Рішення адміністративного суду від 2014-01-27 00:00:00+02

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов [PERSON] до Регіонального управління Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової служби України у Дніпропетровській області, в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати розпорядження Регіонального управління департаменту контролю за виробництвом та обігом, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової служби України у Дніпропетровській області від 20.05.2013 року № 648-р «Про анулювання ліцензії». В обґрунтування позову, позивач зазначив, що Регіональним управлінням Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової служби України у Дніпропетровській області прийнято розпорядження від 20.05.2013 року № 648-р «Про анулювання ліцензії», яке на думку позивача прийнято з порушенням чинного законодавства, оскільки, будь-яких документів позивач не отримував та не підписував. Представник відповідача надав до суду письмові заперечення, в яких зазначає, що підставою для прийняття оскаржуваного розпорядження були матеріали правоохоронного органу про вчинення адміністративного правопорушення, що складені у відношенні реалізатора позивача - [PERSON] За результатами розгляду даних матеріалів встановлено, що продавець позивача 27.03.2013 року в магазині, де здійснює господарську діяльність позивач, реалізовано одну пачку сигарет "Бонд-сірий" неповнолітній особі [PERSON] Таким чином, позивачем було порушено норми ст. 15-3 Закону України від 19.12.95р. № 481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного та плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" та складено адміністративний матеріал за ч.2 ст.156 КУпАП. Вказане розпорядження прийнято відповідачем на підставах і в спосіб, встановлений законами та Конституцією України і тому, розпорядження скасуванню не підлягає. У зв'язку із чим, просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, а тому позов не підлягає задоволенню. Позивач в судове засідання 27.01.2014р. не з'явився, надіслав до суду клопотання про розгляд справи без його участі. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, у задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі. В судовому засіданні було здійснено заміну неналежного відповідача Регіональне управління Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової служби України у Дніпропетровській області на його правонаступника Головне управління Міндоходів у Дніпропетровській області. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 27.03.2013 року співробітниками Нікопольського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області виявлено та задокументовано факт порушення правил торгівлі в частині продажу особі, яка не досягла 18 років тютюнових виробів реалізатором магазину «[INFO]», що належить [PERSON]. Відносно реалізатора даного магазину - гр. [PERSON] складено адміністративний протокол за ч. 2 ст. 156 КУпАП, який направлено для розгляду та прийняття рішення до адміністративної комісії за місцем мешкання правопорушника. На підставі вказаної перевірки, відповідачем прийнято рішення про застосування фінансових санкцій від 18.05.2013 року № 040269, яким до ФОП [PERSON] застосовано фінансову санкцію у вигляді штрафу за продаж тютюнових виробів особі, якій не виповнилось 18 років, а також розпорядження від 20.05.2013 року №648-р «Про анулювання ліцензії», відповідно до якого анульовано ліцензію на право роздрібної торгівлі тютюновими та алкогольними напоями ФОП [PERSON] Слід зазначити, що відповідні правовідносини врегульовані спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України, є Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 року №481/95-ВР. Відповідно до статті 16 вказаного Закону, контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України. У відповідності до пункту 2 частини 1 статті 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років. Згідно з частинами 4 та 5 статті 15-3 вищевказаного Закону, продавець пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів зобов'язаний отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні напої, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, паспорт або інші документи, які підтверджують вік такого покупця, якщо у продавця виникли сумніви щодо досягнення покупцем 18-річного віку. У разі відмови покупця надати такий документ продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів такій особі забороняється. Із наведених приписів Закону слідує, що визначальним питанням для підтвердження чи спростування порушення, є встановлення факту продажу пива, алкогольних напоїв та тютюнових виробів саме особі, яка не досягла 18 років. Фінансові санкції застосовуються за порушення, передбачені статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів". Відповідно до п.5 Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 р. №790, підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій, є акт перевірки додержання суб'єктом підприємницької діяльності встановлених законодавством