Рішення адміністративного суду від 2014-02-05 00:00:00+02

Київський міський центр зайнятості звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з [PERSON] на користь Київського міського центру зайнятості коштів у сумі 13 919,78 грн. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.01.2014 відкрито скорочене провадження у справі. Відповідач ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва про відкриття скороченого провадження у справі отримав 27.01.2014, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. 31.01.2014 через канцелярію суду від відповідача надійшли письмові заперечення на позовну заяву. Відповідно до частини 4 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку скороченого провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ними обставини є достатніми для розгляду справи в порядку скороченого провадження та прийняття рішення по справі, позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Суд встановив, що [PERSON] (ІПН [NUMBER]) 17.12.2012 звернувся до Голосіївського районного центру зайнятості в місті Києві (далі - Голосіївський РЦЗ в місті Києві) за сприянням у працевлаштуванні. 24.12.2012 відповідач звернувся до Голосіївського РЦЗ в місті Києві із заявою щодо надання статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю. Голосіївський РЦЗ в місті Києві за результатом розгляду заяви [PERSON] відповідно до статті 2 Закону України «Про зайнятість населення» видав наказ №НТ121224 від 24.12.2012 про надання відповідачу статусу безробітного та призначення допомоги по безробіттю з 24.12.2012 по 18.12.2013, згідно статей 22, 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 № 1533-ІП. [PERSON] був прийнятий на роботу Товариством з обмеженою відповідальністю «Новий погляд країни» з випробувальним терміном 1 місяць з 15.01.2013 на посаду редактора у відділ «Культура», що підтверджується копією наказу (розпорядження) №НП000000004-0000000105 від 15.01.2013. Наказом Голосіївського РЦЗ в місті Києві від 16.01.2013 №НТ130116 припинено виплату відповідачу допомоги по безробіттю у зв'язку з працевлаштуванням відповідно до підпункту 1 пункту 1 статті 31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» з 15.01.2013. 23.04.2013 позивач знову звернувся до Голосіївського РЦЗ в місті Києві за сприянням у працевлаштуванні. На підставі заяви відповідача від 30.04.2013 щодо надання статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю Голосіївський РЦЗ в місті Києві видав наказ №НТ130423 від 23.04.2013 про надання відповідачу статусу безробітного та призначення допомоги по безробіттю з 30.04.2013 по 02.04.2014, згідно статей 22, 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 № 1533-ІП. На підставі наказу Голосіївського РЦЗ в місті Києві від 11.07.2013 №НТ130711 відповідача з 10.07.2013 знято з обліку та припинено виплату допомоги по безробіттю у зв'язку з працевлаштуванням за наймом на умовах трудового договору. Відповідно до підпункту 18 пункту 2 статті 22 Закону України «Про зайнятість населення» центри зайнятості проводять розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, в рамках цього здійснюється обмін інформацією між Державним центром зайнятості, ДДА України та ПФУ як центральними органами виконавчої влади. Даний обмін інформацією здійснюється з метою перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та визначення розміру матеріального забезпечення. Позивач зазначив, що згідно отриманої з Пенсійного фонду України інформації відповідач працює в ТОВ «Еволюшен медіа» за цивільно-правовою угодою. Голосіївський РЦЗ в місті Києві звернувся до Шевченківського районного центру зайнятості з листом від 16.07.2013 №20-5113 щодо розслідування страхового випадку, у якому просив провести перевірку щодо періоду перебування [PERSON] у трудових відносинах з ТОВ «Еволюшен медіа» у трудових відносинах. На зазначений лист Шевченківським РЦЗ в місті Києві було здійснено перевірку ТОВ «Еволюшен медіа» про що складено акт від 28.08.2013 №1043 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Згідно вказаного акту Шевченківським РЦЗ в місті Києві встановлено, що відповідач уклав з ТОВ «Еволюшен медіа» Авторський договір про передачу виключних майнових прав від 01.04.2010 (далі - Авторський договір), який станом на дату складання акту діяв у зв'язку з пролонгацією. З квітня 2010 року по липень 2012 року за Авторським договором [PERSON] було виплачено авторських гонорарів на суму 4255,54 грн. за ознакою доходу 103 відповідно до форми №1 ДФ. Крім того, в акті зазначено, що [PERSON] не перебував та не перебуває в трудових відносинах з ТОВ «Еволюшен медіа» і за ІІ квартал 2013 року йому жодних виплат видавництво не здійснювало. Вказана інформація викладена в листі ТОВ «Еволюшен медіа» до Шевченківського РЦЗ в місті Києві від 28.08.2013 №116, копія якого наявна в матеріалах справи. Відповідно до статті 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі) члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Голосіївський РЦЗ в місті Києві дійшов висновку про те, що на момент перебування на обліку [PERSON] надав недостовірну інформацію і незаконно отримував допомогу по безробіттю. Згідно довідок від 26.09.2013 відповідачу нарахована та виплачена допомога по безробіттю за період з 24.12.2012 по 15.01.2013 у розмірі 3293,65 грн. та за період з 23.04.2013 по 10.07.2013 у розмірі 10626,13 грн. Загальна сума отриманої відповідачем допомоги по безробіттю склала 13919,78 грн. Голосіївський РЦЗ в місті Києві на підставі наказу від 26.09.2013 №172 щодо незаконного отримання матеріального забезпечення, направлено лист №20-7224 від 27.09.2013 про необхідність відшкодувати незаконно отриманих коштів. У зв'язку з неповерненням відповідачем грошових коштів у розмірі 13919,78 грн. позивач звернувся до суду із позовними вимогами про стягнення з [PERSON] зазначених коштів. Відповідач у письмових запереченнях посилався на необґрунтованість висновків про незаконність отримання ним грошової допомоги по безробіттю. Зазначив, що авторська винагорода на підставі Авторського договору виплачувалась йому в період з квітня 2010 року по липень 2012 року, тобто до дати взяття відповідача на облік у центрі зайнятості (24.12.2012) та передувала періодам, за які йому виплачувалась допомога по безробіттю (з 24.12.2012 по 15.01.2013 та з 23.04.2013 по 10.07.2013). Відповідач наполягав на тому, що незважаючи на наявність Авторського договору, який було автоматично пролонговано, він