Рішення адміністративного суду від 2014-02-13 00:00:00+02

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Первомайську Луганської області про визнання протиправними дій (бездіяльність) суб'єкта владних повноважень та про зобов'язання призначити певні дії щодо перерахунку пенсії та виплати недоотриманої суми, посилаючись на те, що з 04.04.2011 р. отримує пенсію як державний службовець, а до виходу на пенсію працювала в відділі державної виконавчої служби Первомайського міського управління юстиції. З розрахунком пенсії її відповідач не знайомив до грудня 2013 р., а у грудні випадково дізналась про те, що під час розрахунку розміру пенсії відповідачем не були враховані всі складові її заробітної плати, на які нараховувались та сплачувались внески згідно Закону України від 09.07.2003 р. «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Дані про сплату внесків підтверджуються даними Індивідуальних відомостей про застраховану особу з системи персоніфікованого обліку відомостей Пенсійного фонду України. 19.12.2013 р. звернувшись до відповідача з заявою про перерахунок пенсії, в якій просила виконати перерахунок пенсії з урахуванням усіх складових зарплати, на які було нараховані та з яких утримані страхові внески, у січні 2013 р. отримала відмову №291/Ч-11 від 02.01.2014 р. в перерахунку пенсії з посиланням на те, що пенсію було призначено за нормами ст..37 Закону України «Про державну службу» з 04.04.2011 р. і на той момент була чинна постанова правління Пенсійного фонду України від 30.10.2008 р. №19-11, якою була затверджена форма довідки про складові зарплати. У цій відповіді відповідач не звернув увагу на факт отримання ним страхових внесків з сум матеріальної допомоги і сум індексації зарплати та факт зарахування цих сум до «суми заробітку для нарахування пенсії» в даних персоніфікованого обліку, що підтверджується випискою відповідача від 20.12.2013 р. за формою ОК-5, виданою за її, позивачки, заявою та довідкою про складові зарплати (за останні 24 календарні місяці роботи), виданою Головним управлінням юстиції у Луганській області від 10.12.2013 р. №178. Позивачка просить: - визнати протиправними дії (бездіяльність) відповідача та скасувати його рішення від 02.01.2014 р. №291/Ч-11 щодо відмови у перерахунку пенсії з урахуванням усіх складових зарплати (отриманих виплат), що повинні входити у розрахунок пенсії, у тому числі матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань, сум нарахованої індексації за останні 24 календарні місяці роботи, на які були нараховані та фактично сплачені страхові внески у повному обсязі; - зобов'язати відповідача провести перерахунок та виплачувати пенсію в розмірі 90% від суми зарплати, починаючи з 19.12.2013 р., тобто з дня звернення за перерахунком пенсії, виходячи з усіх складових зарплати (отриманих виплат) у тому числі матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань, сум виплаченої щомісячної індексації зарплати за останні 24 календарних місяці роботи, на які були нараховані та фактично сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та сплачувати її у подальшому в перераховану розмірі. Позивачка надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги просить задовольнити. Представник відповідача просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги не визнає, посилаючись в запереченнях на те, що позивачка [PERSON] знаходиться на обліку з 07.04.2011 р., як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу»; пенсія була призначена в 53 роки 8 місяців за станом здоров'я. На дату призначення пенсії її загальний стаж роботи склав 36 років 9 місяців 2 дні, з них стаж державного службовця складає 31 рік 9 місяців 2 дні. З 07.04.2011 р. загальний розмір пенсії становив 2716 гр 94 к. Позивачка має право на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». Згідно її заяви від 07.04.2011 р. була призначена пенсія за віком як державному службовцю відповідно до норм Закону України «Про державну службу». 19.12.2013 р. позивачка звернулася із заявою про перерахунок пенсії за невстановленою формою не на бланку заяви, як те передбачено законодавством. На отримане управлінням звернення було надано відповідь від 02.01.2014 р. № 291/4-11, яку не можливо вважати прийнятим рішенням щодо відмови в перерахунку пенсії, тому вимога [PERSON]. визнати протиправними дії УПФУ в м.Первомайську з відмови у перерахунку пенсії вважаємо безпідставними. Заявниця не згодна з наданими роз'ясненнями управління, так як вважає що пенсія повинна бути перерахована з урахуванням отриманої матеріальної допомоги на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, оскільки з цих виплат було сплачено страхові внески. Але це не вірно, оскільки відповідно до Методичних рекомендацій Міністерства праці та соціальної політики України «Щодо організації матеріального стимулювання праці працівників підприємств і організацій» № 23 від 29.01.2003 р. надбавки та доплати - це законодавче гарантовані або нормативно (постанови Уряду, угоди та договори) обумовлені виплати працівникам понад їх основну заробітну плату, які пов'язані з особливостями та умовами праці, а також особистими якостями працівників. Тобто це виплати за особливості та умови праці або за особисті якості працівника, які пов'язанні з професійною діяльністю особи. Згідно ст..5 Закону України «Про соціальні послуги» № 966-ІУ від 19.06.2003 р. матеріальна допомога надається особам, що знаходяться у складній життєвій ситуації, у вигляді грошової або натуральної допомоги: продуктів харчування, засобів санітарії і особистої гігієни, засобів догляду за дітьми, одягу, взуття та інших предметів першої необхідності, палива, а також технічних і допоміжних засобів реабілітації. В даному випадку, відповідно до наданої довідки про складові заробітної плати від 10.12.2013 р. №178 позивачці надавалася матеріальна допомога. Тобто ця виплата не пов'язана з її професійною діяльністю. Відповідно до положень Закону України «Про оплату праці» №108/95-ВР від 24.03.1995 р. заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому вираженні, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Тому матеріальну допомогу не можливо віднести до винагороди. Стаття 2 цього Закону, яка визначає структуру заробітної плати, не містить вказівки на те, що матеріальна допомога входить до структури заробітної плати. Більше, того, у зазначеній нормі Закону відсутнє таке поняття як матеріальна допомога. Матеріальні виплати, зазначені в цій нормі, і матеріальна допомога це не ідентичні поняття, а тому законних підстав для віднесення матеріальної допомоги до складу (структури) заробітної плати державного службовця немає. Таком чином, матеріальна допомога носить разовий характер та не є складовою частиною заробітної плати у розумінні ч.2 ст.33 Закону України "Про державну службу", а сам факт утримання із суми допомоги страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування не є підставою для включення її до складу заробітної плати державного службовця та врахування при обчисленні розміру пенсії державного службовця. Заявницею, при призначенні пенсії, було надано довідку про заробітну плату, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за 60 місяців за період роботи з 01.07.1995 р. по 30.06.2000 р. (№28 від 06.04.2011 р.). Ця довідка була оформлена відповідно до п.