Рішення адміністративного суду від 2014-01-24 00:00:00+02

[PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON]) звернулася до суду з позовом до державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Гуляєва Олексія Олександровича (далі по тексту - державний реєстратор Гуляєв О.О.) про визнання протиправним та скасування рішення від 17 жовтня 2013 року №6920941 "Про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень", зобов'язання зареєструвати за [PERSON] збудований садовий будинок загальною площею 67,5 кв.м.: літера "А-1" з погребом - літера "а", з огорожею №1 та воротами №2, вбиральнею - літера "Т", що знаходиться за адресою: [ADDRESS], у відповідності з технічним паспортом на садовий (дачний) будинок від 29 серпня 2011 року. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що державним реєстратором Гуляєвим О.О. порушено її права та законні інтереси у сфері публічно-правових відносин через безпідставну відмову у державній реєстрації права власності на зазначене вище нерухоме майно. Стверджувала про те, що доводи державного реєстратора про відсутність згоди іпотекодержателя щодо проведення реєстрації нерухомого майна, з посиланням на які відповідачем прийнято спірне рішення, є необґрунтованими, оскільки таке майно не перебуває у іпотеці. Державний реєстратор Гуляєв О.О. надав до суду письмові заперечення проти позову, в яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог до Державної реєстраційної служби України. Водночас, зазначав, що після повторної перевірки відомостей щодо наявності обтяжень на нерухоме майно (іпотеки) ним виявлено відсутність такого обтяження щодо садового будинку, заяву про реєстрацію права власності на який подано позивачем. Разом з тим, відповідач, посилаючись на положення частини четвертої статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", відповідно до якої державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації, стверджував, що позовні вимоги [PERSON] про зобов'язання Державної реєстраційної служби України зареєструвати право власності на вказане майно є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Державна реєстраційна служба України письмових заперечень проти позову до суду не надала. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала до суду клопотання про розгляд справи без її участі. Відповідачі чи їх уповноважені представники в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили, заяв чи клопотань до суду не надали. Як визначено частиною четвертою статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Зважаючи на достатність наданих сторонами доказів, колегія суддів визнала за можливе розглядати справу без участі представників відповідачів. При цьому, з огляду на неявку в судове засідання жодної з осіб, які беруть участь у справі та відповідно до положень частини першої статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів встановила наступні факти та відповідні до них правовідносини. Позивачем, з метою державної реєстрації права приватної власності на садовий будинок загальною площею 67,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], до реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області 09 вересня 2013 року подано відповідну заяву, що зареєстрована у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за номером 2856270. За результатами розгляду даної заяви державним реєстратором Гуляєвим О.О. 17 жовтня 2013 року прийнято рішення №6920941 "Про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень" /а.с. 8/. Дане рішення мотивовано відсутністю згоди іпотекодержателя щодо проведення реєстрації нерухомого майна. Незгода позивача із зазначеним рішенням стала підставою для звернення останньої до суду з даним позовом. Надаючи правову оцінку обґрунтованості позовних вимог та відповідним доводам сторін, колегія суддів враховує наступне. Щодо позовних вимог [PERSON] про визнання протиправним та скасування рішення від 17 жовтня 2013 року №6920941 "Про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень" колегія суддів виходить з нижченаведеного. Офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що становить зміст поняття "державна реєстрація речових прав на нерухоме майно", здійснюється на підставі Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01 липня 2004 року №1952-IV. Процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначено Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року №703. Згідно з пунктом 23 зазначеного Порядку державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені у Законі України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Виключний перелік підстав для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень на нерухоме майно визначено у частині першій статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Зокрема, пунктом 4 частини першої статті 24 вказаного Закону передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Як зазначалося колегією суддів вище, спірне рішення державний реєстратор мотивував відсутністю згоди іпотекодержателя щодо проведення реєстрації нерухомого майна. Так, дійсно, пунктом 31 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень встановлено, що для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, яке перебуває в іпотеці або податковій заставі, заявник, крім документів, що зазначені у пунктах 27 - 30 цього Порядку, подає документ, що підтверджує факт надання згоди іпотекодержателем або органом державної податкової служби на відчуження або інше визначення юридичної долі нерухомого майна, яке перебуває в іпотеці або податковій заставі. Водночас, на виконання вимог ухвали суду від 17 грудня 2013 року про витребування доказів реєстрації у Державному реєстрі прав на нерухоме майно та їх обтяжень обтяження (іпотеки) відносно нерухомого майна: садовий будинок загальною площею 67,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], державним реєстратором Гуляєвим О.