Рішення адміністративного суду від 2014-03-07 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду з вказаним вище адміністративним позовом, який мотивовано тим, що 07.02.2014 відповідач склав протокол відносно позивача за ч.2 ст. 122 КУпАП. Того ж дня, відповідач виніс постанову в справі про адміністративне правопорушення, якою притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та застосував до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі від 425,00 гривень. Як підставу для притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідач вказав про порушення п.9.8. ПДР, а саме не увімкнення позивачем фар ближнього світла в керованому ним автомобілі. Із зазначеними діями та рішенням відповідача позивач не погоджується вказуючи на відсутність події адміністративного правопорушення, що і стало підставою для його звернення до суду з даним позовом, в якому він просить визнати протиправними дії відповідача, в частині оформлення протоколу та постанови, скасувати протокол та постанову, як незаконні та закрити провадження у справі. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав зазначених в позові та просив суд позовні вимоги задовольнити в повній мірі. Відповідач в судовому засіданні вимоги позову не визнав. Заперечуючи проти позовних вимог суду пояснив, що 07.02.2014 на автодорозі М-21 «Житомир-Могилів-Подільський» він ніс службу разом з начальником ВДАІ м. Могилів-Подільський [PERSON] На підтвердження даного факту надав суду копію постової відомості розстановки нарядів ДПС на 07.02.2014. Зазначив також, що він особисто зупинив позивача, який керував автомобілем марки БМВ, д. н. знак [NUMBER], в зв'язку з тим, що позивач порушив правила користування попереджувальними сигналами, а саме не увімкнув ближнє світло фар, чим порушив вимоги п.9.8 правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП. По даному факту було складено протокол про адміністративне правопорушення та винесено постанову відповідно до якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в сумі 425,00 грн. На підтвердження факту події зазначеного адміністративного правопорушення відповідач заявив клопотання про допит, в якості свідка, начальника ВДАІ м. Могилів-Подільський [PERSON] в якості свідка. Заслухавши пояснення сторін спору, показання свідка, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності суд, вважає, що позов задоволенню не підлягає враховуючи таке. Згідно ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справи в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свобод в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно ч.1 ст. 71 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребує названі документи та матеріали. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справи на основі наявних доказів. В судовому засіданні встановлено, що відносно позивача [PERSON] інспектором ІДПС ВДАІ м. Могилів-Подільського ст. пр-к міліції Косогоровим Р.В. 07.02.2014 було складено протокол, серії АБ2 №605869, про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 122 КУпАП. В протоколі зазначено, що позивач 07.02.2014 об 11год.15 хв. керуючи транспортним засобом, марки БМВ, д.н. знак [NUMBER], рухався на автомобільній дорозі М-21 «Житомир-Могилів-Подільський» і у його авто не було увімкнуто ближнє світло фар, чим порушено вимоги п.9.8 Правил дорожнього руху. [PERSON] було надано можливість надати письмові пояснення і, в протоколі, в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення» він зазначив, що свою вину не визнає, оскільки фари ближнього світла були увімкнуті, інспектор це бачив, однак прийняв їх за світло габаритних фар, оскільки вони розміщені під одним плафоном (а.с.5). Згідно п. 6.11 Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України працівник ДПС, затвердженої Наказом МВС України 27.03.2009 №111, при несенні служби зобов'язаний, зокрема, попереджати та припиняти адміністративні правопорушення, у межах своєї компетенції застосовувати до порушників заходи адміністративного впливу. Той факт, що 07.02.2014 з 8 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. відповідач та начальник ДАІ Могилів-Подільського району несли службу на автодорозі М-21 «Житомир-Могилів-Подільський» підтверджується постовою відомістю розстановки нарядів дорожньо-патрульної служби на 07.02.2014 (а.с.19-20). В судовому засіданні відповідач підтвердив той факт, що на автомобілі позивача були увімкнуті габаритні вогні, однак дана обставина не виключає факту порушення п.9.8 ПДР, оскільки виконання вимог даного пункту правил є обов'язковим для усіх водіїв транспортних засобів, в період з першого жовтня до першого травня. Даним пунктом передбачено обов'язок водіїв керувати транспортними засобами з увімкненим світлом денних ходових вогнів, а якщо комплектацією автомобіля позивача це не передбачено, а тому він був зобов'язаний увімкнути світло ближніх фар. При зупинці транспортного засобу водій не заперечував допущення такого порушення правил, однак згодом змінив свою думку. Разом з водієм в його авто була присутня жінка, яка була свідком порушення, однак враховуючи те, що водій не відмовлявся від підпису в оскаржуваних протоколі та постанові відповідач не залучав зазначену особу в якості свідка. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надав показання, якими підтвердив факт порушення 07.02.2014 на автодорозі М-21 «Житомир-Погилів-Подільський» позивачем, тобто водієм автомобіля марки БМВ, п.9.8 правил дорожнього руху. Свідок зазначив, зокрема, що він разом з інспектором Косогоровим Р.