Рішення адміністративного суду від 2014-02-28 00:00:00+02

Горлівська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Донецькій області (далі - Горлівська ОДПІ, позивач) звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібсервіс» (далі - ТОВ «Хлібсервіс», відповідач) про стягнення заборгованості з орендної плати за землю у розмірі 12 867,92 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач має заборгованість з плати за землю у вигляді орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності у розмірі 12 867,92 грн., яка виникла у зв'язку з несплатою відповідачем узгодженого податкового зобов'язання за період з 30.11.2013 року по 30.12.2013 року на підставі поданої податкової декларації з плати за землю від 21.01.2013 року № 9001357703. Приймаючи до уваги факт несплати відповідачем суми заборгованості у строки, встановлені чинним законодавством України, позивач просить стягнути наведену суму у судовому порядку. Представник позивача у судове засідання не з'явився, заяви про розгляд справи без його участі не направив, був повідомлений про дату та час проведення судового засідання належним чином. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, заперечень проти позову та заяви про розгляд справи без його участі не направив, був повідомлений про дату та час проведення судового засідання належним чином. Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд визнав можливим розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив. Відповідно до Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи товариство з обмеженою відповідальністю «Хлібсервіс» зареєстроване як юридична особа 16.01.2002 року за № 1 266 105 0001 006849, ідентифікаційний код - 31832393, місцезнаходження - 83005, Донецька область, м. Донецьк, Ленінський район, вул. Купріна, буд. 62. Згідно з довідкою про взяття на облік платника податків ТОВ «Хлібсервіс» узяте на облік в органах державної податкової служби з 11.02.2002 року за № 4027, перебуває на обліку у ДПІ у Ленінському районі м. Донецька. Судом з матеріалів справи встановлено, що відповідач самостійно визначив свої податкові зобов'язання з орендної плати за землю на підставі поданої до Горлівської ОДПІ податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) на 2013 рік від 21.01.2013 року № 9001357703 на суму 77207,64 грн. зі сплатою рівними платежами щомісяця з січня по листопад 2013 року у розмірі 6433,96грн., у грудні 2013 року - 6434,08 грн. Згідно облікової картки відповідача з земельного податку, до бюджету не сплачені податкові зобов'язання у розмірі 12 867,92 грн. за період з 30.11.2013 року по 30.12.2013 року. Відповідно до п.14.1.153 ст.14 Податкового кодексу України податкова вимога - письмова вимога органу державної податкової служби до платника податків щодо погашення суми податкового боргу. Податковий борг, згідно із п.14.1.175 ст.14 Податкового кодексу України - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання. За п. 36.1 та п. 36.2 ст. 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. Приписами статті 37 Податкового кодексу України встановлено, що податковий обов'язок виникає у платника податку з моменту настання обставин, з якими цей Кодекс та закони з питань митної справи пов'язує сплату ним податку. Підставами для припинення податкового обов'язку, крім його виконання, є: ліквідація юридичної особи; смерть фізичної особи, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою; втрата особою ознак платника податку, які визначені цим Кодексом; скасування податкового обов'язку у передбачений законодавством спосіб. Виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк. Згідно з п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України - у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається). Отже, з метою погашення заборгованості відповідачем приймалися заходи щодо погашення боржником заборгованості з податку на доходи фізичних осіб відповідно до ст. 59 Податкового кодексу України шляхом спрямування на адресу відповідача податкової вимоги від 21.08.2013 року № 29-15 (а.с. 14). При цьому, у справі відсутні докази стосовно адміністративного чи судового оскарження відповідачем зазначеної податкової вимоги. Також, з матеріалів справи вбачається, що керівником Горлівської ОДПІ прийняте рішення від 03.10.2013 року № 12/05-71-15 про опис майна відповідача у податкову заставу. Вказані заходи не призвели до погашення заборгованості. Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Приписами статті 16 Податкового кодексу України (далі - ПКУ) визначені зобов'язання платників податків, один з яких зобов'язує, зокрема, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Відповідно до статті 31 Податкового кодексу України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов'язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою. Строк сплати податку та збору обчислюється роками, кварталами, місяцями, декадами, тижнями, днями або вказівкою на подію, що повинна настати або відбутися. Строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо. Згідно з п. 286.2 ст. 286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. Пунктом 287.3 статті 287 Податкового кодексу України, яким встановлено, що податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця. Плата за землю зараховується до відповідних місцевих бюджетів у порядку, визначеному Бюджетним кодексом України для плати за землю (п. 290.1 ст. 290 Податкового кодексу України). Згідно з п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Пунктом 61.1 статті 61 Податкового кодексу України визначено, що податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Відповідно до п. 62.1 ст. 62 Податкового кодексу України податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності органів державної податкової служби; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин. Згідно зі п. 87.2 ст. 87 Податкового кодексу України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами. За статтею 95 Податкового кодексу України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Доказів, які б спростували доводи позивача, відповідач суду не надав. Беручи до уваги те, що відповідач у встановлені законодавством строки суму податкової заборгованості не сплатив; наявність у нього вказаної заборгованості підтверджується матеріалами справи; доказів погашення відповідачем зазначеної заборгованості станом на день розгляду цього спору не надано, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат позивача - суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Результат розгляду: granted