Рішення адміністративного суду від 2014-02-20 00:00:00+02

03 лютого 2014 року Сільськогосподарський виробничий кооператив "Токарі" звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Лохвицької районної державної адміністрації Полтавської області про визнання протиправним та скасування розпорядження голови Лохвицької районної державної адміністрації Полтавської області від 19 грудня 2013 року №591 "Про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для користування земельними ділянками на умовах оренди СТОВ "Богданівське". В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав на те, що спірним розпорядженням безпідставно надано дозвіл СТОВ "Богданівське" на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для користування земельними ділянками на умовах оренди СТОВ "Богданівське". Зауважував, що згідно з вимогами частини другої пункту 8 Договору від 29 грудня 2012 року та статті 33 Закону України "Про оренду землі" СВК "Токарі" має переважне право на оренду землі. Наголошував, що від відповідача не надходило жодних повідомлень про умови та дату проведення конкурсу, а тому, представники СВК "Токарі" не приймали участі у засіданні конкурсної комісії та не надавали своїх пропозицій щодо виконання умов конкурсу. З огляду на викладене, позивач вважає, що оскаржуване розпорядження суб'єкта владних повноважень підлягає скасуванню як таке, що винесено з грубим порушенням вимог чинного законодавства України. У судовому засіданні 14 лютого 2014 року до участі у справі у якості третьої особи залучено Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Богданівське". У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов. Представники відповідача та третьої особи у судовому засіданні проти позову заперечували, просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог. У своїх письмових запереченнях відповідач зазначав, що договір оренди землі від 29 грудня 2012 року, на який посилається позивач як на підставу для переважного права укладення договору оренди не набув чинності, оскільки не був зареєстрованим у встановленому законом порядку. Також, у порушення вимог Договору, позивачем не виготовлено технічну документацію на земельні ділянки, що у відповідності до абзацу 7 частини першої пункту 37 є підставою для припинення дії Договору. Крім того, земельні ділянки, зазначені у спірному розпорядженні належать до приватної форми власності, а проведення конкурсу є обов'язковим лише для передачі в оренду земель комунальної та державної форми власності. Суд, заслухавши пояснення представників сторін та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 18 грудня 2012 року Токарівською сільською радою Лохвицького району Полтавської області прийнято рішення "Про погодження надання земельної ділянки на умовах оренди СВК "Токарі" /а.с. 17/. 29 грудня 2012 року між Сільськогосподарським виробничим кооперативом "Токарі" та Лохвицькою районною державною адміністрацією Полтавської області укладено договір оренди землі, згідно пункту 2 умов якого, передано в оренду земельну ділянку загальною площею 149,63 гектара, у тому числі 28,39 гектара ріллі із земель категорії невитребуваних земельних часток (паїв) та 121,24 гектара ріллі із земель категорії непереоформленої спадщини /а.с. 12-14/. 02 грудня 2013 року СВК "Токарі" звернулося до відповідача з клопотанням про надання в оренду земельної ділянки площею 142,96 га (рілля) для ведення товарного сільськогосподарського товариства строком на 1 рік /а.с. 18/. Розпорядженням голови Лохвицької районної державної адміністрації Полтавської області від 19 грудня 2013 року №591 "Про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для користування земельними ділянками на умовах оренди СТОВ "Богданівське" надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для користування на умовах оренди земельними ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 380,84 га, у тому числі 380,84 га ріллі земель непероформленої спадщини земельних часток (паїв) на території адміністративного підпорядкування Токарівської сільської ради /а.с. 20/. Листом від 30 грудня 2013 року №2447/01-21/2567 позивача повідомлено про відмову у наданні земельної ділянки площею 142,96 га (рілля) для ведення товарного сільськогосподарського товариства строком на 1 рік /а.с. 19/. Не погоджуючись з відмовою у наданні земельної ділянки позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування розпорядження від 19 грудня 2013 року №591. Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Надаючи правову оцінку доводам позивача, суд виходить з наступного. Відповідно до частини першої статті 33 Земельного кодексу України громадяни України можуть мати на праві власності та орендувати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства. Згідно статті 125 Земельного кодексу України право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Відповідно до статті 125, частини шостої статті 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону. Згідно із статтями 18, 20 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом. Як вбачається із матеріалів справи, між Сільськогосподарським виробничим кооперативом "Токарі" та Лохвицькою районною державною адміністрацією Полтавської області 29 грудня 2012 року укладено договір оренди землі, згідно пункту 2 умов якого, передано в оренду земельну ділянку загальною площею 149,63 гектара, у тому числі 28,39 гектара ріллі із земель категорії невитребуваних земельних часток (паїв) та 121,24 гектара ріллі із земель категорії непереоформленої спадщини /а.