Рішення адміністративного суду від 2014-03-19 00:00:00+02

Позивач [PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом, де просить суд винести рішення, яким визнати протиправними дії інспектора ДПС взводу ДПС ВДАІ з обслуговування м.Кременчука та Кременчуцького району, підпорядкованого УМВС України в Полтавській області, Олексієнка О.О., що виразилися у притягненні його ([PERSON]) до адміністративної відповідальності, та скасувати постанову відповідача серії АА2 № 805859 від 04.01.2014 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення на нього штрафу в розмірі 425 гривень. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав, вказав, що 04.01.2014 року о 14 год. 00 хв. він, керуючи автомобілем «KIA RIO», державний номерний знак [NUMBER], на вулиці 60 років Жовтня в м.Кременчуці був зупинений взводом ДПС ВДАІ за ніби-то ненадання під час повороту праворуч з вулиці Київська на вулицю 60 років Жовтня переваги в русі пішоходам, які рухалися по пішохідному переході. Відповідачем Олексієнком О.О. був складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення та винесено постанову, якою притягнуто його до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.2 КУпАП. Вважає дії інспектора протиправними, а винесену постанову неправомірною, оскільки на момент здійснення ним повороту перед пішохідним переходом на проїжджій частині були відсутні пішоходи. Інспектор виніс постанову на місці зупинки автомобіля, чим порушено його (позивача) право на отримання юридичної допомоги, хоча він заявляв подібне клопотання. В протоколі також не зазначено доказів його вини. На відеозаписі події, що наданий відповідачем, зафіксована завершальна стадія маневру, що не відображає місця знаходження пішохода під час здійснення маневру. Вказаний відеозапис здійснено невідомо коли та з невідомого приладу, дані про сертифікацію якого відсутні, тому цей доказ є неналежним. При цьому, відповідно до Правил дорожнього руху, пішоходам забороняється виходити на проїзну частину не впевнившись у відсутності небезпеки та раптово виходити чи вибігати на проїзну частину, в тому числі на пішохідний перехід. Згідно п.16.2 ПДР на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає. Під терміном «дати дорогу» розуміють вимогу не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість. Як вбачається із відеозапису, пішохід не змінив напрямок свого руху чи швидкість, тому відсутня подія правопорушення. Відповідач Олексієнко О.О. в судове засідання не з»явився, надав суду заяву, де позовні вимоги не визнав. Суд, вивчивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. В силу ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Як встановлено судом, постановою інспектора ДПС взводу ДПС ВДАІ з обслуговування м.Кременчука та Кременчуцького району Олексієнка О.О. від 04.01.2014 року серії АА2 № 805859 притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень. Відповідно до постанови про адміністративне правопорушення [PERSON] 04.01.2014 року о 14.25 годині, керуючи автомобілем «KIA RIO», державний номерний знак [NUMBER], на перехресті вулиць 60 років Жовтня та Київська в м.Кременчуці, повертаючи праворуч не надав переваги в русі пішоходам, які переходили проїзну частину. Зміст постанови відповідає вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП. Постанова прийнята на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, який є носієм фіксації фактичних даних, на основі яких орган (посадова особа), яка вирішує питання щодо притягнення до адміністративної відповідальності встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини. В протоколі про адміністративне правопорушення серії АБ2 № 868484 від 04.01.2014 року, позивач [PERSON] не погодився з порушенням ним Правил дорожнього руху, обґрунтовуючи це тим, що на момент, коли він повертав праворуч і знаходився перед пішохідним переходом, пішохід тільки підходив до проїзної частини. Заперечення позивача спростовуються відеозаписом правопорушення, наданим суду відповідачем, який зафіксував початок та завершальну стадію маневру та з якого вбачається, що пішоходи вже стояли на проїзній частині регульованого пішохідного переходу, коли позивач, керуючи автомобілем, збирався повертати праворуч перед перехрестям. При цьому, коли [PERSON] перетнув пішохідний перехід, пішохід рухався безпосередньо за його автомобілем. Суд вважає наданий відповідачем відеозапис належним та допустимим доказом у справі, виходячи з наступного. Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Як вбачається із відеозапису, порушення фіксувалося з допомогою закріпленого в автомобілі ДАІ відеореєстратора, тобто технічного приладу, який має функцію відеозапису. Відповідно п.12 ч.1 ст.11 Закону України «Про міліцію» міліції для виконання покладених на неї обов'язків надається право, зокрема, проводити аудіо-, відео-, фотофіксацію як допоміжний засіб попередження протиправних дій та розкриття правопорушень. Пунктом 1.1 Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.03.2009 року №111, встановлено, що Інструкція визначає в тому числі завдання та функції працівників підрозділів дорожньо-патрульної служби, що здійснюють нагляд за дорожнім рухом, взаємовідносини та профілактичну роботу з учасниками дорожнього руху, дії під час отримання інформації про дорожньо-транспортну пригоду та порушень правил, норм і стандартів у сфері безпеки дорожнього руху. В силу п.3 Інструкції до