Рішення адміністративного суду від 2014-04-07 00:00:00+03

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Ковелі та Ковельському районі Волинської області про зобов'язання вчинити дії. Свої позові вимоги позивач обґрунтувала тим, що вона перебуває на обліку в Управління Пенсійного фонду України в м. Ковелі та Ковельському районі Волинської області як одержувач пенсії за віком з 29 січня 2011 року. Пенсію їй призначено відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу». Позивач вказала, що 19 березня 2014 року звернулася до відповідача з письмовою заявою про перерахунок і виплату пенсії з врахуванням всіх виплат, на які були нараховані та сплачені страхові внески (єдиний внесок), включаючи суми матеріальних допомог, індексації заробітної вплати та інших фактично отриманих сум, як складової заробітної плати, які отримані нею перед зверненням за призначенням пенсії. Однак відповідач своїм листом від 26 березня 2014 року відмовив їй в перерахунку пенсії. Позивач, вважаючи дії відповідача щодо відмови включити зазначені суми в заробітну плату для призначення пенсії протиправними та такими, що порушують її конституційні права, просила суд зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату їй пенсії, як державному службовцю, з урахуванням усіх видів оплати праці, на які були нараховані та сплачені страхові внески, включаючи суми матеріальних допомог, індексації заробітної плати та інших фактично отриманих сум, як складових заробітної плати, з яких проводиться нарахування (чергові перерахунки) пенсії згідно норм чинного законодавства з 29 січня 2011 року. Крім цього, просила поновити пропущений строк звернення до суду, стягнути з відповідача в її користь судовий збір та звернути постанову суду до негайного виконання. Згідно ухвали Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 березня 2014 року, адміністративний позов позивача в частині вимог перерахунку та виплати недоплаченої пенсії за період з 29 січня 2011 року по 26 вересня 2013 року включно залишено без розгляду в зв'язку з відсутністю підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду з даним позовом за вказаний період. Відповідач позов не визнав повністю, заперечивши його тим, що проводив нарахування та виплату пенсії позивачу правомірно. Вважає, що, згідно зі ст. 33 Закону України "Про державну службу", матеріальні допомоги не входять до складу заробітної плати, оскільки не носять систематичний характер, та являється одноразовою виплатою. Вирішуючи спірні правовідносини, суд прийшов до переконливого висновку, що вимоги позивача слід задовольнити частково, виходячи з таких міркувань. В судовому засіданні встановлено, що позивач перебуває на обліку в Управління Пенсійного фонду України в м. Ковелі та Ковельському районі Волинської області як одержувач пенсії за віком з 29 січня 2011 року відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу». При цьому страховий стаж роботи на державній службі становить 33 роки 02 місяці 05 днів. Пенсія обчислена із заробітної плати з врахуванням виплат (крім посадового окладу, надбавок за ранг та вислугу років, середньомісячної суми надбавки за високі досягнення у праці або виконання особливо важливої роботи і премій) за 24 календарні місяці роботи підряд перед зверненням за пенсією за період з 01.11.2009 року по 31.13.2006 року. В заробітну плату для обчислення пенсії включено посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років, середньомісячна сума надбавки за високі досягнення у праці або виконання особливо важливої роботи і премій (довідка № 6 від 03 лютого 2011 року). 19 березня 2014 року позивач звернулася до відповідача із заявою про проведення перерахунку її пенсії з моменту її призначення з врахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати. Відповідач своїм листом № 70/Х-01 від 18 березня 2014 року відмовив позивачу в перерахунку пенсії та повідомив, що включити до заробітної плати при обчисленні пенсії як державному службовцю інші виплати, а саме - матеріальну допомогу на оздоровлення і вирішення соціально-побутових питань та індексацію заробітної плати, немає законних підстав, оскільки зазначені виплати не належать до інших надбавок, визначених Законом України "Про державну службу".. Статтею 37-1 Закону України "Про державну службу" передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом, відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії. Відповідно до статті 33 ЗУ "Про державну службу", заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. При цьому саме на Кабінет Міністрів України покладається регулювання питань оплати праці державних службовців, встановлення розмірів посадових окладів, надбавок, доплат, матеріальної допомоги. Порядок обчислення заробітної плати для перерахунку пенсії державного службовця установлений постановами Кабінету Міністрів від 31 травня 2000 року № 865 та від 23 квітня 2003 року № 581. Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 (із змінами і доповненнями) передбачено, що особи, які вийшли на пенсію згідно Закону України "Про державну службу", мають право на перерахунок пенсій, але лише за умови підвищення заробітної плати державним службовцям після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 року «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу». Згідно статті 37 ЗУ «Про державну службу», пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі розмір пенсії збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90% заробітної плати. У частині першій статті 1 ЗУ "Про оплату праці" від 24 березня 1995 року (далі - Закон № 108/95-ВР) встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. За змістом статті 2 ЗУ "Про оплату праці", структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" не містить визначення заробітної плати, на підставі якої здійснюється розрахунок пенсії. Із змісту статті 40 вказаного Закону видно, що з середньої заробітної плати (доходу) повинні бути сплачені страхові внески. Отже, чинне законодавство як загальне, так і спеціальне, відносить до складу заробітної плати також інші виплати. При цьому слід врахувати, що надбавки, запроваджені нормативно-правовими актами, матеріальна допомога належать до додаткових видів грошового забезпечення й приймаються в розрахунок при нарахуванні пенсії лише особам, які отримували такі надбавки під час перебування на державній службі та були звільнені зі служби після їх запровадження. Таким чином, аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що пенсія позивача повинна обчислюватись із заробітної плати, яку вона фактично отримувала на день звільнення, в тому числі з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, на яку нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Постановою правління Пенсійного фонду України від 30 жовтня 2008 року № 19-11 "Про затвердження форм довідок про заробітну плату, що подаються для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 04 грудня 2008 року за N 1161/15852, дійсно було передбачено обов'язкові реквізити довідки про заробітну плату, в тому числі встановлено складові заробітної плати, які враховуються під час призначення (перерахунку) пенсії. Однак постановою правління Пенсійного фонду України від 14 лютого 2011 року № 5-1 "Про виконання рішення окружного адміністративного суду міста Києва по справі №2а-4753/2670" затверджена нова форма довідки про складові заробітної плати, яка подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» (далі - форма № 5-1), якою передбачено, що винагорода за вислугу років, матеріальна допомога на оздоровлення і допомога на вирішення соціально-побутових питань, індексація є складовими заробітної плати. При цьому чітко передбачено, що із усіх виплат, які вказані в цій довідці нараховуються і сплачуються страхові внески, а з 01.01.2011 - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Крім того, статтею 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій. Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування) нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат па оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу). Стаття 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20.02.2012 року (справа № 21-430а11). За приписами частини другої статті 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України. З довідок Управління пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі від 17 березня 2014 року № 27, № 28 "Про складові заробітної плати (за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу" вбачається, що позивач отримувала за даний період інші виплати - індексацію, матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань, з яких нараховувались страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач не надав суду будь-яких доказів на обґрунтування правомірності своїх дій щодо відмови позивачу у здійсненні перерахунку пенсії, а з огляду на викладене вище, наведені відповідачем підстави для відмови в перерахунку пенсії є повністю необґрунтовані. Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Як встановлено судом, відповідач, відмовляючи позивачу в перерахунку розміру пенсії, не діяв на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тобто діяв неправомірно, чим порушив право позивача на отримання пенсії у належному розмірі, в зв'язку з чим таке право потребує судового захисту. Суд, обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, вважає, що для відновлення останнього необхідно і достатньо зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача та виплатити цю пенсію, як державному службовцю, з урахуванням усіх видів оплати праці, на які були нараховані та сплачені страхові внески, включаючи суми матеріальних допомог, індексації заробітної плати та інших фактично отриманих сум, як складових заробітної плати, з яких проводиться нарахування (чергові перерахунки) пенсії, визначених у довідках про складові заробітної плати, що подаються для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", згідно норм чинного законодавства, починаючи з 27 вересня 2013 року, з урахуванням сплачених сум. Відповідно до ч. 6 ст. 183-2 КАС України, у постанові, прийнятій у скороченому провадженні, зазначається обов'язок відповідача виконати постанову негайно. Водночас постанови суду, які виконуються негайно, визначені ст. 256 КАС України. Частиною 1 ст. 256 КАС України визначено постанови суду, для яких встановлено обов'язкове негайне виконання. До таких постанов належать, зокрема, постанови суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних коштів - у межах суми стягнення за один місяць (п. 1 ч. 1 ст. 256 КАС України) та постанови суду, прийняті в порядку скороченого провадження (абз. 9 ч. 1 ст. 256 КАС України). Тому, зважаючи на вказані вимоги, постанову суду по даній справі слід звернути до негайного виконання в межах суми стягнення за один місяць. Крім цього, в силу вимог ч. 1 ст. 94 КАС України, з Державного бюджету України слід стягнути в користь позивача судові витрати по справі в сумі 73,08 грн.

Результат розгляду: partial