Рішення адміністративного суду від 2014-01-13 00:00:00+02

ДПІ у Шевченківському районі м. Києва ДПС проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Центральна енергетична компанія» щодо документального підтвердження господарських відносин із платником податків ПП «Меріон Груп», їх реальності та повноти відображення в обліку за період з 01.09.2011 по 30.09.2011. За наслідком перевірки було складено акт № 1064/22-30/34191239 від 11.04.2013 (далі - Акт перевірки). Актом перевірки встановлено порушення позивачем пп.14.1.181 п.14.1 ст.14, п. 198.2, 198.3, 198.6 ст.198, п.200.1 ст.200, п.201.4, 201.6 ст.201 Податкового кодексу України - завищено суму податкового кредиту з податку на додану вартість на загальну суму 58 333грн. за вересень 2011 р. На підставі Акту перевірки податковим органом винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення №0005772230 від 26.04.2013, яким позивачу збільшено грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 72 916,25 грн. (58 333 грн. за основним платежем та 14 583,25 грн. за штрафними санкціями). Позивач не погоджується з оскаржуваним рішенням та висновками Акту перевірки, оскільки стверджує про їх протиправність та про реальний характер господарських операцій з ПП «Меріон Груп». Аналізуючи вищевикладені обставини у сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог з урахуванням наступного. Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: - придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; - придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Таким чином, витрати для визначення податкового кредиту для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Підтвердженням даних податкового обліку можуть бути лише достовірні первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. (зазначена позиція висловлювалася неодноразово Верховним Судом України, зокрема в Постанові ВСУ від 17 лютого 2009 року, реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 7046232 та додатково відображена у листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 р. N 742/11/13-11). Так, на підтвердження власної правової позиції позивачем надано копії первинних документів: - договору від 10.12.2010, згідно з умовами якого повірений (ПП «Меріон Груп») зобов'язується укласти від імені та за рахунок довірителя (ТОВ «Центральна енергетична компанія») договір купівлі-продажу електричної енергії з третьою особою та забезпечити підтримку чинності договору купівлі-продажу на весь період його дії (далі - договір від 10.12.2010); акту № ОУ-0000 здачі-прийняття робіт (надання послуг) на загальну суму без ПДВ 291 666,67 грн.; податкової накладної від 27.09.2011 №133 на суму з ПДВ 350 000,00 грн.; плани-графіки купівлі-продажу електричної енергії; звіту повіреного. На підтвердження виконання умов договору від 10.12.2010 позивачем надано суду копії договорів купівлі-продажу (постачання) електричної енергії, укладених між ним та ЗАТ «Запорізький залізорудний комбінат», актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), податкових накладних. Разом з тим, суд не приймає вищезазначені документи як належний доказ підтвердження товарності операцій з ПП «Меріон Груп» з огляду на наступне. Умовами договору від 10.12.2010 передбачено зобов'язання ПП «Меріон Груп» від імені позивача укласти договір купівлі-продажу електричної енергії з третьою особою. Разом з тим, з наданих суду копій договорів купівлі-продажу електричної енергії, укладених між ТОВ «Центральна енергетична компанія» та ЗАТ «Запорізький залізорудний комбінат» вбачається, що ТОВ «Центральна енергетична компанія» при укладенні договору діяло в особі директора Смислова М.О. Зазначені договори ним підписані та скріплені печаткою ТОВ «Центральна енергетична компанія». Таким чином, умови договору від 10.12.2010 не можуть бути виконаними, оскільки ПП «Меріон Груп» участі в укладенні договорів між ТОВ «Центральна енергетична компанія» та ЗАТ «Запорізький залізорудний комбінат» не приймало й, відповідно, дій як повірений не вчиняло. Зазначене підтверджується письмовими поясненнями ЗАТ «Запорізький залізорудний комбінат», наданими на виконання вимог ухвали суду, в яких підприємство зазначило про те, що за період 2010-2011 р.р. ніяких взаємовідносин з ПП «Меріон Груп» не мало, договір продажу електричної енергії з цим підприємством не укладався. Крім того, судом вбачається відсутність розумної ділової мети договору від 10.12.2010, у т.ч. умов щодо «підтримки чинності договору купівлі-продажу на весь період його дії», а також відсутність змісту та порядку реалізації зазначеного договору. Вищевикладене у сукупності свідчить про відсутність реальності господарських операцій між позивачем та ПП «Меріон Груп» за спірний період, у зв'язку з чим підстави для скасування оскаржуваного повідомлення-рішення відсутні. Частиною 1 статті 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Позивач, всупереч положенням ч.1 ст.71 КАС України, не довів суду належними доказами наявність обставин, що обґрунтовують його позовні вимоги.

Результат розгляду: denied