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (постанова правління ПФУ № 22-1 від 25.11.2005 р.) та з врахуванням вимог ст..41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (№1058-ІУ від 09.07.2003 р.). Підпунктом «в» п.7 Порядку №22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додається довідка про заробітну плату особи (додаток 1) за період страхового стажу до 01.07.2000 р., а починаючи з 01.07.2000 р. - індивідуальні відомості про застраховану особу надаються відділом персоніфікованого обліку за формою згідно із додатком 2, додатком 3. Відповідно до ст.41 цього Закону до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум. Тобто, для того щоб розрахувати розмір пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виконуються вимоги саме цього Закону. Враховуючи вищезазначене, розрахунок розміру пенсії за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відрізняється від розрахунку розміру пенсії за нормами Закону України «Про державну службу» у тому числі і щодо складових заробітної плати, які враховуються для обчислення пенсії, тому посилання заявниці на ст..41 Закону № 1058 не доречно. Питання пенсійного забезпечення і грошової допомоги державним службовцям регулює Закон України «Про державну службу». Змін до вищевказаного закону та постанови КМУ від 31.05.2000 р. №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» не вносилися і, відповідно, при визначенні заробітної плати для обчислення пенсії державного службовця включаються складові заробітної плати, передбачені вищезазначеними нормативно-правовими актами. На підставі наданих документів у заявниці розмір пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» склав 1818 гр 27 к, а розмір пенсії за віком державному службовцю відповідно до норм Закону України «Про державну службу» - 2716 гр 94 к, що є значно більшим відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплачується за рахунок коштів Пенсійного фонду України. Частина пенсії, що перевищує цей розмір, виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України. Заявниця вимагає перерахувати пенсію з 19.12.2013 р., тоді коли порядок і умови перерахунку пенсії передбачені у ст.37-1 Закону. Представник відповідача звертає увагу на той факт, що відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу», в редакції чинній на час звернення за призначенням пенсії (17.06.2011 р.) за кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати. Так як [PERSON] мала 31 рік 9 місяців 2 дні стажу роботи на державній службі, розмір пенсії було розраховано у розмірі 90% суми її заробітної плати. Проте, відповідно до Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668- VI від 08.07.2011 р. текст ст.37 Закону України «Про державну службу» викладено в новій редакції, в якій не передбачено збільшення пенсії у разі наявності стажу понад 10 років на державній службі. Нова редакція діє з 01.10.2011 р. Тим більш, заявниця вимагає перерахувати пенсію тоді, коли порядок і умови перерахунку пенсії передбачені у ст..37-1 Закону. За цією статтею у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії. Тобто перерахунок раніше призначених пенсій проводиться тільки у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а станом на дату звернення заявниця отримувала пенсію а працюючим державним службовцям розмір заробітної плати не підвищувався. За цих підстав представник відповідача просить відмовити в задоволенні в повному обсязі. Дослідивши надані докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Між сторонами склались правовідносини, які регулюються вимогами наступних нормативно правових актів. За змістом статті 37 Закону N 3723-ХІІ «Про державну службу» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80% від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. У ч.1 ст.1 Закону України від 24.03.1995 р. N 108/95-ВР "Про оплату праці" встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати. Частиною 2 ст.33 Закону N 3723-ХІІ «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Таким чином, матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входила до системи оплати праці державного службовця. Крім того, ст.66 Закону України від 05.11.1991 р. N 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій. Відповідно до ч.1 ст.66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу). Стаття 41 Закону України від 09.07.2003 р. N 1058-ІУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. Отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати. Положення законів N 3723-ХІІ «Про державну службу» та N 108/95-ВР "Про оплату праці", які щодо спірних відносин є загальними, а перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин - стаття 41 Закону N 1058-ІУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та ст..66 Закону N 1788-ХІІ"Про пенсійне забезпечення". У відповідності до вимог ст.71 КАС України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій або бездіяльність суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] згідно заяви від 07.04.2011 р. отримує пенсію як державний службовець за Законом України «Про державну службу». Факт нарахування та сплати позивачкою внесків у відповідності до вимог Закону N 1058-ІУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" підтверджується Індивідуальними відомостями про застраховану особу з системи персоніфікованого обліку відомостей Пенсійного фонду України. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх достовірними, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що при обчисленні пенсії позивачки були включені не всі види оплат праці (виплат, доходу), на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Результат розгляду: granted