Рішення адміністративного суду від 2014-02-18 00:00:00+02

08 січня 2014 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (далі - позивачі, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]) до Херсонської міської ради (далі - Міська рада), Суворовського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області (в зв'язку з заміною відповідача далі - ХМУ УМВС) з позовними вимогами про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії. З урахуванням поданого уточнення до позову, заявники просять суд: - визнати незаконною бездіяльність посадових осіб відповідачів, відповідальних за припинення стихійної торгівлі на вулицях м. Херсона, в частині здійснення наданих повноважень, як суб'єкту владних повноважень стосовно вжиття заходів по боротьбі з торгівлею з рук у невстановлених місцях м. Херсона, а саме: на бульварі Мирному (по всій вулиці), по вул. К.Маркса (Потьомкінській) в районі центрального ринку, по вул. Маяковського (в районі будівель Суворовського РВ міліції та будівлі суду), по проспекту Ушакова (в районі зупинок магазину ЦУМу, обласної лікарні) і вул. Бєлінського (в районі центрального ринку); - зобов'язати посадових осіб Херсонської міської ради вжити практичних дієвих заходів по боротьбі з торгівлею з рук у невстановлених місцях м. Херсона, а саме: на бульварі Мирному (по всій вулиці), по вул. К.Маркса (Потьомкінській) в районі центрального ринку, по вул. Маяковського (в районі будівель Суворовського РВ міліції та будівлі суду), по проспекту Ушакова (в районі зупинок магазину ЦУМу, обласної лікарні) і вул. Бєлінського (в районі центрального ринку); - зобов'язати посадових осіб відповідачів в повній мірі застосовувати щоденно заходи адміністративного та іншого передбаченого законодавством України впливу, стосовно торгівлі з рук у невстановлених місцях м. Херсона, а саме: на бульварі Мирному (по всій вулиці), по вул. К.Маркса (Потьомкінській) в районі центрального ринку, по вул. Маяковського (в районі будівель Суворовського РВ міліції та будівлі суду), по проспекту Ушакова (в районі зупинок магазину ЦУМу, обласної лікарні) і вул. Бєлінського (в районі центрального ринку). Обґрунтовуючи свою правову позицію, [PERSON], [PERSON], [PERSON] зазначили, що з 2011 року до 08 січня 2014 року вони постійно ведуть переписку з державними органами стосовно ситуації яка слалась навколо торгівлі з рук у невстановлених місцях м. Херсона. Численні звернення до Херсонської міської ради, Херсонської обласної державної адміністрації, Суворовського РВ міліції, вищих органів державної влади до дієвих наслідків не призвели. Складання працівниками ХМУ УМВС протоколів про адміністративні правопорушення стосовно порушників законодавства в сфері торгівлі носять разовий та вибірковий характер, не мають на меті реальної зміни ситуації, вчиняються лише в разі письмового звернення та лише на конкретно визначеній ділянці. Херсонська міська рада не приймає жодних дій по забезпеченню законності на території комунальної громади міста Херсона в сфері торгівлі. Відповідачі не використовують надані законодавством повноваження, а тому їх слід зобов'язати до цього судовим рішенням. З наведеного позивачі роблять висновок про наявність підстав для постановлення судового рішення визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії. Позивачі в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Позивачі - [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не прибули, але надіслали клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач - ХМУ УМВС України в Херсонській області 03 лютого 2014 року надіслав письмові заперечення, в яких позов не визнає з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.2 та ч.1 ст.6 КАС України, до адміністративного суду звертається особа, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права та обов'язки. Дії чи бездіяльність відповідачів в даній конкретній справі не створюють юридичних наслідків для позивачів, а тому така поведінка відповідачів не може бути предметом адміністративного судочинства. Зобов'язання відповідачів в майбутньому вчинювати дії не є захистом прав та інтересів. Представник ХМУ УМВС в судовому засіданні проти позову заперечив посилаючись на обставини викладені в запереченні на адміністративний позов. 28 січня 2014 року суд протокольною ухвалою замінив неналежного відповідача Суворовський РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області на належного Херсонське міське управління УМВС України в Херсонській області. Представник відповідача - Херсонської міської ради проти позову заперечував в повному обсязі та просив суд відмовити в задоволенні позову, але вмотивованого та обґрунтованого письмового заперечення на адміністративний позов не надав. Відповідач заперечував проти неправомірності своїх дій та зазначив, що Міська рада є колегіальним органом та виконує свої повноваження, здійснюються заходи направлені на регулювання торгівельної діяльності в межах наданих функцій, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову. Розглянувши надані сторонами документи, заслухавши в судовому засіданні позивачів та представників відповідачів, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що між позивачами - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та відповідачами - Херсонською міською радою, ХМУ УМВС існують правовідносини пов'язані з розглядом звернень про здійснення дієвих заходів по боротьбі з торгівлею з рук у невстановлених місцях м. Херсона, а саме: на бульварі Мирному (по всій вулиці), по вул. К.