не співпрацював з ТОВ «Еволюшен медіа» на підставі вказаного договору та не отримував від нього доходів. У відповідності до положень пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про зайнятість населення» №5067-VI від 05.07.2012 безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи Згідно із частиною 1 статті 22 Закону України від 02.03.2000 № 1533-III «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, визнані у встановленому порядку безробітними, які протягом 12 місяців, що передували початку безробіття, працювали на умовах повного або неповного робочого дня (тижня) не менше 26 календарних тижнів та сплачували страхові внески, мають право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу. Положеннями статті 7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» встановлено, що видами забезпечення є допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, видами соціальних послуг є професійна підготовка або перепідготовка, підвищення кваліфікації та профорієнтація. Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 12 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» районні, міськрайонні, міські та районні у містах центри зайнятості як робочих органів виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття контролюють правильність витрат за страхуванням на випадок безробіття, проводять розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральними органами виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, державної податкової політики, Пенсійним фондом України за погодженням з правлінням Фонду. Розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних Пенсійного фонду України та Державної податкової адміністрації України, а в разі необхідності - шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників. Пунктом 6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009р. №60/62, встановлено, що у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Якщо відомості про доходи є недостовірними з вини особи, центри зайнятості припиняють відповідні виплати, а суми здійснених виплат з дня їх призначення повертаються особою відповідно до пункту 7 цього Порядку. Відповідно до пункту 1 статті 4 Закону України «Про зайнятість населення» №5067-VI від 05.07.2012, до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Суд відхиляє доводи позивача про перебування відповідача із ТОВ «Еволюшен медіа» у трудових відносинах на підставі Авторського договору, як помилкові, виходячи з наступного. Відповідно до умов Авторського договору, укладеного між ТОВ «Еволюшен медіа» (Правонабувач) та [PERSON] (Автор), Автор передає Правонабувачу всі виключні права на створені автором твори (статті, огляди, нариси та ін.), а Правонабувач зобов'язується сплатити за це Авторові авторську винагороду. Виключні майнові права автора передаються Правонабувачу повністю, тобто у повному складі, на весь строк їх чинності, на необмежену територію. Пунктом 3.2 Авторського договору встановлено, що виплата авторської винагороди здійснюється щомісяця, протягом двох місяців з моменту підписання Сторонами акту про передачу твору та виключний майнових авторських прав на нього. Згідно з положеннями частин 1, 2 статті 418 Цивільного кодексу України, право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об'єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об'єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом. У відповідності до частини 1 статті 420 Цивільного кодексу України, до об'єктів права інтелектуальної власності, зокрема, належать: літературні та художні твори; комп'ютерні програми; компіляції даних (бази даних); виконання; фонограми, відеограми, передачі (програми) організацій мовлення; наукові відкриття; винаходи, корисні моделі, промислові зразки; компонування (топографії) інтегральних мікросхем; раціоналізаторські пропозиції; сорти рослин, породи тварин; комерційні (фірмові) найменування, торговельні марки (знаки для товарів і послуг), географічні зазначення; комерційні таємниці. До майнових прав інтелектуальної власності, зокрема належить виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності (частина 1 статті 424 Цивільного кодексу України). Частинами 1, 2 статті 427 Цивільного кодексу України встановлено, що майнові права інтелектуальної власності можуть бути передані відповідно до закону повністю або частково іншій особі. Умови передання майнових прав інтелектуальної власності можуть бути визначені договором, який укладається відповідно до цього Кодексу та іншого закону. Положеннями частини 4 статті 12 Цивільного кодексу України передбачено, що особа може за відплатним або безвідплатним договором передати своє майнове право іншій особі, крім випадків, встановлених законом. Статтею 655 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. (частина 2 статті 656 Цивільного кодексу України). Статтею 21 Кодексу законів про працю України визначено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Отже, з вищевикладених правових норм вбачається, що Авторський договір про передачу виключних майнових прав є договором купівлі-продажу майнових прав, а не трудовим договором. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що з моменту взяття [PERSON] на облік як безробітного, він не отримував жодних виплат від ТОВ «Еволюшен медіа». Тобто дохід на підставі Авторського договору у період отримання допомоги по безробіттю відповідач не отримував. Суд також зазначає, що відповідно до правової позиції Верховного Суду України викладеній у постанові від 18.09.2012 в адміністративній справі 21-194а12, до категорії зайнятого населення належать громадяни, якщо їх місячний дохід не менший від розміру мінімальної заробітної плати, і не можуть вважатися безробітними. Отже, навіть якби відповідач отримував грошову винагороду за Авторським договором після взяття його на облік як безробітного, то він не мав би права на допомогу по безробіттю виключно у разі, якщо місячний дохід у вигляді такої винагороди дорівнював або був би більшим від мінімальної заробітної плати. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з [PERSON] отриманої грошової допомоги по безробіттю у розмірі 13919,78 грн., оскільки така грошова допомога отримана ним на підставі та у межах чинного законодавства України. Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Враховуючи вищевикладені обставини, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутності підстав для їх задоволення.

Результат розгляду: denied