Рішення адміністративного суду від 2014-01-10 00:00:00+02

20.12.2013 року позивач звернувся до суду з позовом до інспектора ВДАІ Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області Горбачова Михайло Сергійовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення. Позов обґрунтував тим, що 24.10.2013 року позивач рухався на автомобілі ВАЗ 21070 по вул. Леніна у м. Костянтинівка та був зупинений інспектором ВДАІ Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області Горбачовим М.С. та у відношенні [PERSON] було винесено постанову АА2 № 627286 від 10.12.2013 року за ч. 1 ст. 122 КпАП України. Вважає цю постанову незаконною і просить її скасувати, оскільки відсутні докази адміністративного правопорушення, а саме: провини позивача; відсутність порушення позивачем ПДР, оскільки не встановлено хто саме керував автомобілем у час відео фіксації; на час відео фіксації прилад «Визир» мав прострочене свідоцтво про повірку; під час винесення постанови не дотримано вимоги ст. 268 КУпАП. На підставі вищевказаного просить суд постанову АА2 № 627286 від 10.12.2013 року по справі про адміністративне правопорушення скасувати. У судовому засіданні позивач свій позов підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у позові та просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час слухання справи був повідомлений належним чином та від нього надійшло клопотання про розгляд справи без його участі та письмові заперечення до позову, згідно яких позовні вимоги позивача не визнає з наступних підстав. 24.10.2013 року відповідач ніс службу відповідно до затвердженої дислокації несення служби у м. Костянтинівка на вул. Леніна за маршрутом патрулювання № 2. При здійсненні нагляду за дорожнім рухом використовувався вимірювач швидкості радіолокаційний відео записуючий «Візир», зав. № 0712030, який має відповідне свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки № 06/03-1100 дійсне до 12.08.2014 року. Водій автомобіля ВАЗ 2107, номерний знак [NUMBER], перевищив встановлене обмеження швидкості руху на більш ніж на 20 км/год, рухався зі швідкістю93 км/год. Позивачу були роз'ясненні права та обов'язки та повідомлено про розгляд адміністративної справи за місцем скоєння порушення. Окрім заяви про невизнання своєї провини позивачем більш ніяких клопотань заявлено не було. Вважає винесену постанову правомірною, тому просить у задоволенні позову відмовити. Відповідно до ст. 128 КАС України суд уважає за доцільне справу розглянути на підставі наявних у ній доказів. Вислухавши пояснення позивача, проаналізувавши надані документи та докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Правовідносини по позову регулюються Кодексом адміністративного судочинства України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху в Україні. Як вбачається з оглянутого у судовому засіданні протоколу АВ 2 № 298951 про адміністративне правопорушення від 24.10.2013 року, [PERSON] 24.10.2014 року о 14 годині 26 хвилин у м. Костянтинівка по вул. Леніна, керував транспортним засобом ВАЗ 21070, державний номер [NUMBER], в населеному пункту зі швидкістю 93 км/год, чим перевищив швидкість на 33 км/год. Швидкість вимірювалася приладом «Визир» зав № 0712030, № свідоцтва 06/03-1100, дійсне о 12.08.2014 року, чим порушив п.12.4 ПДР України. Як вбачається з, оглянутої у судовому засіданні, постанови АА2 № 627286 від 10.12.2013 року на [PERSON] був накладений штраф у розмірі 300 грн., тому що він 24.10.2013 року о 14 годині 26 хвилин у м. Костянтинівка по вул. Леніна, біля кафе «Оазіс», керуючи транспортним засобом ВАЗ 21070, державний номер [NUMBER], перевищив швидкість більш ніж на 20 км/год у межах населеного пункту, а саме: рухався зі швидкістю 93 км/год, чим порушив п.12.4 ПДР України. Швидкість вимірювалася вимірювачем швидкості радіолокаційним відеозаписувальним приладом «Визир» зав № 0712030, № свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки 06/03-1100, дійсне до 14.08.2013 року. Під час складання адміністративного матеріалу заявив клопотання про перенесення міста розгляду за містом його мешкання у м. Краматорськ. Під час підготовки матеріалу справи до розгляду вирішено, що клопотання про перенесення міста розгляду справи за містом мешкання [PERSON] задоволенню не підлягає. З метою забезпечення об'єктивного та всебічного розгляду справи розгляд справи було призначено на 10.12.2013 року у ВДАІ Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області, тобто за місцем скоєння порушення. Про час та місто розгляду [PERSON] сповіщено своєчасно рекомендованим поштовим листом. Згідно інформації ДП «Укрпошта» сповіщення вручено [PERSON] особисто. Клопотань про відкладання розгляду справи від [PERSON] не надходило. [PERSON] на розгляд не з'явився, тому на підставі вимог ст.. 268 КУпАП справу розглянуто за його відсутністю. На відео фіксації, залученій у якості доказу по справі, чітко видно, як водій автомобілю ВАЗ 2107, державний номер [NUMBER], [PERSON] перевищив більш ніж на 20 км/год дозволену у межах населеного пункту швидкість руху, а саме: рухався зі швидкістю 93 км/год, чим порушив п.12.4 ПДР України. Вимірювання швидкості здійснено у межах м. Костянтинівка, де швидкість руху обмежено 60 км/год (п. 12.4 ПДР України), що підтверджено поясненнями свідків. Провину [PERSON] матеріалами справи доведено повністю. Згідно п. 12.4 Правил дорожнього руху в населенных пунктах движение транспортных средств разрешается с скоростью не более 60 км/ч. Дане правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Згідно ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні спору керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України. Згідно ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується в цілях виховання особи, яка скоїла адміністративне правопорушення. Згідно ст. 288 КУпАП, постанову посадової особи органу внутрішніх справ у справах про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення можна оскаржити, зокрема, в районний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, визначеними КУпАП. Згідно ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних повноважень. Аналізуючи ці норми законодавства, суд вважає, що порушення вимог закону щодо порядку і підстав притягнення особи до відповідальності за адміністративне правопорушення посадовими особами органів внутрішніх справ, які зобов'язані діяти виключно в межах і в порядку, визначених законом, є підставою для захисту прав фізичних осіб, одним із способів якого є скасування рішення у відношенні цієї особи, прийнятого всупереч вимогам закону. Діючим законодавством про адміністративні правопорушення передбачена певна процедура притягнення особи до адміністративної відповідальності, порушення якої, на думку суду, є підставою для скасування рішення уповноваженого органу, прийнятого із порушенням цієї процедури. Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Відповідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Відповідно до ст. 293 КУпАП орган при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без зміни, скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд, скасовує постанову і закриває справу, змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення. Згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім'я по батькові особи, яка склала протокол; …….. інші відомості, необхідні для вирішення справи. Згідно п. 3.15 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах внутрішніх справ України, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 29 жовтня 2013 р. за № 1829/24361, яка передбачає, що До протоколу долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи). Згідно зі ст. 14-1 КУпАП, до адміністративної відповідальності за правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у випадках їх фіксації, працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- та кінозйомки, відеозапису, або засобами фото- та кінозйомки, відеозапису притягаються власники (співвласники) транспортних засобів. У відповідності до п. 7.6 Інструкції з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України, працівник підрозділу ДПС має право використовувати технічні засоби та технічні прилади для виявлення та фіксації порушень ПДР. Отримані фактичні дані направляти за належністю чи використовувати при складанні адміністративних матеріалів. Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності,

Результат розгляду: denied