Рішення адміністративного суду від 2014-02-13 00:00:00+02

[PERSON] з 01.09.2010 року є пенсіонером за віком на пільгових умовах, що підтверджується пенсійним посвідченням серії [NUMBER] (а.с.15), виданим Пенсійним Фондом України, та знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Калінінському районі м.Горлівка. З свідоцтва серії В00 №179991 про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця вбачається, що позивач, ідентифікаційний номер фізичної особи - платника податків та інших обов'язкових платежів [NUMBER], зареєстрований Виконавчим комітетом Горлівської міської ради Донецької області як фізична особа підприємець за адресою: [ADDRESS] та включений до відомостей ЄДР про фізичних осіб-підприємців 23.01.2003 року за №22560170000003757 (а.с.147). Згідно з випискою серії [NUMBER] з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платника податків та інших обов'язкових платежів [NUMBER], зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців як фізична особа-підприємець 21.08.2012 року за №22560000000020815 (а.с.145). Відповідно до свідоцтва платника єдиного податку [PERSON] [NUMBER] позивач з 01.09.2012 року знаходиться на спрощеній системі оподаткування зі ставкою єдиного податку 10% група-1 (а.с.146). Управлінням пенсійного фонду України у Калінінському районі м.Горлівки на адресу позивача надіслано повідомлення-розрахунок №14 від 15.03.2012 року про сплату доплати до мінімального страхового внеску у сумі 1698,23 грн., згідно розміру мінімального страхового внеску у 2011 році та даних, заявлених [PERSON] у звіті про нарахування сум єдиного внеску за 2011 рік, який отриманий позивачем 20.03.2012 року (а.с.108). Рішенням №336 від 15.03.2013 року УПФ до [PERSON] застосовані штрафні санкції в розмірі 170,00 грн., яке отримано останнім 26.03.2013 року (а.с.106). 15.03.2013 року Управлінням пенсійного фонду України у Калінінському районі м.Горлівки на адресу позивача спрямовано вимогу №Ф-184 про сплату суми недоїмки зі сплати єдиного внеску, яка станом на 15.03.2013 року становить 1551,79 грн. (а.с.107), 17.05.2013 року №Ф-346 про сплату суми недоїмки зі сплати єдиного внеску, яка станом на 15.05.2013 року становить 2745,82 грн., вимоги отримані [PERSON] 26.03.2013 року та 20.05.2013 року відповідно (а.с.105, 107). Вказані суми позивачем було сплачено згідно з квитанціями №26, №65, №66, №67, №68, №64, №83, №677, №42 (а.с.16-18). Жодне рішення чи вимога позивачем не оскаржувалась. ФОП [PERSON] звернувся до УПФ України в Калінінському районі м.Горлівка з листом щодо повернення вказаних сум як помилково сплачених. 10.01.2014 року позивачем отримано лист Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м.Горлівка №150/К-20-01-13 від 31.12.2013 року, згідно з яким [PERSON] роз'яснено, що пенсіонери, які не досягли визначеного законодавством пенсійного віку, зобов'язані нараховувати та сплачувати єдиний внесок на загальних підставах (а.с.10-13). Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися у цій справі, суд виходить з наступного. Згідно з обставинами справи між сторонами виник спір щодо наявності підстав для сплати єдиного внеску позивачем, який є пенсіонером за віком на пільгових умовах та займається підприємницькою діяльністю. Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються нормами Закону України "Про збір та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" №2464-VI від 08.07.2010 року, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року, Законом України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05.11.91 року. Згідно з п.4 ч.1 ст.4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" №2464-VI від 08.07.2010 року фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, є платниками єдиного внеску. З п.3 ч.1 ст.7 та ч.11 ст.8 Закону України "Про збір та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" №2464-VI від 08.07.2010 року фізичні особи-підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, нараховують єдиний внесок у розмірі 34,7 відсотка на суми, самостійно визначені, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску. 06.08.2011 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу и та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих норм Податкового кодексу України", яким внесені зміни до ч.4 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010 року. Відповідно до цих змін фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени їх осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування. Виходячи з наведеного зазначеною нормою визначені дві умови звільнення