О. надано пояснення відносно того, що після повторної перевірки відомостей щодо наявності обтяжень на нерухоме майно (іпотеки) ним виявлено відсутність такого обтяження щодо вказаного садового будинку. Тобто, відповідачем підтверджено, що у Державному реєстрі прав на нерухоме майно та їх обтяжень відсутнє обтяження (іпотека) відносно нерухомого майна, заяву про реєстрацію права власності на яке подано позивачем. А відтак, колегія суддів дійшла висновку, що державним реєстратором Гуляєвим О.О. безпідставно вказано зазначену обставину у якості підстави для відмови у державній реєстрації прав на нерухоме майно за [PERSON] Інших підстав відмови у державній реєстрації прав на нерухоме майно спірне рішення та письмові заперечення відповідача проти позову не містять. В силу частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Згідно із частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. У відповідності до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Отже, обов'язок доведення обставин, які стали підставою для прийняття оскарженого рішення, покладено на державного реєстратора як на суб'єкта владних повноважень. Однак, державним реєстратором Гуляєвим О.О. обставин, що свідчили б про правомірність спірного рішення не наведено. Більш того, відповідачем спростовано доводи про наявність обмеження (іпотеки) відносно майна, заяву про реєстрацію права власності на яке подано позивачем. За таких обставин, колегія суддів вважає доведеним належними та допустимими доказами той факт, що при прийнятті оскарженого рішення державний реєстратор діяв всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, упереджено, без з'ясування необхідних обставин, що мали значення для прийняття рішення, без дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямовано це рішення, чим порушено законні інтереси позивача. А відтак, дане рішення необхідно визнати протиправним та скасувати, а позов [PERSON] в даній частині - задовольнити. З приводу позовних вимог про зобов'язання Державної реєстраційної служби України зареєструвати за [PERSON] збудований садовий будинок загальною площею 67,5 кв.м.: літера "А-1" з погребом - літера "а", з огорожею №1 та воротами №2, вбиральнею - літера "Т", що знаходиться за адресою: [ADDRESS], у відповідності з технічним паспортом на садовий (дачний) будинок від 29 серпня 2011 року, колегія суддів враховує, що діючим законодавством встановлена процедура прийняття відповідних рішень державними реєстраторами, і суд не може встановлювати цю процедуру та підміняти орган, до компетенції якого віднесено прийняття відповідних рішень. Таким чином, у задоволенні означеної вимоги колегія суддів вимушена відмовити. Водночас, колегія суддів зазначає, що судове рішення в адміністративній справі має гарантувати повний та всебічний захист порушеного суб'єктивного права особи. Зокрема, частиною другою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. Згідно з частиною другою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає за доцільне скористатися процесуальним правом адміністративного суду, визначеним частиною другою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме - вийти за межі позовних вимог зобов'язавши Державну реєстраційну службу України повторно розглянути заяву [PERSON] від 09 вересня 2013 року (реєстраційний номер 2856270) про державну реєстрацію прав на нерухоме майно - садовий будинок загальною площею 67,5 кв.м.: літера "А-1" з погребом - літера "а", з огорожею №1 та воротами №2, вбиральнею - літера "Т", що знаходиться за адресою: [ADDRESS], з урахуванням підстав скасування рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 17 жовтня 2013 року №6920941. При цьому, стосовно доводів державного реєстратора про те, що у зв'язку з прийняттям рішення про відмову у державній реєстрації прав на нерухоме майно позивачу повернуто всі подані документи, колегія суддів вважає за доцільне звернути увагу на приписи Порядку взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2013 року №607/5 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 02 квітня 2013 року за №534/23066, пунктом 3 якого передбачено, що протягом одного робочого дня з дати прийняття заяви орган державної реєстрації прав забезпечує виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом їх сканування та розміщення у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. А пунктом 5 даного Порядку визначено, що державний реєстратор прав на нерухоме майно Укрдержреєстру з дотриманням процедури, визначеної Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року №703, розглядає заяву, подані до неї копії відсканованих документів та приймає відповідне рішення, про що за допомогою програмного забезпечення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно повідомляє орган державної реєстрації прав, який прийняв відповідну заяву, та направляє документи, необхідні для формування реєстраційної або облікової справи щодо об'єкта нерухомого майна. Викладене дає підстави стверджувати про те, що рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно державним реєстратором Укрдержреєстру приймається на підставі відсканованих документів, а не їх оригіналів чи паперових копій. За таких обставин, позов необхідно задовольнити частково. У відповідності до частини третьої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно з підпунктом 3 пункту 9 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у разі безспірного списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, відображає в обліку відповідні бюджетні зобов'язання розпорядника бюджетних коштів, з вини якого виникли такі зобов'язання. Погашення таких бюджетних зобов'язань здійснюється виключно за рахунок бюджетних асигнувань цього розпорядника бюджетних коштів. Одночасно розпорядник бюджетних коштів зобов'язаний привести у відповідність з бюджетними асигнуваннями інші взяті бюджетні зобов'язання. Враховуючи часткове задоволення позову [PERSON], колегія суддів вважає за необхідне стягнути на користь позивача з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань за зобов'язаннями Державної реєстраційної служби України судовий збір в розмірі 34 грн. 41 коп.

Результат розгляду: partial