Рішення адміністративного суду від 2014-02-24 00:00:00+02

12.02.2014р. позивач звернувся до суду із зазначеною заявою, покликаючись на те, що 29.01.2014р. постановою інспектора ДПС Сиськова С.О. серії АА2 №237213 його визнано винним у тому, що він 29.01.2014р. о 21год. 23хв. на 275км автодороги «Київ-Чоп» в с.Користь Корецького р-ну Рівненської області, керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen-Т5», д.н.з. [NUMBER] перевищив встановлену швидкість руху більш як на 20 км./год., - в населеному пункті, позначеному дорожнім знаком 5.45, рухався з швидкістю 96 км./год., що начебто зафіксовано приладом «Візир» №0812379, чим порушив п. 12.4 ПДР України. Вказує, що згідно вищевказаної постанови його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, та накладено на нього адміністративний штраф в розмірі 255 гривень. Зазначає, що не згідний з даною постановою, оскільки правопорушення не вчиняв і вважає, що інспектор ДАІ не довів його вини у вчиненні правопорушення, оскільки він чітко контролював швидкість руху свого автомобіля, рухався зі швидкістю не більшою, ніж 65 км/год., так як дорога була вкрита льодом та була слизька, в даному випадку перевищення ним швидкості призвело б до ДТП. Вказує, що працівником ДАІ не було досліджено усіх наявних доказів по справі, та в якості доказу посилався на ту обставину, що радаром зафіксовано швидкість саме його автомобіля. Вважає, що інспектор міг зафіксувати швидкість автомобіля, який рухався по попереду нього, або який здійснював обгін його автомобіля. Крім того, автомобіль рухався серед інших транспортних засобів, а тому вважає, що прилад міг зафіксувати швидкість інших автомобілів, які рухалися попереду. Зазначає, що прилад «Візир», яким проводився нагляд за дорожнім рухом з метою фіксацій порушень ПДР України, не є автоматичним засобом фото - чи відео фіксації, оскільки він знаходиться у співробітника ДАІ, керується ним безпосередньо або через комп'ютер (визначаються ті параметри, які фіксуються приладом, зокрема, швидкість, або що, об'єкт зйомки, її режими, кут огляду приладу, тощо). Оскільки адміністративно-процесуальне законодавство не конкретизує поняття автоматичного режиму роботи приладу, можливо звернутися до формально-логічного тлумачення цього поняття, відповідно до якого, автоматичним - є такий режим роботи приладу, який виконується без втручання в його діяльність сторонніх факторів, тобто без людини. Вказує, що на підтвердження того факту, що вказаний прилад «Візир» не є засобом автоматичної фіксації, є інструкція до цього приладу. Вказана інструкція може бути надана суду представником відповідача. В розділі 2 вищевказаної інструкції «Основні технічні характеристики» чітко визначено, що прилад працює виключно у режимах вимірювання швидкості як Стаціонарний або Патрульний, але ніяк не автоматичний. Зазначає, що оскаржувану постанову вважає протиправною з наступних підстав: інспектор ДПС Сиськов С.О., порушив статтю 280 КУпАП, оскільки не надав належного пояснення, щодо складу правопорушення, якщо таке дійсно мало місце, та склав протокол про адміністративне правопорушення; при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 КУпАП, а ці вимоги інспектором ДАі не виконано; крім того, відповідачем не надано для ознайомлення сертифікату метрологічної повірки даного приладу, а також Дислокації маршруту патрулювання та постів, наявність якого передбачено п.6.3 Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС; також інспектором ДАІ не виконано вимоги вимог ст. 254 КУпАП, а саме після складання протоколу про адміністративне правопорушення не вручено другого екземпляру протоколу під розписку особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. З огляду на наведене просить визнати дії інспектора Сиськова С.О. незаконними та скасувати вищевказану постанову, а провадження по справі закрити у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення у його діях. В разі не можливості його явки в судове засідання, просить здійснити розгляд справи без його участі, або за участі його представника. Позивач був своєчасно та належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, однак в судове засідання не з'явився, не повідомив про причини своєї неявки та не надіслав клопотання про відкладення розгляду справи. За даних обставин суд вважає можливим врахувати клопотання позивача у адміністративному позові про розгляд справи у його відсутності. Відповідач - ВДАІ УМВС України в Рівненській області, третя особа - інспектор ДПС роти ДПС ДАІ у Рівненській області Сиськова С.