Рішення адміністративного суду від 2014-03-04 00:00:00+02

Одеський міський центр зайнятості звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому позивач просив стягнути з відповідача на користь Одеського міського центру зайнятості кошти, витрачені на професійне навчання у сумі 298,32 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] був зареєстрований як безробітний у Одеському міському центрі зайнятості та з ним був укладений договір на професійне навчання за спеціальністю кондитер. Наказом Комунального закладу «Одеський учбово-курсовий комбінат торгівлі та сфери послуг» [PERSON] було відраховано зі складу слухачів у зв'язку з пропуском теоретичного та практичного навчання. Згідно договору, укладеного між Одеським міським центром зайнятості та [PERSON], у разі припинення навчання без поважних причин або відмови працювати за професією (спеціальністю), набутою в результаті професійного навчання з громадянина стягується загальна сума витрат на професійне навчання. 24.10.2013 року [PERSON] було надіслано лист-претензію про необхідність повернення Одеському міському центру зайнятості витрачених коштів на професійне навчання. В судове засідання з'явився представник позивача - Антоненко І.І.. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався належним чином. Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку про можливість розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Правові, економічні та організаційні основи зайнятості населення України і його захисту від безробіття, а також соціальної гарантії з боку держави в реалізації громадянами права на працю визначає Закон України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 року. Частиною 2 ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань, між іншим: здійснюють реєстрацію безробітних, ведуть облік наданих їм послуг; організовують професійне навчання зареєстрованих безробітних з урахуванням поточної та перспективної потреб ринку праці. Згідно Положення «Про державну службу зайнятості», затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 24 червня 1991 р. N 47 «Про затвердження положень щодо застосування Закону УРСР «Про зайнятість населення» Державна служба зайнятості реєструє безробітних, забезпечує їх працевлаштування, в тому числі за бажанням направляє безробітних на сезонні та оплачувані громадські роботи, виплачує допомогу по безробіттю, матеріальну допомогу по безробіттю, надає одноразову матеріальну допомогу безробітним та членам сімей, які перебувають на їх утриманні, а також матеріальну допомогу громадянам, які проходять підготовку, перепідготовку або підвищення кваліфікації за направленням державної служби зайнятості, надає безпроцентні позики безробітним для зайняття підприємницькою діяльністю. В абзаці 5 пункту 7 вищезгаданого Положення визначено, що районні, міськрайонні, міські та районні центри зайнятості несуть відповідальність за раціональне використання коштів державного фонду сприяння зайнятості населення, що знаходяться в їх розпорядженні. Відповідно до п. 1 Положення «Про інспекцію по контролю за додержанням законодавства про зайнятість населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 1991 р. N 47 «Про затвердження положень щодо застосування Закону УРСР «Про зайнятість населення» (далі Положення), інспекція по контролю за додержанням законодавства про зайнятість населення (далі - інспекція) входить до складу державної служби зайнятості. Відповідно до підпункту «в» пункту 6 Положення, інспекція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює контроль за додержанням громадянами законодавства про зайнятість населення, рекомендацій служби зайнятості в період вирішення питання про працевлаштування та виплати допомоги по безробіттю, матеріальної допомоги по безробіттю. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Частиною 1 ст. 1 цього Закону визначено поняття безробітний, яким визнається особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] звертався до Одеського міського центру зайнятості із заявою про надання йому статусу безробітного від 22.08.2013 року (а.с.7). У своїй заяві [PERSON] зазначав, що видами діяльності, що визначені частиною 3 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» не займається і не отримує пенсію на пільгових умовах, не є членом особистого селянського господарства. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про зайнятість населення», кожен має право на професійне навчання, яке реалізується шляхом первинної професійної підготовки, перепідготовки, спеціалізації і підвищення кваліфікації, стажування у професійно-технічних, вищих навчальних закладах та закладах післядипломної освіти, безпосередньо на робочих місцях на виробництві чи у сфері послуг з метою здобуття особою відповідної кваліфікації або приведення її рівня у відповідність із вимогами сучасного виробництва та сфери послуг. Статтею 9 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що кожен має право на соціальний захист у разі настання безробіття, що реалізується шляхом, надання безоплатних соціальних послуг, зокрема, професійної підготовки, перепідготовки, підвищення кваліфікації з урахуванням попиту на ринку праці. Відповідно до ч. 4 ст. 35 Закону України «Про зайнятість населення», за безробітним, який проходить професійне навчання за направленням територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, зберігається виплата допомоги по безробіттю у розмірах і в строки, що встановлені відповідно до законодавства. 29.08.2013 року [PERSON] до Одеського міського центру зайнятості була подана заява, у якій відповідач просив направити його на курси по спеціальності кондитер з 29.08.2013 року та матеріальну допомогу у період навчання просив виплачувати 1 раз на місяць. На підставі вказаної заяви, Одеським міським центром зайнятості зі [PERSON]. укладений договір від 29.08.2013 року № 419/13, предметом якого є направлення [PERSON] на підготовку в Комунальний заклад «Одеський учбово-курсовий комбінат торгівлі та сфери послуг» за навчальною програмою кондитер зі строком навчання з 30 серпня 2013 року до 13 березня 2014 року, 6,5 місяців з метою сприяння подальшому працевлаштуванню (а.с.8-9). Відповідно до п. 3 договору, у випадках пропусків занять більше трьох годин протягом дня без поважних причин, інших порушень навчальної дисципліни і систематичної неуспішності з ряду предметів навчальної програми проводить скорочення виплати матеріальної допомоги у період професійного навчання або відрахування з навчального закладу (з подальшим припиненням виплати матеріальної допомоги у період професійного навчання) відповідно до нормативно-правових документів, що регулюють це питання, у разі припинення навчання без поважних причин або відмови працювати за професією (спеціальністю), набутою в результаті професійного навчання з громадянина стягується загальна сума витрат на професійне навчання, включаючи суму виплаченої матеріальної допомоги у період професійного навчання, витрат на проїзд до місця навчання і назад (включаючи оплату щоденного проїзду) та витрат на проживання. Якщо громадянин відмовляється добровільно повернути зазначені кошти, то питання їх повернення вирішується в судовому порядку. Згідно витягу з Наказу Комунального закладу «Одеський учбово-курсовий комбінат торгівлі та сфери послуг» від 30.09.2013 року №358, у зв'язку з пропуском теоретичного та практичного навчання [PERSON] відраховано з 16.09.2013 року зі складу слухачів групи кондитер №23 (а.с.10). Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. У разі припинення професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації за направленням державної служби зайнятості без поважних причин або відмови працювати за одержаною професією (спеціальністю) із застрахованих осіб стягується сума витрат на професійну підготовку, перепідготовку або підвищення кваліфікації. Судом встановлено, що вартість навчання [PERSON] за 11 навчальних днів склала 298,32 грн., про що свідчить довідка про вартість професійного навчання [PERSON] від 17.10.2013 року № 4028/31/06 (а.с. 11). 22.10.2013 року Одеський міський центр зайнятості видав наказ №565, згідно якого наказано вжити заходів по поверненню коштів у сумі 298,32 грн. - витрат у зв'язку з припиненням [PERSON] профнавчання без поважних причин (а.с. 12). 24.10.2013 року [PERSON] Одеським міським центром зайнятості був направлений лист-претензія № 4424/19/06 про повернення витрат на професійне навчання у сумі 298,32 грн. протягом 10 робочих днів від дня отримання листа (а.с.13). Відповідно до ч. 4 ст. 38 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» строк давності в разі стягнення штрафних санкцій, передбачених цим Законом та Законом України "Про зайнятість населення", адміністративних штрафів, а також інших видів заборгованості перед Фондом не застосовується. Оскільки відповідачем не повернута вартість професійного навчання у сумі 298,32 грн., та доказів, що це спростовують суду не надано, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача суму коштів, витрачених на професійне навчання у сумі 298,32 грн. Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»,

Результат розгляду: granted