Рішення адміністративного суду від 2014-03-24 00:00:00+02

[PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок допомоги по догляду за дитиною. В обґрунтування позовних вимог позивачка послалась на те, що вона має на своєму утриманні доньку - [PERSON], [INFO]. Відповідно до наказу ДП України міжнародний дитячий центр «Артек» до народження дитини вона працювала на посаді завідувача сектору служби фестивальних програм та з 07.11.2011 року знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» вона перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Антрацитівської міської ради Луганської області та отримує допомогу по догляду за дитиною до трьох років у розмірі 654,53 грн. на місяць як працююча особа. Вона звернулась до відповідача із заявою про перерахунок допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, але 12.11.2013 року отримала відповідь про відмову. Вважає дії відповідача неправомірними та такими, що суперечать вимогам діючого законодавства з наступних підстав. У відповідності до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. До 1 січня 2008 року - дати набрання чинності Законом України від 28.12.2007 № 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» - правовідносини щодо виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку регулювалися Законом України від 21.11.1992 № 2811-ХП "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", дія якого поширювалася на осіб, не застрахованих в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (стаття 13) та Законом України від 18.01.2001 № 2240-І11, який поширював свою дію на застрахованих у зазначеній системі осіб. Розмір допомоги також визначався цими законами. Зокрема, статтею 15 Закону № 2811-ХП встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, а відповідно до статті 43 Закону № 2240-ІП допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом. Пунктами 23, 25 розділу II Закону № 107-VI були внесені відповідні зміни до Закону № 2811-XII та Закону № 2240-ІП. Зокрема, змінами до статті 13 Закону № 2811-ХІІ його дію поширено на застрахованих осіб, а із Закону № 2240-ІІІ було виключено статті 40-44. Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 № 10-рп/2008 визнано неконституційними низку положень Закону № 107-VI, в тому числі й пункту 25 розділу II Закону № 107-VI щодо виключення статей 40-44 Закону № 2240-ІІІ. Пунктом 2 розділу III Закону № 107-VI було передбачено, що розділ II цього Закону діє до 31 грудня 2008 року. Таким чином, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення № 10-рп/2008 відновили свою дію вищезазначені положення Закону № 2240-Ш, а з 1 січня 2009 року - статті 13,15 Закону № 2811-ХП. На відносини щодо виплати їй такої допомоги поширюються норми спеціального Закону (яким є Закон № 2811-ХП), відповідно до статті 15 якого допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Тому позивачка просить визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Антрацитівської міської ради Луганської області щодо відмови в перерахунку та виплаті їй допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Антрацитівської міської Луганської області здійснити перерахунок та виплату їй допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років на відповідний період з 07.11.2011 року по 05.09.2014 року з урахуванням проведених виплат. Ухвалою судді Антрацитівського міськрайонного суду від 19.02.2014 року адміністративний позов [PERSON] в частині позовних вимог за період з 07 листопада 2011 року по 11 серпня 2013 року включно залишено без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду. Позивачка у судове засідання не з'явилась, у позовній заяві зазначила про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача - Управління праці та соціального захисту населення Антрацитівської міської ради Луганської області - Шевченко Л.В., який діє на підставі довіреності, у судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що до 2008 року Закон України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» поширював свою дію на осіб, не застрахованих в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування. Застраховані особи отримували зазначену допомогу відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням". П.п. 23, 25 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" внесені зміни до Законів України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням". Відповідно до внесених змін, з 2008 року Закон України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" поширює свою дію також і на застрахованих в системі соціального страхування осіб, а п. З розділу 8 "Прикінцеві положення" цього Закону починає діяти у такій редакції: "Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130грн". У Законі України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" виключені статті 40-44, які надавали право застрахованим особам отримувати допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку згідно з цим Законом, а також визначали розмір цієї допомоги. Конституційний Суд України своїм рішенням від 22 травня 2008 року визнав неконституційними положення п.25 розділу II Закону України "Про Державний Бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів" в частині виключення ст.ст. 40-44 із Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням". Отже, з 22.05.2008р. застраховані особи знову набули право на отримання допомоги згідно з цим Законом у розмірі, встановленому правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму. Крім того, згідно з п.2 розділу III Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", розділ II зазначеного Закону діє по 31 грудня 2008р. Тому з 1 січня 2009 року відновила свою дію попередня редакція Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", де згідно зі ст. 13 право на допомогу по догляду за дитиною має не застрахована в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування особа. Обидва Закони з 1 січня 2009 року діють в своїх попередніх редакціях. Позивачка на час призначення допомоги по догляду за дитиною була застрахованою особою і тому, відповідно до законодавства, повинна була отримувати допомогу згідно з Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням". Її ствердження, що на відносини щодо виплати їй допомоги по догляду за дитиною поширюються норми спеціального Закону, яким є Закон України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", не відповідає дійсності, адже, згідно зі статтею 1 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», громадяни України в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених не тільки цим Законом, а й іншими законами України. Саме таким іншим Законом є Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням». Тому Згідно з абзацем другим преамбули Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» та відповідно до п.5 розділу 9 «Прикінцеві положення» цього Закону, матеріальне забезпечення та соціальні послуги, що надаються за цим Законом, здійснюється Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності у розмірі, що визначається Верховною Радою України щороку виходячи з рівня забезпечення прожиткового мінімуму з поступовим наближенням виплат до прожиткового мінімуму. Оскільки позивачка є застрахованою особою, для призначення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму їй слід було звертатись до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. Згідно з ч. 