Рішення адміністративного суду від 2014-02-08 00:00:00+02

Статтею 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VІ (далі - Закон № №2464-VІ) єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування. У відповідності до ч. 1 ст. 7 Закону № №2464-VІ єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), 2, 3, 6, 7 і 8 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами. Судом встановлено, що Обласне комунальне виробниче підприємство «Дніпро-Кіровоград» є платником єдиного внеску. Відповідно до ч. 8 ст. 9 Закону № №2464-VІ платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. Згідно п.1 ч.1 ст.4 Закону № №2464-VІ, платниками єдиного внеску є роботодавці, зокрема, фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців). Відповідно до абзацу 3 ч.8 ст. 9 Закону № №2464-VІ базовим звітним періодом є календарний місяць, а для платників, зазначених в абзацах третьому та четвертому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - календарний рік. Згідно з п.8 ст.9 Закону № №2464-VІ визначено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. Позивач в позовній заяві посилається на те, що направлення підприємству рішення в якому міститься зобов'язання сплатити фінансові санкції (штраф та пеню) за несвоєчасну сплату єдиного внеску без його (рішення) належного обґрунтування розрахунком розміру нарахованих санкцій із зазначенням періоду такого нарахування та сумою недоїмки на яку ці санкції нараховувались є грубим порушенням майнових інтересів підприємства. У відповідності до п.7.2.2 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 27.09.2010 року №21-5, зареєстровану в Міністерстві юстиції України 27.10.2010 року за №994/18289 (далі - Інструкція), за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за формою згідно з додатком 10. Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних карток особових рахунків платників. Згідно додатку 10 Інструкції, у рішенні про застосування штрафних санкцій та нарахування пені необхідно зазначити період, за який застосовано відповідні штрафні санкції та пеня. 16 квітня 2013 року Управлінням Пенсійного фонду України м. Кіровограді винесено рішення №1523 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску, яким Обласному комунальному виробничому підприємству «Дніпро-Кіровоград» застосовано штраф та пеню на суму 646 108,74 грн. (а.с.6). Дане рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені винесено за період з 20.12.2012 року по 11.04.2013 року, про що вказано в самому рішенні у відповідності з додатком 10 до Інструкції, що додатково підтверджується розрахунком фінансової санкції та пені (а.с.42). Суд зазначає, що чинним законодавством не передбачено обов'язку органів Пенсійного фонду України надсилати розрахунки сум штрафів та пені разом із рішенням. Згідно із ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», платник єдиного внеску має право безоплатно отримувати від органів доходів і зборів та Пенсійного фонду в межах їх компетенції інформацію, необхідну для виконання обов'язків, покладених на платника згідно з цим Законом, а також для підтвердження надходження до Пенсійного фонду сплачених платником сум єдиного внеску, а тому доводи, викладені позивачем у позовній заяві, не спростовують підстав застосування штрафних санкцій та нарахування пені. Згідно п.6 ч.11 ст.25 Закону № №2464-VІ територіальний орган Пенсійного фонду застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції за несплату, неповну сплату або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів) у розмірі 10 відсотків таких несплачених або несвоєчасно сплачених сум. Відповідно до ч.10 ст.25 Закону № №2464-VІ на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу. Позивачем не надано суду документальних доказів своєчасної сплати єдиного внеску за період з 20.12.2012 року по 11.04.2013 року, що свідчить про правомірність застосування штрафних санкцій відповідачем в цій частині, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied