Рішення адміністративного суду від 2014-03-05 00:00:00+02

20.02.2014 управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові (далі - УПФУ в м. Чернігові) звернулось до суду з адміністративним позовом до Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції, Головного управління юстиції у Чернігівській області про визнання неправомірними дій головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Василенка О.М. та заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Дмитрієва С.А. щодо винесення постанов про відмову у відкритті виконавчих проваджень, незаконними відмов у задоволенні скарг начальника Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Бондарева І.В. та начальника Головного управління юстиції у Чернігівській області Шермана О.С., скасування постанов про відмову у відкритті виконавчих проваджень від 12.08.2013, №№ 39582861, 39582962, 39583025, 39583169, 39583258, від 23.10.2013 № № 40453768, 40454148, від 24.10.2013 №№ 40453991, 40486065, 40486271, 40486373, 40486535, 40486865, від 25.10.2013 №40506492, від 30.10.2013 №№ 40555306, 40555734, 40555866, 40556043, 40556202, 40556481, від 13.11.2013 №№ 40714026, 40714028, 40714030 з примусового виконання рішень від 28.05.2013 № №2732, 2721, 2717, 2734, 2733, 5684, від 06.08.2013 № 3979, від 08.08.2013 №№ 4675, 7000, 5119, 4986, 3970, 4980, 4763, 5145, 5076, 6611, 6184, 5385, 5824, 5170, від 16.04.2013 №518 та з примусового виконання вимоги від 04.10.2013 №Ю-221-у і зобов'язання головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Василенка О.М. та заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Дмитрієва С.А. вчинити виконавчі дії спрямовані на стягнення боргу по вказаним виконавчим документах. Свої позовні вимоги мотивує тим, що УПФУ в м. Чернігові звернулось до Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції із заявами про відкриття виконавчих проваджень, на підставі рішень УПФУ в м. Чернігові про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску. Однак, відповідачами 12.08.2013, 23.10.2013, 24.10.2013, 25.10.2013, 30.10.2013 та 13.11.2013 були винесені постанови про відмову у відкритті виконавчих проваджень, в зв'язку з тим, що у виконавчих документах відсутній підпис боржника про ознайомлення його з рішенням, відсутній вихідний номер та дата направлення рішення про притягнення до відповідальності боржника. Не погоджуючись з винесеними відповідачами постановами, 02.12.2013 УПФУ в м. Чернігові звернулось зі скаргою до начальника Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Бондарева І.В., в якій просило зобов'язати державних виконавців Дмитрієва С.А. та Василенка О.М. відкрити виконавче провадження та здійснити дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» з примусового виконання виконавчих документів. Листом від 25.12.2013 №0338/1826 начальник Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Бондарев І.В. відмовив позивачу у задоволенні скарги в зв'язку з правомірними діями державних виконавців при винесенні постанов про відкриття виконавчих проваджень. 20.01.2014 УПФУ в м. Чернігові звернулось зі скаргою до начальника Головного управління юстиції в Чернігівській області та листом від 06.02.2014 №01.1-59/178 позивачу також було відмовлено у задоволенні скарги. Вважаючи оскаржувані дії відповідачів протиправними, відповіді на скарги незаконними, а постанови такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду за захистом охоронюваних законом прав та інтересів. Ухвалою суду від 27.02.2014 неналежного відповідача - Головне управління юстиції у Чернігівській області, замінено на належного відповідача - управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області. Крім того, 27.02.2014 позивачем до суду подана заява про уточнення позовних вимог, в якій позивач просить: визнати незаконними дії головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Василенка О.М. та заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Дмитрієва С.А. щодо винесення постанов про відмову у відкритті виконавчих проваджень, визнати незаконними дії начальника Центрального відділу державної виконавчої служби щодо відмови у задоволенні скарги управління, а саме: надання відповіді Бондарева І.Б. від 25.12.2013 №0339/1826, визнати незаконними дії начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Чернігівській області щодо відмови у задоволенні скарги управління, а саме: надання відповіді Шерманом О.