Рішення адміністративного суду від 2014-01-14 00:00:00+02

14.10.2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до адміністративної комісії адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття справи про адміністративне правопорушення з тих підстав, що винесена постанова є безпідставною і такою, що порушує його права. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Представник відповідача - адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради у судовому засіданні позовні вимоги не визнав і просив в задоволенні позову відмовити. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає адміністративний позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного: 01 жовтня 2013 року адміністративною комісією адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради була винесена постанова №337 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 152 КпАП України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. Згідно спірної постанови від 01.10.2013 року [PERSON] було самовільно встановлено кіоск для торгівлі хлібобулочними виробами у невідведеному для цього місці за адресою: [ADDRESS] без наявності відповідних дозвільних документів, чим порушив п. 12.2.21 Правил благоустрою, санітарного утримання територій, забезпечення чистоти і порядку в м. Миколаєві. Не погодившись з вказаним рішенням [PERSON] звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з даним адміністративним позовом. Як встановлено у судовому засіданні, 16 вересня 2013 року головним спеціалістом інспекції з благоустрою Миколаївської міської ради було складено протокол про адміністративне правопорушення за №110 відносно [PERSON] у скоєні правопорушення, передбаченого ст. 152 УпАП України з підстав, що позивач без наявності відповідних дозвільних документів самовільно встановив кіоск для торгівлі хлібобулочними виробами за адресою [ADDRESS]. Судом також встановлено, що позивач здійснює торгівельну діяльність за вище вказаною адресою більше 10 років, а сам кіоск було встановлено на підставі виданих позивачу дозвільних документів. У зв'язку з тим, що у 2011 року змінився порядок отримання дозволу, позивач неодноразово звертався з заявою до Дозвільного центру. Не отримавши жодного повідомлення про результати розгляду заяви був змушений у січні 2013 року звернутися до Центрального районного суду м. Миколаєва з адміністративним позовом про визнання незаконною бездіяльність виконавчого комітету Миколаївської міської ради та зобов'язання вчинити певні дії. На даний час заява позивача судом по суті не розглянута і відповідне рішення не прийняте. Про те, що заява позивача, з приводу визнання бездіяльності виконавчого комітету Миколаївської міської ради, на момент розгляду спірного протоколу по суті судом не розглянута адмінкомісії було відомо. На підставі ст. 69 КАС України, доказами у адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підста ві пояснень сторін, третіх осіб та їх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли є підстави для звільнення від доказування. Згідно вимог ст. 251 КпАП України доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків…, показаннями технічних приладів та технічних засобів… Згідно ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ст. 288 ч. 1 п. 3 КпАП України постанова органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в районний суд у порядку, визначеному КАС України. А з урахуванням викладеного, суд вважає, що адміністративний позов в частині скасування постанови №337 від 01.10.2013 року по справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. підлягає скасуванню. Що стосується вимог позивача про закриття справи про адміністративне правопорушення відносно [PERSON], то суд вважає їх надлишково заявленими. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial