Рішення адміністративного суду від 2014-02-12 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень рішень, визнання чинними та скасування актів опису активів, звільнення активів з-під податкової застави. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 20.01.2011 року позов ТОВ «Буддеталь» до ДПІ у Суворовському районі м. Одеси про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень, визнання нечинними та скасування актів опису активів, звільнення активів з-під податкової застави - задоволено частково. Скасовано податкові повідомлення-рішення №0000991503/0, №0001001503/0, №0001011503/0 від 27.04.2009р., звільнено з-під податкової застави активи ТОВ «Буддеталь», що застосовані згідно з актами опису ДПІ у Суворовському районі м. Одеси №54 від 27.09.2007, №5908/24-00 (витяг №14663633 від 28.09.2007р., реєстраційний №5749227) та №1195/24-1 від 06.02.2009р. (витяг №26666723 від 29.03.2010р.). Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням ДПІ у Суворовському районі м. Одеси та прокуратура Суворовського району м. Одеси в апеляційних скаргах зазначають про невідповідність висновків суду обставинам справи. При цьому апелянт вважає, що судом допущено порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. У зв'язку з чим в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції і винесення нової постанови із відмовою в задоволенні позовних вимог. В судовому засіданні Одеського апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання відповідача про заміну сторони у справі з Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси на Державну податкову інспекцію у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області, оскільки Державна податкова інспекція у Суворовському районі м. Одеси ліквідована відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 року № 229 «Про утворення територіальних органів Міністерства доходів і зборів України» та правонаступником якої є Державна податкова інспекція у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області і. Судова колегія, дослідивши надані представниками ДПІ документи ухвалила, клопотання задовольнити та здійснити в порядку ст.55 КАС України заміну відповідача на їх правонаступника, а саме на Державну податкову інспекцію у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для їх задоволення. Розглядом матеріалів справи встановлено ,що ТОВ «Буддеталь» зареєстровано виконкомом Одеської міськради 28.03.1996 року як юридична особа та знаходиться з цього часу на обліку у ДПІ Суворовського району м. Одеси. 27.04.2009 року податковими повідомленнями-рішеннями №0001011503/0, №0001001503/0 та №0000991503/0 відповідачем було повідомлено ТОВ «Буддеталь» про порушення граничного строку сплати податкового зобов'язання з земельного податку з юридичних осіб у розмірі 8153,97 грн., 14156,33 грн. та 191245,13 грн. відповідно, та зобов'язано сплатити штраф в розмірі 815,40 грн., 2831,27 грн. га 95622,58 грн. Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку про те, що обов'язок щодо нарахування та сплати земельного податку чи орендної плати за землю безпосередньо пов'язаний з наявністю у такого платника права власності, користування чи оренди землі і виникає лише після реєстрації такого права у встановленому порядку. А оскільки, за ТОВ «Буддеталь» не зареєстровано ні право власності, ні право користування будь-якими земельними ділянками, то підприємство не зобов'язано сплачувати земельний податок. Проте з даним висновком судова колегія погодитися не може, виходячи з наступного. Земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно - правовими актами. Відповідно до ст. 78 Земельного кодексу право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Відповідно до ст. 92 Земельного кодексу право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають: підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності; громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об'єднання), установи, організації. Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень (ст.116 Земельного кодексу). Сільські, селищні, міські ради надають земельні ділянки у користування юридичним особам із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб ст.122 Земельного кодексу). Справляння плати за землю здійснювалась на момент виникнення спірних правовідносин на підставі Земельного кодексу (ст. 206), та відповідно до Закону України "Про плату за землю" №2535-ХІІ від 03.07.92р. (зі змінами та сповненнями), яким визначено ставки земельного податку, порядок плати за землю, пільги щодо оподаткування землі тощо. Підставою для нарахування земельного податку, як визначено ст. 13 Закону № 2535-XII, є дані державного земельного кадастру, який згідно зі ст. 193 Земельного кодексу встановлює процедуру визначення факту виникнення або припинення права власності і права користування земельними ділянками і ведеться землевпорядними органами. Власники землі та землекористувачі сплачують земельний податок з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою (ст.15 Закону № 2535-ХІІ). У випадку якщо особа приступила до використання земельної ділянки без будь-яких документів, вона зобов'язана сплачувати земельний податок з дня фактичного находження землі у використанні, оскільки Закон № 2535-ХІІ не передбачає винятків щодо звільнення від сплати земельного податку землекористувачів у випадку відсутності документів, підтверджуючих право використання. Таким чином, не можна погодитись з твердженням позивача про відсутність законних підстав про сплату ним земельного податку на загальну суму 242233,39грн. та скасування в судовому порядку податкових повідомлень - рішень. На протязі досить довгого часу ТОВ "Буддеталь" в повній мірі використовує земельну ділянку на якій розміщені його промислові та інші будівлі. Проводить свою підприємницьку діяльність на відведеній та переданій у користування земельній ділянці без жодних обмежень, отримуючи від користування нею комерційну вигоду. Таким чином, користувач зобов'язаний сплачувати податок за землю з моменту користування землі, а не з моменту прояви його волевиявлення та оформлення відповідних документів на право користування чи власності землею та їх реєстрації в Державному земельному реєстрі. Такі дії призведуть до безпідставного та безкоштовного користування землею державної чи комунальної власності, що по суті є неприпустимим та призведе до втрат бюджетами всіх рівнів законних нарахувань від землі, що належить державі або місцевим громадам. Згідно ст.14 Закону України "Про плату за землю", платники земельного податку, а також орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності (крім громадян), самостійно обчислюють суму земельного податку та орендної плати щороку за станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою центральним податковим органом, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Відповідно до ст.17 Закону № 2535-ХП податкове зобов'язання по земельному податку, а також по орендній платі за землі державної та комунальної власності визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за базовий податковий (звітний) період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Згідно ст.27 Закону № 2535-ХП, контроль за правильністю обчислення і справляння земельного податку, а також орендної плати за землі державної та комунальної власності здійснюється органами державної податкової служби. Згідно ст. 2 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" від 04.12.1990р. № 509-Х11, завданням органів державної податкової служби, зокрема, є здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів і обов'язкових платежів), а також неподаткових доходів, встановлених законодавством. Підпунктом 4.1. п.4.1 статті 4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2001р. Х°2181-111 (із змінами та доповненнями) встановлено, що податкові декларації подаються за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі при сплаті місячних авансових внесків - протягом 20 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Відповідно до підпункту 5.3.1 пункту 5.3 ст.5 вищезазначеного Закону, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 зазначеного Закону для подання податкової декларації. Пунктом 5.1 ст.5 Закону №2181 визначено, що податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації. Зазначене податкове зобов'язання не може бути оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку. Як вбачається з матеріалів справи ТОВ «Буддеталь» добровільно визначило в своїй податковій декларації суму податкового зобов'язання. Підставою для визначення суми податкових зобов'язань та нарахованих на цю суму штрафних санкцій стало порушення ТОВ "Буддеталь" граничного строку сплати узгодженого податкового зобов'язання земельного податку з юридичних осіб, передбаченого ст. 17 Закону України від 03.07.1992р. № 2535 "Про плату за землю" із змінами та доповненнями, п. 5.3 ст. 5 Закону України від 21.12.2000р. № 2181 "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", що було встановлено в результаті перевірки проведеної ДПІ у Суворовському районі м. Одеси. Згідно актів про результати невиїзної документальної перевірки своєчасності сплати земельного податку за період 2007 - 2008років ТОВ "Буддеталь", ДПІ у Суворовському районі м. Одеси винесені рішення про застосування штрафних санкцій за затримку сплати суми земельних платежів. Сума податкових зобов'язань ТОВ "Буддеталь" перед державою, нарахованих ДПІ у Суворовському районі м. Одеси, станом на 01.03.2009р. складала 242233,39грн. 27.09.2007р. податковим керуючим ДПІ у Суворовському районі м. Одеси, згідно норм Закону України №2181 проведено опис активів, що належать ТОВ "Буддеталь", та знаходяться за адресою місцерозташування підприємства по вул. Кірпічній, 2 в м. Одесі. На підставі цього складено акт №54 опису активів, на які поширюється право податкової застави №5908/24-00. 