Рішення адміністративного суду від 2014-03-18 00:00:00+02

19 лютого 2014 року [PERSON] звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Диканського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про визнання дій щодо неналежного оформлення результатів розслідування нещасного випадку неправомірними; визнання протиправними актів Диканського РВ УМВС форми НТ* № 2 від 11 лютого 2014 року про нещасний випадок невиробничого характеру та форми Н-5* від 11 лютого 2014 року в частині зроблених висновків про те, що "Нещасний випадок не пов'язаний з виконанням службових обов'язків"; зобов'язання оформити результати розслідування нещасного випадку відповідно до пункту 3.11 Порядку, затвердженого наказом МВС України № 1346 від 27 грудня 2002 року згідного з фактичними обставинами події. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що 28 листопада 2001 року при виконанні службових обов'язків, з метою припинення неправомірних дії, спрямованих на порушення громадського порядку, позивачем отримано струс головного мозку, забій м'яких тканин обличчя, що в подальшому стало підставою для звільнення зі служби в органах внутрішніх справ за станом здоров'я. Вказував, що матеріалами службового розслідування підтверджено, що дана травма є нещасним випадком, який стався в період проходження служби і не пов'язана з виконанням службових обов'язків. Позивач не погодився з таким висновком, вважає його неправомірним. Представник відповідача позов не визнав, просив у задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. Судом встановлено, що в період з 1995 року по лютий 2014 року [PERSON] проходив службу в органах внутрішніх справ України на різних посадах. 28 січня 2014 року до Диканського РВ УМВС України в Полтавській області надійшов рапорт дільничного інспектора міліції сектору ДІМ Диканського РВ УМВС України в Полтавській області, підполковника міліції [PERSON], щодо проведення розслідування нещасного випадку, який мав місце 28 листопада 2001 року від час виконання службових обов'язків. За зверненням [PERSON] комісією Диканського РВ УМВС України в Полтавській області було проведене службове розслідування, під час проведення якого встановлено, що 28 листопада 2001 року близько 12.00 години позивач, перебуваючи на посаді оперуповноваженого ВКР Полтавського МУ УМВС. 28 листопада 2001 року, отримав вказівку від начальника відділення карного розшуку Полтавського МУ Шикімаки С. П. направитись в район центрального критого рику м. Полтава та шляхом особистого пошуку виявляти і проводити документування осіб, які скоюють крадіжки з автомобілів та інші кримінальні правопорушення. Після отримання завдання позивача разом з [PERSON] та [PERSON] направились до центрального критого ринку. В районі перехрестя вулиць Чапаєва та Новобазарної помітили двох чоловіків, які вели себе підозріло. Було прийнято рішення зупинити цих осіб та перевірити документи з метою встановлення анкетних даних цих осіб та в подальшому перевірити по наявним облікам. Працівники міліції підійшовши до підозрілих осіб, пред'явили свої службові посвідчення та назвались. Вказані особи вели себе підозріло, були вкрай знервовані, довго шукали по кишенях документи. Оскільки вся увага працівників міліції була прикута до підозрілих осіб, позивач з колегами не помітили як до них підбігли ще двоє хлопців та нанесли позивачу декілька ударів в голову від чого останній впав та на декілька секунд втратив свідомість. [PERSON] та [PERSON] намагались затримати правопорушників, але останні скориставшись чисельною перевагою втекли. Після того як [PERSON] оговтався, останній разом з [PERSON] та [PERSON] направились до Полтавського МУ УМВС, де про даний інцидент доповіли начальнику відділення ВКР ПМУ Шикімаці С. П., який запропонував позивачу звернутись до лікаря. На наступний день позивач звернувся до лікарні, де йому було поставлено діагноз: струс головного мозку, забій м'яких тканин обличчя. За наслідками службового розслідування складено висновок службового розслідування від 11 лютого 2014 року, відповідно до якого причинно-наслідковий зв'язок між травмою та контактом з правопорушником не встановлено, нещасний випадок з [PERSON], трапився в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків; акт форми Н-5* від 11 лютого 2014 року, яким встановлено, що нещасний випадок з [PERSON] стався в період проходження ним служби і пов'язаний з виконанням службових обов'язків. За результатами розслідування нещасного випадку складено акт форми НТ* від 11 лютого 2014 року. На підставі рапорту [PERSON], подання Диканського РВ від 18 лютого 2014 року, свідоцтва про хворобу № 50-С, виданого 14 лютого 2014 року військово-лікарською комісією УМВС, наказом УМВС України в Полтавській області від 26 лютого 2014 року № 57 о/с, згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, позивача звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64 "б" (у запас через хворобу). Разом з тим, позивач не погоджується із діями відповідачів щодо оформлення результатів розслідування нещасного випадку в частині зроблених висновків про те, що "Нещасний випадок не пов'язаний з виконанням службових обов'язків". З огляду на зазначене, позивач вважає вказані дії відповідача неправомірними у зв'язку з чим звернувся до суду із даним позовом. Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Надаючи оцінку позовним вимогам, суд виходить із наступного. Процедуру проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, визначено Порядком розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України від 27 грудня 2002 року № 1346 (надалі по тексту - Порядок). Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 Порядку, розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров'я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі. За результатами розслідування складаються акти за формою Н-1* (додаток 1) і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов'язків. Згідно пункту 2.4 Порядку, акт за формою НТ* складається якщо за висновками роботи комісії з розслідування прийнято рішення, що нещасний випадок не пов'язаний з виконанням службових обов'язків. Пунктом 3.8 Порядку встановлено, що комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) зобов'язана протягом трьох діб після утворення комісії: обстежити місце події, опитати свідків і осіб, причетних до неї, і одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо; визначити відповідність умов служби (праці, навчання) вимогам нормативно-правових актів про охорону праці; з'ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку (у тому числі поранення), визначити осіб, які припустилися порушення нормативно-правових актів, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам; визначити, чи трапився нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов'язків (не пов'язаний з виконанням службових обов'язків) або в період проходження служби при виконанні службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю потерпілого в охороні громадського порядку, громадської безпеки або в боротьбі зі злочинністю; скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5 (додаток 4) у трьох примірниках, а також акт за формою Н-1 (НТ) у п'яти примірниках і передати їх на затвердження керівнику підрозділу, який призначив комісію (пункт 3.8 наказу МВС № 1346/2002 ). Натомість, як вбачається з акту № 2 від 11 лютого 2014 року форми НТ* та акту форми Н-5* від 11 лютого 2014 року вбачається, що причинно-наслідковий зв'язок між травмою та контактом з правопорушником в повному обсязі не підтверджений та не спростований, відповідних офіційних документальних підтверджень в ході проведення службового розслідування комісією не встановлено. Що є порушенням вимог пункту 3.8 Порядку, який покладає комісію обов'язок з'ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку. Згідно з п. 3.9 Порядку, комісія з розслідування визнає, що нещасний випадок трапився при виконанні службових обов'язків, якщо він стався в період проходження служби під час перебування на робочому місці, на території підрозділу або в іншому місці роботи чи служби протягом робочого часу або, за дорученням керівника. Пунктом 3.10 Порядку, встановлено, що комісія з розслідування також визнає, що нещасний випадок трапився при виконанні службових обов'язків, якщо він стався в період проходження служби при травмуванні внаслідок нестатутних відносин (у разі відсутності вини потерпілого). Пунктом 3.11 Порядку визначено, що комісія з розслідування визнає, що нещасний випадок трапився при виконанні службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, у боротьбі зі злочинністю, якщо він трапився в період проходження служби: - унаслідок безпосереднього впливу правопорушника (злочинця) на працівника (учинення опору, захват заручником, напад на працівника, який перебуває не при виконанні службових обов'язків, з метою помсти за законні дії з припинення правопорушення, затримання або викриття правопорушника в період служби тощо); - при ліквідації аварій, пожеж, стихійних явищ або їх наслідків; - при виконанні службового або громадського обов'язку з рятування людського життя, охорони державного, громадського або особистого майна громадян, захисту їх честі та гідності; - в інших випадках, передбачених законодавчими актами України та нормативно-правовими актами МВС України. Комісія визнає, що "нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків", якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався: за обставин, не пов'язаних з виконанням службових обов'язків, зазначених у пунктах 3.9, 3.10, 3.11; унаслідок отруєння алкоголем, наркотичними або іншими отруйними речовинами, а також унаслідок їх дії (асфіксія, інсульт, зупинка серця тощо) за наявності медичного висновку, якщо це не викликано застосуванням цих речовин із службовою метою або порушення вимог безпеки щодо їх зберігання і транспортування або якщо потерпілий, який перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп'яніння, був відсторонений від служби (роботи) згідно з установленим порядком; під час скоєння злочинів або інших правопорушень, якщо ці дії підтверджені рішенням суду; у разі природної смерті або самогубства, за винятком випадків, зазначених у пункті 3.10 цього Порядку, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та органів прокуратури; унаслідок порушення потерпілим службової (трудової) дисципліни. Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Пунктом 2.4 Порядку визначено обов'язок комісії з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення протягом трьох діб після утворення комісії визначити, чи трапився нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов'язків (не пов'язаний з виконанням службових обов'язків) або в період проходження служби при виконанні службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю потерпілого в охороні громадського порядку, громадської безпеки або в боротьбі зі злочинністю. Проте, як вже зазначалось вище, актом № 2 від 11 лютого 2014 року форми НТ* та актом форми Н-5* від 11 лютого 2014 року причинно-наслідковий зв'язок між травмою та контактом з правопорушником в повному обсязі не підтверджений та не спростований, відповідних офіційних документальних підтверджень в ході проведення службового розслідування комісією не встановлений. Оскільки відповідачем не виконано вимог Порядку щодо обов'язкового визначення причинно-наслідкового зв'язку між травмою позивача та протиправними діями третіх осіб під час виконання службових обов'язків, то службове розслідування стосовно отримання позивачем травми 28 листопада 2001 року близько 12.00 години проведено не в повному обсязі. Висновки такого службового розслідування знайшли своє відображення в актах від 11 лютого 2014 року форми НТ* та Н-5*, які змінюють права і обов'язки позивача, при цьому оцінюються судом як рішення суб'єкта владних повноважень у сфері правовідносин публічної служби. Згідно з частиною 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. З метою повного захисту порушених прав та інтересів позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними та скасувати: Акт за формою НТ* Диканського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області № 2 Про нещасний випадок невиробничого характеру, затверджений 11 лютого 2014 року та Акт за формою Н-5* розслідування нещасного випадку, що стався 28 листопада 2001 року близько 12 години 00 хвилин від 11 лютого 2014 року Диканського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, а також зобов'язати Диканський районний відділ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області повторно провести розслідування нещасного випадку, що стався 28 листопада 2001 року близько 12 години 00 хвилин з [PERSON], оформити його результати з урахуванням вимог пунктів 3.8, 3.9, 3.11 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС, затвердженого наказом МВС України № 1346 від 27.12.2002 року та відповідно до пункту 2 Порядку та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 р. № 707. Щодо вимоги про визнання неправомірними дій стосовно неналежного оформлення результатів розслідування нещасного випадку, суд зазначає наступне. Дії Диканського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області щодо оформлення результатів службового розслідування нещасного випадку, що стався із [PERSON] 28 листопада 2001 року, не встановлюють та не змінюють прав та обов'язків позивача, тим самим не створюють будь-яких юридичних наслідків для останнього. Отже дії, які оскаржує [PERSON] у своїй позовній заяві, не є діями суб'єкта владних повноважень, в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України. Дії щодо оформлення результатів службового розслідування з точки зору відповідності їх встановленим процедурним нормам для проведення службового розслідування є правомірними. Доказів зворотного сторони не надали. Отже, у задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. У відповідності до частини третьої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial