Рішення адміністративного суду від 2014-03-11 00:00:00+02

26.01.2011 р. Державна податкова інспекція у Залізничному районі м. Львова, правонаступником якої є Державна податкова інспекція у Залізничному районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області, звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в розмірі 28 000,00 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] є власником автомобіля IVECO DAILY59.12, д.н.з. [NUMBER], 1999 р.в., а 16.12.2008 р. від його імені здійснено першу реєстрацію автомобіля. Однак відповідно до Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" при першій реєстрації не сплачено податок до місцевого бюджету, що в даному випадку становить 28000,00 грн., а тому підлягає стягненню в примусовому порядку. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав. [PERSON] позовні вимоги заперечував повністю. Пояснив, що дійсно автомобіль IVECO DAILY59.12, д.н.з. [NUMBER], 1999 р.в. був ввезений з-закордону для нього представником, який діяв на підставі нотаріально посвідченої довіреності. [PERSON] пояснив, що особисто 16.12.2008 р. сплачував податок в сумі 28000,00 грн., копія квитанція в нього не збереглась, однак це факт може усно підтвердити [PERSON], який був уповноважений на ввезення та реєстрацію автомобіля. Реєструючи автомобіль попередньо було сплачено податок через касу Західного ГРУ "Приватбанк", яка знаходиться в приміщенні Львівського ВРЕР УДАІ, касир видала відповідну квитанцію, яка і була підставою реєстрації автомобіля. Вважає, що податок сплачений, оскільки в протилежному випадку органи ДАІ не здійснили б реєстрацію автомобіля. Не вбачає в своїх діях вини, оскільки обов'язок платника податків виконав. [PERSON] просив в позові відмовити з підстав сплати податку та відсутності вини по ненадходженню коштів до бюджету. Управління Держінспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області заперечень по суті спору не надало. Дослідивши надані докази, Суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Львівський відділ реєстраційно - екземенаційної роботи Управління ДАІ Головного УМВС України у Львівській області надав інформацію ДПА у Львівській області про фізичних осіб, якими протягом 2008 р.- 2010 р. здійснювалась перша реєстрація вантажних автомобілів в Україні та інформація про сплату податку по яких підлягає перевірці органами державної податкової служби. Серед зазначених фізичних осіб вказано і [PERSON]. Згідно з даними Управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області на ім'я [PERSON] 16 грудня 2008 р. зареєстровано автомобіль IVECO DAILY59.12, д.н.з. [NUMBER], 1999 р.в., № кузова [NUMBER]. Управління Держінспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області повідомило, що реєстраційну справу на зазначений транспортний засіб не можливо надати у зв'язку із закінченням терміну її зберігання. Проте, що автомобіль IVECO DAILY59.12, д.н.з. [NUMBER], 1999 р.в., № кузова [NUMBER] зареєстрований на [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію серії [NUMBER], в яке вписані також [PERSON], [PERSON] з правом керування. Також Судом встановлено, що слідчим відділом прокуратури Львівської області порушено кримінальну справу № 181-0311та № 181-0290 щодо службових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 364, ч.1,3 ст. 358 КК України (зловживання службовим становищем та перевищення службових повноважень, використання невстановленими особами підроблених документів). З цієї підстави провадження у справі зупинялось. Вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 01.07.2013 р. (справа № 1-233/11) по обвинуваченню [PERSON], начальника Львівського відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи УДАІ ГУ МВС України у Львівській області встановлено що, "….протягом січня 2009 - березня 2010 років у Львівському ВРЕР УДАІ ГУ МВСУ у Львівській області проведено реєстрацію транспортних засобів без сплати та із частковою сплатою податку з власників транспортних засобів на наступних фізичних осіб…". Вироком Личаківського районного суду м. Львова від 13.11.2013 р. (справа № 1/463/51/13) по обвинуваченню [PERSON], заступника начальника Львівського відділу реєстраційно - екзаменаційної роботи ДАІ ГУМВС України у Львівській області встановлено, що "…неналежно виконуючи свої службові обов'язки, через несумлінне ставлення до них, упродовж грудня 2009 - березня 2010 років провів первинну реєстрацію т.