Рішення адміністративного суду від 2014-03-04 00:00:00+02

Білгород-Дністровська об'єднана державна податкова інспекція Одеської області ДПС звернулася до суду з адміністративним позовом до ФОП [PERSON]. Свої вимоги представник позивача обґрунтував тим, що за даними облікової картки платника податків ФОП [PERSON] є боржником перед бюджетом, де податковий борг підприємства становить - 610086 грн. 33 коп. Представник позивача посилаючись на ст. 104-107 КАС України, вважає, що їх позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсягу. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву слухати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позові. Відповідача у судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Справа розглядалася на підставі наявних у матеріалах справи доказів у порядку ст.128 КАС України. У судовому засіданні встановлено слідуючи обставини та відповідні ним правовідносини - Білгород-Дністровською об'єднаною державною податковою інспекцією Одеської області ДПС було взято на облік ФОП [PERSON]. Станом на 01.12.2013 року за відповідачем рахується податковий борг у розмірі - 610086 грн. 33 коп., який на час розгляду справи по суті ФОП [PERSON] не було сплачено. Позивачем було проведено документальну планову виїзну перевірку дотримання вимог податкового та іншого законодавства на підставі якої було складено акт від 24.07.2012 року № 1557/17-01. На підставі вищезазначеного акту було винесено податкове повідомлення-рішення з податку на доходи найманих працівників форми „Р" № 0001161701 від 06.08.2012 року, з податку на додану вартість податкове повідомлення-рішення № 0001131701 від 06.08.2012 року, з податку на доходи фізичних осіб податкове повідомлення-рішення № 0001151701 від 06.08.2012 року. Дані податкові повідомлення-рішення відповідачем оскаржені не були, ув'язку з чим є узгодженою сумою податкового зобов'язання. Позивачем відповідно до ст. 126 ПК України було нараховані штрафні санкції з орендної плати за землю згідно податкового повідомлення-рішення № 0017971703 від 23.08.2011 та № 0017961703 від 23.08.2011 року, з податку на додану вартість згідно податкового повідомлення-рішення № 0009771702 від 09.11.11 року, № 0013261702 від 02.12.11 р., №0016181702 від 20.04.12 р., № 0018481702 від 28.09.12 р., № 0020081702 від 20.11.12 р., які були отримані боржником особисто. За даними обставинами суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню у повному обсягу, оскільки відповідно до п., п. 1, 2 ст. 203 Податкового кодексу України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. При цьому платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації. Відповідно до ст. 269 ПК України передбачено, що платниками податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв). Згідно до ст. 285 ПК України передбачено, що базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. У відповідності до п.1 ст. 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не було добровільно сплачено податкову заборгованість у розмірі - 610086 грн. 33 коп. Згідно ст. 20.1.28 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом, стягувати суми простроченої заборгованості суб'єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом; Разом з тим суд вважає, що позовні вимоги щодо перерахунку на розрахунковий рахунок позивача суми боргу задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не було доведено необхідності у визначенні способу та порядку виконання даного рішення шляхом перерахунку заборгованості на розрахунковий рахунок. Відповідно до ч.1 ст. 257 КАС України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Згідно ч.1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Разом з тим відповідач не скористався своїм правом у наданні до суду доказів та доведенні їх переконливості.

Результат розгляду: partial