Маркса (Потьомкінській) в районі центрального ринку, по вул. Маяковського (в районі будівель Суворовського РВ міліції та будівлі суду), по проспекту Ушакова (в районі зупинок магазину ЦУМу, обласної лікарні) і вул. Бєлінського (в районі центрального ринку). З 2011 року до 08 січня 2014 року позивачі неодноразово звертались до відповідачів з наведеного питання. Даний факт визнається сторонами та не заперечується. Херсонською міською радою 31 травня 2011 року прийнято Правила благоустрою території, забезпечення чистоти і порядку в місті Херсоні №221. Підпункт 7.2.6 пункту 7.2. розділу 7 даних Правил забороняє торгувати з рук та машин на вулицях, площах, у дворах, під'їздах, скверах та в інших невстановлених місцях. Міська рада листом від 15 липня 2013 року №Г-558/2 на адресу [PERSON] повідомила останнього, що систематично згідно із затвердженим графіком проводяться рейди за участі виконавчих органів міської ради, районних у м. Херсоні рад, ветеринарної та санітарної служби, міського управління УМВС, за результатами проведених рейдів припинено діяльність понад 100 об'єктів стихійної торгівлі. Доказів не виконання відповідачами зазначених дій позивачі не надали. В подальшому від державних органів надходили відповіді, в яких вирішення питання відносили до компетенції Міської ради та ХМУ УМВС, а також повідомляли про відсутність в діях порушників правил торгівлі ознак кримінальних злочинів. Міська рада листом від 15 жовтня 2013 року №Г-558/4,558/5 на адресу [PERSON] повідомила, що систематично згідно із затвердженим графіком проводяться рейди за участі виконавчих органів міської ради, районних у м. Херсоні рад, ветеринарної та санітарної служби, міського управління УМВС, за у період з 06 серпня 2013 року по 20 вересня 2013 року за результатами проведених рейдів складено 30 протоколів про адміністративні правопорушення. Доказів не виконання відповідачами зазначених дій позивачі не надали. Суворовський РВ ХУ УМВС листом від 10 жовтня 2013 року №36/6694 на адресу [PERSON] повідомив останнього, що при неодноразовому відпрацюванні вул. К.Маркса, просп. Ушакова, вул. Маяковського, вул. Бєлінського, бульвару Мирного порушників законодавства в сфері торгівлі притягнуто до адміністративної відповідальності 287 осіб, про що складено протоколи про адміністративні правопорушення. Позивачі постійно звертаються до відповідачів та отримують відповіді на свої звернення, однак, торгівля з рук на території м. Херсона, а саме: на бульварі Мирному (по всій вулиці), по вул. К.Маркса (Потьомкінській) в районі центрального ринку, по вул. Маяковського (в районі будівель Суворовського РВ міліції та будівлі суду), по проспекту Ушакова (в районі зупинок магазину ЦУМу, обласної лікарні) і вул. Бєлінського (в районі центрального ринку) продовжується. Позивачі стверджують, що дана бездіяльність порушує їх права та інтереси. Частина 2 статті 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч.1 ст.1 КАС України, він визначає юрисдикцію, повноваження адміністративних судів щодо розгляду адміністративних справ, порядок звернення до адміністративних судів та порядок здійснення адміністративного судочинства. Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (ч.1 ст.2 КАС України). Справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п.1 ч.1 ст.3 КАС України). Позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду (п.8 ч.1 ст.3 КАС України). Згідно вимог абз.3 ч.1 ст. 21 КАС України, позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов'язані між собою. Якщо справа щодо однієї з вимог підсудна окружному адміністративному суду, а щодо іншої вимоги (вимог) - місцевому загальному суду як адміністративному суду, таку справу розглядає окружний адміністративний суд. Згідно з преамбулою до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» цей Закон відповідно до Конституції України визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування. Частиною 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування», передбачено, що міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання (ст.25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Встановлення відповідно до законодавства правил з питань благоустрою території населеного пункту, забезпечення в ньому чистоти і порядку, торгівлі на ринках, додержання тиші в громадських місцях, за порушення яких передбачено адміністративну відповідальність вирішується виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради (п.44 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). До відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: власні (самоврядні) повноваження: організація місцевих ринків, ярмарків, сприяння розвитку всіх форм торгівлі; надання дозволу в порядку, встановленому законодавством, на розміщення реклами (пп.8,13 п. «а» ч.1 ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Делеговані повноваження серед інших, передбачають здійснення контролю за дотриманням законодавства щодо захисту прав споживачів (пп. 3 п. «б» ч.1 ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Органи та посадові особи місцевого самоврядування несуть відповідальність за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними і фізичними особами (ч.1 ст.74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Шкода, заподіяна юридичним і фізичним особам в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності органів місцевого самоврядування, відшкодовується за рахунок коштів місцевого бюджету, а в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності посадових осіб місцевого самоврядування - за рахунок їх власних коштів у порядку, встановленому законом (ч.1 ст.77 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). З матеріалів справи вбачається, що Управлінням споживчого ринку Херсонської міської ради та Інспекцією з контролю за благоустроєм та санітарним станом міста Херсона Департаменту ЖКГ протягом 2012 та 2013 років складались протоколи про адміністративні порушення (а.