Рішення адміністративного суду від 2014-03-05 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду із позовом до Управління Укртрансінспекції у Хмельницькій області про визнання дій незаконними та скасування постанови про застосування адміністратитвно- господарського штрафу у сумі 1700 грн. Крім того клопоче про поновлення строку на звернення до суду із вказаним позовом. В судовому засіданні представника відкликали клопотання про поновлення строку на звернення до суду. Представники позивача просять про визнання дій незаконними та скасування постанови №03.858.0 від 06 лютого 2014 року про застосування адміністративно - господарського штрафу у сумі 1700 грн. На думку позивача, 21.01.2014 року посадовими особами відповідача були вчинені незаконними дії по складенню акту перевірки додержання вимог про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №057205 під керуванням [PERSON] У вказаному акті було зазначено, що водій керуючи транспортним засобом, д.н. [NUMBER], на маршруті №42, порушив ч.1 абзац.3 ст.60 ЗУ "Про автомобільний транспорт", без оформлення документів, а саме без належного оформлення квитково - касового листа, ведення якого є необов'язковим. Крім того, порядок виписування та заповнення квитково - касового листа, згідно наказу Мінтрансзв"язку №503 від 28.05.2006 року "про затвердження Типових форм квитків на проїзд пасажирів і перевезень багажу на маршрутах загального користування" наказ №279 втратив чинність. Також відповідачем під час проведення перевірки не дотримано вимог "Порядку здійснення державного контролю за автомобільним транспортом", вважають, що оскаржувана постанова складена з грубим порушенням чинного законодавства та підлягає скасуванню. Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог та надав суду письмові заперечення. У своїх поясненнях вказує, що при проведенні перевірки 21.01.2014 року була дотримана у повному обсязі процедура, врегульована порядком №1567 проведення перевірки, яка передбачена законодавством про автомобільний транспорт, про що було складено відповідний акт та 06.02.2014 р. винесена постанова про застосування фінансової санкції. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до Положення про територіальні органи Головної державної інспекції на автомобільному транспорті, затверджене наказом Міністерства транспорту та зв'язку України 16.05.2005 р. № 207, територіальне управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Хмельницькій області, серед інших функцій, здійснює державний контроль за виконанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту загального користування, правил перевезення пасажирів і вантажів; дотримання вимог нормативно-правових актів, стандартів і норм, що регулюють перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом. При здійсненні державного контролю, територіальні управління керуються, зокрема, Законом України "Про внесення змін до ЗУ "Про автомобільний транспорт"№3492 від 23.02.2006 року, Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року №1567. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до ст. 1 Закону України "Про автомобільний транспорт", згідно завдання на перевірку №012238 від 20.01.2014 року було проведено рейдову перевірку автотранспортних засобів автомобільних перевезень на території м. Хмельницький, А/Д н-03192 км+600м., вул. Львівське шосе, зупинка "Катіон", м.Старокостянтинів, А/С, вул.Острозького,2, за наслідками якої складено акт від 21.01.2014 року. Порядком передбачено, що рейдова перевірка транспортних засобів проводиться на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях вантаження та розвантаження вантажних автомобілів, контрольно-вагових комплексах, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, у пунктах пропуску через державний кордон за погодженням з начальником органу охорони державного кордону (п. 14 Порядку). Під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом. Рейдова перевірка проводиться групою посадових осіб у кількості не менш як дві особи відповідно до завдання на перевірку. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем дотримана процедура проведення перевірок, яка визначена зазначеним Порядком. Статтею 39 Закону передбачено, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення, зокрема для регулярних пасажирських перевезень: для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, ліцензійна картка, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України. Як випливає з положень абзацу 1 п.15 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті №1567, під час проведення рейдової перевірки перевіряється наявність визначених статтями 39 і 48 документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом. Характерною особливістю рейдових перевірок, на відміну від планових чи позапланових перевірок, є те, що вони здійснюються не відносно автомобільного перевізника, тобто суб'єкта господарювання або власника транспортного засобу, а відносно безпосередньо водія транспортного засобу, який ним керує на лінії на час проведення перевірки, і водій, виступає на час перевірки головним фігурантом перевірки. Тому участь самого суб'єкта господарювання (автомобільного перевізника або власника транспортного засобу) при проведенні рейдової перевірки не є обов'язковою, за винятком тих випадків, коли водій транспортного засобу і перевізник є однією і тією ж особою. При виявленні порушень законодавства про автомобільний транспорт, які підпадають під дію ст. 60 Закону, на підставі якої застосовуються фінансові санкції, відповідальність за вчинені порушення несе не водій транспортного засобу, а автомобільний перевізник. 21.01.2014 року під час проведення перевірки щодо перевезення пасажирів транспортним засобом Мерседес Бенц 3120 д. н. з. ВХ0865Ас, що належить згідно тимчасового реєстраційного талону ТОВ "Рембуд-Транс", було встановлено, що водій [PERSON] здійснював регулярні перевезення пасажирів за міським маршрутом №42 "Темп-Катіон" без оформлення документів, наявність яких передбачена ст. 39 ЗУ "Про автомобільний транспорт", а саме - квитково-касового листа, про що було складено акт від 21.01.2014 року. В поясненнях до акту перевірки водій автобуса вказав, що з актом не згідний, квитково- обліковий лист виписаний під час проведення перевірки. Наданий в судовому засіданні та оглянутий оригінал квитково- обліковий лист до цього часу так і в не повній мірі заповнений і не можливо зробити висновок про кількість поїздок по маршруті, кількість використаних білетів та інше. Натомість, державними інспекторами Управління виявлено грубе порушення чинного законодавства у сфері автомобільних перевезень, саме під час перевірки водій - [PERSON] почав заповнювати квитково- касовий лист, подані квитки на даному маршруті обліку не підлягали та не реєструвались. Щодо ненадання відповідачем копії акту рейдової перевірки водію чи позивачу, то надання такого документу не передбачено чинним законодавством. Із вказаним актом, позивач мав право ознайомитись при розгляді справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт в управлінні Укртрансінспекції у Хмельницькій області, або надати заяву про надання йому копії акту у порядку, передбаченому Законом України "Про звернення громадян". Твердження представника відповідача про необізнаність щодо дати, часу розгляду справи про вказане порушення, спростовується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 30.01.2014 року. Під час розгляду справи представник позивача не надав письмового заперечення по факту виявленого правопорушення та не подав ніяких документів щодо вирішення даного питання. Стаття 39 Закону визначає вимоги до автомобільного перевізника. Порушення даної статті є порушенням законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність автомобільного перевізника за яке передбачена ст. 60 Закону. За результатами перевірки, постановою начальника управління Укртрансінспекції у Хмельницькій області №038.580 від 06.02.2014 року (форма постанови про застосування фінансових санкцій передбачена додатком 4 до Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті) відповідно до абзацу 3 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" до позивача застосовані санкції у розмірі 1700 гривень за порушення законодавства про автомобільний транспорт. Таким чином, процедура проведення рейдової перевірки, складання відповідного акта та винесення оскаржуваної постанови про застосування фінансових санкцій, яка визначена Порядком №1567, дотримана аовністю. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. В силу ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Частиною 2 ст.71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що постанова №132393 від 29.08.2011 року про накладення фінансових санкцій є правомірною, оскільки суб'єкт владних повноважень діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, а відтак відповідачем доведена правомірність застосованого стягнення, а тому підстав для скасування постанови суд не вбачає.

Результат розгляду: denied