Рішення адміністративного суду від 2014-02-08 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду із позовом про оскарження постанови №1072 від 26 вересня 2012 року, якою він був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. на підставі частини 1 статті 152 КУпАП за не забезпечення належного санітарного стану території, прилеглої до кафетерію по проспекту Героїв Сталінграду, 20-А У судовому засіданні позивач позов підтримав та пояснив, що дійсно є власником вказаного кофетерію, але ним завжди забезпечений належний санітарний стан території, прилеглої до цього кафетерію. Що ж стосується протоколу про ніби скоєне ним адміністративне правопорушення, то він не відповідає дійсності, адже був складений без його участі та не відображає дійсних обставин справи. Представник відповідача під час судового розгляду справи позов не визнавала, спираючись про те, що оскаржувана постанова є законною та обгрунтованою, а посилання позивача не відповідають дійсним обставинам справи. Після вислуховування позивача та перевірки матеріалів справи суд дійшов такого. Оскаржуваною постановою встановлено, що позивач 13 вересня 2012 року не забезпечив належний санітарний стан території, прилеглої до кафетерію по [ADDRESS] Такі дії позивача кваліфіковані за частиною 1 статті 152 КУпАП та за їх вчинення на позивача накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 850 грн. При перевірці цієї постанови суд виходе з вимог частини 3 статті 2 КАС України, відповідно до якої перевіряє лише, чи винесена вона: 1. на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2. з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3. обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4. безсторонньо (неупереджено); 5. добросовісно; 6. розсудливо; 7. з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8. пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9. з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10. своєчасно, тобто протягом розумного строку. В зв'язку із цим суд відзначає, що доказів протилежного позивачем не наведено та суду не надано. Натомість з матеріалів справи вбачається, що при винесенні оскаржуваної постанови відповідач: · діяв у межах наданих йому повноважень щодо притягнення винних до адміністративної відповідальності. · діяв обґрунтовано. Так, відповідач у межах його компетенції встановив факт вчинення адміністративного правопорушення; цей факт знайшов своє підтвердження під час судового розгляду справи. Так, з залученої до матеріалів справи копії протоколу про адміністративне правопорушення, складеного 13 вересня 2012 року компетентною посадовою особою - головним спеціалістом відділу благоустрою та контролю за санітарним станом району адміністрації Центрального району [PERSON] вбачається, що 13 вересня 2012 року нею за участі позивача був виявлений факт неналежного стану території, прилеглої до кафетерію по [ADDRESS]. Факт неналежного стану цієї території, окрім самої [PERSON], під час судового розгляду справи підтвердила свідок [PERSON] Підстав для сумнівів у достовірності свідчень цих осіб немає, адже доказів та навіть міркувань про їх особисту зацікавленість у притягненні саме позивача до адміністративної відповідальності позивач не навів; під час виявлення порушень вони діяли під час виконання покладених на них обов'язків, отже - мають достатню компетенцію для оцінки стану прилеглої території. Їх свідчення також спростовують посилання позивача про складання протоколу за його /позивача/ відсутності, адже підстав у цій частині давати неправдиви свідчення в цих свідків, як доведено вище, є відсутніми, в той час, як позивач має право обирати будь-яку позицію захисту. Більше того, ці свідчення, а також висновки суду про зміст позиції позивача, узгоджують зі змістом самого протоколу. Так, у протоколі зазначені дійсне місто народження позивача, а також його попередня дійсна адреса, що може бути встановленим виключно зі слів самого позивача. Зазначення ж ним хибної адреси свідчить про обрання ним позиції, зміст якої полягає у приховуванні певних відомостей від органів, що здійснюють розгляд справи про адмінсітративне правопорушення. . Самі ж по собі пояснення позивача під час розгляду справи у суді не можуть бути покладені в основу рішення по суті справи, адже наведених вище доказів не спростовують. До того ж, відповідач інших вимог діючого законодавства не порушував та кваліфікував дії позивача вірно та обрав йому вид та міру адміністративного стягнення в межах санкції, що передбачена відповідною статтею КУпАП. Отже, підстави для задоволення позову є відсутніми.

Результат розгляду: denied