О. в судове засідання не з'явилися, а від них надійшло заперечення проти позову, в яких останні покликаються на те, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, виходячи з наступного. Так, 29.01.2014р. інспектором ДПС Сиськовим С.О. в с.Користь Корецького р-ну Рівненської області, було зупинено автомобіль марки «Volkswagen-Т5», д.н.з. [NUMBER], яким керував позивач, що перевищив встановлену швидкість руху в населеному пункті «Користь», позначеному дорожнім знаком 5.45, а саме рухався з швидкістю 96 км./год., чим порушив п. 12.4 ПДР України, про що інспектором було складено протокол і винесено спірну постанову. Вказали, що відповідно до наказу МВС України №33 "Про затвердження Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху" від 01.03.2010р. вимірювач швидкості радіолокаційний відеозаписувальний "ВИЗИР" дозволений для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху. Крім того, вказали, що такий пройшов повірку відповідно до свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки від 19.12.2013р. та надали копію відповідного свідоцтва і роздрукування фотознімків з приладу «Візир». З огляду на наведене просять у задоволенні позову відмовити і розглядати справу у відсутності представника відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у відповідності до ч.6 ст.128 КАС України є підстави для розгляду справи у письмовому провадженні і адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.01.2014 року інспектор ДПС взводу ДПС з обслуговування стаціонарного посту №3 роти ДПС ДАІ при УМВС України в Рівненській області Сиськов С.О. виніс постанову про притягнення [PERSON], тобто позивача по справі, до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП за перевищення цього ж дня о 21 год. 23 хв. швидкості руху на 275км автодороги «Київ-Чоп» в с.Користь Корецького р-ну Рівненської області і наклав на позивача адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень. Позивач не представив суду доказів того, що він у вищевказаний день, керуючи автомобілем марки «Volkswagen-Т5», д.н.з. [NUMBER], не перевищував встановленого обмеження швидкості руху у вищевказаному населеному пункті. Навпаки, в судовому засіданні встановлено, що інспектором ДПС взводу ДПС з обслуговування стаціонарного посту №3 роти ДПС ДАІ при УМВС України в Рівненській області Сиськовим С.О. за допомогою спеціального технічного засобу «Визир», на який видано свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (чинне до 19.12.2014р.), зафіксовано швидкість руху автомобіля марки «Volkswagen-Т5», д.н.з. [NUMBER], яким керував позивач, - 96 км/год. при встановленому на даній ділянці дороги (с.Користь Корецького р-ну Рівненської області) обмеженні максимальної швидкості руху 60 км/год. Границі абсолютної похибки в патрульному режимі вимірювача швидкості «Візир» згідно свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки становлять +/- 2 км/год. і не впливають на кваліфікацію дій позивача. Відповідно до наказу МВС України №33 "Про затвердження Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху" від 01.03.2010р. вимірювач швидкості радіолокаційний відеозаписувальний "ВИЗИР" дозволений для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху. З надісланих відповідачем роздруківок фотознімків з приладу «Визир» вбачається, що на таких відсутні інші транспортні засоби, швидкість яких могла б бути зафіксована вказаним приладом, а тому доводи позивача в цій частині є безпідставними. З матеріалів справи не вбачається, що фіксування швидкості руху здійснювалося працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами і що позивач притягується до відповідальності як власник транспортного засобу (без зупинки транспортного засобу на місці порушення), що передбачено ст.14-1 КУпАП, а тому доводи позивача в цій частині також є безпідставними. Зафіксована швидкість руху автомобіля позивача на 36 км/год. перевищує встановлене на даній ділянці дороги обмеження максимальної швидкості руху, а тому суд вважає, що позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП. З огляду на наведені обставини суд вважає, що немає підстав для задоволення адміністративного позову. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied