Рішення адміністративного суду від 2014-03-04 00:00:00+02

У липні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточненого адміністративного позову, просив визнати незаконним та скасувати наказ відділу Держземагенства у м. Енергодарі Запорізької області № 31 від 08.05.2013 року «Про звільнення [PERSON]»; поновити [PERSON] на посаді головного спеціаліста сектору державного земельного кадастру відділу Дерземагенства у м. Енергодарі Запорізької області з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу; зобов'язати відповідача внести до трудової книжки [PERSON] запис про визнання запису про звільнення із займаної посади недійсним у відповідності до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціальної політики України № 58 від 29.07.93 р. Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 26 вересня 2013 р. у задоволенні адміністративного позову [PERSON] до відділу Держземагенства в м.Енергодар Запорізької області, третя особа: начальник відділу Держземагенства у м. Енергодарі Запорізької області Романюк Костянтин Петрович про скасування наказу, поновлення на посаді та зобов'язання вчинити певні дії - відмовлено. Не погодившись з постановою суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову суду, якою задовольнити позовні вимоги. Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] 14 січня 2013 року була призначена на посаду головного спеціаліста сектору державного земельного кадастру відділу в порядку переведення. У травні 2013 року, начальником відділу Дежземагенства у м.Енергодарі Запорізької області винесено наказ від 08.05.2013 №3, яким [PERSON] звільнено з посади головного спеціаліста сектору державного земельного кадастру відділу Держземагентва у м. Енергодарі Запорізької області 08.05.2013 на підставі п.2 ст.40 КзПП України, у зв'язку з виявленням невідповідності займаній посаді. Як підстава звільнення у наказі зазначено: подання прокуратури Запорізької області про усунення порушень вимог земельного законодавства України причин та умов, що їм сприяють від 25.03.2013 вих.№05/3-35/-вих.13, акт про результати службової перевірки від 11.04.2013, проведеної відповідно до наказу від 10.04.2013 №12. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звільнений з посади головного спеціаліста сектору державного земельного кадастру відділу Держземагентва у м. Енергодарі Запорізької області з дотриманням вимог трудового законодавства. Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, виходячи з наступного. Відповідно до п. 2 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов'язків вимагає доступу до державної таємниці. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 21 постанови від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" при розгляді справ про звільнення за п. 2 ст. 40 КЗпП суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обов'язків чи їх виконання протипоказано за станом здоров'я або небезпечне для членів трудового колективу чи громадян, яких він обслуговує, і неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу. Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив із тієї обставини, що прокуратурою Запорізької області був зафіксований факт порушення вимог земельного законодавства України посадовими особами відділу Держкомзему у Кам'янсько-Дніпровському районі, у зв'язку з чим на підставі подання прокуратури Запорізької області було проведено службову перевірку, за результатами якої складено акт від 11.04.2013 року, за висновками якого, враховуючи значну ступінь тяжкості вчиненого проступку, запропоновано застосувати до головного спеціаліста сектора державного земельного кадастру відділу Держземагенства у м. Енергодарі Запорізької області [PERSON], стягнення у вигляді звільнення з займаної посади. Водночас з матеріалів справи суд апеляційної інстанції вбачає, що проведеною службовою перевіркою було встановлено порушення вимог земельного законодавства у зв'язку зі зловживанням [PERSON] своїм службовим становищем. При цьому, фактів невідповідності [PERSON] займаній посаді через низьку кваліфікацію чи за станом здоров'я у акті службової перевірки та в наказі про звільнення - не наведено. При цьому суд не врахував, що для звільнення працівника за п. 2 ст. 40 КЗпП України важливо, щоб неналежне виконання працівником трудових обов'язків у зв'язку з недостатньою кваліфікацією чи стану здоров'я, які свідчать про відсутність вини працівника у неналежному виконанні трудових обов'язків. Обставини, що свідчать про вину працівника, не можуть приводитися як аргумент, що обґрунтовують необхідність звільнення його за п. 2 ст. 40 КЗпП України. Водночас суд не прийняв доводи позивача про належне виконання ним своїх посадових обов'язків і достатній рівень кваліфікації, на підтвердження яких він надав диплом, наказ «Про результати проведення атестації державних службовців» та щорічну оцінку виконання державним службовцем посадових обов'язків і завдань з позитивною оцінкою його роботи. Тому, враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо протиправності наказу відділу Держземагенства у м. Енергодарі Запорізької області № 31 від 08.05.2013 року «Про звільнення [PERSON]», у зв'язку з чим зазначений наказ підлягає скасуванню, а [PERSON] поновленню на займаній до звільнення посаді. У зв'язку з поновленням позивача на посаді на його користь підлягає стягненню середня заробітна плата за час вимушеного прогулу згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. №100. Вимоги позивача щодо внесення до трудової книжки запису «про визнання запису про звільнення із займаної посади недійсним» не підлягають задоволенню оскільки, записи до трудової книжки вносяться після поновлення на посаді у зв'язку з незаконним звільненням, тому дані вимоги є передчасними. За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Результат розгляду: partial