Рішення адміністративного суду від 2014-02-25 00:00:00+02

Позивач звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача, посилаючись на те що, постановою у справі про адміністративне правопорушення від 14.12.2013 р. серії АА2 №200772 його на підставі ч.1 ст. 112 КУпАП було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п.3.2.5 Правил дорожнього руху та накладено адміністративне стягнення у розмірі 260 грн. Вказана постанова була винесена на підставі протоколу серії АВ2 № 537284, відповідно до якого позивач здійснив обгін транспортного засобу в зоні дії знаку «обгін заборонено». Позивач вважає, що в його діях відсутній склад правопорушення, оскільки відсутня вина - характерна ознака правопорушення, посилаючись та те, що в день складення протоколу та постанови про адміністративне правопорушення, він керуючи автомобілем Мазда рухався по дорозі Одеса-Миколаїв та на ділянці перед м. Коблево здійснив виїзд на зустрічну смугу з метою уникнення зіткнення з автомобілем КАМАЗ, який їхав перед ним та різко загальмував. Також позивач стверджує, що дана подія відбувалась перед зоною дії знаку «обгін заборонено». Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, згідно наданої до суду письмової заяви просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання відповідач повідомлявся належним чином, причини неявки у судове засідання суду не повідомив, письмових заперечень проти позову не надавав. З урахуванням положення ч.4 ст. 128 КАС України суд ухвалив про розгляд справи за відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення. Так в судовому засіданні були встановлені наступні обставини. 14 грудня 2013 року інспектором дорожньо-патрульної служби Дорохіним Миколою Васильовичем дійсно було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача та притягнення його до відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП. Проте позивач не погоджуючись з викладеними обставинами та правомірністю дій з боку відповідача виклав свою позицію в письмових поясненнях. Разом з тим, позивач вказує, що виникла на дорозі ситуація була вимушеною та винуватцем є насамперед водій КАМАЗУ, який різко загальмував. З матеріалів справи вбачається, що водій КАМАЗУ дійсно змусив позивача виїхати на зустрічну смугу своїм різким гальмуванням. Проте інспектором не було взято до уваги саме цей факт порушення, що передбачений пп. г) п.12.9 ст. 12 Правил дорожнього руху, затверджених ПКМ від 10.10.2001 р. № 1306 та визначає, що водієві забороняється різко гальмувати, оскільки це може створити безпеку руху для інших транспортних засобів. Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерплих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Відповідно до ст. 254 КУпАП України, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім'я по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. За змістом п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства, з особливостями, встановленими КУпАП. Згідно ст. 289 КУпАП скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом 10 днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу. Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, чого в даному випадку дотримано не було. Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, окрім цього згідно ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ці обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до вимог ст. 293 КУпАП і роз'яснень, викладених в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 15 «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом'якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Разом з тим, виходячи із закріпленого в частині 4 статті 129 Конституції України принципу змагальності і рівності сторін у судочинстві, обов'язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову. Суд при розгляді даної категорії адміністративних справ перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та повноважний згідно з вимогами п.3 ч.1 ст. 293 КУпАП скасувати постанову і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення. Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Суд погоджується с доводами позивача та вважає, що останній був змушений виїхати на зустрічну смугу з метою уникнення дорожньо-транспортної пригоди оскільки факт різкого гальмування водієм КАМАЗУ підтверджується наданими до суду матеріалами стосовно щодо скоєного адміністративного правопорушення. Тобто дії позивача були вчинені у стані крайньої необхідності на не є правопорушенням у розумінні ст. 18 КУпАП. Враховуючи ту обставину, що відповідач в судове засідання не з'явився та не виконав покладеного на нього обов'язку доказування правомірності своєї позиції, суд дійшов висновку про відсутність належних та достатніх доказів для констатування факту вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 122 КУпАП. Згідно ст.7 КУпАП України - ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Згідно ст.245 КУпАП України - завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Частиною першою статті 94 КАС України передбачено, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). У зв'язку з вище викладеним, постанова стосовно притягнення до адміністративної відповідальності позивача є такою, що підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього необхідно закрити. На підставі наведеного,

Результат розгляду: granted