Рішення адміністративного суду від 2014-04-01 00:00:00+03

15 січня 2014 року Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Києві звернулось до суду з позовом до Територіального управління Держгірпромнагляду по Київській області та місту Києву, треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Київміськвторресурси», [PERSON] про скасування акта проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався з [PERSON], за формою Н-5 від 08.04.2013 року та акта про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за формою Н-1 від 18.07.2013 року. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що нещасний випадок, який стався з [PERSON], не може бути кваліфікований як пов'язаний з виробництвом, щодо нього не повинен складатися акт за формою Н-1. Викладені в оскаржуваних актах висновки не відповідають дійсним обставинам. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 січня 2014 року відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні 18 лютого 2014 року судом здійснено процесуальну заміну третьої особи [PERSON] на [PERSON] у зв'язку із зміною прізвища відповідно до свідоцтва про одруження. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Зокрема, представник позивача наголошував на тому, що основною причиною нещасного випадку, згідно встановлених під час розслідування обставин, було перебування [PERSON] у стані алкогольного сп'яніння під час керування технічно справним навантажувачем, що, в силу положень пп.4 п.16 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві свідчить про неможливість визнання цього нещасного випадку таким, що пов'язаний з виробництвом. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив і просив відмовити у його задоволенні, виклавши свої доводи в письмових запереченнях, залучених судом до матеріалів справи. Зокрема, представник відповідача вказує на те, що положення пп.4 п.16 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві можуть бути застосовані лише за умови відсутності технічних та організаційних причин настання нещасного випадку, що підтверджено відповідним медичним висновком. Такий висновок наразі відсутній, натомість, під час розслідування нещасного випадку встановлено факт існування організаційних причин настання нещасного випадку. В судовому засіданні 12 березня 2014 року за клопотанням представника третьої особи-2 допитаний в якості свідка [PERSON] з приводу обставин і причин складення ним окремої думки до Акта за формою Н-5. Щодо здійснення повторного виклику в судове засідання для допиту у якості свідків [PERSON] і [PERSON], в задоволенні клопотання представника третьої особи-2 відмовлено, оскільки за попереднім клопотанням вказані особи викликались в судове засідання, про день, час і місце розгляду справи повідомлені у відповідності із вимогами статті 35 КАС України, в судове засідання не з'явились, причини неявки суд не повідомили. Зважаючи на те, що вказаними особами в складених ними окремих думках висловлені позиції, аналогічні поясненням [PERSON], допитаного судом, а також зважаючи на відсутність підстав вважати, що даними особами можуть бути повідомленні нові обставини, суд не вбачає підстав для визнання явки цих осіб обов'язковими. Третя особа - [PERSON] і її представник в судовому засіданні проти позову заперечили проти задоволення позову з підстав правомірності висновків відповідача. Свої доводи третя особа виклала у письмових запереченнях. Третя особа - ТОВ «Київміськвторресурси» участь свого представника в судових засіданнях не забезпечила, заяв/клопотань до суду не направляла, свою позицію щодо заявлених позивачем вимог письмово не виклала. У зв'язку з неявкою в судове засідання 13 березня 2013 року представника третьої особи, а також беручи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд на підставі ч.6 ст.71, ч.ч.4, 6 ст.128 КАС України перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши надані позивачем документи і матеріали, заслухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, а також покази свідка, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд встановив наступне. 08 квітня 2013 року о 15 год. 00 хв. стався нещасний випадок із водієм автонавантажувача ТОВ «Київміськвторресурси» [PERSON], який, перебуваючи на робочому місці у стані алкогольного сп'яніння, виконав різкий маневр (обертання рульового колеса вправо) при переміщенні вантажу на похилій поверхні з підвищеною швидкістю руху. В результаті вказаного маневру автонавантажувач перекинувся та смертельно травмував [PERSON] З метою розслідування зазначеного нещасного випадку наказом Територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Київській області та м. Києві №76-Р від 10 квітня 2013 року створено комісію зі спеціального розслідування нещасного випадку. За результатами спеціального розслідування комісією складено акт спеціального розслідування нещасного випадку за формою Н-5, що стався 08 квітня 2013 року о 15:00 годин в ТОВ «Київміськвторресурси», в якому зроблений висновок, що нещасний випадок, який стався з водієм автонавантажувача [PERSON] визнано