Рішення адміністративного суду від 2014-01-28 00:00:00+02

Згідно з частиною 1 статтю 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією або законами України встановлено інший порядок судового провадження. Відповідно до статті 9 Закону України "Про інформацію" від 2 жовтня 1992 року N2657-XII всі громадяни України, юридичні особи і державні органи мають право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення та зберігання відомостей, необхідних їм для реалізації ними своїх прав, свобод і законних інтересів, здійснення завдань і функцій. Частиною 1 статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 N2939-VI (далі - Закон N 2939-VI) визначено, що публічна інформація - відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом. 29.10.2013 Садівниче товариство «Аграрник» звернулось до міськрайонного управління Держземагентства в м.Сімферополь та Сімферопольському районі з листом №23 в якому просило повідомити про площу земельної діляни станом на 01.10.2012, що знаходиться в постійному користуванні СТ «Аграрник на території Молодіжненської селищної ради за виключенням площі приватизованих земельних ділянок. Листом від 07.11.2013 №2888/10-01-16 управління Держземагенства повідомило позивача, що на підставі державного акту від 26.06.1997 за нам врахована земельна ділянка площею 94,85 га для ведення колективного садівництва. У наданні інший інформації відмовило. Позивач вважає, що відмова у наданні інформації про площу земельної ділянки за виключенням площі приватизованих громадянами земельних ділянок порушує його право на отримання повної та достовірної інформації. Судом встановлено, що на підставі державного акту на право постійного користування землею від 26.06.1997 І-КМ №002201 в постійному користуванні СТ «Аграрник» знаходиться земельна ділянка площею 94,85 га. Проте кадастровий номер земельної ділянки не визначений. Відповідно до розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" від 6 вересня 2012 року N 5245-VI 10 документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними. Земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності). Згідно із вимогами частини п'ятої статті 116 Земельного кодексу України (далі - Кодекс) земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. За даними позивача та відомостями з кадастрової карти, що оприлюднена в мережі Інтернет вбачається, що на території, яка передана в користування СТ «Аграрник», знаходяться земельні ділянки з окремими кадастровими номерами. Відповідно до частини 6 статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельних ділянок шляхом поділу та об'єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок. Тому для формування земельної ділянки СТ «Аграрник» після передачі частини у приватну власність громадянами, відповідно до статті 56 Закону України "Про землеустрій" від 22.05.2003 №858-ІУ, необхідно замовити розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні відповідно до державного акта на право постійного користування земельною ділянкою. Позивачем не заперечується, що технічна документація із землеустрою щодо поділу земельної ділянки ним не розроблялася. На підставі наведеного суд вважає, що за відсутністю первинної документації та її внесення до відповідної Поземельної книги в управління Держземагентства останній позбавлений можливості надати відомості, стосовно приватизованих громадянами земельних ділянок на запит позивача. На підставі наведеного, суд вважає адміністративний позов необґрунтованим та відмовляє у його задоволенні. Під час судового засідання, яке відбулось 28.01.2014 були оголошені вступна та резолютивна частини постанови. Відповідно до статті 163 Кодексу адміністративного судочинства України постанову складено 03.02.2014.

Результат розгляду: denied