Рішення адміністративного суду від 2014-01-09 00:00:00+02

Позивач посилається на те, що його згідно постанови серії АА2 №231323 від 14 жовтня 2013 року притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень. З оскаржуваної постанови вбачається, що 14 жовтня 2013 року [PERSON] керував автомобілем [NUMBER] та порушив правила зупинки. Здійснив зупинку транспортного засобу на перехресті. Місце вказаного правопорушення є ділянка а/д Київ-Чоп 425 км, с.Крупець. В судовому засіданні позивач змінив позовні вимоги та пояснив, що дійсно 14 жовтня 2013 року він керував автомобілем [NUMBER] та порушив правила зупинки. Здійснив зупинку транспортного засобу на перехресті. Проте, відповідач не взяв до уваги при винесенні постанови та накладенні адміністративного стягнення його важке матеріальне становище, так як на даний час ніде не працює, має на утриманні малолітніх дітей, просить змінити оскаржувану постанову в частині накладення адміністративного стягнення. Відповідач в зал судового засідання не з’явився, хоча про день та час слухання справи був повідомлений належним чином судовими повістками. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАСУ у разі неприбуття відповідача – суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Згідно протоколу серії АА2 №3937, 14.10.2013 р. о 16 год. 30 хв. [PERSON] на 425 км а/д Київ-Чоп в с. Крупець керував автомобілем [NUMBER], порушив правила зупинки, здійснив зупинку транспортного засобу на перехресті. 14 жовтня 2013 року ст. інспектором взводу ДПС ДАІ [PERSON] винесено постанову, якою притягнуто до адміністративної відповідальності [PERSON] за ч. 1 ст. 122 КУАП та накладено стягнення у вигляді 255 грн. штрафу в прибуток держави (а.с. 3). У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року N 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Суд вважає, що аргументи позивача, викладені у позовній заяві, в частині невизнання своєї вини у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, так як у відповідності до пояснень [PERSON] в судовому засіданні та викладених у протоколі про адміністративне правопорушення АА2 №3937, останній визнав свою вину у вчинені правопорушення. Проте, суд звертає увагу на те, що при накладенні стягнення інспектор Перетятко В.В. не в повній мірі дотримався ч. 2 ст. 33 КУпАП, згідно якої враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом’якшують та обтяжують відповідальність. Також суд приходить до висновку, що [PERSON] вчинив малозначне правопорушення, а тому на підставі ст. 22 КУпАП його можливо було звільнити від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням. Зважаючи на викладене,

Результат розгляду: denied