таким, що пов'язаний з виробництвом згідно пункту 15 підпунктів 1.2 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1232 від 30 листопада 2011 року, оскільки нещасний випадок стався в робочий час під час виконання потерпілим своїх обов'язків і перебування його на робочому місці, отже, по даному випадку складається акт за формою Н-1. У зв'язку з викладеним, комісією по спеціальному розслідуванню нещасного випадку, був складений акт №1 про нещасний випадок пов'язаний з виробництвом форми Н-1 від 18 липня 2013 року. Вказані акти були затверджені начальником територіального управління Держгірпромнагляду у Київській області та м. Києві. У той же час, не погоджуючись з висновком, викладеним в акті Н-5, три члени комісії письмово виклали свої окремі думки, в яких зазначили про відсутність підстав для кваліфікації нещасного випадку з [PERSON] як нещасний випадок пов'язаний з виробництвом, отже, про нього не повинен бути складений акт за формою Н-1. Посилаючись на існування окремих думок і акт судово-медичного дослідження трупа від 09.04.2013 року №970/2, а також лист старшого слідчого СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві, 09 січня 2014 року позивач звернувся до відповідача з проханням призначити повторне (додаткове) спеціальне розслідування нещасного випадку. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення скарга Фонду отримана відповідачем 15.01.2014 року. Станом на час розгляду справи, за твердженням позивача, відповідь від Держгірпромнагляду у Київській області та м. Києві не отримана. Наведені обставини стали підставою для звернення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Києві до суду із даним позовом. При цьому, позивач просить скасування акти за формою Н-5 від 08.04.2013 року та за формою Н-1 від 18.07.2013 року з урахуванням положень пп.4 п.16 Порядку Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд приходить до наступного. Правова основа, економічний механізм та організаційна структура загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві визначені в Законі України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року №1105-XIV (далі по тексту - Закон України №1105-XIV). Усі види страхових виплат і соціальних послуг застрахованим та особам, які перебувають на їх утриманні, відповідно до статті 26 Закону України №1105-XIV, провадяться Фондом соціального страхування від нещасних випадків за рахунок коштів цього Фонду. Статтею 55 названого Закону встановлено, що спори щодо визначення класу професійного ризику виробництва, а також щодо розміру шкоди та прав на її відшкодування, накладення штрафів та з інших питань вирішуються в судовому порядку. З огляду на викладе та враховуючи те, що акт розслідування нещасного випадку за формою Н-5 та акт про нещасний випадок за формою Н-1 є необхідними документами для виплати страхової суми, Фонд соціального страхування як суб'єкт владних повноважень на виконання відповідних функцій звернувся до суду з позовом про оскарження вказаних актів. У той же час, процедуру проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності або в їх філіях, представництвах, інших відокремлених підрозділах (далі - підприємство) визначено Порядком проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року №1232 (далі по тексту - Порядок №1232). Згідно з пунктом 36 названого Порядку спеціальному розслідуванню підлягають: нещасні випадки із смертельними наслідками; групові нещасні випадки, які сталися одночасно з двома і більше працівниками, незалежно від ступеня тяжкості отриманих ними травм; випадки смерті працівників на підприємстві; випадки зникнення працівників під час виконання трудових (посадових) обов'язків; нещасні випадки, що спричинили тяжкі наслідки, у тому числі з можливою інвалідністю потерпілого. Спеціальне розслідування нещасного випадку (крім випадків, передбачених пунктом 39 цього Порядку) проводиться комісією із спеціального розслідування нещасного випадку (далі - спеціальна комісія), утвореною територіальним органом Держгірпромнагляду за місцезнаходженням підприємства або за місцем настання нещасного випадку, у разі, коли нещасний випадок стався з фізичною особою - підприємцем чи особою, що забезпечує себе роботою самостійно, або внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (події) за погодженням з органами, представники яких входять до її складу. До складу спеціальної комісії входять: - посадова особа територіального органу Держгірпромнагляду (голова комісії); - представник Фонду за місцезнаходженням підприємства або за місцем настання нещасного випадку в разі, коли нещасний випадок стався з фізичною особою - підприємцем чи особою, що забезпечує себе роботою самостійно, або внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; - представник органу управління підприємства або місцевої держадміністрації у разі, коли зазначений орган відсутній або нещасний випадок стався з фізичною особою - підприємцем чи особою, що забезпечує себе роботою самостійно, або внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; - представник