вимог, обов'язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства; результати проведення органом, який видав ліцензію, іншими органами виконавчої влади в межах їх компетенції перевірок суб'єкта підприємницької діяльності, пов'язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів. Підставою для застосування фінансових санкцій стали матеріали про вчинення адміністративного правопорушення продавцем магазину, що належить позивачу, котрі були складені та направлені на адресу Регіонального управління співробітниками Нікопольського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області. В протоколі про адміністративне правопорушення ДН № 011683 від 27.03.2013 року працівниками Нікопольського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області зазначено, що близько 17.20 години перебуваючи на робочому місці в магазині ФОП [PERSON] продавець [PERSON] продала неповнолітньому [PERSON] пачку сигарет "Бонд-сірий". Як вбачається з матеріалів справи, факт продажу неповнолітній особі алкогольних напоїв та тютюнових виробів відбувся не за безпосередньої присутності працівників Регіонального управління та підтверджується поясненнями неповнолітнього [PERSON], свідків [PERSON] та [PERSON], протоколом про адміністративне правопорушення від 27.03.2013 р. ДН №011683. Судом також, звернути увагу на те, що як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення від 27.03.2013 р. ДН № 011683, реалізація сигарет "Бон сірий" відбулась продавцем магазину [PERSON] Проте, представником відповідача не надано доказів того, що саме ця особа, є продавцем вказаного магазину, оскільки в матеріалах справи наявний трудовий договір від 03.09.2012 року, укладений [PERSON] та [PERSON], який зареєстрований Нікопольським міськрайонним центром зайнятості, з якого вбачається, що остання зобов'язується виконувати обов'язки продавця. Як було встановлено під час розгляду справи, у ФОП [PERSON] працювала і працює лише одна особа, з якою укладено трудовий договір, а саме: [PERSON]. Крім того, матеріалами справи підтверджується та не заперечувалось представником відповідача під час розгляду справи, той факт, що в протоколі про адміністративне правопорушення ДН № 011683 від 27.03.2013 року, вказана зовсім інша особа [PERSON] та в відповідному протоколі, відсутній підпис [PERSON], та не зазначено про відмову від підписання протоколу. Також судом встановлено, що при відібранні пояснень у неповнолітнього [PERSON] були відсутні його законні представники, що вимагається ст.270 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Суд зазначає, що згідно п. 3 Порядку №790, фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірах, передбачених Законом № 481/95-ВР, застосовуються до суб'єктів підприємницької діяльності, винних у вчиненні порушень. Відповідно до ст. 17 Закону № 481, посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством за порушення норм цього Закон. Таким чином, саме винні особи у вчиненні порушення повинні нести відповідальність за сам факт вчинення порушення. Враховуючи вищевикладене, представником відповідача не доведено факт продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів неповнолітній особі саме працівником позивача. Відповідно до ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного письмового розпорядження на підставі порушення вимог статті 15-3 цього Закону щодо продажу алкогольних напоїв, тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років або у не визначених для цього місцях. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що Регіональним управлінням департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової служби України в Дніпропетровській області не доведено факт вчинення позивачем порушення вимог ст.15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", а тому, дії відповідача щодо накладення на позивача штрафних санкцій та анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, є неправомірними. Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди серед іншого перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин справи. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що розпорядження Регіонального управління департаменту контролю за виробництвом та обігом, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової служби України у Дніпропетровській області від 20.05.2013 року № 648-р «Про анулювання ліцензії» не відповідає вимогам ч.3 ст. 2 КАС України, прийняте без врахування всіх обставин, у зв'язку з чим, позовні вимоги про його скасування підлягає задоволенню. Вирішуючи питання щодо судового збору, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). У зв'язку з чим, стягнути з Державного бюджету України на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 34, 41 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 162 КАС України, при вирішені справи по суті, суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю, або частково. З урахуванням наведеного, позов [PERSON] до Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування розпорядження підлягає задоволенню в повному обсязі.

Результат розгляду: granted