Рішення адміністративного суду від 2014-01-15 00:00:00+02

У липні 2011 року [PERSON] звернувся у суд із позовом, в якому просив визнати неправомірними дії відповідача та зобов'язати останнього провести перерахунок та виплату доплати до пенсії як інвалід війни, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на отримання такого підвищення у розмірі 350% мінімальної заробітної плати, проте зазначена доплата виплачується у значно меншому розмірі. Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 серпня 2011 року позов задоволено. Визнано дії відповідача протиправними та зобов'язано провести перерахунок та виплату позивачу підвищення до пенсії, виходячи з розміру 350% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з 14.01.2011 року з урахуванням проведених виплат. Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, в постанова суду - скасуванню з наступних підстав. Задовольняючи адміністративний позов, суд встановив, що позивачу доплата до пенсії була виплачена в розмірі, значно меншому, ніж передбачено ст. 13 Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Однак, з таким висновком суду не можна погодитися. Колегією суддів встановлено, що позивач перебуває на обліку у відповідача, є інвалідом ІІ групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни. Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у редакції від 23 листопада 1995 року інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання, що виплачується замість пенсії, підвищуються: інвалідам I групи - у розмірі 400 процентів мінімальної пенсії за віком, II групи - 350 процентів мінімальної пенсії за віком, III групи - 200 процентів мінімальної пенсії за віком. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 04.07.2002 року 52-IV, статтю 13 зазначеного Закону доповнено новою частиною, у зв'язку із чим частину третю слід вважати частиною четвертою. Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»» від 05.10.2005 року №2939-IV, який набрав чинності 01.01.2006 року, внесені зміни, зокрема, частину четверту статті 13 викладено в такій редакції: «Інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються: інвалідам I групи - у розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, II групи - 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, III групи - 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність». Отже, положення ч. 4 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у вищезазначеній редакції, які діють з 01 січня 2006 року та по теперішній час, передбачають підвищення до пенсії інвалідам війни ІІ групи на 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а не на 350 процентів мінімальної пенсії за віком, як це було встановлено судом першої інстанції. Проведення відповідачем виплат усупереч вищезазначеній юридичній нормі позивачем не спростовується, а тому колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі. Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Результат розгляду: denied