Рішення адміністративного суду від 2014-02-07 00:00:00+02

08.01.2014 до Київського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області (далі - позивач, Податковий орган) до фізичної особи-підприємця [PERSON] (далі - відповідач, Підприємець) про стягнення заборгованості зі сплати єдиного податку в сумі 11854,51 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач має перед Державним бюджетом України узгоджену суму податкового зобов'язання у загальній сумі 11854,51 грн., в тому числі за основним платежем 11562,94 грн., пеня - 291,57 грн., яка в добровільному порядку відповідачем сплачена не була. Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи принципи рівності сторін, суд дійшов наступних висновків. Фізична особа-підприємець [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності 25.06.2005 виконавчим комітетом Ірпінської міської ради Київської області, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії [NUMBER] від 25.06.2005, номер запису в ЄДР - 23570000000002128. Відповідно до корінця Свідоцтва серії [NUMBER] відповідач зареєстрований як платник податків та зборів 30.05.2012. Відповідач перебуває на спрощеній системі оподаткування групи №3, що підтверджується заявою №354 від 30.06.2005. 09.05.2012 Підприємцем до Податкового органу подано податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за перший квартал 2012 року, якою самостійно визначено суму єдиного податку, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет, в розмірі 8956,55 грн. 09.08.2012 Підприємцем до Податкового органу подано податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за півріччя 2012 року, якою самостійно визначено суму єдиного податку, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет, в розмірі 3919,08 грн. 09.11.2012 Підприємцем до Податкового органу подано податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за три квартали 2012 року, якою самостійно визначено суму єдиного податку, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет, в розмірі 4229,25. 26.02.2013 Підприємцем до Податкового органу подано податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 2012 рік, якою самостійно визначено суму єдиного податку, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет, в розмірі 837, 33 грн. Як вбачається з розрахунку заборгованості та облікової картки платника податку за несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов'язань Підприємцю нараховано пеню в сумі 291,57 грн. Таким чином, загальна заборгованості відповідача зі сплати єдиного податку за 2012 рік становить 11854,51 грн., у тому числі за основним платежем 11562,94 грн., пеня - 291,57 грн. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у даній справі, суд виходив з наступного. Відповідно до частини 1 статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовано Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI. Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання. Згідно із п. 16.1.4 ст.16 Податкового кодексу України платник податків повинен сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Відповідно до пункту 291.2 статі 291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності. Згідно з пунктом 291.4 статті 291 Податкового кодексу України суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку: 1) перша група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб, здійснюють виключно роздрібний продаж товарів з торговельних місць на ринках та/або провадять господарську діяльність з надання побутових послуг населенню і обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує 150000 гривень; 2) друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб;обсяг доходу не перевищує 1000000 гривень. Дія цього підпункту не поширюється на фізичних осіб - підприємців, які надають посередницькі послуги з купівлі, продажу, оренди та оцінювання нерухомого майна (група 70.31 КВЕД ДК 009:2005). Такі фізичні особи - підприємці належать виключно до третьої групи платників єдиного податку, якщо відповідають вимогам, встановленим для третьої групи; 3) третя група - фізичні особи - підприємці, які протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 20 осіб;обсяг доходу не перевищує 3000000 гривень; 4) четверта група - юридичні особи - суб'єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, які протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: середньооблікова кількість працівників не перевищує 50 осіб; обсяг доходу не перевищує 5000000 гривень. Пунктом 294.1 статті 294 Податкового кодексу України податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку першої групи є календарний рік. Податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку другої - четвертої груп є календарний квартал. Відповідно до пункту 295.1 статті 295 Податкового кодексу України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року. У разі якщо сільська, селищна або міська рада приймає рішення щодо зміни раніше встановлених ставок єдиного податку, єдиний податок сплачується за такими ставками у порядку та строки, визначені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 цього Кодексу. Згідно з пунктом 295.2 Податкового кодексу України нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється органами державної податкової служби на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності. Пунктом 295.3 Податкового кодексу України визначено, що платники єдиного податку третьої і четвертої груп сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал. Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою. Згідно з п. 54.2 ст. 54 Податкового кодексу України грошове зобов'язання щодо суми податкових зобов'язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов'язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету. Відповідно до п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до пп. 20.1.19, 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, контролюючи органи мають право стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини. З огляду на викладене, враховуючи, що доказів повної чи часткової сплати податкового боргу відповідачем надано не було, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а адміністративний позов таким, що підлягає задоволенню. Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат позивача - суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Результат розгляду: granted