Рішення адміністративного суду від 2014-04-03 00:00:00+03

У листопаді 2013 року громадська організація «Незалежна правозахисна громадська організація «Право на захист» (надалі - НПГО «Право на захист»), звернувшись з адміністративним позовом до суду першої інстанції просила визнати дії розпорядника інформації - директора Генічеської загальноосвітньої школи 1-3 ступенів №3 - [PERSON] (надалі - директор Генічеської ЗОШ №3) у ненаданні повної своєчасної відповіді на питання, викладені в інформаційному запиті від 16 вересня 2013 року - неправомірними та зобов'язати надати відповідь у термін - п'ять днів. Позовні вимоги мотивувалися тим, що відповідач, як розпорядник інформації, порушила право громадської організації на її отримання, відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації». Постановою Генічеського районного суду Херсонської області від 21 січня 2014 року позов задоволено. Суд визнав дії розпорядника інформації - директора Генічеської ЗОШ №3 [PERSON] щодо ненадання відповіді на інформаційний запит НПГО «Право на захист» - неправомірними та зобов'язав директора Генічеської ЗОШ №3 [PERSON] надати у п'ятиденний термін відповідь на питання, поставлені в інформаційному запиті НПГО «Право на захист» №55/16-09/2013 -м від 16 вересня 2013 року, зареєстрованому 16 вересня 2013 року у канцелярії Генічеської ЗОШ №3 за вихідним №190. Не погоджуючись із зазначеним рішенням директор Генічеської ЗОШ №3 [PERSON] подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття незаконного та необґрунтованого рішення, просить його скасувати та постановити нове - про відмову у задоволенні позову. У зв'язку з неявкою сторін, сповіщених належним чином про місце, день та час слухання справи, справа розглянута відповідно до вимог ч.1 ст.197 КАС України. З'ясувавши обставини справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на наступних підставах. Так, судом першої інстанції було встановлено, що 16вересня 2013 року НПГО «Право на захист» звернулася до директора Генічеської ЗОШ №3 з інформаційним запитом про надання інформації, яка стосується здійснення ремонту в класах школи на протязі 2011 та 2012 років та в яких класах буде здійснюватися ремонт у поточному 2013 році. За ствердженням позивача, повної відповіді на свій інформаційний запит від розпорядника інформації він не отримав, що є фактом порушення норм Закону України «Про доступ до публічної інформації». Так, розпорядник інформації, на думку позивача, надавши відповідь не підписала її, а також, замість інформації про витрачання коштів, відповідачем були зазначені положення про батьківський комітет. Згідно з вимогами ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції зазначив, що відповідь, яка була надана директором Генічеської ЗОШ №3 [PERSON], як розпорядником інформації на інформаційний запит НПГО «Право на захист», не містила запитувану інформацію та надана з порушення строків. Колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції не з'ясував всіх фактичних обставин, що мають значення для вирішення справи та порушив на норми Закону України «Про доступ до публічної інформації». До такого висновку, суд апеляційної інстанції дійшов, виходячи з наступного. Згідно зі ст.13 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, в тому числі і юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів. Оскільки відповідач є директором освітнього закладу, якій є юридичною особою і фінансується з місцевого бюджету, то можливо зробити висновок про те що вона є розпорядником інформації щодо використання бюджетних коштів. Визначення поняття «публічна інформація» наведено у ч. 1 ст.1 вищезазначеного Закону, відповідно до якої публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим законом. За поданим вище визначенням, можна відокремити такі ознаки публічної інформації: - готовий продукт інформації, який отриманий або створений лише в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством; - інформація заздалегідь відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях; - така інформація знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень або інших розпорядників публічної інформації. Інформація не може бути публічною, якщо створена суб'єктом владних повноважень не під час виконання ним своїх обов'язків, а також інформація не може бути публічною, якщо створена не суб'єктом владних повноважень. За відсутності перелічених ознак така інформація не належить до публічної. Як вбачається із змісту запиту НПГО «Право на захист» у ньому вимагалося надати відповідь про проведення у шкільних класах ремонту на протязі 2011 та 2012 років та планування проведення ремонту у класах у поточному 2013 році. Крім того, позивач просив надати інформацію: - на якій правовій підставі існує фонд школи та фонд класу, яким нормативним актом затверджені дані фонди; - про рух коштів, наданих батьками до фондів; - яким чином збираються кошти до фондів; - про кількість учнів, які навчаються у ЗОШ №3; - про докази придбання будматеріалів для ремонту ЗОШ №3; - про суму затрачених на ремонтні роботи у 2012 році бюджетних коштів та коштів фонду. Аналіз зазначеного запиту свідчить про те, що в ньому, крім отримання інформації, яка є публічною, також, просять надати відповіді на питання, що вирішуються у порядку, встановленому Законом України «Про звернення громадян». Відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про доступ до публічної інформації» цей Закон не поширюється на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом. Таким чином, суду першої інстанції необхідно було відокремити питання, які містилися в інформаційному запиті, а саме, на ті, які стосувалися надання інформації згідно із Законом України «Про звернення громадян», зокрема проведення ремонту шкільних класів за рахунок батьківського фонду і на ті, які стосувалися надання публічної інформації про витрачання бюджетних коштів. Так, для надання відповіді на питання, які поставлені в запиті (за винятком питання про отримання бюджетних коштів), розпорядник інформації повинен її створювати, а це не допустимо до публічної інформації. Колегія суддів погоджується з доводом апелянта про те, що середній загальноосвітній заклад не є суб'єктом владних повноважень і відповідач не є державним службовцем, оскільки не здійснює владні управлінські функції. Слід підкреслити, що визначальним для публічної інформації є те, що вона має бути, заздалегідь, готовим зафіксованим продуктом, отриманим або створеним лише суб'єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов'язків. Щодо не суб'єктів владних повноважень, то вони можуть бути тільки розпорядниками такої інформації. Відповідно до частини 5 ст.6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. У зв'язку з тим, що загальноосвітній заклад фінансується з районного бюджету, директор Генічеської ЗОШ №3 - [PERSON] повинна була надати інформацію щодо отримання та витрачання бюджетних коштів на ремонт загальноосвітнього закладу у 2012 році. Між тим, як вбачається з її відповіді на інформаційний запит, цього зроблено не було, оскільки у відповіді є лише посилання на те, що у 2013 році на капітальні видатки, поточні трансфери, соціальне забезпечення кошти із загального фонду бюджету не надавались. Закон України «Про доступ до публічної інформації» встановлює, що доступ до інформації забезпечується двома шляхами: шляхом систематичного та оперативного оприлюднення інформації і надання інформації за запитами на інформацію. Посилання апелянта на те, що відсутність бюджетного фінансування на поточний та капітальний ремонт загальноосвітніх закладів Генічеського району є загальновідомим фактом, а тому відома позивачу, суперечить частині другій статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», відповідно до якої відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел вважається протиправною відмовою в наданні інформації. Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції при вирішенні даного спору було неповно здійснено з'ясування обставин справи, що мають значення для її вирішення, а також, порушені норми матеріального права, які призвели до неправильного вирішення спору тому, відповідно до ч.1 п.1 ст. 202 КАС України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового - про часткове задоволення позову.

Результат розгляду: partial