платника від сплати єдиного внеску: наявність у особи статусу пенсіонера за віком або інваліда та факт отримання відповідно до закону пенсії або соціальної допомоги. Тобто критерієм звільнення від сплати єдиного внеску разом із фактом отримання пенсії, у тому числі пенсії за віком на пільгових умовах, є наявність у особи, яка обрала спрощену систему оподаткування, статусу пенсіонера за віком, що встановлюється відповідно до умов, визначених законом, зокрема, досягнення певного віку, після якого вона має право на призначення відповідної пенсії. Згідно ст.1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058, пенсіонер - це особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім'ї, які втримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом. Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058 передбачені такі види пенсійних виплат, як пенсія за віком, пенсія з інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства) та пенсія у зв'язку з втратою годувальника. Умови призначення пенсії за віком визначені статтею 26 цього Закону. Відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення чоловіками віку 60 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років. Згідно з абз.6,7 ч.2 ст.5 Закону №1058 виключно цим Законом визначаються умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, а також пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком. Від сплати єдиного внеску звільняються особи, що мають статус пенсіонера за віком відповідно до положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Відповідно до пункту 16 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058 до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788 застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років. Позивачу призначена пенсія за віком із застосуванням ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Відповідно до ст.12 наведеного Закону право на пенсію за віком мають чоловіки після досягнення 60 років при стажі не менше 25 років, а ст.13 визначає підстави призначення пенсії за віком на пільгових умовах із скороченням віку передбаченого ст.12 цього Закону. Виходячи з положень п.4 ч.1 ст.4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" звільняються від сплати за себе єдиного внеску саме особи, якщо вони є пенсіонерами за віком, тобто чоловіки, які відповідно ст.12 Закону України №1788 "Про пенсійне забезпечення" та ст.26 "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058 досягли 60 років, іншого визначення терміну "пенсіонер" чи пенсіонер за віком законодавчими нормам не передбачено. З огляду на наведене, позивач не є пенсіонером за віком у розумінні п.4 ч.1 ст.4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та не звільняється від його сплати. Згідно з п.1 постанови правління Пенсійного фонду України "Про Порядок обліку, зберігання, оформлення та видачі пенсійних посвідчень в Пенсійному фонді України та його органах" (далі - Постанова) №4-1 від 25.03.2004 року документом, який підтверджує призначення громадянину пенсії, є пенсійне посвідчення, що видається органом Пенсійного фонду України. Відповідно до п.4 Додатку до згаданої Постанови посвідчення є документом, що підтверджує право на одержання пенсії і засвідчує особу його власника при одержанні належних до виплати сум пенсій, зверненні до органів Пенсійного фонду України та інших державних органів з питань пенсійного забезпечення. Одночасно з цим, відповідно до п.45 Порядку подання та оформлення документів для призначення і перерахунку) пенсій, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року, документом, який підтверджує призначення особі пенсії, є пенсійне посвідчення, що вдається органом, що призначає пенсію, відповідно до Порядку обліку, зберігання, оформлення та вдачі пенсійних посвідчень в Пенсійному фонді України та його органах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду від 25.03.2004 р. З аналізу вищенаведених норм, наявність у особи пенсійного посвідчення підтверджує лише право на одержання пенсії та факт її призначення, а не статус пенсіонера за віком. Отже, фізичні особи-підприємці, які отримують пенсію, призначену за віком на пільгових умовах, які не досягли 60-річного віку, сплачують єдиний внесок на загальних підставах. Судом встановлено, що [PERSON] досяг пенсійного віку 28.07.2013р, єдиний соціальний внесок йому нарахований з моменту реєстрації до дати досягнення ним пенсійного віку. Період сплати суми 6861,85 грн. становить жовтень 2011 року - липень 2013 року, гроші були сплачені до УПФУ у Калінінському районі м.