близько 09 год. 11 хв. він спільно з інспектором взводу № 3 роти ДПС ДАІ з ОСП прапорщиком міліції Мельником С.М. ніс службу відповідно до затвердженої дислокації несення служби на 40 км а/д Київ-Одеса. На вказаній ділянці вулиці (автодороги) існуюча схема організації дорожнього руху має наступні обмеження: встановлено обмеження швидкості руху до 50 км/год. дорожнім знаком 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» додатку 1 розділу 33 ПДР України; встановлено дорожній знак 1.47 «Дорожні роботи». У цей час позивач, керуючи автомобілем «Тойота», номерний знак [NUMBER], скоїв порушення вимог пункту 12.9б ПДР, що підтверджується факт правопорушення фото-відео матеріалами та за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 122 КУпАП. Після зупинки ним вказаного транспортного засобу згідно положень пункту 21-1 ст. 11 ЗУ «Про міліцію» та роз'яснення позивачу суті скоєного ним правопорушення, він відповідно до вимог статей 254-256 КУпАП склав протокол про адміністративне правопорушення серії АГ 2 № 138473, другий примірник якого вручено позивачу. У подальшому, згідно положень статей 222 та 276 КУпАП ним прийнято рішення про розгляд вказаного адміністративного протоколу на місці вчинення правопорушення. Розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно позивача ним розпочато та проведено відповідно до вимог статей 278-280 КУпАП. При цьому, ним враховано, фото-, відео матеріали інші докази у справі відповідно до положень статті 251 КУпАП. Інших доказів під час розгляду справи не виявлено, у тому числі, клопотання або заперечення від позивача йому не надавались (не надходили). Крім того, їх необхідність у матеріалах справи не визначена адміністративним законодавством. Посилання позивача на фактичну відсутність доказів скоєного ним правопорушення безпідставні. За результатами розгляду адмінсправи відносно позивача ним згідно положень статей 283-285 КУпАП винесено постанову по справі про адмінправопорушення серії АА 2 № 676710 , якою на позивача накладено адімнстягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. Винесену постанову було негайно на місці розгляду справи оголошено правопорушнику (позивачу), другий примірник якої вручено позивачу, де він особисто поставив свій підпис про отримання копії. Вважає, що винесена ним постанова по справі про адміністративне правопорушення відносно позивача є правомірною (законною), а її зміст не суперечить нормам законодавства. Позивач не оскаржував винесену ним постанову в порядку ст. 288 КУпАП у вищестоящий орган, тобто до керівництва його підрозділу ДАІ області. Тому просить у задоволенні адміністративного позову [PERSON] до нього відмовити. Згідно ч.4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень , належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду , без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних в ній доказів. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши заперечення, письмові докази по справі, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити. Відповідно до ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення , дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази , надані позивачем та заперечення інспектора взводу № 3 роти ДПС ДАІ з обслуговування стаціонарних постів при УДАІ ГУ МВС України в Київській області Берьозіна О.А. відносно адміністративного позову [PERSON] , суд не вбачає підстав для задоволення позову. На підставі викладеного та

Результат розгляду: denied