Рішення адміністративного суду від 2014-02-21 00:00:00+02

[PERSON] (далі позивач) зареєстрована як фізична особа - підприємець, що підтверджується випискою з ЄДРЮОФОП Серія [NUMBER] Позов подано [PERSON] як фізичною особою, проте, суд вважає за необхідне зазначити, що позивач, звертаючись до суду, має статус фізичної особи-підприємця. ФОП [PERSON] зареєстрована як платник податку, що застосовує спрощену систему оподаткування на 2-ій групі єдиного податку є пенсіонером, що підтверджується пенсійним посвідченням від 17.10.2011 р. №2132800089 (а.с.7). Відповідач 04.11.2013 р. винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-44 в сумі 1194 грн. (а.с.6). Правомірність та обґрунтованість вимоги про сплату боргу є предметом спору, який передано на вирішення суду. Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від № 2464 від 08.07.2010 (далі - Закон № 2464) регулює правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку. Відповідно до абзацу 2 пункту 1 частини 1 статті 4 Закону №2464 платниками єдиного внеску є, у тому числі: фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцям, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців); фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичні особи, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту). Як вбачається із заперечень на адміністративний позов позивач перебуває на спрощеній системі оподаткування та сплачує єдиний податок. Оскаржувана вимога про сплату боргу сформована відповідачем з огляду на те, що позивач на кінець звітного періоду мав недоїмку зі сплати страхових внесків у зв'язку з несплатою ним єдиного внеску за 2-й квартал 2013 р. у розмірі 1194 грн.03коп. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача в частині посилання на статтю 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з зазначенням того, що при призначенні пенсії на пільгових умовах позивач не досяг пенсійного віку 60 років, а тому не має права на пільги передбачені ч.4 ст.4 Закону України №2464 з огляду на наступне. Частиною 4 статті 4 Закону України №2464 визначено, що звільняються від сплати єдиного внеску пенсіонери за віком, у разі обрання ними спрощеної системи оподаткування. Зазначений перелік обставин є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, тобто із кола цих осіб додатково не можуть бути виключені пенсіонери відповідно до умов призначення пенсій, у тому числі і пільгових. Статтею 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року N 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) встановлено наступні види пенсійних виплат: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника. Аналогічні види пенсії визначені і в постанові Пенсійного фонду України від 25.03.2011 р. №8-5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04 квітня 2011 р. за №449/19187 (а.с.27). Тобто, законодавець встановив вичерпний перелік видів пенсій, одним із яких є пенсія за віком, яка не розділена за підвидами. Статтею 26 Закону № 1058-IV передбачені, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. Відповідно до абзацу а частини 1 статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII, жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до восьмирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 15 років із зарахуванням до стажу часу догляду за дітьми (пункти "є" і "ж" статті 56). При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років, які мають право на одержання соціальної пенсії (стаття 94). В судовому засіданні встановлено, що позивач отримує пенсію за віком на пільгових умовах як мати дитини-інваліда відповідно до статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а відтак, як на думку суду, позивач є пенсіонером якому призначена пенсія за віком. Судом від управління ПФУ в м. Світловодську та Світловодському районі витребувана копія пенсійної справи, з матеріалів якої суд убачає, що позивачу призначена пенсія саме за віком. Відповідно до частини 4 статті 4 Закон № 2464, фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування. Таким чином, на підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, суд критично ставиться до посилання відповідача в запереченнях, що позивач не є пенсіонером в розумінні статті 1 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки Пенсійним фондом України позивачу видане пенсійне посвідчення в якому зазначено вид пенсії - за віком, а в графі термін дії - безстроково. Суд зазначає, що позиція відповідача стосовно того, що від сплати єдиного соціального внеску звільняються лише пенсіонери, які досягли 60 річного віку є помилковою, оскільки має ознаки вільного трактування норм Закону. У відповідності до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Позивачем документально підтверджена сплата судового збору в розмірі 172,05 грн., що підтверджується квитанцією №к5/u/70 від 30.12.2013 р. (а.с.2), а тому суд вважає, що дана сума має бути повернена позивачу. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted