Рішення адміністративного суду від 2014-03-18 00:00:00+02

24 січня 2014 р. до Київського окружного адміністративного суду звернулася фізична особа - підприємець [PERSON] (далі - позивач) з позовом до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління Пенсійного фонду України в м. Біла Церква (далі - третя особа) про визнання протиправною та скасування вимоги від 21 листопада 2013 р. № Ф - 1243. У судовому засіданні 18 березня 2014 р. судом було уточнено назву відповідача - Білоцерківська об'єднана державно податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Київській області (далі - відповідач). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вимога № Ф - 1243 про сплату боргу (недоїмки) є протиправною, оскільки, позивач є фізичною особою - підприємцем, який обрав спрощену систему оподаткування, а, також, громадянином, який постійно проживає на території посиленого радіоекологічного контролю, та пенсіонером за віком, який отримує відповідно до закону пенсію, а, отже, звільнений від сплати єдиного внеску, як пенсіонер за віком. Відповідач позов не визнав, подав до суду заперечення, в яких просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що позивач є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) та зобов'язаний сплачувати його (а.с. 26). Представниками сторін були подані суду клопотання, у яких вони просили розглянути справу без участі їх представників. Розглянувши матеріали справи, клопотання сторін, суд не знаходить перешкод для розгляду справи та вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, без участі повноважних представників сторін відповідно до приписів ч. 4 ст. 122 КАС України за наявними в ній матеріалами. Суд у судовому засіданні, дослідивши наявні матеріали справи, встановив таке. Позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців серія [NUMBER] та є платником єдиного податку, який обрав спрощену систему оподаткування, що підтверджується копією свідоцтва серія [NUMBER] (а.с. 16-17, 18 відповідно). 21 листопада 2013 р. відповідачем було сформовано та направлено позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф - 1243 на загальну суму - 5843 грн 49 коп. (далі - вимога № Ф - 1243) (а.с. 9). У зв'язку з тим, що позивач вважає названу вимогу протиправною, ним було подано даний позов до суду. Спірні правовідносини врегульовано Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2011 р. № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI), Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 р. № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) та Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 р. № 796 - XII (далі - Закон № 796 - XII). Згідно з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування. Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. Як убачається з ч. 4 ст. 4 Закону № 2464-VI, особи зазначені у п. 4 ч. 1 цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування. Крім того, суд не погоджується з запереченнями відповідача стосовно того, що позивач не підпадає під дію ст. 26 Закону № 1058 -VI, а тому і не звільняється від сплати єдиного внеску на підставі ч. 4 ст. 4 Закону № 2464, враховуючи наступне. Згідно з вимогами ст. 26 Закону № 1058-VI особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення чоловіками 60 років, жінками - 55 років та наявності страхового стажу не менше п'яти років. Вимогами абз. 1 ст. 55 Закону № 796-XII встановлено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-VI. У даному конкретному випадку положення ст. 55 Закону № 796-XII потрібно розуміти в контексті з положеннями ст. 26 Закону № 1058-VI. Отже, пенсія за віком може бути надана особі, яка не досягла пенсійного віку, встановленого Законом № 1058-VI, за умови, якщо остання працювала або проживала на територіях радіоактивного забруднення. Наявні матеріали справи свідчать, що позивач має посвідчення громадянина "який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1986 - 1993 р.р.", що підтверджується посвідченням від 24 грудня 1993 р. серія [NUMBER], категорія 4 (а.с. 34). Позивач отримує пенсію за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням серія [NUMBER], термін дії якого - довічно (а.с. 8). Згідно із свідоцтвом про сплату єдиного податку від 22 березня 2012 р. серія [NUMBER] позивач є фізичною особою - підприємцем, який з 1 квітня 2012 р. обрав спрощену систему оподаткування та сплачує єдиний податок (а.с. 18). Наведене свідчить, що позивач як фізична особа-підприємець, що є громадянином, "який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1986 - 1993 р.р." та пенсіонером за віком, який зареєстрований платником єдиного податку, не повинен сплачувати єдиний внесок. За таких обставин суд дійшов висновку, що оскаржувана вимога про сплату боргу є протиправною та підлягає скасуванню. Як убачається з ч. 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім розгляду справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкту владних повноважень. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Проте, відповідачем та третьою особою цього зроблено не було. Зокрема, вони не надали суду належних доказів, які б свідчили про правомірність винесення вимоги № Ф-1243. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Результат розгляду: granted