Рішення адміністративного суду від 2014-02-12 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом 08.11.2013 року. В позові просив суд визнати протиправними дії інспектора РДПС ДАІ КМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області старшини міліції Сивожелєзова В.О. по притягненню його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 121-2 КУпАП та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серія АА2 № 903923 від 31.10.2013 року, складену відповідачем, якою на нього накладено адміністративне стягнення, за вчинення правопорушення передбаченого ч.2 ст. 121-2 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. В обґрунтування позовних вимог вказував, що 31.10.2013 року по проспекту Металургів в м. Кривий Ріг, він в режимі маршрутного таксі № 261, керував автобусом Мерседес дн [NUMBER], і був зупинений інспектором Сивожелєзовим В.О., який повідомив його про порушення п. 15.9. (г) ПДР України. За вказаним фактом відносно нього було складено протокол, який він підписав, сперечатися з інспектором він не мав часу, оскільки поспішав - перевозив пасажирів. В судовому засіданні заперечив факт порушення ПДР України, стверджував, що здійснив висадку пасажирів не ближче 10 метрів від краю перехрестя проїзної частини та у тому місці, де дорожні знаки та дорожня розмітка не забороняли вчинити дані дії. Вказував, що на його вимоги залучити свідків та зазначити їх дані в протоколі інспектор відмовився, а при накладенні адміністративного стягнення інспектор не встановив, чи є обставини, які пом'якшують чи обтяжують відповідальність, інші обставини, які мають значення, у зв'язку з чим позивач вважав дії інспектора незаконними, а постанову про накладення адміністративного стягнення такою, що підлягає скасуванню. У зв'язку з цим, позивач свій позов підтримав та наполягав на його задоволенні. Відповідач по справі - інспектор РДПС ДАІ КМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області старшина міліції Сивожелєзов В.О., в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні. В обґрунтування заперечень проти позову вказував, що при складенні протоколу та постанови про адміністративне правопорушення він діяв відповідно до наданих повноважень, зміст протоколу та постанови відповідають змісту адміністративного правопорушення, а адміністративне стягнення накладено в межах санкції відповідної статті КУпАП. Наполягав на тому, що на момент складення протоколу про адміністративне правопорушення та постанови про накладення адміністративного стягнення [PERSON] визнавав свою провину, про що вказав у протоколі про накладення адміністративного стягнення. Клопотання про залучення свідків він не заявляв. Вважав, що позивач змінив свою позицію, намагаючись таким чином уникнути відповідальності за порушення ПДР України. В підтвердження факту порушення ПДР [PERSON], Сивожелєзов В.О. надав до суду відеозапис правопорушення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних законних підстав. Відповідно до ст. 7 ч.1 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 222 КУпАП справи про правопорушення передбачені ст. 121-2 ч. 2 КУпАП розглядаються органами внутрішніх справ, при цьому відповідно до п. 4.1 наказу Міністерства внутрішніх справ України від 26 лютого 2009 року N 77 „Про затвердження Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху" за адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 121-2 КУпАП працівники Державтоінспекції МВС, які мають спеціальні звання, відповідно до своїх функціональних обов'язків самостійно виносять постанови в справах про адміністративні правопорушення. Частина 2 ст. 121-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність водіїв транспортних засобів, що працюють у режимі маршрутних таксі, за порушення правил зупинки під час здійснення посадки (висадки) пасажирів. Відповідно до п. 15.9 (г) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМ України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 зі змінами та доповненнями, зупинка забороняється, в тому числі, на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга. Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серія АБ2 № 843746, складеного інспектором РДПС ДАІ КМУ старшиною міліції Сивожелєзовим В.Ю., [PERSON] 31.10.2013 року в м. Кривому Розі по проспекту Металургів, керуючи автобусом Мерседес дн [NUMBER] в режимі маршрутного таксі № 261, здійснив зупинку на нерегульованому перехресті пр. Металургів та вул. Революційна, для посадки та висадки пасажирів (а.с. 5). Вказаний протокол підписаний [PERSON], при цьому з його пояснень вбачається, що він визнав факт даного порушення, пояснював, що допустив порушення ненавмисно. Пояснення позивача дані в судовому засіданні щодо того, що він не визнавав своєї провини, просив залучити свідків порушення, суд розцінює критично, вважаючи, що вони даються з метою уникнення відповідальності, оскільки протокол не містить жодних заперечень факту порушення і клопотань про залучення свідків, які відповідно до ст. 268 КУпАП мав право заявляти [PERSON] при складенні відносно нього протоколу. [PERSON] не був позбавлений права заявити відповідне клопотання, зміст якого відобразити в протоколі, або залучити відповідних свідків під час розгляду справи судом. Крім цього, з відеоматеріалу факту правопорушення, наданого інспектором Сивожелєзовим В.Ю., вбачається, що автобусом Мерседес - маршрутне таксі № 261, дн [NUMBER], для посадки (висадки пасажирів) здійснило зупинку безпосередньо на перехресті. На підставі вище вказаного протоколу, інспектором ДАІ, в межах своїх повноважень, було складено постанову про накладення адміністративного стягнення на [PERSON] за ч.2 ст. 121-2 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. (а.с. 6). Копія вказаної постанови отримана [PERSON] Розмір стягнення накладеного на [PERSON] є мінімальним розміром стягнення, який передбачений вказаною статтею, а тому посилання позивача про неврахування інспектором пом'якшуючих чи обтяжуючих обставин при накладенні стягнення, суд не приймає до уваги. Із висновку службового розслідування, проведеного за фактом оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення серія АА2 № 903923 від 31.10.2013 року, вбачається, що порушень в діях інспектора Сивожелєзова В.Ю. не виявлено, протокол та постанова про накладення адміністративного стягнення складені правомірно та обґрунтовано (а.с. 19-24). У зв'язку з цим, суд приходить до висновку, що дії відповідача по складенню протоколу про адміністративне правопорушення та постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відносно позивача [PERSON] були правомірними, а оскаржувана постанова - законною. Оскільки судове рішення ухвалюється не на користь сторони, яка не є суб'єктом власних повноважень, то відповідно до ст.. 94 КАС України, понесені нею судові витрати не відшкодовуються.

Результат розгляду: denied