Рішення адміністративного суду від 2014-03-18 00:00:00+02

[PERSON] звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила скасувати розпорядження Управління Пенсійного фонду України в м. Токмаку та Токмацькому районі Запорізької області від 18 жовтня 2013 року про перерахунок пенсії як державному службовцю в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді із застосуванням обмежень її максимальним розміром, визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Токмаку та Токмацькому районі Запорізької області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії державного службовця з 01 січня 2013 року та зобов'язати здійснити перерахунок пенсії державного службовця в розмірі 90% заробітної плати працюючого судді відповідно до довідок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області від 28 січня 2013 року починаючи з 01 січня 2013 року без обмеження максимального розміру пенсії. Постановою Токмацького районного суду Запорізької області від 23 грудня 2013 року адміністративний позов [PERSON] задоволено в повному обсязі. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідно до Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» максимальний розмір пенсії не може перевищувати десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. У судове засідання позивач та відповідач, належним чином повідомлені про дату, місце і час розгляду апеляційної скарги, доказом чого є повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення, не прибули. У поданому до суду клопотанні представник відповідача просив розгляд справи провести без його участі; позивач, в направленій на адресу суду заяві, просив розглядати справу за його відсутності. Відповідно до частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи. Справа розглянута у відповідності до приписів частини 1 статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України, за якими у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного. Як встановлено судом першої інстанції на підставі письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, [PERSON] працювала на посаді судді Токмацького районного суду Запорізької області та у зв'язку з поданням заяви про відставку позивача було звільнено із займаної посади. [PERSON] знаходиться на обліку в Управління Пенсійного фонду України в м. Токмаку та Токмацькому районі Запорізької області та за власним вибором отримує пенсію державного службовця на підставі частини 4 статті 43 Закону України «Про державну службу». Розпорядженням відповідача від 18 жовтня 2013 року позивачу було обмежено перерахунок пенсії та встановлено його на рівні 80% із застосуванням обмеження її максимальним розміром.(а.с.9) Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що такий перерахунок повинен бути зроблений у розмірі 90% заробітної плати працюючого судді та без обмеження максимальним розміром починаючи з 01 січня 2013 року. Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне. Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів, закріплених у статті 126 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання, тощо), надання їм у майбутньому статусу судді у відставці, право якого на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Відповідно до частини четвертої статті 43 Закону України "Про статус суддів" судді, який вийшов у відставку, при наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу". За приписами статті 37-1 Закону України "Про державну службу" в разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії. В силу частини першої статті 129 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", яка введена в дію з 1 січня 2012 року, розмір суддівської винагороди врегульовано цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Частиною третьою статті 129 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно, зокрема з 1 січня 2013 року в розмірі 10 мінімальних заробітних плат. За наведених обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що позивач, яка є суддею у відставці та отримує пенсію на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу", має право на її перерахунок у разі підвищення розміру грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. Відповідно до довідки Управління Пенсійного фонду України в м. Токмак та Токмацькому районі Запорізької області від 19 лютого 2013 року № 216, [PERSON] отримала пенсію за віком за січень 2013 року у розмірі 3740,78 (три тисячі сімсот сорок гривні сімдесят вісім копійок), а відповідно до довідки про заробітну плату № 08-03/34 від 28 січня 2013 року посадовий оклад та надбавка за вислугу років судді Токмацького районного суду Запорізької області станом на 01 січня 2013 року становить 17205,00 (сімнадцять тисяч двісті п'ять гривен). Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшов висновку про протиправність відмови Управління Пенсійного фонду України в м. Токмак та Токмацькому районі Запорізької області у перерахунку пенсії [PERSON] як державному службовцю, згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації в Запорізькій області від 28 січня 2013 року. Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" визначено, що максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до законів України "Про державну службу", "Про судоустрій і статус суддів", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Аналогічні норми закріплені і в частині 5 статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів". Проте, Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 2, абзацу другого пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 3-рп/2013 від 03 червня 2013 року визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) частина третя, перше, друге, третє речення частини п'ятої статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи"; статтю 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" в частині поширення її дії на Закон України "Про судоустрій і статус суддів"; абзац другий пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", зі змісту якого вбачається, що виплата суддям пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої, третьої статті 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року та без проведення інших перерахунків, передбачених законодавством. Положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року № 3668-VI та Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року № 3668-VI, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України вищезазначеного Рішення. Відтак, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці і розмір пенсії колишнього державного службовця, залежать від суми грошового утримання діючого судді (заробітної плати працюючого на відповідній посаді державного службовця), з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, та виходячи з принципу єдності статусу суддів, у разі підвищення розміру грошового утримання діючого судді має здійснюватись перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Таким чином, з 3 червня 2013 року частина 3 статті 138 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" діє в попередній редакції і має наступний зміст: щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. Крім того, дійшовши висновку про протиправність відмови відповідача у проведенні позивачу перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці, суд першої інстанції не врахував того, що строки звернення до суду під час вирішення спорів щодо здійснення перерахунку довічного утримання визначаються за правилами статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України. Згідно вказаної статті, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Результат розгляду: partial