Рішення адміністративного суду від 2014-02-12 00:00:00+02

15 січня 2014 року на адресу Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Луганського міського центру зайнятості до [PERSON] про стягнення витрат на навчання у розмірі 1143,53 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що до Луганського міського центру зайнятості 06 вересня 2013 року звернувся громадянин [PERSON] за сприянням у працевлаштуванні, 06 вересня 2013 року йому надано статус безробітного. На підставі заяви від 30 вересня 2013 року [PERSON] направлено на навчання за професією машиніст крана в ПАТ «Луганськтепловоз» з терміном на 4,3 місяці з 01 жовтня 2013 року по 06 лютого 2014 року, навчався з 01 жовтня 2013 року по 30 жовтня 2013 року та залишив навчання без поважних причин, вартість навчання за цей період склала 1143,53 грн. 27 листопада 2013 року відповідач знятий з обліку у зв'язку з припиненням навчання без поважних причин. Відповідачу направлено повідомлення про необхідність повернення коштів у розмірі 1143,53 грн., які добровільно не повернуті. У зв'язку з вищевикладеним, позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на навчання у розмірі 1143,53 грн. Представник позивача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі (а.с. 38). Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причини не прибуття суду не повідомив. З огляду на положення ст.128 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справи за відсутності належним чином повідомлених сторін. Відповідно до частини 6 статті 71 КАС України суд вирішує справу на основі наявних в матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з таких підстав. Для реалізації державної політики зайнятості населення, професійної орієнтації, підготовки і перепідготовки, працевлаштування та соціальної підтримки тимчасово не працюючих громадян у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, створюється державна служба зайнятості. Відповідно до статті 8 Закону України від 02 березня 2000 року № 1533-III «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття створюється для управління на випадок безробіття, провадження збору на акумуляції страхових внесків, контролю за використанням коштів, виплати забезпечення та надання соціальних послуг, здійснення інших функцій згідно із цим Законом і статутом Фонду. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 9 Закону України від 05 липня 2012 року № 5067-VI «Про зайнятість населення» кожен має право на соціальний захист у разі настання безробіття, що реалізується шляхом, надання безоплатних соціальних послуг, зокрема, інформаційно-консультаційних та профорієнтаційних, професійної підготовки, перепідготовки, підвищення кваліфікації з урахуванням попиту на ринку праці, сприяння у працевлаштуванні, зокрема, шляхом фінансової підтримки самозайнятості та реалізації підприємницької ініціативи відповідно до законодавства Судом встановлено, що відповідач - [PERSON] зареєстрований в Луганському міському центрі зайнятості з 06 вересня 2013 року як такий, що шукає роботу. У статусі безробітного останній перебував на обліку в Луганському міському центрі зайнятості з 06 вересня 2013 року (а.с. 5-6, 9). 23 вересня 2013 року між Луганським міським центром зайнятості та публічним акціонерним товариством «Луганськтепловоз» укладений договір № 120113092300001 на професійне навчання безробітних (а.с. 15-18). 30 вересня 2014 року між Луганським міським центром зайнятості та [PERSON] укладений договір № 120113093000008 на професійне навчання, відповідно до якого предметом договору є направлення [PERSON] на перепідготовку, під конкретне замовлення роботодавця в ПАТ «Луганськтепловоз», за професією, спеціальністю, навчальною програмою машиніст крана, зі строком навчання з 01 жовтня 2013 року по 06 лютого 2014 року з метою сприяння подальшого працевлаштування. Відповідно до п.3.1 цього договору громадянина у разі припинення навчання без поважних причин або відмови працювати за професією (спеціальністю), набутою в результаті професійного навчання, з громадянки стягується загальна сума витрат на професійне навчання, включаючи суму витрат на проїзд до місця навчання і назад та витрат на проживання (а.с. 12). 30 вересня 2013 року наказом № 509/к зараховано [PERSON] до складу навчальної групи № МВ-1, строк навчання з 01 жовтня 2013 року до 06 лютого 2014 року (а.с. 11, 13). 02 грудня 2013 року наказом № 668/к відраховано зі складу слухачів групи «Машиніст крана» [PERSON] у зв'язку з не відвідуванням занять (а.с. 14). Витрати на професійне навчання [PERSON] склали 1143,53 грн., що підтверджується розрахунком витрат на професійне навчання, кошторисом витрат на професійне навчання, довідкою (а.с.19-22). Згідно положень статті 36 Закону України від 02 березня 2000 року № 1533-III «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. У разі припинення професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації за направленням державної служби зайнятості без поважних причин або відмови працювати за одержаною професією (спеціальністю) із застрахованих осіб стягується сума витрат на професійну підготовку, перепідготовку або підвищення кваліфікації. Порядком розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України 13 лютого 2009 року № 60/62, визначено, що розслідування згідно з цим Порядком здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені у документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної. Порядок № 60/62 є нормативно-правовим актом у розумінні статті 117 Конституції України та підлягає застосуванню відповідно до пункту 2 частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України. У відповідності із пунктом 5 Порядку № 60/62 перевірка достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, проводиться центрами зайнятості шляхом: звіряння наданої особою інформації з відомостями, наявними в Державній податковій адміністрації України, Пенсійному фонді України, у державних реєстраторів;використання даних вищевказаних органів, Державного департаменту нагляду за додержанням законодавства про працю, контрольно-ревізійних органів цільового використання коштів Фонду; проведення центром зайнятості перевірки достовірності зазначених у довідках про середню заробітну плату даних та записів у трудових книжках безпосередньо на підприємствах, в установах, організаціях та у фізичних осіб, які використовують найману працю, у порядку, встановленому законодавством. У разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа згідно пункту 6 Порядку № 60/62 знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти (пункт 7 Порядку № 60/62). Пунктом 8 Порядку № 60/62 регламентовано, що у разі неможливості вручення повідомлення про необхідність повернення коштів з підстав, передбачених абзацом першим пункту 132 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 року № 1155, відмови особи чи роботодавця повернути кошти, а також у разі неповернення їх у встановлений строк стягнення таких коштів здійснюється у судовому порядку відповідно до законодавства. Рішення центру зайнятості щодо повернення коштів у відповідності із пунктом 9 Порядку № 60/62 може бути оскаржено в центрі зайнятості вищого рівня або в судовому порядку. Відповідач наказ Луганського міського центру зайнятості від 29 листопада 2013 року № 103-б отримав, не оскаржив, витрати на професійне навчання у розмірі 1143,53 грн. не повернув. За таких обставин позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Враховуючи вимоги частини 4 статті 94 КАС України, а також те, що позивач відповідно до статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений, судові витрати у цій справі не підлягають стягненню з відповідача.

Результат розгляду: granted