роботодавця або роботодавець (у виняткових випадках); - представник первинної організації профспілки незалежно від членства потерпілого в профспілці (у разі наявності на підприємстві кількох профспілок - представник профспілки, членом якої є потерпілий, а у разі відсутності профспілки - уповноважена найманими працівниками особа з питань охорони праці); - представник профспілкового органу вищого рівня або територіального профоб'єднання за місцем настання нещасного випадку; - представник закладу державної санітарно-епідеміологічної служби, який здійснює санітарно-епідеміологічний нагляд за підприємством, або такого закладу за місцем настання нещасного випадку, якщо він стався з фізичною особою - підприємцем чи особою, що забезпечує себе роботою самостійно, у разі розслідування випадку гострого професійного захворювання (отруєння); - представник Держсільгоспінспекції у разі, коли нещасний випадок стався під час експлуатації зареєстрованих в ній сільськогосподарських машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, тракторних причепів, обладнання тваринницьких ферм, посівних та збиральних машин). Строки та порядок проведення спеціального розслідування врегульовані положеннями пунктів 41-51 Порядку №1232. Так, відповідно до пункту 42 названого Порядку спеціальна комісія зобов'язана: 1) обстежити місце, де стався нещасний випадок, одержати письмові чи усні пояснення від роботодавця і його представників, посадових осіб, працівників підприємства, потерпілого (якщо це можливо), опитати осіб - свідків нещасного випадку та осіб, причетних до нещасного випадку; 2) визначити відповідність умов праці та її безпеки вимогам законодавства про охорону праці; 3) визначити необхідність проведення лабораторних досліджень, випробувань, технічних розрахунків, експертизи для встановлення причини нещасного випадку і розроблення плану заходів щодо запобігання подібним нещасним випадкам; 4) вивчити первинну медичну документацію (журнал реєстрації травматологічного пункту лікувально-профілактичного закладу, звернення потерпілого до медичного пункту або медико-санітарної частини підприємства, амбулаторну картку та історію хвороби, документацію відділу кадрів, відділу (служби) охорони праці тощо); 5) з'ясувати обставини і причини настання нещасного випадку; 6) визначити, пов'язаний чи не пов'язаний нещасний випадок з виробництвом; 7) установити осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, а також розробити план заходів щодо запобігання подібним нещасним випадкам; 8) зустрітися з потерпілим (якщо це можливо) або членами його сім'ї чи уповноваженою особою, яка представляє його інтереси, щодо роз'яснення їх прав у зв'язку з настанням нещасного випадку. Згідно з пунктом 51 Порядку №1232 у разі проведення спеціального розслідування випадку смерті працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов'язків матеріали розслідування повинні містити: - копію наказу органу Держгірпромнагляду або Держатомрегулювання про утворення спеціальної комісії; - примірник акта за формою Н-5; - примірник акта за формою Н-1 (у разі, коли нещасний випадок визнано таким, що пов'язаний з виробництвом); - примірник картки за формою П-5 (у разі виявлення гострого професійного захворювання (отруєння); - медичний висновок про причини смерті, а також стан алкогольного, токсичного чи наркотичного сп'яніння; - протокол огляду місця, де стався нещасний випадок, за встановленою формою; - протокол зустрічі членів спеціальної комісії з членами сім'ї потерпілого чи уповноваженою особою, яка представляє їх інтереси; - інші документи залежно від обставин і причин настання нещасного випадку. Примірники актів форми Н-5, форми Н-1 (або форми НПВ) підписуються головою і всіма членами спеціальної комісії та разом з іншими матеріалами спеціального розслідування зберігаються у робочому органі виконавчої дирекції Фонду протягом 45 років, у разі реорганізації робочого органу передаються його правонаступникові, який бере на облік нещасний випадок, а у разі ліквідації робочого органу - до державного архіву. У той же час, згідно з положеннями пункту 54 Порядку №1232 у разі надходження від роботодавця, робочого органу Фонду, представника профспілки, потерпілого або члена його сім'ї чи уповноваженої ним особи, яка представляє його інтереси, скарги або їх незгоди з висновками спеціальної комісії щодо обставин і причин настання нещасного випадку керівник Держгірпромнагляду або його територіального органу з метою забезпечення об'єктивності проведення спеціального розслідування має право призначити повторне (додаткове) спеціальне розслідування нещасного випадку спеціальною комісією в іншому складі, за результатами її роботи скасувати акти за формою Н-5 і Н-1, притягти до відповідальності посадових осіб підприємства та органів Держгірпромнагляду, які порушили вимоги цього Порядку. Рішення спеціальної комісії в іншому складі щодо результатів повторного (додаткового) спеціального розслідування обставин і причин настання нещасного випадку може бути оскаржено лише у судовому порядку. Аналіз наведеної