Рішення адміністративного суду від 2014-03-14 00:00:00+02

Позивач звернулася із позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні, в якому просить поновити строк для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів, а також визнати дії відповідача неправомірними та стягнути з управління Пенсійного фонду України в Комсомольському районі м. Херсона на її користь недоплачені з 01 січня 2006 року по 20 липня 2011 року суми щомісячної державної соціальної допомоги дитині війни, шляхом їх нарахування та виплати, зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Комсомольському районі м. Херсона у подальшому щомісячно здійснювати нарахування та виплату доплати до пенсії в розмірі, встановленому ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», а саме 30% прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» вона відноситься до категорії «дитина війни» і на підставі ст.6 цього Закону йому повинна щомісячно виплачуватись соціальна допомога в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Однак зазначена допомога не виплачувалась. Вважає протиправним невиплату їй вказаної державної допомоги починаючи з 01.01.2006 року у розмірі 30 відсотків від мінімальної пенсії за віком. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні у позовних вимогах просила відмовити через необґрунтованість. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області та відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має статус дитини війни. З матеріалів справи вбачається, що управління будь-яких дій, пов'язаних з перерахунком пенсії позивачу в частині її підвищення відповідно до положень ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», не здійснював, а також не проводив виплату. Відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії або щомісячне грошове довічне утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком. Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»від 09 липня 2003 року мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Відповідно до ухвали Комсомольського районного суду м. Херсона від 21.07.2011 року адміністративний позов [PERSON] до управління Пенсійного фонду України в Комсомольському районі м. Херсона про поновлення пропущеного строку для звернення до суду, визнання дій суб'єкта владних повноважень неправомірними та стягнення недоплачених сум щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни в частині вимог щодо стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни за період з 01 січня 2006 року по 14 січня 2011 року включно - залишено без розгляду. Вказана ухвала набрала законної сили. Що стосується вимоги позивача про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни за період з 15.01.2011 року та по дату прийняття постанови, то вона задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували факт звернення позивача до відповідача з вимогою про виплату їй підвищення до пенсії як «дитині війни». Відповідно до ст.1 Закону України «Про звернення громадян» Громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Враховуючи викладене, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені доводи позивача задоволенню не підлягають.

Результат розгляду: denied