Рішення адміністративного суду від 2014-01-27 00:00:00+02

До суду звернувся позивач з вказаною позовною заявою посилаючись на те, що вона звернулася до відповідача з заявою від 09.10.2013 року про призначення пенсії по втраті годувальника відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу». 22.10.2013 року управління надало відповідь, що їй було відмовлено в призначенні пенсії по втраті годувальника. Вважає дії відповідача протиправними з тих підстав, що рішенням Конституційного Суду України від 03.06.1999 року № 5-рп/99 встановлено, що під членом сім'ї треба розуміти особу, яка перебуває з суб'єктом права на пільги щодо оплати користування житлом і комунальними послугами у правовідносинах, природа яких визначається кровними (родинними) зв'язками або шлюбними відносинами, постійним проживанням з військовослужбовцем, працівником міліції, особового складу державної пожежної охорони, ведення з ним спільного господарства. Відповідач обґрунтував свою відмову в призначенні пенсії посилаючись на ст. 21 СК України, де проживання однією сім'єю без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя, а отже, вона (позивач) не має права на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про державну службу». Тоді як, в силу ст.ст. 61, 74 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності є і пенсія по втраті годувальника, яка розраховується із заробітної плати померлого годувальника. Оскільки, вона постійно проживала з померлим годувальником по день смерті, то вона має право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про державну службу». В судовому засіданні представник позивача підтримав усі обставини, які викладені в позовній заяві та позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити. Додатково пояснив, що відповідач посилається на ст. 21 СК України як на підставу своїх заперечень. Позивач отримувала пенсію за віком, та виявила бажання перейти на державну пенсію свого цивільного чоловіка. Враховуючи практику Верховного суду України, померлий є годувальником позивача. В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Пояснив, що позивач не надав документу, який підтверджує, що вона є дружиною померлого. Вони перебували в шлюбі, але в 1990 році вони розлучилися, в пенсійній справі є свідоцтво. Тому позивач не має права на отримання пенсії по втраті годувальника. Є встановлений порядок призначення такої пенсії, і первинний документ є такий, який підтверджує родинні стосунки. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. В суді було встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва. 09.10.2013 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення їй пенсії у зв'язку з втратою годувальника - [PERSON], який помер [INFO] року, відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу». 22.10.2013 року Управління пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва відмовило позивачу у призначенні пенсії у зв'язку з втратою годувальника з тих підстав, що шлюб між нею та померлим [PERSON] не було зареєстровано. Відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» у разі смерті особи у період перебування на державній службі за наявності у померлого годувальника стажу державної служби не менше 10 років непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні (при цьому дітям - незалежно від того, чи були вони на утриманні померлого годувальника), призначається пенсія у зв'язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім'ї у розмірі 70 відсотків суми заробітної плати померлого годувальника, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а на двох і більше членів сім'ї - 90 відсотків. До непрацездатних членів сім'ї належать особи, зазначені у статті 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" Відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. Непрацездатними членами сім'ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону; діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років. Як вбачається з матеріалів справи, позивач посилається на доказ, як на підставу свої позовних вимог, довідку № 175 від 23.09.2013 року, яка видана ДП «Укржитлосервіс», де зазначено, що з [PERSON] проживав її цивільний чоловік - [PERSON] в період з 15.02.1979 року по день смерті - [INFO] року. Враховуючи вимоги чинного законодавства, суд не приймає дану довідку до уваги як належний доказ, оскільки дана довідка нічим не обґрунтована, та не є тим доказом, який підтверджує факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Враховуючи викладене, суд вважає, що по даній справі відсутні будь-які неправомірні дії відповідача. Відповідно до ч. 3, ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Оцінивши за правилами, встановленими ст. 86 КАС України, наявні у матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Результат розгляду: denied