Рішення адміністративного суду від 2014-04-03 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом до ВДАІ Києво-Святошинського РВ МВС в Київській області, інспектора ВДАІ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області Лупіна О.В. та просив визнати протиправними дії службової особи - інспектора ВДАІ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області Лупіна О.В. щодо притягнення його, позивача, до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпроАП згідно постанови про адміністративне правопорушення від 14.02.2014р. та скасувати вказану постанову, обґрунтовуючи адміністративний позов тим, що 14.02.2014р. він рухався по вул.Київська в с.Петрівське, коли був зупинений інспектором ВДАІ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області Лупіним О.В., який склав відносно протокол про адміністративне правопорушення та виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпроАП, в якому зазначено, що він, позивач, 14.02.2014р. біля 09 години 40 хвилин рухався по автодорозі Київ-Боярка (Т-10-12) поза межами населеного пункту на ділянці між м.Боярка та с.Петрівське без включеного ближнього світла фар, чим порушив пункт 9.8. ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.122 ч.2 КУпроАП, у зв*язку із чим на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді адмінштрафу в розмірі 425 грн. Вважає, що даного адміністративного правопорушення він не вчиняв, докази у відповідача про це відсутні, що, на його думку, свідчить про незаконне притягнення його до адміністративної відповідальності. Просив задовольнити адміністративний позов на підставі ст.55 Конституції України, ст.ст. 245, 251, 252, 276, 280 КУпроАП. В судовому засіданні позивач адміністративний позов підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, на порушення його прав як учасника дорожнього руху, а також пояснив про те, що вимогу пункту 9.8. ПДР він не порушував, оскільки рухався з увімкненим ближнім світлом фар. Відповідачі в судове засідання не з*явились, про день і час розгляду справи повідомлялись належним чином, що стверджується поштовим повідомленням (а.с. 27), заперечень проти позову суд не надали, про поважність причин неявки суд не повідомили. Суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів згідно правил ст.128 КАС України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне у задоволенні адміністративного позову відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 14.02.2014р. відносно [PERSON] був складений протокол в справі про адміністративне правопорушення і винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпроАП, в яких зазначено, що [PERSON] 14.02.2014р. біля 09 години 40 хвилин рухався по автодорозі Київ-Боярка (Т-10-12) поза межами населеного пункту на ділянці між м.Боярка та с.Петрівське без включеного ближнього світла фар, чим порушив пункт 9.8. ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.122 ч.2 КУпроАП, у зв*язку із чим на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді адмінштрафу в розмірі 425 грн. (а.с. 4, 23 - копії протоколу і постанови). Відмовляючи в позові, суд виходив з наступного. Відповідно до ст.1 Закону України «Про міліцію», міліція - це державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров*я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань. Відповідно до ст.7 цього Закону, міліція є єдиною системою органів, яка входить до структури Міністерства внутрішніх справ України, виконує адміністративну, профілактичну, оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну, виконавчу та охоронну (на договірних засадах) функції. До складу міліції входить також державна автомобільна інспекція. До завдань міліції у відповідності до ст.2 вище вказаного Закону віднесено також забезпечення безпеки дорожнього руху. Частиною 5 цієї ж статті встановлено, що права і обов*язки, організація роботи та структура підрозділів міліції визначаються положеннями, які затверджуються Міністром внутрішніх справ України відповідно до цього Закону. Підрозділи Державтоінспекції, у відповідності до пункту 5 Положення про Державну автомобільну інспекцію Міністерства внутрішніх справ, затвердженого Постановою КМ України від 14.04.1997р. №341, мають права, передбачені Законами України «Про міліцію», «Про дорожній рух», «Про оперативно-розшукову діяльність», іншими нормативно-правовими актами, що регулюють їх діяльність. Зокрема, працівники Державтоінспекції під час виконання службових обов*язків, в тому числі, мають право: використовувати в установленому порядку спеціальні технічні і транспортні засоби для виявлення і фіксації порушень правил дорожнього руху, обстеження водіїв, нагляду за технічним станом транспортних засобів, автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, примусової зупинки транспортних засобів, їх транспортування на спеціальні майданчики у випадках порушень водіями правил зупинки і стоянки, дешифрування показань тахографів; здійснювати в установленому порядку фотографування, звукозапис, кіно- та відеозйомку для виявлення та фіксації протиправних діянь. Відповідно до абзацу 3 пункту 21 ч.1 ст.11 Закону України «Про міліцію», міліції для виконання покладених на неї обов*язків надано право використовувати передбачені нормативно-правовими актами технічні засоби, в тому числі засоби фото- і відеоспостереження, для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, а у випадках, передбачених законом, тимчасово затримувати і доставляти на спеціальні майданчики чи стоянки для зберігання транспортні засоби, експлуатація яких не допускається або забороняється законом. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов*язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно частини 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення… Відповідно до частини 2 цієї ж процесуальної норми, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб*єкта владних повноважень обов*язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. У відповідності до ст.251 КУпроАП, одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, є протокол про адміністративне правопорушення. Позивачем, крім його особистих пояснень в судовому засіданні, не було надано суду доказів, які б спростовували обставини, викладені в протоколі в справі про адміністративне правопорушення, а також факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпроАП, і підтверджували б неправомірність дій відповідача та протиправність постанови в справі про адміністративне правопорушення від 14.02.2014р., а доказування в суді не може ґрунтуватися лише на припущеннях.

Результат розгляду: denied