Рішення адміністративного суду від 2014-03-17 00:00:00+02

Заявник звернувся до суду із поданням про стягнення коштів з боржника за податковим боргом в сумі 90106,21 грн., із банківських рахунків платника податків та за рахунок готівки платника податків - публічного акціонерного товариства "Проскурів" (код ЄДРПОУ 30593842). Своє подання заявник мотивує тим, що у боржника рахується податковий борг по податку на додану вартість в сумі 90106,21 грн. 11.01.2014 року Хмельницькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області було винесено податкову вимогу № 3-15 від 11.01.2014 року на суму 50773,91 грн., та 11.01.2014 року вона була вручена боржнику. Боржник добровільно вказаний податковий борг не сплатив, тому заявник просить стягнути зазначений борг з банківських рахунків та за рахунок готівкових коштів, що належать боржнику. Представник заявника в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю, пояснивши суду, що обставини підтверджуючі заявлені вимоги викладені у поданні. Представник боржника в судовому засіданні заявлені вимоги не визнав повністю, пояснивши суду, що заявнику необхідно було ще виставити другу податкову вимогу, оскільки сума податкового зобов'язання збільшилася, що заявником зроблено не було. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, представника боржника, дослідивши матеріали справи вважає, що подання підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що боржник 20.09.1999 року зареєстрований Хмельницькою районною державною адміністрацією Хмельницької області як юридична особа та відповідно до ст.ст. 15,16 Податкового кодексу України є платником податків, зборів та обов'язкових платежів і зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.п. 14.1.175. п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання. Підпунктом 20.1.18. пункту 20.1. статті 20 Податкового кодексу України передбачено, що органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини. Із матеріалів справи вбачається, що у публічного акціонерного товариства "Проскурів" с. Розсоша Хмельницького району Хмельницької області рахується податковий борг по податку на додану вартість в сумі 90106,21 грн. Податковий борг по податку на додану вартість в сумі 90106,21 грн., у боржника виник на підставі несплати податкового зобов'язання за наступними нарахуваннями: 1) 26.12.2013 року в сумі 97998,10 грн., згідно несплати по договору розстрочення податкового зобов'язання № 11 від 30.08.2013 року; 2) 26.12.2013 року відсотки за розстрочення платежу в сумі 460,73 грн.; 3) 30.12.2013 року в сумі 7889 грн., згідно податкової декларації з ПДВ № 9082027434 від 19.12.2013 року; 4) 30.12.2013 року нараховано пені в сумі 83,21 грн., з 27.12.2013 року по 30.12.2013 року; 5) 30.01.2014 року в сумі 16950 грн., згідно податкової декларації з ПДВ № 1400001063 від 24.01.2014 року; 6) 01.02.2014 року нараховано штрафних санкцій в сумі 794,30 грн., згідно податкового повідомлення-рішення № 0000681510 від 22.01.2014 року; 7) 02.02.2014 року нараховано штрафних санкцій в сумі 170,00 грн., згідно податкового повідомлення-рішення № 0000821510 від 23.01.2014 року; 8) 02.03.2014 року нараховано платежу в сумі 21418 грн., згідно декларації № 9007945812 від 18.02.2014 року. Відповідно до п. 46.1 ст. 46 ПК України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. З аналізу даної статті випливає, що податкова декларація чи розрахунок самостійно подані контролюючому органу є податковим зобов'язанням, яке самостійно визначене платником податків. Пунктом 56.11 ст. 56 ПК України встановлено, що не підлягає оскарженню податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків. Тобто суми зазначені боржником у податкових деклараціях по ПДВ є узгодженими сумами податкового зобов'язання. Пунктами 100.1, 100.2 статті 100 ПКУ визначено, що розстроченням, відстроченням грошових зобов'язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов'язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру пені, визначеному пунктом 129.4 статті 129 цього Кодексу. Якщо до складу розстроченої (відстроченої) суми входить пеня, то для розрахунку процентів береться сума за вирахуванням суми пені. Платник податків має право звернутися до контролюючого органу із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу. Платник податків, який звертається до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов'язань, вважається таким, що узгодив суму такого грошового зобов'язання. Хмельницькою об'єднаною державною податковою прийнято рішення про розстрочення грошових зобов'язань № 11 від 30.08.2013 року боржника публічного акціонерного товариства "Проскурів" с. Розсоша Хмельницького району Хмельницької області. Копія рішення знаходиться в матеріалах справи. Тлумачення п. 100.2 ст. 100 ПКУ дає суду підставу зробити висновок про те, що сума зазначена у рішенні про розстрочення податкових зобов'язань боржника публічного акціонерного товариства "Проскурів" с. Розсоша Хмельницького району Хмельницької області є узгодженою сумою грошового зобов'язання з моменту звернення боржника до податкового органу із заявою про розстрочення грошових зобов'язання. Строк сплати узгоджених податкових зобов'язань відповідача передбачені у рішенні про розстрочення грошових зобов'язань № 11 від 30 серпня 2013 року. Із матеріалів справи судом встановлено, що боржником порушені зазначені у рішенні строки сплати узгоджених податкових зобов'язань, тому суд вважає, що заявником боржнику правомірно визначено суму грошових зобов'язань згідно рішення про розстрочення, та правомірно нараховано проценти за користування розстрочкою. Відповідно до підпункту 54.3.5 пункту 54.3, пункту 54.5 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом. Якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом. Заявником відносно боржника за порушення правил законодавства у сфері оподаткування на підставі актів про результати камеральної перевірки своєчасності сплати податку на додану вартість № 73/160/30593842 від 21.01.2014 року та № 88/160/30593842 від 23.01.2014 року були прийняті податкові повідомлення-рішення за платежем податок на додану вартість № 0000681510 від 22.01.2014 року, № 0000821510 від 23.01.2014 року. Пунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України визначено, що у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення. Податкове повідомлення-рішення № 0000681510 від 22.01.2014 року вручене представнику боржника 24.01.2014 року, податкове повідомлення-рішення № 0000821510 від 23.01.2014 року вручене відповідачу 24.01.2014 року. Згідно пунктів 56.1, 56.3 статті 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується. Процедура адміністративного оскарження закінчується днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у зазначений строк (підпункт 56.17.1 пункту 56.17. статті 56 Податкового кодексу України). Згідно підпункту 56.17.5 пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу України встановлено, що день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов'язання платника податків. Відповідно до пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили. Оскільки боржник не скористався своїм правом на адміністративне оскарження податкових повідомлень-рішень, а також оскарженням їх в судовому порядку, суму грошових зобов'язань (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності) нараховану згідно таких податкових повідомлень-рішень необхідно вважати узгодженою. Податковим боргом відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визнається сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня нарахована на суму такого грошового зобов'язання. Строки сплати податкового зобов'язання встановлені статтею 57 Податкового кодексу України. Згідно пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. Так як відповідач не розпочав процедуру оскарження рішення контролюючого органу і не сплатив нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, таку суму грошового зобов'язання необхідно вважати податковим боргом. Відповідно до пунктів 59.1, 59.4, 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. У відповідності до зазначених положень заявником боржнику було виставлено податкову вимогу № 3-15 від 11.01.2014 року, яка була вручена представнику боржника 11.01.2014 року. Відповідно до п. 95.1. ст. 95 ПК України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності. Пунктом 95.2. ст. 95 ПК України визначено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги. Судом встановлено, що станом на 13.03.2014 року у публічного акціонерного товариства "Проскурів" рахується податковий борг в сумі 90106,21 грн. Хмельницькою об'єднаною державною податковою інспекцією 11.01.2014 року згідно вимог ч. 3 п. 58.3 ст. 58 Податкового кодексу України боржнику було вручено податкову вимогу № 3-15 від 11.01.2014 року, яка є чинною, після її надіслання (вручення), тобто після 11.01.2014 року, сплинуло 60 днів, тому суд вважає, що органом державної податкової інспекції при зверненні до адміністративного суду з поданням про стягнення коштів за податковим боргом дотримано вимоги п. 95.2. ст. 95 Податкового кодексу України та вимоги ст. 183-3 КАС України. Згідно п. 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Також відповідно до пункту 95.4 ст. 95 Податкового кодексу України орган державної податкової служби на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Суд не бере до уваги усні заперечення представника боржника на дане подання, оскільки у підпункті 59.5 статті 59 ПК України визначено, що у разі, коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги. Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Ні Кодекс, ні жодний інший акт не містять норми про необхідність повторного відправлення платнику податків податкової вимоги у разі збільшення податкового боргу. Тому орган державної податкової інспекції не має повноважень повторно надсилати податкову вимогу платнику податків у разі збільшення податкового боргу. Наявність та розмір податкового боргу у публічного акціонерного товариства "Проскурів" підтверджується розрахунком суми боргу, довідкою про заборгованість боржника, копіями податкових декларацій по податку на додану вартість, податковими повідомленнями-рішеннями, копією рішення про розстрочення грошових зобов'язань та копією корінця податкової вимоги. Оскільки боржник добровільно податковий борг не сплачує, суд вважає, що вимоги заявника є обгрунтованими та повністю доведеними в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню.

Результат розгляду: granted