з. без сплати податку (або з частковою сплатою)". [PERSON] та [PERSON] визнано винними у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 367 КК України. Серед осіб на яких зареєстровано будь-які транспортні засоби без сплати податку [PERSON] відсутній. [PERSON] до правоохоронних органів про визнання його потерпілим від шахрайських дій службових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області не звертався, судом потерпілим не визнавався. Таким чином, спір виник щодо сплати фізичною особою податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів. У зв'язку з цим доказуванню у даній справі підлягає доведеність факту сплати податку. Вирішуючи спір, Суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Закон України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" від 11.12.1991 р. порушення якого встановлено податковим органом, та Закон України від 25.06.1991, № 1251-XII "Про систему оподаткування", Закон України від 21.12.2000 р. № 2181-III "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" втратили чинність з 01 січня 2011 року, згідно з Податковим кодексом України від 02.12.2010 р. № 2755-VI. Спірні правовідносини виникли до 01.01.2011 року, а саме в 2009 р., тому положення Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" та "Про систему оподаткування", "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" застосовуються Судом при вирішенні спору. Стаття 14 Закон України "Про систему оподаткування" передбачала, що до загальнодержавних належать, зокрема, такі податки і збори (обов'язкові платежі), як податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів. Порядок сплати даного податку до 01.01.2011 р. було врегульовано Законом України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів". Чинний Податковий кодекс України (ст. 9) також передбачає сплату даного податку, як загальнодержавного, який тепер називається збір за першу реєстрацію транспортного засобу. Порядок сплати збору за першу реєстрацію транспортного засобу врегульовано розділом 7 ПК України. Відповідно до Закону "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів"(чинного в 2009) та до чинного Податкового кодексу України платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (тобто, збору за першу реєстрацію транспортного засобу) є юридичні особи, та фізичні особи, які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які є об'єктами оподаткування. Відповідно до Закону "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" (чинного в 2009) та до чинного Податкового кодексу України перша реєстрація в Україні - це реєстрація транспортного засобу в Україні, яка здійснюється уповноваженими державними органами України вперше щодо цього транспортного засобу, а фізичні особи-платники податку зобов'язані пред'явити органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки. Податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується фізичними та юридичними особами перед проведенням першої реєстрації в Україні транспортних засобів за місцем реєстрації транспортних засобів за ставками, що діють на день сплати. У разі відсутності документів про сплату податку, перша реєстрація в Україні транспортних засобів не проводиться. Державна реєстрації транспортних засобів на час виникнення спірних правовідносин регулювалась Постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998р. N1388 "Про затвердження Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок". Пунктом 8 цих правил визначено, що реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника, поданої особисто, і документів, що посвідчують його особу, правомірність придбання транспортного засобу, оцінки його вартості, яка провадиться спеціалістом. Відповідно до Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них", затвердженої наказом МВС № 379, після завершення приймання готівки клієнту видається квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку, який здійснив касову операцію, дату, час здійснення касової операції, а також підпис банку, який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ. З наведених норм вбачається, що безумовною підставою для першої реєстрації транспортного засобу є сплата відповідного податку, і такий податок сплачується до реєстрації, а не після. Згідно з базою даних Львівського відділу реєстраційно-екземенаційної роботи ДАІ на ім'я [PERSON] вперше в Україні зареєстровано 16 грудня 2008 р. транспортний засіб IVECO DAILY59.12, д.н.з. [NUMBER], 1999 р.в., № кузова [NUMBER]. