Рішення адміністративного суду від 2014-01-14 00:00:00+02

Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРТОРГ ЕНЕРГО» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до Державної податкової інспекції у Оболонському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 18.05.2013 №0003552207 та від 18.05.2013 №0003562207. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.12.2013 року позов задоволено. Відповідач в апеляційній скарзі просить суд скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.12.2013 року, оскільки вважає, що судом не було досліджено всіх обставин справи, не надано оцінки доводам відповідача, неналежним чином застосовано норми матеріального та процесуального права. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, Державною податковою інспекцією у Оболонському районі міста Києва ДПС проведено позапланову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «УКРТОРГ ЕНЕРГО» з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з товариством з обмеженою відповідальністю «МАРКОН ГРУП КО» та товариством з обмеженою відповідальністю «ДОРМАШАВТО» за період з 01.01.2010 по 31.12.2012. Перевіркою встановлено порушення товариством з обмеженою відповідальністю «УКРТОРГ ЕНЕРГО» пункту 198.6 статті 198, підпунктів 200.1, 200.2 статті 200 Податкового кодексу України, що призвело до заниження позивачем податку на додану вартість на суму 243463,00 грн. Крім того, перевіркою встановлено порушення позивачем вимог пункту 138.1 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, що призвело до заниження позивачем податку на прибуток на суму 279983,00 грн. За наслідками перевірки Державною податковою інспекцією у Оболонському районі міста Києва ДПС складено акт від 24.04.2013 №468/22.7/37423319 та прийнято податкові повідомлення-рішення: від 18.05.2013 №0003562207, яким позивачеві визначено грошове зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 247 805,00 грн., у тому числі: 243 463,00 грн. - основний платіж, 4 342,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції; від 18.05.2013 №0003552207, яким позивачеві визначено грошове зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 279 983,00 грн. Позивач, вважаючи прийняті податкові повідомлення-рішення протиправними, подав позов до суду. Суд першої інстанції, задовольняючи позов, зазначив, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, що фінансово-господарські операції між товариством з обмеженою відповідальністю «УКРТОРГ ЕНЕРГО» та товариством з обмеженою відповідальністю «МАРКОН ГРУП КО», товариством з обмеженою відповідальністю «ДОРМАШАВТО» не були спрямовані на настання реальних наслідків фінансово-господарської діяльності; доказів того, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 18.05.2013 прийнято обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин справи, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступні обставини. Відповідно до п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу. Згідно п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. Статтею 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (із змінами та доповненнями) передбачено, що фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтується на даних бухгалтерського обліку. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій (ст.9 вказаного Закону). Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Згідно п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом Державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до податкового кредиту та витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування податком на прибуток, є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності, який має бути фактично здійсненим і підтвердженим належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Водночас, за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування податком на прибуток та включатися до складу податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів. Так, між товариством з обмеженою відповідальністю «УКРТОРГ ЕНЕРГО» (покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю «МАРКОН ГРУП КО» (продавець) було укладено договір від 30.04.2011 №21Б, відповідно до якого продавець продає покупцеві бітум дорожній в асортименті, загальний обсяг якого обговорюється по кожній доставці окремо. Суд першої інстанції взяв до уваги те, що документів, які містяться в матеріалах справи достатньо для підтвердження правомірності дій позивача. Проте, доказами на підтвердження нереальності вчинення господарських операцій за договором, укладеним між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «МАРКОН ГРУП КО» свідчать наступні дані, зазначені органом доходів і зборів в Акті перевірки. Зокрема, як зазначено в Акті, ДПІ у Оболонському районі м. Києва від Яготинської МДПІ у Київській області для використання у роботі було отримано акт «Про результати проведення документальної невиїзної позапланової перевірки TOB «МАРКОН ГРУП КО» (код ЄДРПОУ 37135774), з питань дотримання податкового законодавства при справлянні податку на додану вартість за період з грудня 2010 року по серпень 2011року» від 08.12.2011р. №1318/2300/ 37135774, відповідно до якого, - керівник TOB «МАРКОН ГРУП КО» - [PERSON], ідентифікаційний [NUMBER], громадянка Російської Федерації, є одночасно засновником, керівником та головним бухгалтером на підприємстві. Згідно даних, наданих Головним центром обробки спеціальної інформації Державної кордонної служби України [PERSON] перетинала Державний кордон України 2 рази протягом 2010 року (термін