С. від 06.02.2014 №01.1-59/178, скасувати постанови про відмову у відкритті виконавчих проваджень від 12.08.2013 №№ 39582861, 39582962, 39583025, 39583169, 39583258, від 23.10.2013 № № 40453768, 40454148, від 24.10.2013 №№ 40453991, 40486065, 40486271, 40486373, 40486535, 40486865, від 25.10.2013 №40506492, від 30.10.2013 №№ 40555306, 40555734, 40555866, 40556043, 40556202, 40556481, від 13.11.2013 №№ 40714026, 40714028, 40714030 з примусового виконання рішень від 19.02.2013 №250, від 28.05.2013 № №2732, 2721, 2717, 2734, 2733, 5684, від 06.08.2013 № 3970, від 08.08.2013 №№ 4675, 7000, 5119, 4986, 4980, 4763, 5145, 5076, 6611, 6184, 5385, 5824, 5170, від 16.04.2013 №518 та з примусового виконання вимоги від 04.10.2013 №Ю-221-у і зобов'язати головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Василенка О.М. та заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Дмитрієва С.А. вчинити виконавчі дії спрямовані на стягнення боргу на підставі вищеперерахованих рішень та вимоги УПФУ в м. Чернігові. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача - Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та пояснив, що при вирішенні питання про відкриття виконавчих проваджень державним виконавцем було встановлено, що у виконавчих документах, наданих УПФУ в м. Чернігові, відсутні підписи боржників про ознайомлення останніх з рішеннями та не було надано жодного підтвердження факту отримання рішень боржниками, що фактично позбавило їх права на оскарження вищевказаних рішень до органу вищого рівня або до суду. Таким чином, відсутність підтвердження отримання платниками рішень про застосування штрафних санкцій та нарахування пені, в подальшому, виключає здійснення державними виконавцями виконавчого провадження. Представник відповідача - управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі, просив у їх задоволенні відмовити та зазначив, що відповідно до пунктів 5, 6 частини 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у виконавчому документі зазначаються, зокрема, дата набрання законної (юридичної) сили рішенням та строк пред'явлення виконавчого документа до виконання. Однак, з пред'явлених УПФУ в м. Чернігові рішень не зрозуміло яким чином відраховується дата набрання законної сили рішенням та як наслідок строк його пред'явлення до виконання. Крім того зазначив, що Законом України «Про виконавче провадження» державному виконавцю надано право відмовляти у відкритті виконавчого провадження у разі наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження. Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.02.2013, 16.04.2013, 28.05.2013, 06.08.2013, 08.08.2013 та 04.10.2013 УПФУ в м. Чернігові, стосовно фізичних та юридичних осіб, винесені рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску №250, 518, 2717, 2721, 2732, 2733, 2734, 5684, 3970, 7000, 4675, 4763, 4980, 4986, 5076, 5119, 5170, 5145, 5385, 5824, 6184,6611 та вимога про сплату боргу №221-У (а.с.8-28). УПФУ в м. Чернігові вищевказані рішення та вимога були направлені до Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції для вирішення питання про відкриття виконавчого провадження. 12.08.2013, 23.10.2013, 24.10.2013, 25.10.2013, 30.10.2013, 13.11.2013 головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Василенком О.М. та заступником начальника Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Дмитрієвим С.А. були винесені постанови про відмову у відкритті виконавчих проваджень (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) №№ 39582862, 39582961, 39583025, 39583169, 39583258, 40453768,40453991, 40454148, 40486065, 40486373, 40486271, 40486535, 40555306, 40486865, 40506492, 40555734, 40555866, 40556043, 40556202, 40556481, 40714026, 40714028, 40714030 ), в зв'язку з тим, що у виконавчих документах відсутній підпис боржників про ознайомлення їх з рішеннями, відсутній вихідний номер та дата направлення рішень про притягнення до відповідальності боржників (а.с. 29-52). 02.12.2013 УПФУ в м. Чернігові направило до начальника Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Бандарева І.В. скаргу на дії головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Василенка О.М. та заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Дмитрієва С.А., в якій позивач просив зобов'язати державних виконавців Дмитрієва С.А. та Василенка О.М. відкрити виконавче провадження та здійснити дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» з примусового виконання виконавчих документів (а.