Рішення адміністративного суду від 2014-02-05 00:00:00+02

[PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) зареєстрований фізичною особою-підприємцем 01.06.2004 року Виконавчим комітетом Сімферопольської міської ради АР Крим, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця (т.1, а.с.17) та Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (т.1. а.с.19). ФОП [PERSON] є платником податку на додану вартість згідно Свідоцтва платника ПДВ [NUMBER] серії [NUMBER] (т.1, а.с.18). Державною податковою інспекцією у м. Сімферополі ГУ Міндоходів в АР Крим проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП [PERSON] (РНОКПП 183150474) щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та плати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.12.2012 року, за результатами якої складено акт перевірки №11313/17.1/[NUMBER] від 28.11.2013 року (т.1. а.с.9-16). Відповідно до акту перевірки, встановлено порушення самозайнятою особою [PERSON] п.189.1 ст.189, п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України в частині заниження податкового зобов'язання на суму ПДВ - 126 630,51 грн. На підставі акту перевірки Державною податковою інспекцією у м. Сімферополі Головного управління Міндоходів в АР Крим прийнято податкове повідомлення-рішення №0020611710 від 28.11.2013 року, яким позивачу було збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем 126 630,51 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 63315,26 грн. Не погодившись із податковим повідомленням-рішенням, ФОП [PERSON] звернувся до суду за захистом його порушених прав. Встановив фактичні обставини та відповідні цим обставинам правовідносини, надав оцінку доказам, суд вважає адміністративний позов обґрунтованим, виходячи з наступного. При встановленні відповідачем порушення ФОП [PERSON] ст. 189 п. 189.1, ст. 198 п. 198.5 ПК України та заниженні податкового зобов'язання в сумі 126630,51 грн., відповідач виходив з відомостей позивача про наявність дебіторської заборгованості. Так, на стор. 11 акту перевірки (т. І а.с. 14) зазначено, що ФОП [PERSON] надано до перевірки відомість про наявність дебіторської заборгованості по покупцях станом на 31.12.2012 р. у сумі 1555136,52 грн., згідно акту попередньої перевірки дебіторська заборгованість по покупцях станом на 01.01.2012 р. у сумі 954269,31 грн. Далі зазначено, що в ході проведення перевірки позивача, відповідачем досліджувалися накладні на придбання та продаж продукції, банківські виписки, які формують склад податкового кредиту та податкового зобов'язання відповідного періоду, реєстри виданих та отриманих податкових накладних. Отже, при співставленні вищевказаних документів, відповідачем встановлено розбіжність між даними позивача про наявність дебіторської заборгованості по покупцях та даними дійсної перевірки наявності дебіторської заборгованості по покупцям станом на 31.12.2012 року у сумі 759783,1 грн. з ПДВ, а саме: 954269,31 (дебіторська заборгованість на 01.01.2012 року) + 4376140 грн. (податкове зобов'язання без ПДВ за період 2012 року) - 4376011 грн. (валовий дохід згідно декларації про майновий стан за 2012 рік) = 795353,42 грн. На думку відповідача, дані товари на суму 759783,1 грн. (з ПДВ) не відображені у складі податкового зобов'язання за перевіряємий період, згідно наданих документів на реалізацію продукції, а саме податкових накладних, накладних, документів банку не встановлено факту реалізації продукції, у зв'язку із чим, відповідач нарахував грошове зобов'язання позивачу з ПДВ в сумі - 126630,51 грн. З такими висновками відповідача суд не погоджується, оскільки вони не ґрунтуються на податковому законодавстві. Відповідно до статті 14 пункту 14.1.178 ПК України, податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу. Відповідно до зазначеної у податковому повідомленні - рішенні та акту перевірки порушення позивачем ст. 198 п. 198.5 Податкового кодексу України, Платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, за товарами/послугами, необоротними активами, під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи починають використовуватися: а) в операціях, що не є об'єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу); б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку. Платник податку може включити на підставі бухгалтерської довідки до податкового кредиту виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, суми податку, сплачені (нараховані) у вартості товарів/послуг, необоротних активів, що не були включені до складу податкового кредиту при придбанні або виготовленні таких товарів/послуг, необоротних активів, та/або з яких були визначені податкові зобов'язання відповідно до цього пункту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів. З метою застосування цього пункту податкові зобов'язання і податковий кредит визначаються на дату початку фактичного використання товарів/послуг, необоротних