перебування 2 дні) та 1 раз протягом 2011 року (термін перебування на території України 1 день). Згідно довідки про встановлення місцезнаходження платника податків від 28.07.2011р. №3140, місцезнаходження платника податків не встановлено. Яготинсъке бюро технічної інвентаризації повідомило, що за TOB «МАРКОН ГРУП КО» (код ЄДРПОУ 37135774) по реєстровим книгам бюро техінвентаризації нерухомого майна на праві власності в місті Яготині не зареєстровано. Баришівське МРЕВ ДАІ при УДАІ ГУМВС України в Київській області повідомило, що за TOB «МАРКОН ГРУП КО» (код ЄДРПОУ 37135774) транспортні засоби не зареєстровані. Згідно висновку спеціаліста науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУМВС України в Київській області №168 від 28.09.11, підпис, який виконаний на договорі №127 від 09 листопада 2010 року про визнання електронних документів, виконаний не [PERSON], а іншою особою. Вказані факти свідчать, що діяльність TOB «МАРКОН ГРУП КО» не була спрямована на отримання економічного ефекту в результаті провадження господарської діяльності, а лише на формування податкових зобов'язань та податкового кредиту на адресу контрагентів. Водночас що стосується здійснення господарської діяльності контрагента позивача - ТОВ «ДОРМАШАВТО», то суд вважає за необхідне взяти до уваги наступну інформацію. Відповідно до умов договору доставки товару №7/2011 від 07.04.2011 року, укладеного між позивачем (відправник) та TOB «ДОРМАШАВТО» (перевізник), перевізник бере на себе зобов'язання доставити автомобільним транспортом довірений йому відправником товар з місця відправлення: м. Київ, вул. Куренівська 21, офіс 204, до пункту призначення, а відправник бере на себе зобов'язання оплатити доставку товару відповідно до умов договору. Згідно даних вказаних в Акті перевірки, актом ГВП МДПІ у Голосіївському районі м. Києва підтверджено, що TOB «ДОРМАШАВТО» не знаходиться юридичною адресою: м. Київ, вул. Байкова, 7. В Акті перевірки зазначено, що при проведенні аналізу наявної в органі ДПС інформації, а також згідно отриманих даних висновку ГВПМ ДПІ у Голосіївському районі м. Києва за період з 01.01.2011 по 31.03.2011, 01.05.2011 по 31.07.2011, 01.09.2011 по 30.09.2011, 01.11.2011 по 31.01.2012 p., які були надані службовою запискою ГВПМ ДПІ у Голосіївському районі м. Києва від 12.03.2012р. № 117/26-1/51 TOB „ДОРМАШАВТО" має ознаки «фіктивності», оскільки: кількість працюючих -1 особа; відсутні основні засоби; місцезнаходження не встановлено. При цьому, як вбачається з Акта перевірки, в провадженні слідчого відділення податкової міліції ДПІ у Голосіївському районі м.Києва перебуває кримінальна справа №71-00217 порушена щодо директора ПП „Гранд Сервіс" [PERSON] за ознаками злочинів, передбачених ст.212 ч.З та 366 ч.2, 205 ч.2 КК України. Досудовим слідством встановлено, що протягом 2008 - 2010 p.p. громадянин [PERSON] повторно вчинив злочин щодо здійснення фіктивного підприємництва, а саме: створив та придбав ряд підприємсв з метою прикриття незаконної діяльності та використовуючи їх у схемі ухилення від сплати податків надавав послуги реально діючим підприємствам, які безпідставно формували валові витрати та податковий кредит за безтоварними операціями. В ході досудового слідства встановлено, що причетні до [PERSON] невстановлені особи в 2008 - 2011 роках без наміру здійснення господарської діяльності, з метою прикриття незаконної діяльності повторно вчинили дії по створенню та придбанню суб'єктів підприємницької діяльності, зокрема, TOB „ДОРМАШАВТО" (код ЄДРПОУ 36791493). Відповідно до інформації, отриманої від слідчого відділення податкової міліції ДПІ у Шевченківському р-ні м. Києва стало відомо, що «Опитаний 14.12.11 громадянин Російської Федерації [PERSON], який згідно офіційної реєстраційної документації є керівником та головним бухгалтером TOB «ДОРМАШАВТО» (код за ЄДРПОУ 36791493), пояснив, що засновником та директором цього підприємства він не є, ким та коли здійснювалась реєстрація підприємства йому не відомо, майно та грошові кошти до статутного фонду TOB «ДОРМАШАВТО» він не вносив, будь-які документи цього підприємства, включаючи статутні, він не складав та не підписував, розрахункові рахунки підприємства в будь-яких банківських установах він не відкривав. При цьому, [PERSON] пояснив, що у листопаді 2009 року він погодився на прохання його знайомої [PERSON], а також незнайомої людини на ім'я [PERSON] за винагороду у розмірі 5000 рублів РФ перевезти конверт з документами у м. Київ». Не дивлячись на те, що вироків з приводу відкритих кримінальних проваджень у справі не міститься, зазначені факти свідчать про відсутність реальної зміни у структурі активів позивача, фактичного вчинення господарських операцій за укладеними договорами між ним та TOB «МАРКОН ГРУП КО», TOB „ДОРМАШАВТО". Окрім того, слід зауважити, що у справі не міститься товаро-транспортних накладних на підтвердження фактичного перевезення товарів. Таким чином, з урахуванням викладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає висновок суду першої інстанції помилковим, оскільки наведені факти свідчать про відсутність реального факту придбання позивачем товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності, а отже, законні підстави для формування витрат та податкового кредиту відсутні. Встановивши, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права та неповно з'ясовані обставини справи, що мають значення для правильного вирішення спору, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.12.2013 року - скасувати.

Результат розгляду: denied