Рішення адміністративного суду від 2014-02-27 00:00:00+02

Позивач - [PERSON] звернулась до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області (далі УПФУ в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області), в якому просила: визнати незаконним та скасувати рішення УПФУ в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі від 10.09.2013 року щодо відмови у перерахунку пенсії з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати; зобов'язати УПФУ в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі здійснити перерахунок пенсії з 05.09.2013 року з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати відповідно до довідки про складові заробітної плати від 05.09.2013 року № 12111-04-08-17 (а. с. 2, 3). Постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 8 січня 2014 року позов [PERSON] до УПФУ в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області зазначені позовні вимоги задоволені частково, а саме: визнано неправомірним та скасовано рішення УПФУ в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області від 10.09.2013 року про відмову у перерахунку пенсії [PERSON] з урахуванням отриманих сум матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації заробітної плати; зобов'язати УПФУ в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області здійснити перерахунок пенсії [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], з 15 вересня 2013 року з урахуванням отриманих суми матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації заробітної плати. Стягнуто з Державного бюджету України на користь [PERSON] витрати пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 68,82 грн. (а. с. 51). Відповідач не погодився з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції через порушення норм матеріального та процесуального права та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що матеріальна допомога, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та індексація заробітної плати не є складовими заробітної плати державного службовця і не можуть враховуватися при обчисленні розміру пенсії (а. с. 53-55). Відповідно до приписів п.2 ч.1 ст.197 КАС України справу розглянуто в письмовому провадженні. Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, вивчила доводи апеляційної скарги, перевірила матеріали справи і дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], знаходиться на обліку в УПФУ в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області, отримує пенсію за віком з 01.12.2005 року, як державний службовець згідно до Закону України «Про державну службу». До виходу на пенсію позивач працювала в УПФУ в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області на посаді провідного спеціаліста відділу пенсійного забезпечення (а. с. 10, 11, 26, 29, 88 - 90). 5 вересня 2013 року [PERSON] звернулася до УПФУ в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області з заявою про перерахунок пенсії по заробітній платі відповідно до Закону України «Про державну службу», оскільки пенсія призначена без урахування щорічних виплат матеріальної допомоги на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати з наданням нової довідки, виданої УПФУ в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області від 05.09.2013 року № 12111/04-08-17 про складові заробітної плати для обчислення пенсії. В довідці УПФУ в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області від 05.09.2013 року № 12111/04-08-17 про складові заробітної плати (останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» зазначено, що [PERSON] за період з 01.12.2003 року до 30.11.2005 року виплачені «інші виплати», а саме: матеріальна допомога на оздоровлення та індексація заробітної плати, всього в сумі 2231,70 грн. На всі ці виплати нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (а. с. 27, 28, 73, 74). Рішенням УПФУ в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії від 10 вересня 2013 року позивачеві відмовлено в перерахунку пенсії в зв'язку з тим, що матеріальна допомога на оздоровлення та соціально-побутові проблеми, індексація заробітної плати, не є складовою заробітної плати (а. с. 9, 77). Встановлені обставини підтверджені матеріалами справи і не є спірними. Спірним у справі є правомірність відмови пенсійного органу, відповідача у справі, щодо включення до розрахунку сум для перерахунку призначеної пенсії позивачеві з врахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати на підставі довідки довідці УПФУ в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області від 05.09.2013 року № 12111/04-08-17. Згідно ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII ( далі Закон №3723) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. З урахуванням зазначеної норми закону позивачеві призначена пенсія відповідно до стажу її роботи на державній службі в розмірі 80% від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. Законом України «Про оплату праці» від 24.03.1995 року №108/95-ВР (далі Закон №108) встановлено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу (частина перша статті 1). Статтею 2 Закону №108/95-ВР визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати. Частиною другою статті 33 Закону №3723-XII передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII (далі Закон №1788-XII) врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій. Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу). Статтею 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (далі Закон №1058-IV) визначені виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати. Таким чином, твердження пенсійного органу про те, що матеріальна допомога на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань, індексація, включені в довідку, для нарахування та обчислення пенсії, на які нараховані та сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, не включаються до складу заробітної плати державного службовця і не враховуються при обчисленні розміру його пенсії, є наслідком неправильного трактування застосування норм права, оскільки відповідач посилається тільки на норми Законів України «Про державну службу» та «Про оплату праці», які, щодо спірних правовідносин є загальними. Відповідач не враховує положення спеціальних норм, які мають перевагу над загальними, оскільки визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин - стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та стаття 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Аналіз наведених положень законів дає підстави для висновку, що виплата матеріальної допомоги на оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань, індексація заробітної плати, які зазначені в довідці УПФУ в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області від 05.09.2013 року № 12111/04-08-17 про складові заробітної плати [PERSON] за період з 01.12.2013 року до 30.11.2005 року, входять до системи оплати праці державного службовця і ці виплати повинні бути врахованими при обчисленні розміру пенсії державного службовця. Отже, висновок суду першої інстанції про те, що відповідач безпідставно відмовив в перерахунку пенсії, на підставі довідки УПФУ в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області від 05.09.2013 року № 12111/04-08-17 про складові заробітної плати для призначення (перерахунку) пенсії є таким, що ґрунтується на законі, внаслідок чого спірне рішення відповідача про відмову в перерахунку пенсії підлягає скасуванню, а позовні вимоги - задоволенню. Проте, суд першої інстанції в резолютивній частині постанови помилково не зазначив, що перерахунок пенсії повинен бути здійснений з урахуванням не тільки сум матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації заробітної плати, а й з урахуванням сум матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, які зазначені в довідці УПФУ в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області від 05.09.2013 року № 12111/04-08-17, і як про це просила в позовних вимогах позивач, тому в резолютивній частині рішення суду повинно бути зазначено про вирішення цього питання, а саме, щодо здійснення перерахунку пенсії з урахуванням сум виплаченої матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань. Крім того, позивач просила задовольнити позовні вимоги, починаючи з 05.09.2013 року, а саме, з дати звернення позивача за перерахунком пенсії на підставі нової довідки про складові заробітної плати для обчислення пенсії. Суд першої інстанції невірно застосував положення ч.4 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2004 року №1058- IV (далі Закон №1058) і задовольнив позовні вимоги частково, починаючи з 15.09.2013 року, а не з 05.09.2013 року, як просила позивач. Згідно частини четвертої статті 45 Закону №1058 перерахунок призначеної пенсії провадиться у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа. Тобто дана норма Закону №1058 надає можливість здійснити перерахунок пенсії з першого числа місяця, в якому позивач звернувся за перерахунком, або з першого числа наступного місяця, в якому позивач звернувся за перерахунком пенсії, і визначення дати перерахунку пенсії залежить від дати звернення особи за таким перерахунком. В даному випадку позивач звернулася з заявою до відповідача за перерахунком пенсії 05.09.2013 року, тобто до 15 числа вересня 2013 року, тому і позовні вимоги, заявлені позивачем, саме з 05.09.2013 року ( не з 01.09.2013 року як допускає ч.4 ст.45 Закону №1058) підлягають задоволенню, оскільки суд апеляційної інстанції в даному випадку не виходить за межі позовних вимог. Отже, суд першої інстанції помилково задовольнив позовні вимоги частково, невірно вирішивши, що позовні вимоги підлягають задоволенню не з 05.09.2013 року, а з 15.09.2013 року та не зазначив в постанові суду щодо вирішення позову в частині зобов'язання відповідача здійснення перерахунку пенсії з врахуванням для обчислення розміру пенсії виплачених сум для вирішення соціально-побутових питань. На підставі викладеного постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо задоволення за суттю позовних вимог з 15.09.2013 року, але внаслідок невірного застосування норм матеріального закону - ч.4 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суд необґрунтовано відмовив в задоволенні позовних вимог, починаючи з 05.09.2013 року. Колегія суддів в даному випадку вийшла за межі доводів апеляційної скарги відповідно до другого речення ч.1 ст.195 КАС України, оскільки встановила порушення, допущені судом першої інстанції, які призвели до частково неправильного вирішення справи, внаслідок чого постанова суду підлягає скасуванню з ухваленням нової про задоволення позову з 05.09.2013 року. Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України на користь позивача за рахунок коштів Державного бюджету пропорційно до задоволених позовних вимог підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору до суду першої інстанції в розмірі 68,82 грн (а. с. 1).

Результат розгляду: partial