с.67-70). Листом від 25.12.2013 №0338/1826 начальник Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Бандарев І.В повідомив позивача про відмову в задоволенні скарги у зв'язку з тим, що при направленні заяв про відкриття виконавчих проваджень разом з виконавчими документами УПФУ в м. Чернігові не було надано жодних підтверджуючих документів щодо отримання боржниками виконавчих документів, що в свою чергу, виключає здійснення виконавчого провадження (а.с.53). 20.01.2014 УПФУ в м. Чернігові звернулось зі скаргою до начальника Головного управління юстиції в Чернігівській області, в якій також, просило зобов'язати державних виконавців Дмитрієва С.А. та Василенка О.М. відкрити виконавче провадження та здійснити дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» з примусового виконання виконавчих документів управління (а.с.71,72). Листом від 06.02.2014 №01.1-59/178 позивачу повідомлено, що в зв'язку з відсутністю підтвердження отримання платником рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені, в подальшому виключає здійснення державним виконавцем виконавчого провадження (а.с.54). Вважаючи оскаржувані дії відповідачів протиправними, а постанови такими, що підлягають скасуванню позивач звернувся до суду за захистом охоронюваних законом прав та інтересів. Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України від 21.04.1999 р. № 606-XIV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-XIV). Відповідно до статті 1 Закону № 606-XIV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до частини 1 статті 2 Закону № 606-XIV примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Частина 1 статті 17 Закону № 606-XIV встановлює, що примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до пункту 8 частини 2 статті 17 цього Закону № 606-XIV державною виконавчою службою підлягають виконанню, зокрема, рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу. Статтею 25 Закону України від 08.07.2010 №2464- VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» встановлено, що рішення органу доходів і зборів (в даному випадку УПФУ в м. Чернігові) про нарахування пені та/або застосування штрафів та вимога про стягнення боргу є виконавчими документами. Вимоги до виконавчих документів містяться у статті 18 Закону № 606-XIV, частиною 1 якої передбачено, що у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; резолютивна частина рішення; дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; строк пред'явлення виконавчого документа до виконання. Як вбачається з оскаржуваних постанов, підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження була відсутність у виконавчому документі підпису боржника про ознайомлення його з рішенням та у виконавчому документі відсутній вихідний номер та дата направлення рішення про притягнення до відповідальності боржнику. При прийнятті оскаржуваних постанов відповідач керувався пунктом 8 частини 1 статті 26 Закону № 606-XIV. Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 26 Закону № 606-XIV державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження, зокрема, у разі наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження. Тобто, вказані обставини повинні бути чітко встановленні у нормах Закону № 606-XIV. З детального аналізу Закону №606-XIV вбачається, що такі підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження, як відсутність у виконавчому документі підпису боржника про ознайомлення його з рішенням та відсутність вихідного номеру і дати направлення рішення про притягнення боржника до відповідальності, відсутні. За таких обставин суд вважає, що не зазначення у виконавчих документах вищенаведених реквізитів не є підставою для застосування державним виконавцем положень статті 26 Закону № 606-XIV. Як вбачається з матеріалів справи, рішення про накладення штрафу і пені та вимога УПФУ в м. Чернігові відповідають вимогам, встановленим статтею 18 Закону №606-XIV, а отже є виконавчим документом. Згідно частини 1 статті 25 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Частинами 1,2 статті 11 Закону № 606-XIV передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Таким чином, головний державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Василенко О.М. та заступник начальника Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Дмитрієв С.А. при винесенні оскаржуваних постанов про відмову у відкритті виконавчих проваджень від 12.08.2013, 23.10.2013, 24.10.2013, 25.10.2013, 30.10.2013, 13.11.2013 протиправно відмовили УПФУ в м. Чернігові у відкритті виконавчих проваджень. За таких обставин, адміністративний позов в частині визнання незаконними дій головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Василенко О.