В. 07.02.2014 з 08 год.00 хв. по 20 год.00 хв. ніс службу ДПС на автомобільній дорозі М-21 «Житомир-Могилів-Подільський». Близько 11 год. 15 хв. інспектором Косогоровим Р.В. було зупинено автомобіль, марки БМВ під керуванням позивача, оскільки водій порушив правила користування попереджувальними сигналами, а саме увімкнув лише габаритне світло автомобіля, а не ближнє світло фар, що є порушенням вимоги п.9.8 правил дорожнього руху. Даний пункт правил діє в період з першого жовтня до першого травня і, є обов'язковим до виконання усіма водіями транспортних засобів. В даному пункті правил вказано про необхідність обов'язкового увімкнення денних ходових вогнів, однак, якщо в комплектації автомобіля такі вогні не передбачені водії зобов'язанні вмикати світло ближніх фар. Також зазначив про те, що при зупинці авто водій факт вчинення порушення визнавав, але потім змінив позицію та почав заперечувати проти даного факту. В машині разом з водієм також була присутня жінка, яка була свідком порушення, однак враховуючи те, що водій не відмовлявся від підпису ні в протоколі про адміністративне правопорушення ні в постанові про притягнення його до адміністративної відповідальності інспектор не залучав дану особу в якості свідка. В судовому засіданні позивач також зазначав, що разом з ним в автомобілі була його мати, а тому суд неодноразово роз'яснював позивачу право на заявлення клопотання про допит свідка, однак позивач даним правом не скористався, зазначивши, що вважає недоцільним заявляти клопотання про допит матері, в якості свідка, оскільки вважає її заінтересованою особою. 07.02.2014 по факту правопорушення, зафіксованого в зазначеному вище протоколі, відповідачем винесено постанову, серії АА2 №313892, в справі про адміністративне правопорушення, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 425,00 грн. (а.с.4). Повноваження відповідача на розгляд справи за ч.2 ст. 122 КУпАП передбачено ст.222 КУпАП. Згідно п.9.8. правил дорожнього руху, зокрема, з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар. Щодо габаритних вогнів то правилами дорожнього руху України, зокрема п. 31.4.3 та п.31.6, передбачено лише, що вони повинні одночасно вмикатись при увімкненні протитуманних фар, задніх протитуманних ліхтарів і освітленням номерного знака (ближнім або дальнім світлом фар), і під час зупинки транспортного засобу на дорозі в темну пору доби і в умовах недостатньої видимості. Відповідно до ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено відповідальність водіїв транспортних засобів, зокрема, у разі порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів. Вчинення такого правопорушення тягне за собою накладення штрафу від двадцяти п'яти, що на час винесення оскаржуваної постанови становило 425,00 грн., до тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 510,00 грн. Тобто [PERSON] було піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в межах мінімальної санкції. Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху. На переконання суду посилання позивача на відсутність події правопорушення за яке відповідач притягнув його до адміністративної відповідальності спростовуються наявними в справі доказами, а саме протоколом та постановою в справі про адміністративне правопорушення та показаннями свідка, оскільки належних та допустимих доказів, які з спростовували х зміст суду надано не було, і про такі докази не зазначено. Не зважаючи на роз'яснення суду щодо права позивача на заявлення клопотання про допит свідка позивач таким правом не скористався. Відповідно до ч.2 ст. 9 КАС України суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а ст. 68 Конституції України, як нормативно-правовим актом, який має вищу юридичну силу, визначено що кожен зобов'язаний неухильно додержуватись Конституції України та законів. При винесенні рішення в справах адміністративного судочинства суд керується кодексом адміністративного судочинства, відповідно до якого і приймає рішення, зокрема ст. 159 даного Кодексу, зазначає, що обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, з урахуванням пояснень сторін спору, показань свідка та письмових доказів суд, приходить до висновку про недоведеність позивачем відсутності події адміністративного правопорушення та доведеності відповідачем правомірності, як його дій так і оскаржуваного рішення. Щодо позовної вимоги про скасування протоколу про адміністративне правопорушення суд, вважає її безпідставною, оскільки даний документ лише фіксує фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, вину особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, з чого слідує, що протокол є лише проміжним документом між виявленням правопорушення та в разі наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення, притягнення даної особи до адміністративної відповідальності, тобто протокол інспектора ДАІ не є рішенням суб'єкта владних повноважень, оскільки він не носить обов'язкового зобов'язального характеру для особи правопорушника. Враховуючи положення п. 6.11 Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України працівник ДПС, затвердженої Наказом МВС України 27.03.2009 №111, п. 31.4.3 та п.31.6, п. 9.8. Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України N 1306 від 10.10.2001 р., ч. 2 ст. 122, 222, 245, 251, 252, 254, 256, 287, 288, 289 КУпАП та

Результат розгляду: denied