Рішення адміністративного суду від 2014-04-02 00:00:00+03

Державна податкова інспекція у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міністерства доходів і зборів України звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оберег Плюс», в якому просить стягнути кошти з рахунків відповідача на користь держави в рахунок погашення податкового боргу по податку на прибуток в сумі 1266,14 грн. та по податку на додану вартість у сумі 8046,87 грн. В обґрунтування позову зазначено, що відповідачем в порушення вимог ст. 57 Податкового кодексу України не сплачено суму узгоджених податкових зобов'язань по податку на прибуток в сумі 1266,14 грн. та по податку на додану вартість в сумі 8046,87 грн., що і стало підставою для звернення до суду з даним адміністративним позовом. Позивач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою, яка міститься в матеріалах справи. 25.03.2014 року представник позивача надав до суду клопотання, в якому просив провести розгляд справи за відсутності уповноваженого представника ДПІ. На адресу відповідача зазначену в ЄДРПОУ було направлено копію ухвали про відкриття провадження по справі та повістку про виклик у судове засідання, проте на адресу суду 20.03.2014 року повернувся конверт з позначкою поштового відділення від 19.03.2014 року про причини невручення адресату «за зазначеною адресою не проживає». Про причини неявки суд не повідомив, жодних заперечень, доказів по справі, заяв чи клопотань до суду не надав. Суд вважає, що вжив усі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про розгляд даної адміністративної справи із його участю та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів. Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Отже, враховуючи зазначені вище підстави, суд вирішив розглянути справу у письмовому провадженні. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Оберег Плюс» (код ЄДРПОУ 34775443) зареєстроване виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради Дніпропетровської області як юридична особа та перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міністерства доходів і зборів України, як платник податків та зборів, у тому числі податку на прибуток та податку на додану вартість. Статтею 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Правовідносини щодо нарахування та сплати податку на прибуток та на додану вартість регулюються, зокрема положеннями Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI. Відповідно до п 44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Також, згідно п.36.1 ст.36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Згідно з п.п.133.1.1 п.133.1 ст. 133 ПК України платниками податку на прибуток з числа резидентів є суб'єкти господарювання - юридичні особи, які провадять господарську діяльність як на території України, так і за її межами. Положеннями п.п.134.1.1 п.134.1 ст. 134 Податкового кодексу України визначено, що об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу. Відповідно до п. 152.1 ст. 152 ПК України податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною пунктом 151.1 статті 151 цього Кодексу, від податкової бази, визначеної згідно зі статтею 149 цього Кодексу. Податок, отриманий від діяльності, яка підлягає патентуванню відповідно до розділу XII цього Кодексу, підлягає сплаті до бюджету в сумі, яка визначена відповідно до цього розділу, і зменшена на вартість придбаних торгових патентів на право провадження такого виду діяльності. Підпунктом 14.1.156. п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України встановлено, що податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк). Посадовою особою відповідача 05.03.2013 року було проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на прибуток позивача. За результатами перевірки складено акт від 05.03.2013 року №1417/1501/34775443 (копія міститься в матеріалах справи), в якому встановлено порушення позивачем термінів подання податкової звітності з податку на прибуток за 1 півріччя 2012 року - граничний строк подання 09.08.2012 року, дата фактичного подання 17.08.2012 року, 2012 рік - граничний строк подання 11.02.2012 року, дата фактичного подання відсутня. В акті перевірки інформаційно було зазначено, що згідно з інформацією, яка міститься з базах даних, до платника було застосовано штрафну санкцію, передбачену пунктом 120.1 ст.120 ПК України. Примірник зазначеного акту перевірки було вручено директору ТОВ «Оберег плюс», що підтверджується його підписом на зазначеному акті перевірки. Відповідно до п.120.1 ст.120 ПК України неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків) тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання. Відповідно до п.116.1 ст.116 Податкового кодексу України у разі застосування контролюючими органами до платника податків штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, такому платнику податків надсилаються (вручаються) податкові повідомлення - рішення. На виконання вищенаведених норм та підставі акту перевірки від 05.03.2013 року №1417/1501/34775443 ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міністерства доходів і зборів України було прийнято податкове повідомлення-рішення від 07.03.12 №0001001501 (копія міститься в матеріалах справи), яким визначено суму грошового зобов'язання (штрафні санкції) з податку