Рішення адміністративного суду від 2014-01-12 00:00:00+02

У липні 2012 року [PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом (а.с.3-7), пізніше уточненим (а.с.69-70) до Іллічівської міської ради Одеської області (треті особи - [PERSON], відділ Держкомзему у місті Іллічівську Одеської області), стверджуючи, що він є співвласником житлового будинку з господарськими будівілями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Йому (позивачу) належить 29/50 частин зазначеного домоволодіння, решта 21/50 частин цього домоволодіння належить [PERSON] Позивач вказує, що йому нещодавно стало відомо, що земельна ділянка, на якій розташоване спільне нерухоме майно була одноособово приватизована [PERSON] (без його відома та згоди) за рішенням Іллічівської міської ради, внаслідок чого належні йому будівлі та споруди опинилися на чужій території. У зв'язку з цим позивач звернувся до суду з позовом та просить суд: - визнати незаконним рішення Іллічівської міської ради №146/49-V від 22 грудня 2006 року в частині затвердження нового проекту землеустрою і видачі державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,10 га по [ADDRESS] [PERSON]; - визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №658952 від 03 серпня 2007 року, виданий [PERSON] Іллічівським міським відділом земельних ресурсів (нині - відділ Держкомзему у м.Іллічівськ Одеської області) на підставі рішення Іллічівської міської ради №146/49-V від 22 грудня 2006 року; - визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий [PERSON] Іллічівським міським відділом земельних ресурсів (нині - відділ Держкомзему у м.Іллічівськ Одеської області) на підставі рішення Іллічівської міської ради №146/49-V від 22 грудня 2006 року на земельну ділянку площею 0,093 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства за адресою: [ADDRESS] В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав адміністративний позов, просив його задовольнити у повному обсязі. Відповідач був належним чином повідомлений про день і час судового розгляду справи, в судове засідання не з'явився та надав до суду письмові заперечення проти позову (а.с.22-24), просив у задоволенні позову відмовити, мотивуючи тим, що рішення щодо передачі у власність [PERSON] вищевказаної земельної ділянки не розглядалось, а прималося рішення Іллічівської міської ради від 22.12.2006 року №146/49-V про видачу [PERSON] державних актів на право власності на земельні ділянки загальною площею 0,193 га, які належали їй згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВСК №029991 від 25.11.2005р., тому підстави для визнання незаконним рішення відсутні. Третя особа - [PERSON] та її представник в судовому засіданні заперечили проти задоволення позову, надали письмові заперечення (а.с.53-54), просили суд відмовити в позові, мотивуючи тим, що позивач не є належним позивачем у справі, оскільки він не є ані землекористувачем, ані власником земельної ділянки та вказана земельна ділянка належала на праві власності батькові [PERSON] - [PERSON], який помер [INFO] року, на підставі державного акту на право приватної власності на землю, виданого 12.08.1998 року. Представник третьої особи - відділу Держкомзему у місті Іллічівську Одеської області був належним чином сповіщений про день і час судового розгляду справи, однак в судове засідання не зявився, заперечення проти позову не надав. Заслухавши присутніх сторін по справі, вивчивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №658952, [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,100 га., яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.9) та відповідно до копії акту від 03.05.2007 року (а.с.10), встановлено (відновлено) в натурі межі земельної ділянки. На підставі договору міни від 04.08.2005 року №4719 29/50 частин в праві спільної часткової власності на майно, перейшло у власність [PERSON] (а.с.11). Належні [PERSON] 29/50 частин житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами складаються в цілому з одного бутового будинку літ. «А», літній душ літ. «Д», сараї літ. «Ж, З, И, Л», навіс літ. «К», вбиральня літ. «М», №1-4 - дворові споруди, житловою площею 46,6 кв.м., загальна площа будинку - 75,6 к.в.м, що розташований на земельній ділянці комунальної власності Іллічівської міської ради розміром 1999 кв.м. Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.12.2005 року №5367, 21/50 частина в праві спільної часткової власності на майно, належить [PERSON] (а.с.12). Спадкове майно, на яке видано свідоцтво складається в цілому з одного житлового бутового будинку, жилою площею 46,6 кв.м., що розташований на земельній ділянці приватної власності, розміром 0,20 га з господарчими спорудами: «Д» - літній діш, «Ж, З, И, Л» - сараї, «К» - навіс, «М» - вбиральня, №1-4 дворові споруди. Належність [PERSON] 29/50 частин та [PERSON] 21/50 часток на садибний індивідуальний житловий будинок [ADDRESS], також підтверджується копією технічного паспорту (а.с.13-14). Згідно копії договору купівлі-продажу від 30.10.1991 року (а.с.15), [PERSON] продав [PERSON] 1/4 частини житлового будинку і в користування покупця переходить літ. «А» переобладнана з кладової літ. «В» житлова 2-3 - 14,4 кв.м. і 1/2 огорожі №2. Далі, згідно копії договору купівлі-продажу від 13.01.1997 року (а.с.16), [PERSON] продав [PERSON] 17/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS], які складаються в цілому з кам'яного будинку літ. «А», загальною площею 46,6 кв.м., з господарськими спорудами: «Б, Ж, З, Л» - сараї, «Д» - душ, «К» - навіс, «И» - сарай кладова, « 1-3» - дворові споруди. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.26) від 25.11.2005 року, [PERSON] отримала у спадщину земельну ділянку площею 0,20 га, наданої для ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території [ADDRESS] Згідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.12.2005 року (а.с.27-28), [PERSON], після смерті [PERSON], отримала спадкове майно, яке складається з 21/50 частини житлового будинку, що розташований на земельній ділянці приватної власності, розміром 0,20 га, що знаходиться в [ADDRESS], що належдала померлому на підставі договорів купівлі-продажу від 30.01.1997 року та від 30.10.1997 року. Відповідно до копії державного акту на право приватної власності на землю (а.с.29-30), земельна ділянка, що розташована на [ADDRESS] передана [PERSON] для ведення особистого підсобного господарства. Згідно із копією рішення Іллічівської міської ради від 22.12.2006 року №146/49-V, вирішено вилати [PERSON] державні акти на право приватної власності на земельні ділянки загальною площею 0,193 га, які розташовані за адресою: [ADDRESS], з їх цільовим використанням: 0,100 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та 0,093 га для ведення особистого селянського господарства (а.с.31). Выдповыдно до висновку судової будівльно-технічної експертизи №672/2013 від 16.04.2013 року (а.с.88-91): - досліджує мий державний акт на земельну ділянку серії ЯЕ №658952 ваід 03.08.2007 року, виданий [PERSON] відповідає вимогам існуючих будівельних норм: ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень»: по ширині проїзду не менше 3,50 м., достатнього для проїзду пожежних машин, на відстані ближче 5 м. від стіни частини жилого будинку, розташованого на досліджуваній земельній ділянці - п.3.22; - досліджуваний державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №658952 від 03.08.2007 року, виданий [PERSON] не відповідає вимогам діючих будівельних норм: ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень»: по відстані від межі досліджуваної земельної ділянки до найбільш виступаючих конструкцій стін жилого будинку і прибудов до нього менше 1,0 м. для догляду за будівлею і здійснення його поточного ремонту - п.3.23*. У звязку з відсутністю в нормативній документації визначення «конфігурація», експертом дане поняття розуміється слідуючим чином: конфігурація земельної ділянки є совокупність внутрішніх кутів і горизонтальних меж. Співвідношення внутрішніх кутів дослуджуваних державних актів перевірити на відповідність не представляється за можливе у зв'язку з відсутністю необхідних відомостей в матеріалах справи. За даними проведеного дослідження встановлено, що державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №658952 від 03.08.2007 року, виданого [PERSON] в частині меж земельної ділянки не відповідає попередньому державному акту про право власності на землю серії ІV-ОД №024999 від 12.08.1998 року, виданого попередньому співвласнику жилого будинку за адресою: [ADDRESS] [PERSON] - при існуючій відстані (0,98 м) від жилого будинку (в районі існуючого входу в приміщення в користанні [PERSON]) до межі земельної ділянки [PERSON], установленій на підставі додатку до акту встановлення в натурі меж земельної ділянки від 03.05.2007 року, виконати вимоги п.п.2.13, 2.14 ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення», п.1.28 СНіП 1.08.01-89 «Житлові будівлі» відповідно обов'язкової наявності тамбура при вході в приміщення жилого будинку, який знаходиться в користування [PERSON] не представляється можливим. - виходячи з проведеного дослідження, порядок користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS], закріплений правовстановлюючими документами на житловий будинок і частину земельної ділянки не відповідають долям кожного із співвласників жилого будинку. Також судом досліджено копію висновку експерта №673/2013 від 16.04.2013 року судової будівельно-технічної експертизи (а.с.166-172), відповідно до якої: - по першому питанню: згідно існуючих в додаткових матеріалах розрахунків долей відчужуваних частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS] в 21/50 частин на праві спільної часткової власності були включені літ. «А1», 1/2 частина літ. «№2», які склали 1/4 частину від всього домоволодіння і приміщення 1-4 площею 16,3 кв.м., 1/2 частина літ. №1,2, які склали 17/100 частин від всього домоволодіння. Згідно розрахунків долей відчужуваних частин, що є в додаткових матеріалах, не встановлено, які з приміщень, будівель і споруд входили в 29/50 частин в праві спільної часткової власності, тому що представлені розрахунки долей проводилися на відчужувані частини домоволодіння; - по другому питанню: долі співвласників на момент проведення обстеження по існуючому порядку користування будовами і спорудами за адресою: [ADDRESS] фактично складає: [PERSON] - 7/50 частин, які складаються з наступних будівель та споруд: з житлового будинку літ. «А», приміщення площею 31,5 кв.м., кухня-коридор - площею 9,7 кв.м., житлова кімната - площею 19,2 кв.м., санвузол - площею 2,6 кв.м., огорожа №2, калитка №5, водомірний вузол №6. [PERSON] - 43/50 частин, які складаються з наступних будівель і споруд: з житлового будинку літ. «А» приміщення площею 16,3 кв.м., коридор площею 5,5 кв.м., прихожа площею 9,4 кв.м., парна площею 5,2 кв.м., житлова кімната площею 14,5 кв.