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Наразі органам праці та соціального захисту населення надані повноваження з призначення допомоги по догляду за дитиною тільки відповідно до Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми". А можливість призначати зазначену допомогу згідно з цим Законом застрахованим особам обумовлена чинністю ст. 13 зі змінами, внесеними Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" . Відповідно до статті 4 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми, покриття витрат на виплату державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України у вигляді субвенцій до місцевих бюджетів. Частиною 2 ст.95 Конституції України встановлено, що виключно Законом України про Державний бюджет на відповідний рік визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Діяльність управління праці та соціального захисту населення у частині виконання функцій розпорядника бюджетних коштів за соціальними програмами регулюється саме законом про державний бюджет України на відповідний рік та Бюджетним кодексом України. Відповідно до ст.ст. 23,51 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України у порядку, визначеному Бюджетним Кодексом. Будь-які зобов'язання, взяті фізичними та юридичними особами без відповідних бюджетних асигнувань не вважаються бюджетними зобов'язаннями і є бюджетним правопорушенням. Просить відмовити позивачці у задоволенні позову. Суд, вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 69-72 КАС України, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO] ( а.с. 9), знаходиться на обліку в Управління праці та соціального захисту населення Антрацитівської міської ради Луганської області, де отримує державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що підтверджується довідками наданими відповідачем (а.с. 19-21). 28.10.2013 року позивачка звернулась до відповідача із заявою про перерахування та виплату їй допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, виходячи з розміру прожиткового мінімуму ( а.с. 11-12). Однак, відповідачем відмовлено позивачці у такому перерахунку, про що надано лист від 12.11.2013 року №18-3709/3, у якому зазначено, що згідно положень ЗУ «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між: з 1 січня 2010 року - 100 відсоткам прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 грн., допомога позивачці призначена згідно даного положення Закону, підстави для перерахунку відсутні ( а.с. 18). Таким чином, відповідачем призначена позивачці допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку згідно положень ЗУ «Про державну допомогу сім'ям з дітьми». Статтею 5 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» від 21 листопада 1992 року № 2811-XII (зі змінами та доповненнями) передбачено, що всі види державної допомоги сім'ям з дітьми, крім допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами жінкам, зазначеним у частині другій статті 4 цього Закону, призначають і виплачують органи соціального захисту населення за місцем проживання батьків (усиновителів, опікуна, піклувальника). Відповідно до ст. 15 Закону № 2811- ХІІ в редакції з 01.01.2002 року допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» було внесено зміни до Закону 2811-ХІІ та викладено ст. 15 у наступній редакції: «Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень.» Проте, відповідно до прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2008 р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», Розділ І цього Закону набирає чинності з 01.01.2008 року і діє по 31.12.2008 року. Отже, з 01.01.2009 року ст. 15 Закону № 2811- ХІІ відновила попередню редакцію, відповідно до якої допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Також обмеження щодо розміру допомоги по догляду за дитиною передбаченої ст. 15 Закону № 2811- ХІІ встановлені ст. 46 Закону України «Про державний бюджет України на 2009 рік» та ст. 45 Закону України «Про державний бюджет України на 2010 рік» відповідно до яких зазначена допомога виплачується в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України. Разом з тим, ані Законом України «Про державний бюджет України» на 2011-2013 роки, ані іншими законами, не встановлювалось на 2011-2013 роки інший ніж у Законі № 2811-ХІІ розмір допомоги, та не надавалось Кабінету Міністрів України право визначати розміри такої допомоги, а дії Законів про бюджет діяли, відповідно, лише у 2009 та 2010 роках, отже відповідач з 1 січня 2011 року, повинен був керуватися Законом № 2811- ХІІ, а положення Постанови КМУ № 1751 від 27.12.2001 р. застосовуватися не може, оскільки воно в частині розміру допомоги суперечить вищевказаному закону. Таким чином, відповідач, виплачуючи позивачці допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі меншому від розміру встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років діяв неправомірно та з порушенням вимог законодавства, а тому вимоги позивачки щодо перерахунку та виплати спірної допомоги з 12.08.2013 року підлягають задоволенню. Щодо вимог позивачки здійснювати нарахування та виплату спірної допомоги до дати досягнення донькою трирічного віку, тобто до 05.09.2014 року, суд вважає їх необґрунтованими, оскільки згідно з вимогами Кодексу адміністративного судочинства України захисту підлягають тільки порушені права, а не ті, які можуть бути порушені в майбутньому, а тому вимоги позивачки підлягають задоволенню лише на дату розгляду судом цієї справи ( 17.03.2014 р.), тобто на час встановлення порушення прав позивачки. Суд відповідно до вимог ст. 94 КАСУ стягує повністю повернення судових витрат з Державного Бюджету України на користь позивачки. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial