Рішення адміністративного суду від 2014-03-27 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 21.05.13р. №0007092230 та №0007102230; рішення про результати розгляду первинної скарги від 30.07.13р. №2657/10/26-15-10-04-04. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.11.13р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено. Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить суд скасувати постанову з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про задоволення адміністративного позову. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції не враховано, що господарські операції позивача з його контрагентом - ТОВ «ТПК «Техномашпостач» мали реальний (товарний) характер, здійснювались в межах звичайної господарської діяльності суб'єктів господарювання. Підприємством було надано усі первинні документи на підтвердження факту вчинення господарських операцій, які відповідають вимогам законодавства, складені та підписані уповноваженими особами, розкривають зміст та обсяг господарських операцій, що безпідставно не враховано судом. Апелянт просить апеляційний суд також врахувати, що податковим законодавством не покладено відповідальність на сумлінного платника податків, у разі порушення податкового законодавства підприємствами - контрагентами. У судовому засідання представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги. Представник відповідача у судовому засіданні заперечив доводи апеляційної скарги. Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як свідчать обставини справи та встановлено судом першої інстанції, ДПІ у Шевченківському районі м. Києва ДПС проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача по взаємовідносинах з ТОВ «Ості Трейд», ТОВ «ТПК «Техномашпостач» за період з 01.01.10р. по 30.09.12р., за результатами якої складено акт від 26.04.13р. №1269/22-30/20042584. На підставі акта перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення - рішення від 21.05.13р.: №0007092230, яким збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ на суму 239 590 грн., в т.ч. основний платіж - 194 120 грн.; штрафні (фінансові) санкції - 45 470 грн.; №0007102230, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на суму 299 490 грн., в т.ч. основний платіж - 242 653 грн.; штрафні (фінансові) санкції - 56 837 грн. Підставою для їх прийняття слугував висновок податкового органу про порушення позивачем вимог: п.138.2, п.138.4, п.138.8 ст. 138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток підприємств на загальну суму 242 653 грн.; п.п.14.1.181 п.14.1 ст. 14, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст. 198, п.200.1 ст. 200, п.201.4, п.201.6 п.201.8 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого позивачем за взаємовідносинами з ТОВ «ТПК «Техномашпостач» завищено суму податкового кредиту з ПДВ на загальну суму 194 120, в т.ч. за серпень 2010 року в сумі 18 712 грн., за вересень 2010 року на суму 39 708 грн., за жовтень 2010 року на суму 56 450 грн., за листопад 2010 року на суму 54 665 грн., за грудень 2010 року на суму 12 342 грн.. за січень 2011 року на суму 1 936 грн., за лютий 2011 року на суму 6 916 грн., за березень 2011 року на суму 790 грн., за квітень 2011 року на суму 2 601 грн. Такий висновок податкового органу ґрунтується на висновках акта Бориспільської ОДПІ від 07.04.11р. №280/7/23-1/36803875 «Про результати невиїзної документальної перевірки ТОВ «ТПК «Техномашпостач» з питань достовірності визначення показників декларації з ПДВ за 2010 рік, січень та лютий 2011 рік», яким встановлено, що підписи у договорі №570 від 12.05.10р. від імені ТОВ «ТПК «Техномашпостач» виконані не [PERSON], а іншою особою, що встановлено висновком старшого експерта сектору техніко-криміналістичного забезпечення роботи Броварського МВ №74 від 30.03.11р. Також актом перевірки встановлено, що у Товариства відсутні фізичні та технічні можливості, кваліфікований персонал для здійснення задекларованих господарських операцій, що на думку податкового органу, свідчить про фіктивність діяльності вказаного підприємства та про нікчемність усіх укладених ним правочинів. Також в ході перевірки встановлено, що в провадженні Головного слідчого управління ЛПС України знаходиться кримінальна справа №69-149, порушена відносно директора «ТОВ «Євро клас трейд» [PERSON] за фактом умисного ухилення від сплати податків, за попередньою змовою осіб, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів в особливо великих розмірах за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 212 КК України та відносно [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] за фактами фіктивного підприємництва - створення та придбання СГД, серед яких, зокрема: ТОВ «ТПК «Техномашпостач». За результатами адміністративного оскарження вказаних податкових повідомлень - рішень, рішенням податкового органу від 30.07.13р. №2657/10/26-15-10-04-04 податкові повідомлення - рішення залишені без змін, а скарга без задоволення. Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції погодився з висновком податкового органу щодо порушення позивачем вимог податкового законодавства. Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного. Статтею 1 Закону України від 16.07.99 N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" ( надалі - Закону N 996-XIV) визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Отже, будь-які документи (у тому числі договори, податкові накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Згідно зі статтею 1 Закону N 996-XIV господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України. Відповідно до п.п. 7.4.5. п.7.4. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (чинного у перевіряємий період), не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту). Так, відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України (чинного з 01.01.2011р.), податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з, зокрема, придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч. 2 ст. 9 Закону N 996-XIV). Отже, наведені правові норми дозволяють платнику податку формувати податковий кредит та витрати у зв'язку з реальним придбанням товарів (робіт, послуг) та на підставі відповідних розрахункових, платіжних та інших документів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку. У даному випадку, обставини справи та зібрані у ній докази у їх сукупності свідчать про те, що господарські операції позивача з його контрагентом мали товарний (реальний) характер, вчинені в межах та з метою господарської діяльності суб'єктів господарювання. Згідно довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців серії АА №782671 основними видами діяльності позивача за КВЕД є: будівництво житлових та нежитлових будинків; інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; виробництво інших готових металевих виробів, н.в.і.у.; виробництво металевих дверей та вікон; неспеціалізована оптова торгівля. Як вбачається з матеріалів справи позивач у перевіряємому періоді придбавав у ТОВ «ТПК «Техномашпостач»: ворота гаражні, пульти ДУ, приводи для відкривання воріт, шлагбауми, фотоелементи, роллети захисні ручні, роллети захисні автоматичні, сигнальні лампи, ремонтні комплекти до воріт, шнур чорно-білий, гайки, вилки, втулки, металоконструкції портала, роликові опори, роликоутримувачі оцинковані, комплекти автоматики та інші комплектуючі та гаражних та автоматичних воріт. Факт придбання вказаного товару підтверджується наявними в матеріалах справи податковими та видатковими накладними, рахунками-фактурами, які розкривають зміст та обсяг господарських операцій з придбання послуг, як то передбачено ст. 9 Закону N 996-XIV. Оплата вартості придбаного товару здійснювалась у безготівковому розрахунку. Дебіторська заборгованість відсутня. Вказаний товар придбавався позивачем з метою подальшої його реалізації на користь третіх осіб з метою отримання прибутку. Так матеріали справи містять докази реалізації придбаного у ТОВ «ТПК «Техномашпостач» товару на користь [PERSON], ТОВ «Інтертрансгруп», ВАТ «Софія», ТОВ «КЖВХ», ВАТ Акціонерний Банк «Старокиївський банк» та інших юридичних та фізичних осіб, доказом чого є податкові та видаткові накладні, договори, акти здачі - прийняття робіт (надання послуг), товарно - транспортні накладні. Також, позивачем було укладено договори підряду з ПАТ «ОТІС» №551011222 від 22.11.10р. та ТОВ «Будівельна Українська спілка» від 19.05.10р. №13/к-2010, згідно умов яких позивач взяв на себе зобов'язання з поставки та монтування секційних гаражних робіт з приданих у ТОВ «ТПК «Техномашпостач» матеріалів. Факт виконання позивачем робіт підтверджується наявними в матеріалах справи актами прийому-передачі фронту робіт. Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що господарські операції позивача з його контрагентом ТОВ «ТПК «Техномашпостач» здійснювалися в межах звичайної господарської діяльності підприємств, є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, які містять усі обов'язкові реквізити та розкривають зміст та обсяг господарських операцій. Податковим органом не доведено, що позивач та його контрагент при укладанні угоди мали умисел на її укладання з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави та суспільства; намірів їх на ухилення від оподаткування, безтоварність операції, неможливість її вчинення в силу відсутності основних засобів, персоналу, тощо. Матеріали справи не містять обвинувального вироку і іншого судового рішення, за результатами розгляду кримінальної справи, як і не містять будь-яких інших доказів (письмових пояснень, актів перевірок, тощо) на підтвердження неможливості вчинення вказаних господарських операцій. Покликання податкового органу на акт Бориспільської ОДПІ від 07.04.11р. №280/7/23-1/36803875 «Про результати невиїзної документальної перевірки ТОВ «ТПК «Техномашпостач» з питань достовірності визначення показників декларації з ПДВ за 2010 рік, січень та лютий 2011 рік» - не заслуговують на увагу з огляду на те, що в межах невиїзної перевірки обставини щодо вказаних господарських операцій податковим