Рішення адміністративного суду від 2014-02-24 00:00:00+02

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва, в якому просила визнати неправомірною відмову відповідача в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, викладеному у листі відповідача № 14884/06 від 25.12.2013 року. Також, позивач просила зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці відповідно до довідки про заробітну плату працюючого судді Апеляційного суду Київської області, виходячи з 86 % заробітної плати судді і доплати за вислугу років 70 відсотків посадового окладу судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 1 грудня 2013 року до зміни розміру грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. В своєму позові позивач зазначала, що вона є суддею у відставці і відповідно до ст. 43 Закону України "Про статус суддів" чинної на час призначення їй щомісячного грошового утримання, за нею зберігається звання судді і такі ж гарантії соціального захисту, як і до виходу у відставку. Розмір довічного грошового утримання судді у відставці, як на час призначення грошового утримання, так і на даний час пов'язаний із заробітною платою працюючого на відповідній посаді судді у певному процентному співвідношенні. Однак, на звернення позивача щодо проведення перерахунку довічного грошового утримання з 01 грудня 2013 року згідно довідки Апеляційного суду Київської області №04-25/159, яку позивач отримала 13 грудня 2013 року, відповідач УПФУ в Солом'янському районі м. Києва, листом № 14884/06 від 25.12.2013 року відмовив в проведенні перерахунку з посиланням на Закону України "Про судоустрій та статус суддів", яким передбачено проведення перерахунку довічного грошового утримання лише суддям Конституційного Суду України. Позивач вважає такі дії неправомірними та такими, що порушують її права і законні інтереси, а тому змушена звернутися з позовом до суду. Відповідач надав суду заперечення на позов, вважав його безпідставним і просив у його задоволенні відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач є суддею у відставці, що підтверджується копією посвідчення [NUMBER] Апеляційного суду Київської області та відповідно до ст. 43 Закону України "Про статус суддів" (чинною на період виходу позивача у відставку) за нею зберігається звання судді і такі ж гарантії соціального захисту, як і до виходу у відставку. Згідно довідки Апеляційного суду Київської області № 04-25/159, суддівська винагорода працюючого на відповідній посаді судді з 01 грудня 2013 року складає: посадовий оклад - 13398,00 гривень, надбавка за вислугу років (70%) - 9378,60 гривень, разом 22776,60 гривень. Також, судом встановлено, що позивач [PERSON] перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва та отримує щомісячне довічне грошове утримання, призначене як судді, яка вийшла у відставку з Апеляційного суду Київської області та обчислене відповідно до Закону України «Про статус суддів». До вказаного управління позивач [PERSON] зверталася щодо проведення перерахунку та виплату довічного грошового утримання, як судді у відставці. Листом № 14884/06 від 25.12.2013 року УПФУ в Солом'янському районі м. Києва відмовило в проведенні перерахунку, в зв'язку з тим, що частиною 4 статті 138 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" визначено, що у разі зміни розміру грошового утримання діючих суддів Конституційного суду України відповідно здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного грошового утримання. Перерахунок щомісячного грошового утримання здійснюється з усієї суми заробітної плати діючих суддів Конституційного суду України. Тобто передбачено проведення перерахунку довічного грошового утримання лише суддям Конституційного суду України. Відповідно до ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Згідно вимог ст. 8 Конституції України, Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ, організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення. Статтею 126 Конституції України передбачено незалежність і недоторканість суддів, які гарантуються Конституцією і Законами України. Таким чином, незалежність суддів є невід'ємною складовою їхнього статусу, конституційним принципом організації та функціонування суддів і професійної діяльності суддів. Згідно вимог статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесення нових змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Законом України «Про судоустрій та статус суддів» передбачена гарантія матеріального забезпечення судді у відставці, зміст та обсяг прав останнього не може бути звужений з мотивів неясності, неповноти, суперечливості законодавства, що регулює спірні правовідносини. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 року № 8 рп/2005 щомісячне довічне грошове утримання це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. Згідно зі ст. 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів. Це положення передбачає і фінансування щомісячного довічного грошового утримання суддів за рахунок коштів Державного бюджету України, а не Пенсійного фонду України. Відповідно до ч. 3 статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», в редакції із змінами внесеними Законом України від 08.07.2011 року N 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування який працює на відповідній посаді. Згідно з ч. 5 статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», в редакції із змінами внесеними Законом України від 08.07.2011 року N 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» виплата щомісячного довічного грошового утримання, призначеного відповідно до цієї статті, на період роботи на посадах, які дають право на його призначення або право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених законами України «Про прокуратуру», «;Про наукову і науково-технічну діяльність», «;Про статус народного депутата», «;Про державну службу» припиняється. На цей період призначається і виплачується пенсія відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України. Рішенням Конституційного Суду України від 03.06.2013 року № 3-рп/2013 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними): - частину третю, перше, друге, третє речення частини п'ятої статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року N 2453-VI у редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року N 3668-VI; - статтю 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року N 3668-VI в частині поширення її дії на Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року N 2453-VI; - абзац другий пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року N 3668-VI, зі змісту якого вбачається, що виплата суддям пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої, третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року N 1058-IV та без проведення інших перерахунків, передбачених законодавством. Редакція ч. 3 статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до внесення до неї змін Законом України від 08.07.2011 року N 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» передбачала, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. Таким чином, з урахуванням наведених норм, суд зазначає, що розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці визначається в залежності від розміру суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді; що з 03.06.2013 року є необмеженим у розмірі та визначається, виходячи з 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, і що за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. Отже, суддя вважає, що позивач має право на перерахунок з 01.12.2013 року щомісячного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідки Апеляційного суду Київської області № 04-25/159, а тому відмову у перерахунку не можна вважати правомірною. Статтею 6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. А тому позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача здійснювати виплату щомісячного довічного грошового утримання до зміни розміру грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, не підлягають задоволенню. На підставі наведеного, ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013 року № 3-рп/2013,

Результат розгляду: partial