Рішення адміністративного суду від 2014-01-28 00:00:00+02

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Криворізького міського центру зайнятості до Приватного підприємства «Маркетінг» з вимогами: - стягнути з Приватного Підприємства «Маркетінг», (50031, м. Кривий Ріг, вул., Ігнатьєва, 2, ЄДРПОУ 13426611, АКБ «Укрсоцбанк», р/р 0026001100118001) на користь Криворізького міського центру зайнятості (р/р 37173001002770 в УДКУ Дніпропетровської області, ОКПО 21908407, МФО 805012) суму заборгованості зі сплати страхових внесків (недоїмку) в розмірі 193 грн. 22 коп. В обґрунтування позову позивач зазначив, що згідно розрахункової відомості про нарахування та перерахування страхових внесків до Фонду за 2005 рік, самостійно обрахованої та наданої відповідачем до центру зайнятості, станом на 05.12.2013р., борг зі сплати страхових внесків на випадок безробіття перед Фондом в розмірі 193,22 грн. не погашений. Відповідальність за несвоєчасність та неповноту сплати страхових внесків передбачено ст. 38 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Відповідач не виконував покладені на нього, вказаним Законом, обов'язки по сплаті страхових внесків, а отже, зобов'язаний нести передбачену відповідальність по сплаті недоїмки та пені. Крім того, несплата відповідачем страхових внесків до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття завдає шкоди інтересам держави, оскільки це перешкоджає належному акумулюванню у державному Фонді коштів та своєчасному наданню соціальних послуг громадянам у разі їх безробіття, що обмежує гарантоване ст. 46 Конституції України право громадян на соціальний захист, а держава відповідно до ст. 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є гарантом забезпечення застрахованих осіб та надання їм соціальних послуг. Представник позивача в судове засідання не прибув, подав до суду письмове клопотання з проханням розглянути справу без участі позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити. Відповідач до суду не з'явився. Судом було направлено на адресу відповідача копію ухвали про відкриття провадження у справі, судову повістку, проте конверт було повернуто до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». З урахуванням того, що конверт було направлено за адресою місцезнаходження відповідача, яке зазначено у Витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, наданим до матеріалів справи, - суд вважає, що відповідача було належним чином повідомлено про дату, час та місце судового розгляду справи. Згідно ч. 8 ст. 35 КАС України вважається, що повістку вручено юридичній особі, якщо вона доставлена за адресою, внесеною до відповідного державного реєстру, або за адресою, яка зазначена її представником, і це підтверджується підписом відповідної службової особи. Частина 11 ст. 35 КАС України передбачає, що розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином. Згідно ч.4 ст.128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відносини, що виникають з загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття врегульовані, зокрема, нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 року, та Інструкцією «Про порядок обчислення і сплати внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття та обліку їх надходження до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття», затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.12.2000 року за № 339, якими встановлено наступне. Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), страхувальники - роботодавці, застраховані особи, фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних осіб), які використовують працю фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру, які відповідно до цього Закону сплачують страхові внески. Страхування на випадок безробіття є самостійним видом загальнообов'язкового державного соціального страхування, за допомогою якого здійснюється соціальний захист громадян у процесі їх трудової діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (далі - Фонд) створюється для управління страхуванням на випадок безробіття, акумуляції страхових внесків, контролю за використанням коштів, виплати забезпечення та надання соціальних послуг, здійснення інших функцій згідно із цим Законом і статутом Фонду. У відповідності до ч. 1 ст.12 (яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) зазначеного Закону, функції виконавчої дирекції Фонду покладаються на органи державної служби зайнятості. Згідно із ч.1, 2 ст. 34 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) цього Закону Фонд зобов'язаний контролювати правильність нарахування, своєчасність сплати страхових внесків. Також Фонду надане право застосовувати фінансові санкції у разі порушення порядку сплати страхувальниками страхових внесків. Судом встановлено, що 28.12.1996 року ПП «Маркетінг», було взято на облік в Жовтневому районному центрі зайнятості як юридична особа та роботодавець, що використовує найману працю. Згідно наказу Дніпропетровського обласного центру зайнятості № 152 від 23.06.2011р. «Про реорганізацію Криворізького міського центру зайнятості» проведена реорганізація Саксаганського, Жовтневого, Центрально-Міського та Довгинцівського районних центрів зайнятості м. Кривого Рогу шляхом злиття в Криворізький міський центр зайнятості. Згідно розрахункової відомості про нарахування та перерахування страхових внесків до Фонду за 2005 рік, самостійно обрахованої та наданої відповідачем до центру зайнятості, станом на 05.12.2013р., борг зі сплати страхових внесків на випадок безробіття перед Фондом в розмірі 193,22 грн., не погашений. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (в редакції, що діяла до 01.01.2011р.) роботодавець зобов'язаний своєчасно та в повному розмірі сплачувати страхові внески. З 01.01.2011 року набрав чинності Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-17, відповідно до п. 7 «Прикінцевих та перехідних положень» якого, стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється. Згідно п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи викладене, суд вважає правомірним стягнення з відповідача на користь Криворізького міського центру зайнятості заборгованості в сумі 193 грн. 22 коп., оскільки доказів добровільного погашення заборгованості відповідач не надав. Відповідно до ч.4 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати по справі з відповідача не стягуються. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted