Рішення адміністративного суду від 2014-03-17 00:00:00+02

19.05.2006 року начальником управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м.Маріуполя П’яновою Н.Ф. винесено постанову №20 про накладення на [PERSON] адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 136,00 грн. (а.с.12-13), яка згідно з заявою Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м.Маріуполя направлена на адресу Жовтневого відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції для виконання (а.с.14). 06.10.2006 року Жовтневим відділом державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження з виконання зазначеної вище постанови та запропоновано боржнику, [PERSON], добровільно виконати постанову про відкриття виконавчого провадження в строк до 13.10.2006 року. Попереджено боржника, що у випадку невиконання рішення в наданий строк, його виконання буде здійснено в примусовому порядку зі стягненням з нього виконавчого збору в розмірі 10% та витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій (а.с.15). Постановою Жовтневого відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції від 04.08.2009 року виконавче провадження з примусового виконання постанови №20, виданої Управлінням Пенсійного фонду України в Приморському районі м.Маріуполя 19.05.2006 року про стягнення з [PERSON] 136,00 грн. на користь держави, на підставі п.10 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» закінчено (а.с.19). 24.09.2009 року Приморським відділом державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження з виконання зазначеної вище постанови та зобов'язано боржника, [PERSON], добровільно виконати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №14957052 у семиденний строк з дня її винесення. При невиконанні рішення в наданий для добровільного виконання строк виконати його в примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій (а.с.21). З інформації про виконавче провадження вбачається, що 10.06.2013 року державним виконавцем Приморського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Шевченком С.О. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі відповіді Адресного бюро згідно з якою, боржник мешкає за адресою: [ADDRESS], що територіально відноситься до Жовтневого ВДВС (п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження») (а.с.5-7). 26.06.2013 Жовтневим відділом державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження з виконання зазначеної вище постанови (а.с.27). Постановою Жовтневого відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції від 11.12.2013 року виконавчий документ - постанову №20, видану Управлінням Пенсійного фонду України в Приморському районі м.Маріуполя 19.05.2006 року про стягнення з [PERSON] 136,00 грн. на користь держави повернуто стягувачу в зв'язку з відсутністю майна, на яке може бути звернуто стягнення, здійснення державним виконавцем заходів щодо розшуку майна виявилися безрезультатними, згідно з відповіддю ВРЕР-2 та ДПІ Жовтневого району м.Маріуполя будь-яка інформація по боржнику відсутня (а.с.11). Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно зі ст. 1 Закону України "Про державну виконавчу службу" Державна виконавча служба входить до системи органів Міністерства юстиції України і здійснює виконання рішень судів, третейських судів та інших органів, а також посадових осіб (далі - рішень) відповідно до законів України. Завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом. За приписом ч.ч.1, 2 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова. Відділом Жовтневого відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції на підставі заяви №10523/08 від 01.08.2006 року Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м.Маріуполя було винесено постанови від 06.10.2006 року про відкриття виконавчого провадження (а.с.14,15), від 26.06.2013р про відкриття виконавчого провадження ВП №38666372 (а.с.27). Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", яка визначає обов'язки і права державних виконавців, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Згідно з ч.1 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення. Як вбачається з протоколу ознайомлення зі станом реалізації виконавчого провадження згідно статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" у Державній виконавчій службі в Приморському районі м.Маріуполя від 07.12.2012 державним виконавцем по встановленню майнового стану боржника 16.07.2012 року направлено запит до ДПІ, 16.07.2012 року направлено запит до МРЕВ, 16.07.2012 року направлено запит до БТІ, та здійснено інші заходи примусового стягнення (а.с.25-26). При цьому, матеріали справи не містять доказів здійснення саме Жовтневим відділом державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції заходів примусового виконання рішень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження». За приписом ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. За таких обставин, суд дійшов висновку про бездіяльність дій Жовтневого відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції, тому, виходячи з зазначеного, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Одночасно з цим, суд зазначає, що позивач у прохальній частині позову не визначив, яку саме бездіяльність він просить визнати протиправною, однак з тексту позову вбачається, що позовні вимоги стосуються бездіяльності державного виконавця, яка полягає у нездійсненні всіх можливих заходів, які входять в обов'язки і права державних виконавців, згідно із ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» в рамках ВП №38666372 від 11.12.2013 року. Згідно з ч.2 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Оскільки для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача необхідно визнати бездіяльність державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції саме щодо здійснення всіх можливих заходів, які входять в обов'язки і права державних виконавців, згідно із ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» в рамках ВП №38666372 від 11.12.2013 року протиправною, суд виходить за межі позовних вимог. Стосовно вимог Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м.Маріуполя щодо скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 11.12.2013 року суд вважає необхідним зазначити наступне. Відповідно до п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Оскільки відповідачем по справі не надано жодних доказів щодо відсутності майна боржника, на яке може бути звернуто стягнення, а також доказів безрезультатного здійснення державним виконавцем заходів щодо розшуку такого майна, а посилання в постанові про повернення виконавчого документа стягувачу Жовтневого відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції на відповідь ВРЕР-2 та ДПІ Жовтневого району м.Маріуполя щодо відсутності будь-якої інформації по боржнику не підтверджено відповідними письмовими доказами, суд не приймає її до уваги та вважає, що постанова ВП №38666372 Жовтневого відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції від 11.12.2013 року про повернення виконавчого документу прийнята з порушенням діючого законодавства України, є протиправною та підлягає скасуванню. Щодо вимог позивача про відновлення виконавчого провадження №38666372 за постановою №20 від 19.05.2006 року та зобов'язання відповідача провести необхідні дії щодо розшуку майна боржника та стягнути кошти на розрахунковий рахунок УПФУ в Приморському районі м.Маріуполя суд зазначає наступне. За приписом ч.1 ст.51 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби. Частини 1,2 статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" встановлюють обов'язки державного виконавця у процесі здійснення ним виконавчого провадження, зокрема: вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом, надавати сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження, розглядати заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання, заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом, роз'яснювати сторонам їхні права і обов'язки. Частина 3 статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає права державного виконавця, зокрема: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи внутрішніх справ; у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами. Оскільки постанова ВП №38666372 Жовтневого відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції від 11.12.2013 року про повернення виконавчого документу визнана судом протиправною, відповідно до діючого законодавства України виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду з відповідними обов'язками державного виконавця у процесі здійснення ним виконавчого провадження. Таким чином, Законом України «Про виконавче провадження» чітко передбачено процедуру, яка повинна відбуватися після скасування постанови про повернення виконавчого документу, внаслідок чого, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Враховуючи викладене, на підставі вищевикладеного,

Результат розгляду: denied