Рішення адміністративного суду від 2014-02-27 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що 10.08.2013 року, близько о 15.00 годині, він рухаючись по вул.16 Лінія у м. Луганську, на автомобілі Audi 100, номерний знак [NUMBER] з дотриманням ПДР України, зробив вимушену зупинку для того щоб прийти до тями. Стояла спекотна сонячна погода, температура повітря на сонці сягала 45 градусів. Він гуляв по парку біля готелю «Дружба» та імовірно перегрівся. Коли [PERSON] сів за кермо в розпечений на сонці автомобіль і від'їхав від парку біля готелю «Дружба» то почував себе добре, але перед світлофором на перехресті вул. 16 Лінія та Фрунзе йому раптово стало зле, потемніло в очах. У зв'язку із чим він не мав можливості швидко та безпечно відреагувати на зміни в дорожній ситуації та намагався зупинити авто та припаркуватися у іншому місці, не заважаючи іншим учасникам дорожнього руху. Коли [PERSON] прийшов до тями, побачив, що стоїть перед світлофором на червоне світло, та у цей час, пересікаючи зустрічну смугу, трамвайні колії, нехтуючи ПДР до нього мчить патрульний автомобіль ІДПС ВАЗ та інспектор ДПС 3 взводу ДПС роти ОПС при ЛМУ м. Луганська, Зубков Захар Володимирович, попросив [PERSON] зупинитись далі. Вийшовши зі свого авто та оцінивши обстановку та не звертаючи на всі доводи та пояснення [PERSON], а також пояснення свідків, Інспектор ДПС склав відносно [PERSON] протокол про адміністративне правопорушення та 13.08.2013 року виніс постанову про адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП та наклав штраф у розмірі 425 гривень. У протоколі [PERSON] та свідки одразу зазначили незгоду з викладеними доводами Інспектора ДПС та описали ситуацію, яка насправді склалась. [PERSON] з постановою не згоден, оскільки вважає що вона повністю не відповідає обставинам справи та вимогам закону, а дії інспектора ДПС Зубкова З.В. є незаконними, тому позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом та просить суд скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення АБ2 № 101698 від 13.08.2013 р. про накладення на [PERSON] адміністративного стягнення за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити в повному обсязі, надав аналогічні пояснення тим, що викладені у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, вважає їх надуманими та необґрунтованими, оскільки факт скоєння адміністративного правопорушення позивачем підтверджується даними з протоколу про адміністративне правопорушення, даними з відео файлу та іншими доказами по справі. У зв'язку із чим, просив суд відмовити позивачу у позові. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, переглянувши відеоматеріали співробітників ДПС, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність. Відповідно до ч. 1 ст. 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 162 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. Судом встановлено, що постановою серія АБ2 № 101698 від 13.08.2013 року по справі про адміністративне правопорушення, згідно протоколу про адміністративне правопорушення АБ2 №787649 від 10.08.2013 року позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень (а.с. 6). Як зазначено у постанові 10.08.2013 року, близько 15.00 годин, позивач, рухаючись по вул. 16 Лінія, м. Луганська, на автомобілі Audi 100, д/н [NUMBER], проїхав регульоване перехрестя на заборонене червоне світло світлофора, чим порушив вимоги п. 8.7.3 (е) ПДР України. Переглянувши, у судовому засіданні відеоматеріали, на яких зафіксовано правопорушення та на яких чітко видно, що автомобіль Audi 100 з номерним знаком [NUMBER] цілеспрямовано об'їхав стоячий на червоне світло світлофору автобус та увімкнувши лівий поворотний сигнал, зупинився перед ним, тим самим [PERSON] порушив правила дорожнього руху. Крім того у судовому засіданні було переглянуто відеоматеріали співробітників ДПС, які провели проїзд по маршруту прямування [PERSON] та пояснили, якщо насправді останньому стало зле за кермом, то в нього була достатня відстань від карману готелю «Дружба» до світлофора, щоб зупинитись, та включити аварійний знак, а не прямувати більш ніж 200 метрів та зупинитись за стоп лінією світлофора, об'їхавши попередньо автобус. Ствердження позивача про те, що його зупинка на перехресті була викликана поганим самопочуттям, будь-яким належним та допустимим доказом підтверджена не була, як то медичною довідкою, або іншим чином. Враховуючи викладено, суд вважає, що заявлені вимоги [PERSON] про скасування постанови про адміністративне правопорушення задоволеню не підлягають за необґрунтованістю.

Результат розгляду: denied