Рішення адміністративного суду від 2014-02-27 00:00:00+02

Постановою суду від 17.01.2012 р. позов задоволено: визнано протиправними дії відповідача та зобов'язано останнього провести позивачу перерахунок та виплату щомісячної грошової допомоги у відповідності до ст. 37 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 10.11.2010 року по 17.01.2012 року з урахуванням раніше проведених виплат. Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. При цьому посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду - зміні з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи, позивач є особою, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю та отримує у відповідача виплати та доплати, передбачені ст. 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон). Вказані обставини сторонами не оспорюються. Згідно до ч. 1 ст. 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" громадянин, який проживає у зоні посиленого радіоекологічного контролю, має право на щомісячну грошову допомогу в зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства. Розрахунок зазначеної грошової допомоги відповідачем здійснено не згідно ст. 37 Закону, а згідно постанови КМ України "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 26.07.1996 року № 836, у зв'язку з чим остання була виплачена позивачу у менших розмірах. З огляду на те, що Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" має вищу юридичну силу в порівнянні з постановою КМУ № 836 від 26.07.1996 року, Відповідач неправомірно виплачував додаткову виплату в меншому розмірі ніж це передбачено ст. 37 зазначеного Закону. Разом з тим, задовольняючи позовні вимоги з 10.11.2010 року по 17.01.2012 року, суд першої інстанції не врахував те, що згідно ч. 3 прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2012 рік", який набрав чинності 01 січня 2012 року, норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік. Вищезазначена норма прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2012 рік" змін не зазнавала, неконституційною не визнавалась, отже, підлягає застосуванню з часу набрання законом чинності. За наведених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, проте ухвалив рішення без додержання норм матеріального права. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 201 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для зміни судового рішення суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права. За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні постанови порушено норми матеріального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу - задовольнити частково, а постанову суду - змінити.

Результат розгляду: partial