завдань та функцій підрозділів ДПС відносяться, зокрема, нагляд за дорожнім рухом з метою забезпечення його безпеки, забезпечення безпечного й безперебійного руху транспортних засобів, попередження та припинення злочинів і адміністративних правопорушень у сфері дорожнього руху, винесення відповідно до чинного законодавства постанов про адміністративні порушення, забезпечення ефективного використання технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху. Згідно пп.7.6 п.7 Інструкції до прав працівників підрозділів ДПС відноситься в тому числі право зупиняти транспортні засоби лише у визначених Інструкцією випадках, використовувати технічні засоби та технічні прилади для виявлення та фіксації порушень правил дорожнього руху, отримані фактичні дані направляти за належністю чи використовувати при складанні адміністративних матеріалів. Згідно п.12.7 Інструкції основними методами несення служби є в тому числі спостереження за дорожнім рухом. Під спостереженням за дорожнім рухом слід розуміти візуальний або за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, які мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, контроль за дотриманням учасниками дорожнього руху встановлених правил, норм та стандартів у сфері безпеки дорожнього руху, доцільністю та ефективністю організації дорожнього руху на посту, маршруті. Положеннями п.19.1, 19.2 Інструкції визначено, що технічні засоби для визначення швидкості руху, фіксації порушень ПДР, складові частини системи відеофіксації транспортних засобів з розпізнаванням номерних знаків, прилади для виявлення підробок у документах застосовуються згідно з інструкціями про порядок їх використання. Працівники підрозділів ДПС, яким видані технічні засоби та прилади, персонально відповідають за їх цілісність та працездатність. Забороняється застосування технічних засобів та приладів, які не сертифіковані, не сертифіковані в Україні, у разі якщо вони підлягають сертифікації відповідно до чинного законодавства, та які не пройшли метрологічної повірки або мають свідоцтво про таку повірку, термін дії якого минув, а також передавати такі прилади для користування безпосередньо на маршруті патрулювання без здійснення контролю командиром підрозділу результатів роботи приладу за зміну. Відеореєстратори не входять до Переліку продукції, що підлягає обов'язковій сертифікації в Україні. Крім цього, у відповідності до ст.ст.10-15 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», на вимірювання у сфері, у якій їх результати можуть бути використані у якості доказу по справі, розповсюджується державний метрологічний нагляд. За таких умов кожен засіб вимірювальної техніки має бути укомплектований документами про допуск даного типу засобів вимірювальної техніки для використання в Україні та про перевірку даного примірника засобу вимірювальної техніки. Як вбачається із вищезазначеного, допуск для використання та перевірка необхідні лише для вимірювальної техніки (пристрій для вимірювання швидкості руху тощо), яким не є відеореєстратор, а тому на нього не розповсюджується державний метрологічний нагляд, а відтак його можна використовувати в якості доказу. При цьому, судом також береться також до уваги, що хоча відповідачем не зазначено в протоколі про наявність відеодоказу, позивач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував, що на наданому відповідачем диску зафіксовано його автомобіль в момент проїзду перехрестя вулиць Київська та 60 років Жовтня в м. Кременчуці 04.01.2014 року і саме цей відеозапис був наданий йому інспектором для перегляду на місці вчинення правопорушення. З цих підстав суд приходить до висновку, що відеореєстратор, застосований відповідачем при виявленні та фіксуванні порушення [PERSON] правил дорожнього руху, є носієм належних доказів в справі про адміністративне правопорушення і використовувався як допоміжний засіб фіксації порушення та є належним доказом в справі. Заперечення позивача щодо відсутності порушень з його боку Правил дорожнього руху, оскільки пішохід не змінив швидкості руху та напрямку, не відповідають вимогам закону. Згідно п. 16.2. ПДРУ на регульованих та нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїжджу частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, що рухаються прямо у попутному напрямку. Тобто, вимоги цього пункту встановлюють пріоритетне право пішохода на перехід проїжджої частини відносно всіх транспортних засобів, які виконують поворот праворуч або ліворуч. Суд також вважає помилковим обґрунтування заперечення позивача тим, що пішохід не змінив швидкість чи напрям руху, а,отже, він не повинен був надавати пішоходу переваги в русі. Законодавство трактує термін «дати дорогу» як вимогу не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість. Тобто, водій зобов»язаний дати дорогу пішоходу, якщо тільки є вірогідність (можливість) зміни ним напрямку руху або швидкості, а не тоді, коли останній вже змінив напрямок чи швидкість руху. Суду не надано доказів того, що [PERSON] дійсно звертався до інспектора ДАІ з клопотанням про відкладення розгляду справи з метою отримання юридичної допомоги. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що відповідач діяв в межах наданих йому службових повноважень, факт порушення позивачем правил дорожнього руху та правомірність винесеної постанови доведено, а отже в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Результат розгляду: denied