с. 12-14/. Пунктом 43 вказаного Договору встановлено, що Договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Судом встановлено та не заперечується представниками сторін, що зазначений договір оренди землі не зареєстровано у встановленому Законом порядку. Більш того, пунктом 37 вищезазначеного Договору передбачено, що дія Договору припиняється, зокрема, у разі невиготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку на умовах оренди на протязі шести місяців з моменту підписання Договору. Абзацом 2 пункту 43 цього ж Договору передбачено, що невід'ємними частинами Договору, крім іншого, є технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку на умовах оренди. Із пояснень представника позивача у судовому засіданні встановлено та підтверджено представником відповідача, що технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку на умовах оренди СВК "Токарі" не виготовлено ні на протязі шести місяців з моменту підписання Договору, ні на даний час. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що, договір від 29 грудня 2012 року не набрав чинності, оскільки не був зареєстрований, та припинив свою дію у червні 2013 року на підставі пункту 37 Договору. Отже, суд приходить до висновку, що СВК "Токарі" не мало переважного права на продовження договору оренди, оскільки оренда взагалі належним чином не була зареєстрована. Доводів СВК "Токарі" стосовно того, що позивачу не було відомо про проведення конкурсу, представники позивача не приймали участі у засіданні конкурсної комісії, не надавали своїх пропозицій суд вважає необґрунтованими з огляду на наступне. У судовому засіданні 14 лютого 2014 року до судом матеріалів справи залучено поданий представником відповідача витяг з протоколу засідання районної конкурсної комісії по наданню права на оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення від 09-10 грудня 2013 року №11 /а.с. 42-43/. Зі змісту дослідженого судом протоколу встановлено, що на засіданні конкурсної комісії від СВК "Токарі" був присутній голова Бондар М.М., клопотання якого про надання в оренду земельної ділянки площею 142,96 га заслухано, однак, відмовлено у його задоволенні /а.с. 42, зворотній бік/. У судовому засіданні 14 лютого 2014 року, а також під час ознайомлення з матеріалами справи 19 лютого 2014 року представником позивача оглянуто, крім іншого, протокол від 09-10 грудня 2013 року №11, жодних зауважень чи заперечень до його змісту до суду не подано. На уточнюючі запитання суду щодо суперечливості доводів, викладених у позовній заяві наявним у матеріалах справи документам, представник позивача вмотивованих пояснень не надав. Більш того, суд зазначає, що у відповідності до статті 134 Земельного кодексу України оренда земельних ділянок на конкурсній основі передбачена лише для земель державної та комунальної форми власності. Згідно зі статтею 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження. З огляду на викладене, суд погоджується з доводами представника відповідача, що оренда земель категорії невитребуваних земельних часток (паїв) та земель категорії непереоформленої спадщини не потребує проведення конкурсу, оскільки такі землі належать до приватної форми власності. Пунктом 7 статті 13 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" встановлено, що до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань використання землі, природних ресурсів, охорони довкілля. Отже, відповідач скористався правом, наданим йому Законом України "Про місцеві державні адміністрації", статтею 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" та правомірно надав дозвіл СТОВ "Богданівське" на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для користування на умовах оренди земельними ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 380,84 га, у тому числі 380,84 га ріллі земель непероформленої спадщини земельних часток (паїв) на території адміністративного підпорядкування Токарівської сільської ради. У судовому засіданні 20 лютого 2014 року судом досліджено розпорядження голови Лохвицької районної державної адміністрації Полтавської області від 19 грудня 2013 року №591 "Про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для користування земельними ділянками на умовах оренди СТОВ "Богданівське" та встановлено, що спірне розпорядження прийнято у відповідності до вимог Земельного кодексу України, Законів України "Про місцеві державні адміністрації", "Про оренду землі", "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", а тому, підстави для його скасування відсутні. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. У даному випадку відповідач повністю довів правомірність прийнятого ним розпорядження. Таким чином, позивач скористався правом на звернення до адміністративного суду і його право не може бути обмежене; заявлені СВК "Токарі" вимоги розглянуті судом по суті. Проте, враховуючи відсутність протиправності у діях відповідача, підстави для задоволення позову відсутні. Зважаючи на зазначене, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied