Рішення адміністративного суду від 2014-02-11 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду із позовом до Генеральної прокуратури України, Прокуратури Хмельницької області про визнання відмови протиправною та зобов'язання виплатити грошову допомогу за два роки роботи. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, наказом Генерального прокурора України від 12.11.2013 року №594 його звільнено з органів прокуратури у зв'язку з виходом на пенсію по інвалідності і виплачено грошову допомогу за 14 років роботи в органах прокуратури. На думку позивача, при визначенні її розміру безпідставно не враховано період його роботи стажистом в органах прокуратури з 08.09.1997 року по 17.12.1998 року. На його звернення щодо виплати йому грошової допомоги в повному обсязі, доплативши за два роки, зарахувавши до стажу роботи , що дає право на отримання вихідної допомоги, періоду роботи стажистом на посадах слідчого Славутської міськрайонної прокуратури та старшого слідчого прокуратури м. Хмельницького з 8.09.1997 року по 17.12.1998 року, йому відмовлено. Відмову вважає протиправною, оскільки суперечить ч.16 ст.50-1 та ст.56 Закону України "Про прокуратуру", чим порушено його законні права. Позивач судове засідання не з"явився, надіслав суду заяву, в якій просить позовні вимоги задовольнити, справу розглянути за його відсутності. Представники відповідачів просили у задоволені позову відмовити та надали суду письмові заперечення. У своїх поясненнях вказують, що вимоги позивача щодо необхідності врахування при визначенні розміру грошової допомоги періоду роботи стажистом і посиланні на ч.6 ст.50-1 закону України "Про прокуратуру" є безпідставними , оскільки ця норма дає право на пенсію. А право на отримання грошової допомоги у разі виходу на пенсію за вислугою років чи по інвалідності визначено ч.16. ст.50-1 цього закону. Перелік посад, що передбачено умови виплати грошової допомоги , вказаний у ст.56 вказаного закону. Зазначений перелік посад, робота на яких дає право на отримання грошової допомоги, є вичерпним. Суд, заслухавши пояснення представників відповідача, ознайомившись із матеріалами справи встановив наступне. Позивач, відповідно до наказу від 05.09.1997 року №353-о прокурора Хмельницької області з 08.09.2997 року працював стажистом на посаді слідчого Славутської міськрайонної прокуратури. Наказом №417 -0 від 18.03.1998 року його переведено на посаду старшого слідчого - стажиста прокуратури м. Хмельницького. Згідно наказу № 557-0 від 17.12.1998 року призначено виконувачем обов"язків старшого слідчого прокуратури м. Хмельницького Хмельницької області. Позивач вказує, що безперервно працював в органах прокуратури до виходу на пенсію. Наказом Генерального прокурора України від 12.11. 2013 року №594 звільнено з органів прокуратури з зв"язку з виходом на пенсію по інвалідності. На підставі вказаного наказу виплачено вихідну допомогу за 14 років роботи в органах прокуратури, при цьому не зараховано стаж роботи стажистом в органах прокуратури до стажу роботи на прокурорських посадах. Наведене підтверджується записами у трудовій книжці. Із інформації наданої у судовому засіданні представниками відповідача № 11-3023 вн -13 від 29.11.2013 року слідує, що стаж роботи на прокурорсько - слідчих посадах ( повні роки) колишнього заступника прокурора Хмельницької області [PERSON] у зв"язку з виходом на пенсію за вислугою років згідно із ст.50-1 закону " Про прокуратуру" , кількість повних років в органах прокуратури складає ( час роботи стажистом 1 рік 3 місяці не враховано) складає 14 років 10 місяців. Під час судового розгляду представниками відповідача не заперечується, що позивач фактично займав та виконував роботу слідчого прокуратури. Відповідно до ч.16 ст.50-1 Закону України " Про прокуратуру" прокурорам і слідчим у разі виходу на пенсію за вислугою років чи по інвалідності виплачується грошова допомога у розмірі місячного заробітку, з якого обчислена пенсія, за кожен повний рік роботи прокурором, слідчим прокуратури чи на посадах у науково - навчальних закладах прокуратури. положеннями ч.6 статті 50-1 закону України " Про прокуратуру", до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років чи по інвалідності, зараховується час роботи на прокурорських посадах. перелічених у статті 56 цього закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, у тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими. суддями. на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають посади з вищою юридичною освітою, в науково - навчальних закладах генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди , а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба. половинна строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. З огляду на викладений аналіз приведених норм, позивачу слід зарахувати до стажу роботи, який дає право на отримання грошової допомоги у зв"язку з виходом на пенсію по інвалідності, період роботи стажистом слідчого Славутської міськрайонної прокуратури та посаді старшого слідчого - стажиста прокуратури м. Хмельницького, оскільки виконував безпосередньо функції слідчого, а відтак відмова Прокуратури Хмельницької області щодо неврахування вказаного вище періоду роботи стажистом є протиправною. Суд не може погодитися із позицією представників відповідача, що право на пенсію і право на отримання грошової допомоги у зв"язку з виходом на пенсію за вислугою років чи по інвалідності є різні поняття і при цьому посилаються на положення ст.56 Закону України "Про прокуратуру" , де на їх думку визначено поняття " прокурор" і надано вичерпних перелік осіб, які мають право на отримання такої допомоги. Право на пенсію та право на отримання грошової допомоги визначені положеннями ст.50-1 вказаного Закону і в цій статті відсутнє обов"язкове посилання на застосування положень на ст.56 цього Закону при призначенні пенсії та виплаті грошової допомоги. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України. В силу ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Частиною 2 статті 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що відповідач неправомірно відмовив [PERSON] у зарахуванні до стажу роботи, період роботи стажистом на посадах слідчого Славутської міськрайонної прокуратури та старшого слідчого прокуратури м. Хмельницького та незаконно відмовив у виплаті грошової допомоги, а тому позовні вимоги слід задоволити.

Результат розгляду: granted