Горлівки. Таким чином, враховуючи ті обставини, що [PERSON] призначена пенсія за віком із застосуванням п.«б» ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", суд дійшов висновку, що позивач у періоді сплати єдиного соціального внеску не був пенсіонером за віком у розумінні п.4 ч.1 ст.4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", а був платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та не був звільнений від його сплати, а наявність у позивача пенсійного посвідчення підтверджує лише право на одержання її та факт її призначення, а не статус пенсіонера за віком. Крім цього, суд вважає необхідним зазначити, що рішення та вимоги, направлені позивачу Управлінням Пенсійного фонду України в Калінінському районі м.Горлівка були отримані ним. При цьому, 03.04.2012 року позивачем особисто до управління ПФУ надано звіт за формою Додаток 6, в якому зазначені суми доплати за період з серпня по грудень 2011. Окрім того, 14.11.2013 [PERSON] особисто в Горлівську ОДПІ (Калінінське відділення) ГУ МДЗУ у Донецькій області надані звіти за 2012-2013 роки, в яких останнім самостійно визначена сума, на яку нараховується єдиний внесок за період з вересня по грудень 2012 року на загальну суму 1551,79 грн., та за період з січня по липень 2013 року на загальну суму 2786,07 грн. До того ж, рішення УПФ №336 від 15.03.2013 року, №593 від 10.06.2013 року та вимоги №Ф-184 від 15.03.2013 року, №Ф-346 від 17.05.2013 року (а.с.16-18), позивачем ані в адміністративному, ані в судовому порядку не оскаржувались. Враховуючи наведене, дії Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м.Горлівка щодо нарахування позивачу до сплати єдиного соціального внеску у вказаний період є правомірними, внаслідок чого позовні вимоги [PERSON] в цій частині підлягають залишенню без задоволення. Щодо позовних вимог позивача про зобов'язання УПФ України в Калінінському районі м.Горлівка вчинити дії щодо повернення помилково сплаченої суми збору на обов'язкове державне пенсійне страхування при здійсненні ним підприємницької діяльності, що складає 6861,85 грн., шляхом надання до відповідного органу Державного казначейства України подання та інших документів у порядку, передбаченому Порядком повернення коштів, помилково або надмірно зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Мінфіну №787 від 03.09.2013 року та зобов'язання Горлівської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області вчинити дії щодо повернення помилково сплаченої суми збору на обов'язкове державне пенсійне страхування при здійсненні ним підприємницької діяльності, що складає 6861,85 грн., шляхом надання до відповідного органу Державного казначейства України подання та інших документів у порядку, передбачено Порядком зарахування в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України №450 від 09.09.2013 року, суд зазначає, що вказані позовні вимоги також не підлягають задоволенню, оскільки позивач не є звільненим від сплати єдиного соціального внеску, отже правові підстави для перерахування сум єдиного внеску були наявні на час такого перерахування, внаслідок чого, вимоги позивача про зобов'язання відповідачів здійснити дії стосовно повернення вказаних сум не є обгрунтованими. За приписом ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Відповідно до ч.3 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру сплачується 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати, немайнового характеру - 0,06 розміру мінімальної заробітної плати. З частини 3 статті 3 Закону України «Про судовий збір» вчаєаться, що під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги. Частиною 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Позовна заява фізичної особи-підприємця [PERSON] містить вимоги майнового та немайнового характеру. На виконання Закону України «Про судовий збір» [PERSON] відповідно до квитанції №182 від 15.01.2014 року сплачений судовий збір у сумі 73,08 грн. за вимоги немайнового характеру, та відповідно до квитанції №17061.419.1 від 16.01.2014 року позивачем сплачений судовий збір у сумі 109,62 грн. за вимоги майнового характеру. Оскільки позивачем на користь Державного бюджету України під час подання адміністративного позову, який містить одночасно майновий і немайновий характер, за вимоги майнового характеру сплачено грошові кошти з урахуванням ч.3 ст.3 Закону України «Про судовий збір», враховуючи ті обставини, що позов фізичної особи-підприємця [PERSON] залишено без задоволення, решта суми судового збору підлягає стягненню з позивача. За таких обставин,

Результат розгляду: granted