органом реально не встановлювались. Покликання податкового органу на матеріали кримінальної справи №69-149, порушеної відносно директора «ТОВ «Євро клас трейд» [PERSON] за фактом умисного ухилення від сплати податків - не заслуговують на увагу, оскільки по-перше, матеріали даної справи не містять доказів на підтвердження того, що в межах кримінальної справи досліджувались господарські операції позивача з ТОВ «ТПК «Техномашпостач», по-друге, відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом. Податковим органом не доведено обізнаність позивача про порушення вимог податкового чи іншого законодавства, як і не доведено зв'язок таких порушень (навіть якщо такі і мали місце) з формуванням позивачем даних податкового обліку за наслідками господарських операцій з ТОВ «ТПК «Техномашпостач». Так, п.15.1 ст.15 Податкового кодексу України, визначено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. Приписами статті 16 Податкового кодексу України передбачено, що обов'язком платника податків є, зокрема: ведення в установленому порядку обліку доходів і витрат, складання звітністі, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подача до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплата податків та зборів в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Таким чином, відповідальність за сплату до бюджету грошових зобов'язань з податку на прибуток та ПДВ несе кожна конкретна особа - платник податку, що формує дані податкового обліку з цього податку, а не контрагент такої особи. Така позиція колегії суддів узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини, яка викладена, зокрема, у справах: Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), «Булвес»АД проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03). На момент здійснення позивачем господарських операцій ТОВ «ТПК «Техномашпостач» був належним чином зареєстрований як суб'єкт господарювання у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що не заперечується податковим органом. Податковим органом також не надано доказів на підтвердження того, що контрагент позивача не мав адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов'язань по господарських операціях, відсутності фактичних дій, спрямованих на виконання взятих зобов'язань чи відсутність можливостей залучення до виконання зобов'язань третіх осіб. Також є необґрунтованими покликання податкового органу на висновок старшого експерта сектору техніко-криміналістичного забезпечення роботи Броварського МВ №74 від 30.03.11р., яким встановлено, що підписи у договорі №570 від 12.05.10р. виконані [PERSON] від імені ТОВ «ТПК «Техномашпостач» виконані не нею, а іншою особою, з огляду на те, що по-перше: експертиза була проведена на підставі договору №570 від 12.05.10р., який до позивача жодного відношення не має; та по-друге: підписи виконані від імені ТОВ «ТПК «Техномашпостач» у первинних документах за взаємовідносинами з позивачем виконані [PERSON], а не [PERSON] Окрім того, колегія суддів зазначає, що чинним законодавством України на сторону цивільно-правової угоди - покупця товару (робіт, послуг), яка є платником податків, не покладено обов'язку в подальшому за можливі будь-які неправомірні дії будь-кого з постачальників при створенні підприємства та здійсненні господарської діяльності зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту та донарахування податкових зобов'язань з податку на додану вартість та податку на прибуток. Лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними постачальниками з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару від виконання податкових зобов'язань може слугувати підставою для відмови у праві на витрати та податковий кредит. За наведених обставин та правих норм, колегія суддів дійшла висновку про протиправність оспорюваних податкових повідомлень - рішень від 21.05.13р. №0007092230 та №0007102230, а відтак такі рішення підлягають скасуванню. Разом з тим не підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення про результати розгляду первинної скарги від 30.07.13р. №2657/10/26-15-10-04-04, з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав, то навіть у разі, якщо дії суб'єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає. Звернення до суду є способом захисту порушених суб'єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах. У даному випадку, рішення про результати розгляду первинної скарги від 30.07.13р. №2657/10/26-15-10-04-04 не тягне за собою прав і обов'язків для суб'єкта господарювання, не містить обов'язкового для нього припису, а відтак таке рішення саме по собі не порушує прав позивача у сфері публічно-правових відносин. Приймаючи до уваги те, що у постанові суду першої інстанції помилковими є лише деякі з його висновків, а інші висновки є законними і обґрунтованими, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про скасування судового рішення у частині (щодо неправильно вирішеної частини позовних вимог) та ухвалення у цій частині нового судового рішення.

Результат розгляду: partial