активів, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Особливості визначення бази оподаткування в разі постачання товарів/послуг в окремих випадках зазначено у статті 189 ПК України, відповідно до пункту 189.1 якого, у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання. Згідно до п.188.1 ст.188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів, крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів). До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податку безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв'язку з компенсацією вартості товарів/послуг. Нарахування позивачу грошового зобов'язання з ПДВ здійснена відповідачем від сумм дебіторської заборгованості. В матеріалах справи міститься книга обліку доходів та витрат суб'єкта малого підприємництва - фізичної особи (т.1. а.с. 20-25), податкова декларація про майновий стан і доходи за 2012 рік з розрахунком податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих ФОП від провадження господарської діяльності (т.1. а.с. 26-28), податкові декларації з ПДВ з додатками за періоди: - січень 2012 року (т.1. а.с.29-35), лютий 2012 року (т.1. а.с.44-51), березень 2012 року (т.1. а.с.60-66), квітень 2012 року (т.1. а.с. 83), травень 2012 року (т.1. а.с.88-96), червень 2012 року (т.1. а.с.103-113), липень 2012 року (т.1. а.с.121-127), серпень 2012 року (т.1. а.с.136-160), вересень 2012 року (т.1. а.с.176-182), жовтень 2012 року (т.1. а.с.189-195), листопад 2012 року (т.1. а.с.201-207), грудень 2012 року (т1, а.с.220-228). До декларацій надані реєстри виданих та отриманих податкових накладних (т.1. а.с.36-43, 52-59, 67-75, а.с.83-87, 97-102, 114-120, а.с.128-135, 161-175, 183-188, 196-200, 208-219, 229-236). Актами звірок взаємних розрахунків позивача з контрагентами, підтверджено наявність дебіторської заборгованості контрагентів перед позивачем, станом на 31.12.2012 р., зокрема: - ТОВ "Торговий дім "Чорномор" ОРГ" має борг на суму 35562,61 грн., - ТОВ "Грін Айс" має борг на суму 7100,50 грн., - ТОВ "Редкрофт" має борг на суму 3420,18 грн., - ТОВ "Декоста" має борг на суму 10294,05 грн., - ТОВ "Делішес" має борг на суму 13949,99 грн., - ДП "Фуршет Центр" має борг на суму 37715,53 грн., - ДП "Маркет - Плазо" має борг на суму 4205,76 грн., - ДП "Фуршет Регіон" має борг на суму 1434860,36 грн. (т.2. а.с.5-49) Згідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку , затвердженого Наказом Мінфіну N 237 від 08.10.1999 року, дебітори - юридичні та фізичні особи, які внаслідок минулих подій заборгували підприємству певні суми грошових коштів, їх еквівалентів або інших активів; дебіторська заборгованість - сума заборгованості дебіторів підприємству на певну дату. Виходячи з системного аналізу наведених норм податкового кодексу, матеріалів справи, акту перевірки, суд зазначає, що нарахування податку на додану вартість позивачу від сумм дебіторської заборгованості здійснено відповідачем безпідставно, оскільки жодною нормою податкового законодавства, навіть на ті, на які відповідач посилається в акті перевірки, такий розрахунок грошового зобов'язання не передбачено. Крім того, у п. 2.6.2 акту перевірки відповідач дійшов зворотного висновку про відсутність завищення позивачем податкового кредиту у період з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р. В ході розгляду справи судом допитаний свідок - [PERSON], головний державний ревізор - інспектор відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб ДПІ у м. Сімферополі ГУ Міндоходів АР Крим, яка безпосередньо проводила документальну планову виїзну перевірку позивача. Свідок пояснила, що нарахування податку на додану вартість позивачу від сум дебіторської заборгованості здійснено не на підставі податкового кодексу, а за вказівкою начальника ДПІ у м. Сімферополя. Перевіряючи рішення суб'єкта владних повноважень, адміністративний суд у справі щодо їх оскарження на підставі ч.3 ст.2 КАС України перевіряє чи прийнято (вчинено) воно: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. При нарахуванні ФОП [PERSON] суми грошового зобов'язання з ПДВ відповідачем невірно застосовані критерії для визначення бази оподаткування податком на додану вартість, що є порушенням статті 4 пункті 4.1.11 ПК України, якою передбачено єдиний підхід до встановлення податків та зборів - визначення на законодавчому рівні усіх обов'язкових елементів податку. Саме це привело до невірного прийняття відповідачем податкового повідомлення - рішення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про протиправність прийнятого відповідачем податкового повідомлення - рішення № 0020611710 від 28.11.2013 року, про збільшення ФОП [PERSON] суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем - 126 630,51 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 63315,26 грн., яке належить скасувати. Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені витрати з Державного бюджету України.

Результат розгляду: granted