Рішення адміністративного суду від 2014-03-12 00:00:00+02

До суду звернувся [PERSON] до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, в якому просив визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо продовження йому довідки про звернення за захистом в Україні та зобов'язати відповідача продовжити йому термін цієї довідки. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він 10.02.2014 року звернувся до відповідача з проханням продовжити йому термін дії довідки про звернення за захистом в Україні надавши копію касаційної скарги на рішення суду, проте йому було відмовлено з підстав несвоєчасного звернення та скоєння відповідно адміністративного правопорушення, передбаченого ст.203 КпАПУ. Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною, оскільки відповідно до ч.4 ст.12 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" від 8 липня 2011 року №3671-VI (далі Закон України №3671-VI), п.2.5 Правил розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, затверджених наказом МВС України від 07.09.2011 року №649 (далі Правила №649) у разі якщо особа або її законний представник оскаржує рішення в судовому порядку, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, продовжує строк дії довідки про звернення за захистом в Україні ". У зв'язку з оскарженням рішення суду у касаційному порядку позивач просив зобов'язати відповідача продовжити строк дії довідки. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача вважав, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки при зверненні до міграційної служби позивач не надав документів на підтвердження того, що він знаходиться в процедурі оскарження рішення. Крім того, в діях позивача дійсно вбачалися ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.203 КпАПУ, оскільки дія довідки 13.11.2013 року, а позивач звернувся до органу міграційної служби лише 10.02.2014 року, тобто з 14.11.2013 року він фактично знаходився на території України нелегально без відповідної реєстрації. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши та оцінивши надані докази, суд встановив наступне. [PERSON], [INFO], є громадянином Афганістан. На территорію України прибув з дружиною [PERSON] у 2012 році та 14.02.2012 року звернувся в органи міграційної служби про надання статусу біженця. Статтею 8 Закон України №3671-VI визначено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, який прийняв до розгляду заяву іноземця чи особи без громадянства про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, видає заявникові довідку про звернення за захистом в Україні та реєструє заявника. Пунктом 2.5 Правил №649 встановлено, що у разі використання заявником права на оскарження рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, орган міграційної служби невідкладно видає такому заявникові під підпис довідку про звернення за захистом в Україні, про що заносить відповідні відомості до журналу реєстрації видачі довідки про звернення за захистом в Україні. Підставою для видачі зазначеної довідки є відповідне доручення Державної міграційної служби України або, у випадку оскарження в судовому порядку, відмітка (штамп) суду про прийняття позовної заяви, оригінал чи належним чином завірена копія ухвали суду про відкриття провадження у справі, належним чином оформлена судова повістка. Довідка видається строком на два місяці з подальшим щомісячним продовженням її дії на весь час розгляду скарги. Згідно з п.3 ч.1 Закон України №3671-VI довідка про звернення за захистом в Україні - документ, що засвідчує законність перебування особи на території України на період, що розпочинається з моменту звернення особи з відповідною заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, і є дійсною для реалізації прав і виконання обов'язків, передбачених цим Законом та іншими законами України, до остаточного визначення статусу такої особи чи залишення нею території України; Відповідно до Положення про відділ по роботі з біженцями управління по роботі з іноземцями та біженцями Головного управління ДМС України в Одеській області (а.с.15-18) відповідач здійснює реєстрацію осіб, які подали заяву про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, та видає заявникові довідки про звернення за захистом в Україні, продовжує дію зазначеної довідки. У зв'язку зі зверненням [PERSON] 14.02.2012 року в органи міграційної служби про надання статусу біженця, йому відповідачем 21.02.2012 року видана довідка про звернення за захистом в Україні №ODS№12/71 (а.с.5-6). Рішеннями ДМС України від 22.04.2013 року №232-13 відмовлено [PERSON] у наданні статусу біженця або осіб, які потребують додаткового захисту. Статтею 12 Закон України №3671-VI встановлено право осіб - заявників на оскарження прийнятих органами міграційної служби рішень до суду. Згідно ч.4 ст.12 Закону у разі якщо особа або її законний представник оскаржує рішення в судовому порядку, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, продовжує строк дії довідки про звернення за захистом в Україні. [PERSON] оскаржив зазначене рішення до суду. Відповідачем позивачу термін дії довідки про звернення за захистом в Україні №ODS№12/71 продовжувався, в останнє до 13.11.2013 року (а.с.5-6). Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 05.09.2013 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.11.2013 року, відмовлено у задоволенні адміністративного позову [PERSON] про визнання рішення ДМС України від 22.04.2013 року №232 нечинним та зобов'язання прийняти рішення про визнання ї біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Позивач також оскаржив рішення судів 1-ї та 2-ї інстанції в касаційному порядку, проте незважаючи на те, що строк дії довідки про звернення за захистом в Україні №ODS№12/71 закінчився 13.11.2013 року, звернувся до відповідача з заявою про продовження строку дії довідки лише 10.02.2014 року. При цьому позивач у судовому засіданні не довів, що ним були надані відповідачу належні докази щодо звернення до суду касаційної інстанції відповідно до п. 2.5 Правил №649. Між тим, судом встановлено, що ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.02.2014 року [PERSON] відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 05.09.2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.11.2013 року. Таким чином, 11.02.2014 року закінчився у всіх судових інстанціях розгляд справи за позовом позивача про визнання рішення ДМС України від 22.04.2013 року №232-13 нечинним та зобов'язання прийняти рішення про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. У зв'язку з чим з 11.02.2014 року відсутні встановлені законодавством підстави для продовження позивачу терміну дії довідки про звернення за захистом в Україні №ODS№12/71. З урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied