Рішення адміністративного суду від 2014-01-23 00:00:00+02

06 квітня 2011 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання незаконними дій та зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва здійснити перерахунок і виплату пенсії. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] у лютому 2011 року звернулася до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії у відповідної до ст.ст. 40, 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідачем такий перерахунок проведений. Однак, всупереч ч.4 ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», якою передбачено застосування показника середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, та яка враховується для обчислення пенсій за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії, був застосований показник за 2007 рік - 1197,91 грн., а не за 2010 рік. Постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 10 червня 2011 року адміністративний позов задоволено. Визнано дії Управління Пенсійного Фонду України в Корабельному районі м.Миколаєва щодо перерахунку пенсії [PERSON] з 01 лютого 2011 року із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузі економіки України за 2007 рік, неправомірними. Зобов'язано Управління Пенсійного Фонду України в Корабельному районі м.Миколаєва виконати перерахунок та виплату пенсії [PERSON], [INFO] уродженки м.Миколаєва, яка зареєстрована: [ADDRESS] із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузі економіки України за 2010 рік, з якої сплачено страхові внески, з 01 лютого 2011 року з урахуванням проведених виплат та виплачувати пенсію в подальшому у відповідності з проведеним перерахунком до наступного збільшення розмірів пенсій, згідно законодавчих актів. Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням Управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва подало апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати та винести нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Судом першої інстанції справа була розглянута в порядку скороченого провадження, в зв'язку з чим, відповідно до ч. 8 ст. 183-2 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції розглядається апеляційним судом в порядку письмового провадження. Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків. Судом першої інстанції було встановлено, що позивач є пенсіонером, який знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва, де отримує відповідні виплати. У лютому 2011 року відпрацювавши 24 місяці після останнього перерахунку пенсії, позивач звернулася до Управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва із заявою про перерахунок пенсії. Перерахунок пенсії позивачу проведений із розрахунку середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузі економіки за 2007 рік у розмірі 1 197, 91 грн., і відповідно до абз.3 ч.4 ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058 від 09 липня 2003 року в редакції Закону України від 27 квітня 2007 року № 996 «Про внесення змін до деяких законів України з питань загальнообов'язкового державного соціального страхування», яка діяла до внесення змін з 01 січня 2008 року Законом України від 28 грудня 2007 року «Про Державний бюджет України на 2008 рік» до статей 40, 42 Закону № 1058. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] суд першої інстанції виходив з того, що відповідач повинен провести перерахунок пенсії позивача на підставі ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2010 рік. Однак, колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції погодитися не може з огляду на таке. Так, відповідно до частини четвертої ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Кожний наступний перерахунок пенсії провадиться не раніш як через два роки після попереднього перерахунку з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону. Аналіз наведених вище положень частини четвертої статті 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» свідчить, що цією нормою встановлено можливість перерахунку пенсії застрахованій особі, яка продовжувала працювати, з урахуванням додатково набутого нею страхового стажу. Такий перерахунок, на вибір пенсіонера, може здійснюватись або лише з урахуванням додатково набутого страхового стажу за умови перерахунку пенсії із заробітної плати (доходу), з якої ця пенсія була обчислена, або з урахуванням як зазначеного стажу, так і заробітної плати, яку пенсіонер отримував уже після призначення пенсії. За змістом частини другої статті 40 та частини четвертої статті 42 названого Закону передбачений у формулі визначення заробітної плати для обчислення пенсії (Зп = Зс х (Ск : К)) показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії (Зс), який використовується при призначенні пенсії, є величиною незмінною і не підлягає коригуванню при перерахунку пенсії з урахуванням страхового стажу, набутого після її призначення. З огляду на викладене під час здійснення такого перерахунку у формулі визначення заробітної плати для обчислення пенсії можуть змінюватися лише показники суми коефіцієнтів заробітної плати за кожний місяць (Ск) та кількості місяців страхового стажу, за які розраховано коефіцієнти заробітної плати застрахованої особи (К). Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду України від 24 квітня 2012 року у справі № 21-98а12, яка відповідно до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. З урахуванням викладеного, підстави для перерахунку пенсії позивача із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні відсутні. За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] З урахуванням встановлених обставин в заявленому позові необхідно відмовити з підстав його необґрунтованості. Відповідно до ст. 202 п. 4 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання. Враховуючи зазначене судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, але допустив порушення норм матеріального права при вирішенні справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи спростовують правильність висновків суду. Отже, апеляційна скарга Управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва підлягає задоволенню.

Результат розгляду: denied