Рішення адміністративного суду від 2014-02-19 00:00:00+02

[PERSON] в позовній заяві зазначає, що рішенням позачергової сесії Волосовецької сільської ради шостого скликання № 3/2011 від 17.10.2011року їй надано дозвіл на виготовлення технічної документації для оформлення права власності на земельну ділянку загальною площею 0,29га в [ADDRESS], але Волосовецька сільська рада відмовляє їй в погодженні меж зазначеної земельної ділянки, оскільки наданий нею на підписання Кадастровий план земельної ділянки містить накладку на земельну ділянку передану [PERSON] на підставі рішення сесії Волосовецької сільської ради №1 від 10.01.1994року. На запит адвоката 03.07.2013р. Волосовецька сільська рада повідомила, що проект відведення на земельні ділянки [PERSON] рішенням сільської ради не затверджувався. Таким чином, рішення №1 від 10.01. 1994року є незаконним, бо прийняте з порушенням процедури прийняття, передбаченої ст. 10, 17 ЗК України від 18.12.1990р., згідно якої сільська рада не мала права приймати рішення №1 від 10.01.1994р. про передачу земельної ділянки у власність [PERSON] а таке рішення вправі була приймати Летичівська районна рада. Враховуючи, що проект відведення зазначеної земельної ділянки відсутній, неможливо встановити місцезнаходження даної земельної ділянки та її межі, спірне рішення не може бути перешкодою в реалізації нею права на отримання у власність належної їй земельної ділянки і тому, вона просить визнати його недійсним. Крім цього, позивачка посилається на ст. 391 ЦК України, якою визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися та розпоряджатися своїм майном, та на ст. 152 ЗК України, яка передбачає, право власника або землекористувача земельної ділянки вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, в т.ч. і визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. В судовому засіданні представник позивача вимоги уточнив і просить визнати оскаржуване рішення недійсним в частині передачі у приватну власність земельної ділянки загальною площею 0,44га [PERSON], з наведених в заяві підстав, при цьому визнав, що межі земельних ділянок [PERSON] і позивачки є сталими і не мінялись, не мінявся і розмір їх земельних ділянок. Представник Волосовецької сільської ради вимоги не визнає, посилаючись на законність оскаржуваного рішення, додавши, що позивачка при виготовленні технічної документації неправильно показала межі земельних ділянок, вказувала на межі самостійно, не погодивши їх з сільською радою, при цьому вказувала на земельну ділянку [PERSON] як на свою, що привело до їх накладки, при цьому підтвердила, що межі земельних ділянок [PERSON] і позивачки є сталими і не мінялись, не мінявся і розмір їх земельних ділянок. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що вимоги не підлягають задоволенню. Із змісту оскаржуваного рішення № 1 восьмої сесії Волосовецької сільської Ради народних депутатів ХХІ скликання від 10.01.1994року «Про передачу земельних ділянок громадянам у приватну власність та в користування» вбачається, що його пунктом першим передано безоплатно в приватну власність земельні ділянки для обслуговування жилих будинків господарських будівель і споруд та для ведення особистого підсобного господарства громадянам - жителям на території Волосовецької сільської ради, в т.ч. і [PERSON] -0,44га по [ADDRESS], з яких 0,20га для обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд та 0,24га для ведення особистого підсобного господарства. Дане рішення відповідає вимогам ст. 9 ЗК України, якою передбачено, що передача земельних ділянок у власність є компетенцію сільських Рад народних депутатів. Ст. 10 ЗК України, на яку посилається позивач, стосується компетенції міських Рад у галузі регулювання земельних відносин, а тому, не може бути застосована до зазначених в заяві правовідносин, де оскажується рішення сільської ради а не міської ради. Посилання позивача на ст. 17 ЗК України про недотримання сільською радою порядку передачі [PERSON] земельної ділянки, що це мала зробити районна рада, не заслуговує на увагу, оскільки це положення стосується передачі земельних ділянок із земель запасу. Ст. 19 ЗК України передбачає надання земельних ділянок у користування і тому, посилання позивача на її застосуванні також не заслуговують на увагу, бо вона не може бути застосована до вимог вказаних позивачем у заяві. Разом з тим, ст. 17 ЗК України передбачає передачу у власність земельних ділянок, що була раніше надана громадянину, сільськими радами за місцем розташування цієї земельної ділянки для: ведення особистого підсобного господарства; будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка). Крім того, оскаржуване рішення стосується громадян і переданих їм у приватну власність певних розмірів земельних ділянок на території Волосовецької сільської ради, в т.ч. для [PERSON], і ним не передбачено визначення (встановлення) меж земельних ділянок. Не заслуговує на увагу і посилання позивачки на порушення її прав, як власника земельної ділянки, оскільки у підтвердження такого права вона доказів суду не надала. Отже, вимоги у судовому засіданні залишились не доведеними, а встановлено, що оскаржуване рішення прийняте з дотриманням норм земельного Кодексу, а тому є законним і підстав для визнання його недійсним не має.

Результат розгляду: denied