Рішення адміністративного суду від 2014-01-22 00:00:00+02

26 листопада 2013р. Криворізька центральна об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області звернулася з позовом до Фізичної особи - підприємця [PERSON] та просить: - стягнути з Фізичної особи - підприємця [PERSON] до бюджету загальну суму податкового боргу по орендній платі за землю у розмірі 20126 грн. 87 коп. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач перебуває на обліку у позивача та є платником орендної плати за землю. Відповідач станом на 01.11.2013 року має податковий борг з орендної плати за землю у сумі 20126 грн. 87 коп., який утворився з січня 2013 року по вересень 2013 року у зв'язку з несплатою податкових зобов'язань визначених податковою декларацією з плати за землю від 26.03.2013 року № 1300003555 та за податковим повідомленням-рішенням від 20.06.2013 року № 0005901703, прийнятим на підставі акта перевірки від 20.06.2013 року №1690/173/[NUMBER]. Відповідачем своєчасно не сплачені податкові зобов'язання, чим порушені вимоги ст.57, ст.87, ст.89 Податкового кодексу України. Податкові вимоги на адресу відповідача податковою інспекцією направлялися ще у 2010 році та направлення податкових вимог на новостворений податковий борг чинним законодавством не передбачено. Відповідач про відкриття справи у скороченому провадженні був повідомлений належним чином відповідно до вимог ч. 11 ст. 35 Кодексу адміністративного судочинства України за адресою, зазначеною у довідці з ЄДРПОУ від 17.10.2013р. (а.с. 6). Згідно ч.11 ст.35 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином. Відповідно до ч. 4 ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи в порядку скороченого провадження суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне судове рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступних підстав. Пунктом 7 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суб'єктом владних повноважень - є орган державної влади орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України позивачем є особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду. Частиною 2 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України. З 01.01.2011р. набрав чинності Податковий кодекс України. Відповідно до п.п.20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника на суму податкового боргу або його частини. Згідно п.87.11 ст. 87 Податкового кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Тобто, позивач - орган державної податкової служби є суб'єктом владних повноважень, який у спірних правовідносинах реалізує надані йому владні управлінські функції та має право звертатися до суду з відповідними позовними вимогами щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг. Статтею 16 Податкового кодексу України визначено, що платники податків зобов'язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом. Підпунктом 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановленим цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суми такого грошового зобов'язання. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] зареєстрований як фізична особа - підприємець за адресою: [ADDRESS], перебуває на обліку як платник орендної плати за земельні ділянки в Криворізькій центральній об'єднаній державній податковій інспекції, що підтверджується копією Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця від 29.12.2006р. та копією Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 17.10.2013р. (а.с. 5-6). Судом встановлено, що 26.03.2013 р. відповідачем до органу державної податкової служби була подана податкова декларація № 1300003555 з плати за землю за 2013 р. на загальну суму 26609 грн. 16 коп. з розбивкою помісячної сплати з січня по грудень 2013 р. в розмірі 2217, 43 грн. (а.с. 11-12). Згідно до вимог п. 287.3 ст.287 Податкового кодексу України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік сплачується рівними частинами власниками та землекористувачами земельних ділянок за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового звітного періоду. Таким чином, з урахуванням вказаної норми відповідач повинен був сплатити суму грошового зобов'язання за вказаною податковою декларацією за січень 2013 р. - у строк до 02.03.2013 р., отже, податковий борг виник з 03.03.2013 р.; за лютий 2013 р. - у строк до 30.03.2013р., отже, податковий борг виник з 31.03.2013 р.; за березень 2013 р. - у строк до 30.04.2013 р., отже, податковий борг виник з 01.05.2013р.; за квітень 2013р. - у строк до 30.05.2013р., отже, податковий борг виник з 31.05.2013р.; за травень 2013р. - у строк до 30.06.2013р., отже, податковий борг виник з 01.07.2013р.; за червень 2013р. - у строк до 30.07.2013р., отже , податковий борг виник з 31.07.2013р.; за липень 2013р. - у строк до 30.08.2013р., отже, податковий борг виник з 31.08.2013р.; за серпень 2013р. - у строк до 30.09.2013р., отже, податковий борг виник з 01.10.2013р.; за вересень 2013р. - у строк до 30.10.2013р., отже, податковий борг виник з 31.10.2013р. Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку боргу видно, що відповідач має податковий борг з орендної плати за земельні ділянки за період з січня по вересень 2013 р. по вищевказаній податковій декларації, а також податковий борг по податковому повідомленню-рішенню №0005901703 від 20.06.13р., у загальній сумі податкового боргу - 20126,45 грн. (а.с. 10). Податковий борг у сумі 170 грн. за податковим повідомленням-рішенням №0005901703 від 20.06.2013р. виник у відповідача за результатами проведеної перевірки згідно акту від 20.06.2013р. №1690/173/[NUMBER] з питання несвоєчасного подання податкової декларації з плати за землю за 2013 рік, яке було вручено відповідачеві 20.06.2013р., що підтверджується відміткою про вручення на корінці податкового повідомлення-рішення (а.с.14-15). З урахуванням дати вручення відповідачеві вищевказаного податкового повідомлення-рішення згідно до вимог п.58.3 ст.58 Податкового кодексу України, податковий борг в сумі 170 грн. за даним податковим повідомленням-рішенням виник у відповідача з урахуванням вихідних днів 02.07.2013р. Податковим органом вживалися заходи щодо направлення відповідачеві податкових вимог про сплату боргу у відповідності до вимог ст.6 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» ( чинного станом на 2010 рік) та були сформовані дві податкові вимоги №1/1031 від 05.08.2010 року та №2/1225 від 06.09.2010 року, які були вручені відповідачу 05.08.2010 р. та 06.09.2010р. відповідно, які залишилися непогашеними. У відповідності до п. 60.6 ст.60 Податкового кодексу України на суму збільшення податкового боргу окрема податкова вимога не надсилається (не вручається). Відповідної правової позиції дотримується і з Вищий адміністративний Суд України у інформаційному листі від 23.04.2012 року № 1044/11/13-а. У відповідності до ст. 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком і збором. П. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України передбачено, що якщо платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання, яку зазначає у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу, така сума грошового зобов'язання є узгодженою. Пунктом 56.11 ст. 56 Податкового кодексу України визначено, що не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків. Також, у відповідності до вимог п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків, зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження. Згідно ч. 1 ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а за змістом ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Відповідач не надав суду доказів погашення узгодженого податкового боргу по орендній платі за земельні ділянки за період з січня по вересень 2013р. у встановлені законодавством строки, а також не надав суду доказів щодо оскарження податкового повідомлення-рішення від 20.06.2013р. у встановленому законодавством порядку згідно до вимог ст.57 Податкового кодексу України. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача податкового боргу по орендній платі за землю за січень-вересень 2013р. є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з вимог вищенаведеного чинного законодавства України. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що згідно ч.4 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Результат розгляду: granted