Рішення адміністративного суду від 2014-02-25 00:00:00+02

В поданій до суду позовній заявіпозивач просить припинити підприємницьку діяльність відповідача на підставі ч.2 ст.46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" від 15.05.2003 року №755-ІV (далі Закон України №755-ІV) у зв'язку з неподанням протягом року податкової звітності. Копію ухвали про відкриття скороченого провадження відповідач отримав 12.02.2014 року, заперечення проти позову у встановлений 10-ти денний термін до суду не надав. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному зв'язку та сукупності, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав. Суд встановив, що відповідач - [PERSON], зареєстрований як фізична особа - підприємець 28.11.2008 року виконкомом Кам'янець-Подільської міської ради. Податкову звітність не подає до органу державної податкової служби з 01.10.2010 року. 10.11.2010 року до Єдиного державного реєстру державним реєстратором внесений запис про перебування відповідача в стані припинення за власним рішенням. У лютому 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про припинення підприємницької діяльності відповідача на підставі ч.2 ст. 46 Закону України №755-ІV у зв'язку з неподанням протягом року податкової звітності. Відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а також фізичних осіб - підприємців, регулює Закон України №755-ІV . За змістом ч.1 ст.46 Закону України №755-ІV державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця проводиться, зокрема, у разі: прийняття фізичною особою - підприємцем рішення про припинення підприємницької діяльності; постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця. Відповідно до ч. 2 ст.46 Закону України №755-ІV підставою для постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця є: визнання фізичної особи - підприємця банкрутом; провадження нею підприємницької діяльності, що заборонена законом; неподання протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону. Отже, Законом України №755-ІV передбачене припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця як за його власним рішенням, так і за рішенням суду. В силу ч.1 ст.47 Закону України №755-ІV в редакції, яка діяла на час існування спірних відносин, для внесення до Єдиного державного реєстру запису про рішення фізичної особи - підприємця щодо припинення нею підприємницької діяльності фізична особа - підприємець або уповноважена нею особа повинні подати державному реєстратору заяву про припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем; документ, що підтверджує внесення плати за публікацію повідомлення про прийняття фізичною особою - підприємцем рішення щодо припинення підприємницької діяльності. Частиною 7 ст.47 Закону України №755-ІV визначено, що державний реєстратор за відсутності підстав для залишення документів, які подані для внесення до Єдиного державного реєстру запису про рішення фізичної особи - підприємця щодо припинення нею підприємницької діяльності, без розгляду зобов'язаний не пізніше наступного робочого дня з дати надходження цих документів внести до Єдиного державного реєстру запис про рішення щодо припинення нею підприємницької діяльності та в той же день передати органам статистики, державної податкової служби, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування повідомлення про внесення такого запису. Відповідно до ч.9 ст.47 Закону України №755-ІV для проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за її рішенням фізична особа - підприємець або уповноважена нею особа не раніше двох місяців з дати публікації повідомлення у спеціалізованому друкованому засобі масової інформації подає державному реєстратору особисто (надсилає рекомендованим листом з описом вкладення) або через уповноважену особу такі документи: заповнену реєстраційну картку на проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за її рішенням; свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця; довідку відповідного органу державної податкової служби про відсутність заборгованості по податках, зборах (обов'язкових платежах); довідку відповідного органу Пенсійного фонду України про відсутність заборгованості; довідки відповідних органів фондів соціального страхування про відсутність заборгованості. За змістом ч.15 ст.47 Закону України №755-ІV отримавши зазначені документи, державний реєстратор повинен внести до Єдиного державного реєстру запис про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця. В силу ч.5 ст.49 Закону України №755-ІV порядок державної реєстрації припинення підприємницької діяльності за судовим рішенням, що не пов'язано з банкрутством фізичної особи - підприємця, здійснюється за процедурами, встановленими частинами дев'ятою - вісімнадцятою статті 47 цього Закону. Таким чином, незалежно від підстав (ч. 2 ст.46 чи ч.1 ст.47 Закону України №755-ІV ) процедура припинення підприємницької діяльності є ідентичною і розпочинається з внесення до Єдиного державного реєстру запису про прийняте особою чи судом рішення про припинення підприємницької діяльності. При цьому, Законом України №755-ІV не передбачене прийняття судом рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, яка вже перебуває в стані припинення за власним рішенням, внесеним до Єдиного державного реєстру. Досліджені судом докази свідчать про те, що відповідач припинив подавати податкову звітність до податкового органу після прийняття рішення про припинення підприємницької діяльності та внесення до Єдиного державного реєстру відповідного запису. Оскільки, визначена Законом України №755-ІV процедура припинення підприємницької діяльності відповідача вже розпочата на підставі прийнятого ним власного рішення, суд вважає необґрунтованими позовні вимоги про припинення підприємницької діяльності відповідача на підставі ч.2 ст. 46 Закону України №755-ІV.

Результат розгляду: denied