правової норми дає підстави для висновку, що чинним законодавством України до виключної компетенції керівника органу Держгірпромнагляду або його територіального органу віднесено питання щодо призначення повторного (додаткового) спеціального розслідування нещасного випадку спеціальною комісією в іншому складі. Проте, також приведеною нормою закріплено право роботодавця, робочого органу Фонду, представника профспілки, потерпілого або члена його сім'ї чи уповноваженої ним особи, яка представляє його інтереси не погодитися з висновками спеціальної комісії щодо обставин і причин настання нещасного випадку. Саме на реалізацію такого права, позивач у січні 2014 року звернувся до відповідача з проханням призначити повторне (додаткове) спеціальне розслідування нещасного випадку, який стався 08 квітня 2013 року з водієм автонавантажувача [PERSON] Суд вважає за доцільне зазначити, що станом на час розгляду справи жодного доказу на підтвердження здійснення відповідачем, в межах наданих йому законодавцем повноважень щодо належного розгляду скарги робочого органу Фонду, яким висловлена незгода з висновками спеціальної комісії щодо обставин і причин настання нещасного випадку, Територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Київській області та місті Києві не надано. При цьому, висловлені позивачем в скарзі до Держгірпромнагляду по Київській області та місту Києву, а також викладені у позовній заяві доводи можуть свідчити про наявність підстав для призначення повторного (додаткового) спеціального розслідування нещасного випадку спеціальною комісією в іншому складі з метою забезпечення об'єктивності проведення спеціального розслідування. Оскільки повторне (додаткове) спеціальне розслідування нещасного випадку спеціальною комісією в іншому складі не проводилось, суд вважає передчасним звернення позивача до суду із вимогою саме щодо скасування акти за формою Н-5 від 08.04.2013 року та за формою Н-1 від 18.07.2013 року з тих мотивів, які наведені у позовній заяві (неврахування комісією певних доказів і обставин, розбіжності у зафіксованих фактах, неточності у їх викладені тощо). Однак, з огляду на встановлені у даній справі обставини, а також виходячи з положень частини 2 статті 11 КАС України, що наділяє суд повноваженнями щодо виходу за межі позовних вимог у випадку, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять, суд вважає за необхідне зазначити таке. Як вбачається зі змісту окремих думок, члени комісії наполягали на порушенні саме потерпілим правил внутрішнього трудового розпорядку, що виявилось у вживанні алкогольних напоїв та проникненні у нетверезому стані на територію підприємства, що і стало причиною нещасного випадку. В матеріалах справи наявний акт судово-медичного дослідження (обстеження) 09.04.2013 року за №970/2, який засвідчує про те, що в результаті судово-токсикологічного дослідження крові від трупа [PERSON] знайдено етиловий спирт, концентрації - 3,35 промілле. Крім того, позивачем надано лист старшого слідчого СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві, згідно змісту якого при концентрації алкоголю у крові в розмірі 3,35 промілле, зовнішньо, зазвичай, проявляється порушенням моторних, сенсорних та психічних функцій (швидкість реакцій, координація руху, втрата самокритики, втрата самоконтролю, порушення орієнтування, скорочення границь свідомості, навіть до її втрати). Визначеній у наведених документах інформації, яка могла б вплинути на визначення фізичного стану загиблого під час виконання ним певного маневру на автонавантажувачі з урахуванням зовнішніх факторів під час проведення спеціального розслідування може бути надана оцінка під час проведення повторного (додаткового) спеціального розслідування нещасного випадку спеціальною комісією в іншому складі. Враховуючи викладене, а також те, що половина членів спеціальної комісії висловили окремі думки під час підписання висновку комісії, які, між тим, узгоджуються між собою, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання викладених у скарзі від 09 січня 2014 року доводів Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Києві обґрунтованими. Наведені обставини з урахуванням положень законодавства, якими регулюються спірні правовідносини дають суду підстави вийти за межі позовних вимог і визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Київській області та місті Києві щодо не розгляду скарги Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Києві від 09 січня 2014 року, а відтак і для зобов'язання відповідача вчинити відповідні дії по її розгляду та прийняттю відповідного рішення згідно пункту 54 Порядку №1232 з урахуванням встановлених судом обставин. Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України. Згідно частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Згідно з частиною 1 статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Відповідно до статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору. Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову. Враховуючи викладене та

Результат розгляду: partial