с. 160- 188). Крім того, з листа адміністративної комісії Виконавчого комітету Херсонської міської ради № 03/88-14 від 12.02.2014 року, вбачається, що адміністративною комісією у 2013 році розглянуто 356 справ про адміністративні правопорушення передбачених ст. 152 КУпАП, а в січні 2014 року за даною статтею розглянуто 31 справу. Згідно вимог ст.1 Закону України «Про міліцію», міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань. Пунктами 5 та 5-1 ч.1 ст. 10 вищезазначеного Закону, передбачено, що міліція відповідно до своїх завдань зобов'язана виявляти та припиняти адміністративні правопорушення, здійснювати провадження у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких законом покладено на органи внутрішніх справ, приймати рішення про накладення адміністративних стягнень та забезпечувати їх виконання у випадках, передбачених законом. В матеріалах справи наявна довідка про проведену роботу щодо профілактики стихійної торгівлі та підвищення рівня благоустрою на території Суворовського району м.Херсона у 2013 році, якою зазначено, що за 2013 рік працівниками Суворовського РВ ХМУ виявлено та припинено 252 порушень за ст. 152 КУпАП та 77 порушень за ст. 160 КУпАП (а.с. 198). Крім того, на запити та звернення позивачі отримували вчасні ґрунтовні відповіді, представники відповідача проводили рейди та перевірки об'єктів стихійної торгівлі, відносно правопорушників складались протоколи про адміністративні правопорушення, дії правопорушників аналізувались на предмет наявності ознак злочину, жодного доказу на підтвердження протиправності дій ХМУ УМВС позивачі не надали, позовні вимоги ґрунтуються на тому що й досі існує торгівля з рук (про що містяться численні фотоматеріали). Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачами здійснюються заходи направлені на припинення стихійної торгівлі на вулицях м.Херсона, а відтак, у суду відсутні належні правові підстави для задоволення позовних вимог в цій частині. Щодо вимог позивачів про зобов'язання посадових осіб Херсонської міської ради вжити практичних дієвих заходів по боротьбі з торгівлею з рук у невстановлених місцях м. Херсона, а саме: на бульварі Мирному (по всій вулиці), по вул. К.Маркса (Потьомкінській) в районі центрального ринку, по вул. Маяковського (в районі будівель Суворовського РВ міліції та будівлі суду), по проспекту Ушакова (в районі зупинок магазину ЦУМу, обласної лікарні) і вул. Бєлінського (в районі центрального ринку), та зобов'язання посадових осіб відповідачів в повній мірі застосовувати щоденно заходи адміністративного та іншого передбаченого законодавством України впливу, стосовно торгівлі з рук у невстановлених місцях м. Херсона, а саме: на бульварі Мирному (по всій вулиці), по вул. К.Маркса (Потьомкінській) в районі центрального ринку, по вул. Маяковського (в районі будівель Суворовського РВ міліції та будівлі суду), по проспекту Ушакова (в районі зупинок магазину ЦУМу, обласної лікарні) і вул. Бєлінського (в районі центрального ринку), також, задоволенню не підлягають, оскільки, суд не може зобов'язувати відповідача вчинити певні дії в подальшому, оскільки, не має підстав вважати, що порушення прав позивачів матиме місце в майбутньому. Оцінка судом обставин справи базується на наданих доказах, їх належності та переконливості, в поєднанні з принципами КАС України. Як передбачає ч.2 ст.8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Обов'язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визнана джерелом права. Згідно статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) "Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.". Вирішуючи питання стосовно застосування ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" (заява №40450/04, §63,64) суд в п.63 зазначає, що «стаття 13 Конвенції прямо виражає обов'язок держави, передбачений статтею 1 Конвенції, захищати права людини передусім у межах своєї власної правової системи. Таким чином, ця стаття вимагає від держав національного засобу юридичного захисту, який би забезпечував вирішення по суті поданої за Конвенцією "небезпідставної скарги", та надання відповідного відшкодування», а в п.64 звертає увагу, що «Зміст зобов'язань Договірних держав за статтею 13 Конвенції залежить від характеру поданої заявником скарги; "ефективність" "засобу юридичного захисту" у значенні цієї статті не залежить від визначеності сприятливого для заявника результату. Водночас засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством.» Особа має право звернутись до суду з відповідним позовом та отримати захист свого права, виходячи з характеру заявленого позову та встановлених судом фактичних обставин справи. Зокрема в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Бендерський проти України» (Заява N 22750/02§42) зазначено, що «Конвенція не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (рішення "Артіко проти Італії" від 13 травня 1980)». За змістом частин 4, 5 ст. 11 КАС України, суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень, з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів. Положення ст. 9 КАС України передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Частиною 1 ст. 71 КАС України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Позивачі належними доказами не підтвердили правомірність своїх вимог, натомість наявні в матеріалах справи докази не дають суду підстав для висновку про визнання бездіяльності відповідачів неправомірними. Враховуючи вищевикладене та оцінюючи наявні у матеріалах справи докази в сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. На підставі вимог частини 3 статті 160 КАС України, в судовому засіданні 18 лютого 2014 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Результат розгляду: denied