на прибуток підприємств на загальну суму 2040,00 грн. Зазначене податкове повідомлення-рішення було вручено 11.03.2013 року особисто під підпис директору Товариства з обмеженою відповідальністю «Оберег Плюс». Відповідно до п. 58.2. ст.58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності. Згідно з п. 58.3 ст.58 Податкового кодексу України у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення. Однак, підприємством добровільно не сплачено грошові зобов'язання, визнечені в податковому повідомленні-рішенні від 07.03.12 №0001001501. Податковий борг з податку на прибуток по зазначеному вище податковому повідомленню-рішенню, з урахуванням переплати у розмірі 773,86 грн. на момент розгляду справи становить 1266,14 грн. (2040 грн. - 773,86 грн.), що підтверджується витягом зі зворотнього боку облікової картки платника податку на прибуток, сальдовкою станом на 31.12.2013 року, довідкою про стан розрахунків на 05.02.2014 року, які міститься в матеріалах справи. Таким чином сума заборгованості відповідача з податку на прибуток на момент розгляду справи складає 1266,14 грн., що підтверджується матеріалами справи. Докази щодо її оскарження в матеріалах справи відсутні. Відповідно до п.180.1 ст.180 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платником податку на додану вартість є будь-яка особа, що провадить господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу. Згідно з ст. 203 Податкового кодексу України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації. Відповідачем було подано до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління Міністерства доходів і зборів України податкові декларації з податку на додану вартість, в яких самостійно визначено до сплати податкові зобов'язання з податку на додану вартість: за жовтень 2013 року у розмірі 1830,00 грн., за грудень 2013 року у розмірі 6224,00 грн. У зв'язку з наявністю переплати на особовому рахунку боржника сума податкового боргу була зменшена за рахунок переплати у розмірі 7,13 грн. Таким чином сума податкових зобов'язань відповідача з податку на додану вартість на момент розгляду справи складає 8046,78 грн. (1830,00 грн. + 6224,00 грн. - 7,13 грн.). Вищенаведені податкові зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму в розмірі 8046,78 грн. відповідачем у встановлений законодавством строк сплачені не були. Заборгованість відповідача підтверджується витягом зі зворотнього боку облікової картки платника податку на додану вартість, сальдовкою станом на 31.01.2014 року, довідкою про стан розрахунків на 05.02.2014 року, які міститься в матеріалах справи. Докази щодо її оскарження в матеріалах справи відсутні. Відповідно до п.п. 14.1.175. п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання. З огляду на наведене, сума податкового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 1266, 14 грн. та податку на додану вартість у розмірі 8046, 87 грн. набула статусу податкового боргу платника податків. Таким чином сума заборгованості відповідача з податку на прибуток складає 1266, 14 грн. та з податку на додану вартість складає 8046, 87 грн., що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до п. 95.2. ст. 95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше, ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги. Відповідно до ст.59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу. На виконання вищезазначеної норми позивачем була сформована податкова вимога за №413-15 від 18.10.2013 року, яка була направлена до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оберег Плюс» рекомендованим листом, проте на адресу позивача повернувся конверт з позначкою поштового відділення про причину невручення адресату «організація вибула з даної адреси, нова адреса невідома», що підтверджується копією конверту та рекомендованого пвідомлення, які містяться в матеріалах справи. Згідно з п.59.5 ст.59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається). Податковий борг відповідачем сплачений не був. Про наявність податкового боргу свідчать витяги зі зворотнього боку облікової картки платника податку, сальдовка, довідка про стан розрахунків на 05.02.2014 року, які міститься в матеріалах справи. Відповідно до п. 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Відповідно до п. 95.3 ст. 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Відповідно до п. 95.4 та 95.5 ПК України орган державної податкової служби на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Вилучені відповідно до цієї статті готівкові кошти вносяться посадовою особою органу державної податкової служби до банку в день їх стягнення для перерахування до відповідного бюджету чи державного цільового фонду в рахунок погашення податкового боргу платника податків. У разі неможливості внесення зазначених коштів протягом того самого дня їх необхідно внести в банк наступного робочого дня. Забезпечення збереження зазначених коштів до моменту їх внесення в банк здійснюється відповідним органом державної податкової служби. Із зазначених норм випливає, що орган державної податкової служби насамперед здійснює заходи щодо погашення податкового боргу платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а потім, лише в разі недостатності коштів - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Результат розгляду: granted