М. та заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Дмитрієва С.А. щодо винесення постанов про відмову у відкритті виконавчих проваджень від 12.08.2013, №№ 39582861, 39582962, 39583025, 39583169, 39583258, від 23.10.2013 № № 40453768, 40454148, від 24.10.2013 №№ 40453991, 40486065, 40486271, 40486373, 40486535, 40486865, від 25.10.2013 №40506492, від 30.10.2013 №№ 40555306, 40555734, 40555866, 40556043, 40556202, 40556481, від 13.11.2013 №№ 40714026, 40714028, 40714030 з примусового виконання рішень від 19.02.2013 №250, 16.04.2013 №518, від 28.05.2013 № №2732, 2721, 2717, 2734, 2733, 5684, від 06.08.2013 № 3970, від 08.08.2013 №№ 4675, 7000, 5119, 4986, 4980, 4763, 5145, 5076, 6611, 6184, 5385, 5824, 5170 та з примусового виконання вимоги від 04.10.2013 №Ю-221-у та скасування вказаних постанов підлягає задоволенню за обґрунтованістю. Відповідно до частин 1,3,8 статті 82 Закону № 606-XIV рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду. Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця подається начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Скарга, подана у виконавчому провадженні начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, розглядається у десятиденний строк з дня її надходження. За результатами розгляду скарги начальник відділу виносить постанову про її задоволення чи відмову, яка в десятиденний строк може бути оскаржена до вищестоящого органу державної виконавчої служби або до суду. Однак, начальником Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Бандаревим І.В при винесенні відмови у задоволенні скарги позивача від 02.12.2013, також не було враховано, що постанови про відмову у відкритті виконавчих проваджень (відмови в прийнятті до провадження виконавчих документів) від 12.08.2013, 23.10.2013, 24.10.2013, 25.10.2013, 30.10.2013, 13.11.2013, винесено головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Василенком О.М. та заступником начальника Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Дмитрієвим С.А. всупереч вимогам Закону № 606-XIV. За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність визнання протиправними дій начальника Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Бандарева І.В щодо розгляду скарги управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові від 02.12.2013 №22/418/08. Вимога позивача щодо визнання незаконними дій начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Чернігівській області щодо відмови у задоволенні скарги управління, а саме: надання відповіді Шерманом О.С. від 06.02.2014 №01.1-59/178 не підлягає задоволенню, оскільки скарга УПФУ м. Чернігові була подана без додержання вимог, викладених у Законі № 606-XI та розглядалась начальником управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Чернігівській області Шерманом О.С. не як скарга, а як звернення в порядку, встановленому Законом України "Про звернення громадян". Стосовно вимоги позивача щодо зобов'язання головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Василенко О.М. та заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Дмитрієва С.А. вчинити виконавчі дії спрямовані на стягнення боргу на підставі рішень про накладення штрафу і пені та вимоги УПФУ в м. Чернігові, суд зазначає наступне. За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо вчинення процесуальних дій, спрямованих на виконання виконавчих документів є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу. Як випливає зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 р. на 316-й нараді під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Таким чином, вищевказана позовна вимога розцінюється Чернігівським окружним адміністративним судом саме втручанням в дискреційні повноваження відповідачів та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому задоволенню не підлягає. Згідно частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірність своїх дій та винесених ним постанов. Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові до Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції, управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області про визнання дій неправомірними, відмов у задоволенні скарг незаконними, скасування постанов та зобов'язання вчинити певні дії, необхідно задовольнити частково.

Результат розгляду: partial