Рішення адміністративного суду від 2014-01-23 00:00:00+02

Генічеська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Херсонській області (далі - позивач, Генічеська ОДПІ) звернулась до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] (далі - відповідач, ФОП [PERSON].), у якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просить стягнути податковий борг з єдиного податку у сумі 1505,81 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що згідно заяви про застосування спрощеної системи оподаткування ФОП [PERSON] є платником єдиного податку на підприємницьку діяльність з фізичних осіб. Оскільки відповідачем не сплачено грошове зобов'язання зі сплати єдиного податку за 2013 рік, а також грошове зобов'язання, визначене згідно податкових повідомлень - рішень від 10.09.2013 року №0000862116 та №0000902116, тому позивач просить його стягнути у судовому порядку. Ухвалою суду від 27.12.2013 року відкрито провадження в адміністративній справі. В судове засідання, призначене на 23 січня 2014 року, представники сторін не з'явилися. В позовній заяві позивач просив справу розглянути в порядку письмового провадження. Відповідач заперечень на позов не надав, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про вручення 11.01.2013 року. Частиною 4 ст.128 КАС України передбачено, що у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець 01.03.2011 року та перебуває на обліку платника податків з 03.03.2011 року за №14/29-029, що підтверджується довідкою ДПІ у Цюрупинському районі Херсонської області від 03.03.2011 року №18/29-034. Як вбачається з матеріалів справи, ФОП [PERSON] було подано до Нижньосірогозької МДПІ заяви від 05.03.2012 року та від 03.09.2013 року про застосування спрощеної системи оподаткування, відповідно до яких ФОП [PERSON] було переведено на спрощену систему оподаткування з 01.04.2012 року. Відповідно до пп. 291.2, 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності. Суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку: перша група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб, здійснюють виключно роздрібний продаж товарів з торговельних місць на ринках та/або провадять господарську діяльність з надання побутових послуг населенню і обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує 150000 гривень; друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1000000 гривень. Згідно пп. 293.1., 293.2 ст. 293 Податкового кодексу України ставки єдиного податку встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), та у відсотках до доходу (відсоткові ставки). Фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць: 1) для першої групи платників єдиного податку - у межах від 1 до 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати; 2) для другої групи платників єдиного податку - у межах від 2 до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати. Згідно заяви про застосування спрощеної системи оподаткування ФОП [PERSON] обрано вид діяльності згідно з КВЕД - 52.62.0 "роздрібна торгівля з лотків та на ринках". Як встановлено судом, обраний відповідачем вид господарської діяльності відноситься до першої групи платників єдиного податку, ставка єдиного податку для якого становить 10% відсотків до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, що складає 114,70 грн. у 2013 році. Пунктом 295.1. ст. 295 Податкового кодексу України встановлено, що платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року. Судом встановлено, що згідно зворотного боку облікової картки платника податків, відповідач не сплатив єдиний податок за 2013 рік у сумі 555,11 грн. Крім цього, у період з 06.09.2013 року по 10.09.2013 року податковим органом було проведено документальну перевірку своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків, зборів (обов'язкових платежів) суб'єкта підприємницької діяльності ФОП [PERSON] за період з 03.03.2011 року по 06.09.2013 року, за результатами якої було складено акт від 10.09.2013 року №65/17-3/[NUMBER]. На підставі вказаного акту перевірки були прийняті податкові повідомлення - рішення від 10.09.2013 року №0000862116 про збільшення грошового зобов'язання по єдиному податку за штрафними санкціями у сумі 780,70 грн. та №0000902116 про збільшення грошового зобов'язання по єдиному податку за штрафними санкціями у сумі 170,00 грн., які були вручені відповідачу 22.08.2013 року. Відповідно до п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. Судом зазначає, що відповідачем до матеріалів справи не надано доказів оскарження вищевказаних податкових повідомлень - рішень. Таким чином, відповідно до ст. 57 Податкового кодексу України, грошове зобов'язання, визначене в податкових повідомленнях - рішеннях від 10.09.2013 року №0000862116 та №0000902116 вважається узгодженим та таким, що підлягає сплаті. Згідно зворотного боку облікової картки платника податків станом на 23.01.2014 року відповідач грошове зобов'язання за податковими повідомленнями - рішеннями у сумі 950,70 грн. не сплатив. Таким чином загальна сума несплаченого грошового зобов'язання по єдиному податку станом на дату судового засідання складає 1505,81 грн. Положеннями пп.14.1.175 п.14.1. ст.14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання. За таких обставин, якщо платник податку не сплатив у встановлені строки узгоджені грошові зобов'язання, вони стають податковим боргом. У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п.59.1. ст. 59 ПК України). Відповідно до п.59.1. ст. 59 ПК України, відповідачу була вручена податкова вимога від 14.03.2013 року. Проте, згідно зворотного боку облікової картки платника податків по платежу «єдиний податок з фізичних осіб», загальна сума податкового боргу у розмірі 1505,81 грн. залишається не погашеною. Відповідно до пп.20.1.19 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб'єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України. Підпунктом 87.11 п. 87 ст. 87 Податкового кодексу України встановлено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Оскільки, сума несплаченого податкового боргу підтверджена наявними у справі документами, а відповідач не скористався правом надати заперечення проти позову або докази погашення податкового боргу, тому суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог Генічеської ОДПІ про стягнення з фізичної особи-підприємця [PERSON] податкового боргу з єдиного податку у сумі 1505,81 грн.

Результат розгляду: granted