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] не заперечує, що зазначений автомобіль придбаний ним та зареєстрований в грудні 2008 р. Визнає необхідність сплати податку при його реєстрації, однак вважає, що такий в сумі 28000,00 грн. сплачено через касу Західного ГРУ "Приватбанк", яка знаходиться в приміщенні Львівського ВРЕР УДАІ, касир видала відповідну квитанцію, яка і була підставою реєстрації автомобіля. Відповідач та третя особа не змогли надати жодного письмово доказу сплати податку (копії квитанції) у зв'язку з знищенням реєстраційної справи. В судовому засіданні [PERSON] особисто пояснив, що податок в сумі 28000,00 грн. сплачував сам і при цьому був присутній [PERSON], який на підставі довіреності придбав для нього автомобіль за межами України. 08.12.2008 р. від імені [PERSON] було видано нотаріально посвідчену довіреність на ім'я [PERSON], який уповноважений на придбання, розмитнення та реєстрацію ТЗ. Оскільки, реєстрація відбулась в 2008 р. і пройшло кілька років, то копії квитанції в нього не збереглось. Проте, що податок не сплачений він дізнався лише тоді, коли державна податкова інспекція звернулась до нього з відповідним позовом. Також пояснив, що до суду з позовом про скасування державної реєстрації не звертався, оскільки автомобіль перебуває в користуванні, легально придбаний та ввезений. Оскільки письмовими доказами не можливо перевірити обставини сплати [PERSON] податку, Суд виходив з положень ст.. 69 КАС України, згідно з якою фактичні дані можуть встановлюватись судом на підставі показань свідків. У зв'язку з цим суд допитував в якості свідка [PERSON], який на підставі нотаріально посвідченої довіреності придбав та ввіз на територію України для [PERSON] транспортний засіб IVECO DAILY59.12, д.н.з. [NUMBER], 1999 р.в., № кузова [NUMBER]. Він надав пояснення, які підтверджують пояснення відповідача, зокрема щодо сплати суми податку, для чого він, [PERSON], додатково позичав відповідачеві гроші. Окрім того, в матеріалах справи наявний електронний витяг з бази даних УДАІ ГУМВС України у Львівській області згідно з яким, платник - [PERSON] сплатив суму податку - 28 000,00 грн., дата операції - 16.12.2008 р., дата перерахування - 17.12.2008 р., рахунок на який перераховано кошти - 33218808700006, операція проведена касиром - [PERSON], дата скерування матеріалів до прокуратури - 06.09.2010 р., в базі даних ЗГРУ Приватбанк на знайдено № 2876 від 16.12.2010 р. Оцінюючи встановлені дані, Суд приходить до висновку, що 16 грудня 2008 р. відбулася сплата [PERSON] податку в сумі 28000,00 грн. за реєстрацію транспортного засобу IVECO DAILY59.12, д.н.з. [NUMBER], 1999 р.в., № кузова [NUMBER]. Даючи оцінку обставинам, за яких кошти до місцевого бюджету Залізничного району м. Львова не надійшли, Суд вважає за необхідне оцінити їх в сукупності з іншим доказом. Зокрема, ні вироком Шевченківським районним судом м. Львова вироком від 01.07.2013 р., ні вироком Личаківського районного суду м. Львова від 13.11.2013 р., які набрали законної сили не встановлено обставин реєстрації т.з. IVECO DAILY59.12, д.н.з. [NUMBER], 1999 р.в., № кузова [NUMBER] на ім'я [PERSON] без сплати податку. Відповідно, не встановлено неналежного виконання службових обов'язків, несумлінного ставлення до них службовими особами Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області внаслідок чого було проведено реєстрацію без сплати податку (або з частковою сплатою). Відповідно до вимог п. 3.4 Положення про Державну автомобільну інспекцію Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.04.1997 р. № 341 (із змінами), працівниками Центру здійснюється контроль за внесенням обов'язкових платежів власниками ТЗ, у тому числі збору за першу реєстрацію ТЗ, збору на обов'язкове пенсійне страхування. З наведених положень вбачається, що органи Державтоінспекції повинні контролювати внесення коштів при реєстрації автомобіля. Однак, оскільки кошти сплачуються через банківські установи, а не через органи Державтоінспекції, то відповідно визначити факт надходження чи ненадходження коштів до бюджету орган реєстрації позбавлений можливості. Відтак, спосіб його контролю за сплатою податку полягає в прийнятті платіжного документа з усіма необхідними реквізитами. Враховуючи наведені вище обставини, Суд вважає доведеним сплату [PERSON] податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в сумі 28 000,00 грн., а підстав для стягнення цих коштів лише з мотивів ненадходження коштів до відповідного бюджету немає. Таким чином, з огляду на встановлені фактичні обставини справи та положення чинного законодавства України, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

Результат розгляду: denied