Рішення адміністративного суду від 2014-02-21 00:00:00+02

07 лютого 2014 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Херсонській області (далі - позивач, Інспекція ДАБК) до Відділу Державної виконавчої служби Новокаховського міського управління юстиції Херсонської області (далі - відповідач, ВДВС Новокаховського МУЮ) з позовними вимогами про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, а саме: - визнати неправомірними дії відповідача щодо прийняття 08 листопада 2013 року рішення про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП№40675511; - скасувати постанову відповідача від 08 листопада 2013 року про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП№40675511; - зобов'язати відповідача відкрити виконавче провадження стосовно постанови №152/Нк від 15 жовтня 2013 року. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 03 лютого 2014 року Інспекція ДАБК отримала постанову відповідача про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа) від 08 листопада ВП№ 40675511. Державним виконавцем ВДВС Новокаховського МУЮ Тереховою І.Д. в оскаржуваній постанові було зазначено, що «виконавчий документ не відповідає вимогам п.8 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: у постанові строк пред'явлення два роки. Відповідно до пп.1,2 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом. Позивач вважає постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа) неправомірною та просить зобов'язати відповідача відкрити виконавче провадження, в зв'язку з помилковим тлумаченням ВДВС норм законодавства. В судове засідання представник позивача не прибув, але надіслав 21 лютого 2014 року заяву про розгляд справи без участі представника позивача. Відповідач в судове засідання не прибув, але надіслав 21 лютого 2014 року заяву про розгляд справи без участі представника відповідача та надіслав письмові заперечення, в яких позов не визнає з таких підстав. 08 листопада 2013 року від позивача надійшла заява про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню постанови №152/Нк виданої 15 жовтня 2013 року про стягнення адміністративного штрафу в розмірі 5735,00 грн. зі [PERSON]. Строк виконання постанови становить два роки, що суперечить вимогам ст.22 Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачає строк виконання в три місяці для постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення. Інспекції ДАБК правомірно відмовлено у відкритті виконавчого провадження, оскільки, спірна постанова не відповідала вимогам спеціального закону. Все це на думку відповідача є підставами для залишення позовної заяви без задоволення. Відповідно до положень ч.4 ст. 122 КАС України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Розглянувши надані сторонами документи, зваживши доводи позивача викладені в адміністративному позові та доводи відповідача викладені в письмових запереченнях, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що між сторонами існують правовідносини пов'язані з виконанням постанови Інспекції ДАБК №152/Нк виданої 15 жовтня 2013 року про стягнення адміністративного штрафу в розмірі 5735,00 грн. зі [PERSON]. Постанова №152/Нк від 15 жовтня 2013 року в судовому порядку не оскаржена, доказів її скасування не надано, доказів добровільної сплати визначеного в постанові штрафу не надано. Постанова набрала законної сили та підлягає примусовому виконанню. Інспекція ДАБК листом №17/21-04-09/1297 від 04 листопада 2013 року направила постанову №152/Нк на адресу ВДВС Новокаховського МУЮ для примусового виконання (номер поштового відправлення 7300322004876). ВДВС Новокаховського МУЮ постановою 08 листопада 2013 року ВП№ 40675511 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа) відмовив у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання постанови №152/Нк. Підстава для відмови - виконавчий документ не відповідає вимогам п.8 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», строк виконання постанови вказано два роки. Постанова від 08 листопада 2013 року ВП№40675511 відправлена на адресу Інспекції ДАБК 29 січня 2014 року, про що міститься відмітка на поштовому конверті (а.с.12). 03 лютого 2014 року позивач отримав спірну постанову та скористався своїм правом судового оскарження. Спірні правовідносини врегульовані Конституцією, Законом України «Про виконавче провадження». Частина 2 статті 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 7 Положення «Про Державну виконавчу службу України», затвердженого Указом Президента України від 6 квітня 2011 року N 385/2011, Державна виконавча служба України здійснює свої повноваження безпосередньо та через структурні підрозділи, що забезпечують реалізацію повноважень ДВС України. Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей (ст.68 Конституції). У справах щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Частиною 1 статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Преамбула до Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що цей Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку. Закон України «Про виконавче провадження» є спеціальним для правовідносин з примусового виконання рішень судів та інших органів, а отже спірні правовідносини необхідно розглядати за нормами даного Закону. Суд застосовує редакцію Закону чинну на момент здійснення правовідносин. Виходячи з вимог ст. 5 зазначеного Закону, державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Згідно із ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» визначено права та обов'язки державних виконавців при примусовому виконанні рішень, встановлених цим Законом, а статтею 12 Закону встановлені гарантії прав громадян і юридичних осіб у виконавчому провадженні - державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб. Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом (ч.1,п.6 ч.2 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження»). Постанова Інспекції ДАБК відповідно до наведеної норми є виконавчим документом за яким здійснюється примусове виконання виконавчою службою. Вимоги до виконавчого документу передбачені ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», наявна в справі постанова №152/Нк відповідає цим вимогам. Державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження (п.8 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження»). Під іншою підставою ВДВС Новокаховського МУЮ зазначив порушення п.1,2 ст.22 Закону, в зв'язку з тим, що в постанові вказано строк виконання два роки. Виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом (ч.1 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження»). Суд не погоджується з позицією відповідача з таких підстав. Постанова Інспекції ДАБК є виконавчим документом в розумінні Закону, строк для пред'явлення її до примусового виконання не пропущено, примусове виконання постанови про адміністративне правопорушення є обов'язком державного виконавця. Посилання на протиріччя в законодавстві, як на підставу для відмови у відкритті виконавчого провадження суд не сприймає, оскільки, Закон України «Про виконавче провадження» є спеціальним для спірних правовідносин. Закон України «Про виконавче провадження» встановлює строки та порядок виконання постанови про адміністративне правопорушення, а також містить вичерпні підстави для відмови у виконанні виконавчих дій. Постанова №152/Нк прийнята Інспекцією ДАБК 15 жовтня 2013 року, направлена на адресу ВДВС Новокаховського МУЮ 04 листопада 2013 року, а отримана відповідачем 08 листопада 2013 року. Відповідач відмовив у відкритті виконавчого провадження вчасно звернутого до примусового виконання документу, а надсилаючи постанову №152/Нк поштою 29 січня 2014 року фактично позбавив позивача права звернути її до виконання. З наведеного суд робить однозначний висновок про те, що відповідач при винесенні постанови 08 листопада 2013 року ВП№ 40675511 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа) відмовив у відкритті виконавчого провадження діяв не в порядок та не в спосіб передбачений Законом України «Про виконавче провадження». Постанова прийнята з порушенням законодавства, а неправомірними діями ВДВС фактично позбавило позивача вчасно звернути постанову №152/Нк до примусового виконання. ВДВС повинно вирішити питання щодо відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності №152/Нк виданої 15 жовтня 2013 року про стягнення адміністративного штрафу в розмірі 5735,00 грн. зі [PERSON]. Суд зазначає, що стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання (ч.2 ст.24 Закону України "Про виконавче провадження"). Оцінка судом обставин справи базується на наданих доказах, їх належності та переконливості, в поєднанні з принципами КАС України. Як передбачає ч.2 ст.8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Обов'язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визнана джерелом права. Згідно п.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) "Кожен має право на ... розгляд його справи упродовж розумного строку ... судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру...". Вирішуючи питання стосовно застосування ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Бендерський проти України» (Заява N 22750/02§42) суд нагадує, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом. За змістом частин 4, 5 ст. 11 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень, з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів. Положення ст. 9 КАС України передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Частиною 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що спірна постанова є необґрунтованою та такою, що винесена з порушенням вимог діючого законодавства, в зв'язку з чим, позовні вимоги з приводу її скасування є обгрунованими та підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог позивача про визнання незаконними та протиправними дій старшого державного виконавця відділу Новокаховського МУЮ Терехової І.Д. про відмову у відкритті виконавчого провадження, суд зазначає наступне. Частиною 2 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що про відмову у відкритті виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову протягом трьох робочих днів, а за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - не пізніше наступного робочого дня з дня надходження виконавчого документа і не пізніше наступного дня надсилає її заявникові разом з виконавчим документом. Отже, рішення про відмову у відкритті виконавчого провадження оформлюється державним виконавцем у формі постанови, що і було зроблено відповідачем шляхом винесення оскаржуваної постанови. Здійснення будь-яких дій державним виконавцем щодо відмови у відкритті виконавчого провадження положеннями Закону України "Про виконавче провадження" не передбачено. Крім того, задоволення позову в частині скасування постанови є повністю достатнім для поновлення прав та охоронюваних законом інтересів Інспекції ДАБК як стягувача за виконавчим провадженням. Таким чином, позовні вимоги про визнання незаконними та протиправними дій державного виконавця старшого державного виконавця відділу Новокаховського МУЮ Терехової І.Д. щодо відмови у відкритті виконавчого провадження не підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про зобов'язання відділу ДВС Новокаховського МУЮ Херсонської області відкрити виконавче провадження по постанові № 152/Нк від 15.10.2013 року, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. При цьому, суд не підміняє суб'єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб'єкта. Питання про відкриття виконавчого провадження віднесено виключно до компетенції державного виконавця та не входить до компетенції суду, а тому вказані позовні вимоги є такими, що не відповідають нормам матеріального та процесуального права. Водночас, частиною 2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Таким чином, враховуючи висновок суду про обґрунтованість позовних вимог про скасування оскаржуваної постанови, з метою захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог та зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву про примусове виконання постанови № 152/Нк від 15.10.2013 року про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності №152/Нк виданої 15 жовтня 2013 року про стягнення адміністративного штрафу в розмірі 5735,00 грн. зі [PERSON]. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень ч.1 ст.94 КАС України.

Результат розгляду: partial