м., житлова кімната площею 16,3 кв.м., санвузол площею 3,1 кв.м., кухня площею 9,3 кв.м., сарай літ. «З», сарай літ. «И», навіс літера «К», уборна літ. «Н», літня кухня літ. «О», навіс літ. «о», літній душ літ. «П», ворота №1, цистерна №3, водомірний вузол №7; - по третьому і четвертому питанню: Розділити житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] при якому: [PERSON] в рамках її 21/50 частин виділити з житлового будинку літ. «А» житлову кімнату площею 16,3 кв.м., прибудови літ. «А1», «а», «а3», сараї літ. «З», «И», «Л», навіс літ. «К», уборні літ. «М», «Н», літню кухню літ. «О», навіс літ. «о», літній душ літ. «П», ворота №1, цистерну №3; [PERSON] в рамках його 29/50 частин виділити з житлового будинку літ. «А» коридор площею 6,3 кв.м., жилову кімнату площею 16,1 кв.м., кухню площею 8,0 кв.м., огорожу №2, ворота №4, не представляється за можливе. Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №658952, [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,100 га., яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). Згідно п.«г» ч.3 ст.152 ЗК України, захист прав громадян на та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Таким чином, для того, щоб визнати недійсним правовий акт індивідуальної дії органу місцевого самоврядування, необхідно щоб він одночасно суперечив вимогам закону та порушував права інших осіб. [PERSON] в поданому ним позові вказує на те, що відповідач порушив його право на користування належними йому господарським будівлями та спорудами, оскільки він не може проходити до усіх належних йому будівель, не інакше, як через земельну ділянку, на яку видано державні акти на підставі рішення Іллічівської міської ради №146/49-V від 22 грудня 2006 року Суд вважає, що рішення Іллічівської міської ради не порушило прав позивача, що полягає в наступному. Для того, щоб позивач мав право пред'явити вимогу про визнання рішення органів місцевого самоврядування недійсним (незаконним), внаслідок порушення, на його думку, прав на користування належними йому будівлями та спорудами, останній повинен мати необхідний обсяг прав та обов'язків щодо володіння та користування цим майном та землею. Для того, щоб позивач мав право пред'явити вимогу про визнання рішення органів місцевого самоврядування недійсним (незаконним), внаслідок порушення, на його думку, прав на користування належними йому будівлями та спорудами, останній повинен мати необхідний обсяг прав та обов'язків щодо володіння та користування цим майном та землею. У відповідності до ст.125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ст.126 Земельного Кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". При таких обставинах, позивач не надав суду документ, що посвідчує право власності чи право користування земельною ділянкою, на якій знаходяться належні йому будівлі та споруди, яким є державний акт про право власності чи право користування земельної ділянки, а також не надав суду доказів відведення її меж у натурі. Таким чином, позивач не має законного права власності чи права користування спірною земельною ділянкою, а тому його право щодо землі не може бути порушено внаслідок прийняття рішення Іллічівською міською радою, оскільки [PERSON] не має передбаченого законом обсягу прав щодо володіння та користування вказаною вище земельною ділянкою. Крім того, згідно ч.1 ст.72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до копії мотивуючої частини рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 28 жовтня 2013 року (а.с.174-179), вказано, що: «..шляхом хронологічного дослідження проведення технічних інвентаризацій і зміни долей власників житлового будинку за адресою: [ADDRESS], висновку судового експерта, судом встановлено, що визнання права власності на вищевказані будівлі призвело до зміни долей співвласників (а.с.60 інвентаризаційної справи), які за перерахунком долей не зверталися та зміни до правовстановлюючих документів не проводились. На надано таких доказів і суду під час судового розгляду справи». В судовому засіданні позивачем не наведено доказів належності йому спірних будівель, які розташовані на спірній земельній ділянці. Отже, зважаючи на те, що підставою видачі [PERSON] державних актів на право власності на земельні ділянки загальною площею 0,193 га, були свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВСК №029991 від 25.11.2005р., рішення Іллічівської міської ради від 22.12.2006 року №146/49-V про видачу [PERSON] державних актів на право власності на земельні ділянки загальною площею 0,193 га, які розташовані за адресою: [ADDRESS], з їх цільовим використанням: 0,100 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та 0,093 га для ведення особистого селянського господарства - є таким, що відповідає вимогам частини 3 статті 2 КАС України, оскільки прийняте у межах наданих відповідачу повноважень, тобто з врахуванням усіх обставини, що мають значення для прийняття рішення. Відповідно до приписів статей 13 та 41 Конституції України, від імені українського народу права власності здійснюють органи державно влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією і усі суб'єкти права власності рівні перед законом. Кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст.ст.142-145 Конституції України до матеріальної основи органів місцевого самоврядування, крім інших об'єктів, належить земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень.

Результат розгляду: denied