28.09.2007р. до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено реєстраційний запис про реєстрацію податкової застави. 06.02.2009р. податковим керуючим ДПІ у Суворовському районі м. Одеси, відповідно до норм чинного законодавства, проведено новий акт опису активів ТОВ "Буддеталь" №1195/24-1, та акт опису активів, на які поширюється право податкової застави від 06.02.2009р. №13, на підставі якого до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено зміни в порядку додавання об'єкта, та зміни контрольної суми (даний акт також є предметом спору). 20.03.2009р. ТОВ "Буддеталь" добровільно була сплачена сума податкових зобов'язань в загальному розмірі 242233,39грн., в т.ч.: сума податкового боргу -234897,49грн.; сума пені - 7335,90грн. Згідно повідомлення №115540008157860 ДПІ у Суворовському районі м. Одеси від 20.03.2009р., направленого на адресу керівника ТОВ "Буддеталь", сума податкового боргу, що залишилася несплаченою в результаті розподілу сплаченої суми податкового боргу за платежем, станом на 20.03.2009р. складала 36934,83грн. - пеня. Судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно протиправності прийнятих податкових-повідомлень-рішень, оскільки пунктом 5.1 ст.5 Закону №2181 визначено, що податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації. Зазначене податкове зобов'язання не може бути оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку. Згідно підпункту 5.4.1 пункту 5.4 статті 5 Закону №2181, узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею визнається сумою податкового боргу платника податків. Оскільки позивач самостійно визначив податкове зобов'язання по земельному податку у поданих до ДПІ податкових деклараціях, і відповідно до ст.5 Закону №2181 це зобов'язання з моменту подання декларації вважається узгодженим, він повинен був сплатити у встановлені строки суму узгодженого податкового зобов'язання, однак не здійснив оплати всієї суми, тому не сплачена сума 36934,83 грн. визнається сумою податкового боргу платника податків, за наявності якої відповідач правомірно прийняв рішення про опис активів платника податків в рахунок погашення його податкового боргу. Як вже зазначалося вище згідно ст. 14 Закону України від 03.07.1992 р. № 2535-ХІІ "Про плату за землю», платники земельного податку самостійно обчислюють суму земельного податку щороку за станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою центральним податковим органом, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Позивачем було подано до ДПІ у Суворовському районі м. Одеси наступні податкові (звітні та уточнюючі) розрахунки земельного податку: на 2006р. - від 20.01.06р. №332057, на 2007р. - від 31.01.07р. №405081, уточнюючий за 2005р. - від 12.02.08р. №350788, уточнюючий за 2006р. - від 12.02.08р. №421649, уточнюючий за 2007р. - від 12.02.08р. №504429, на 2008р. - від 31.01.08р. №489052, на 2009р. - від 19.01.09р. №605345. Згідно п.5.1 ст.5 Закону України від 21.12.2000р. № 2181-Ш "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" (із змінами та доповненнями) (далі Закон України від 21.12.2000р. № 2181-Ш) податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації. Зазначене податкове зобов'язання не може бути оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку. Якщо у майбутніх податкових періодах ( з урахуванням строків давності, визначених статтею 15 цього Закону) платник податків самостійно виявляє помилки у показниках раніше поданої податкової декларації, такий платник податків самостійно виявляє помилки у показниках раніше поданої податкової декларації, такий платник податків має право надати уточнюючий розрахунок. Згідно Закону України від 03.07.1992р. № 2535-ХП "Про плату за землю" (в редакції Закону України від 19.09.1996р. № 378/96-ВР із змінами та доповненнями) (далі Закон України "Про плату за землю") податкове зобов'язання по земельному податку визначене у податковій декларації на поточний рік сплачується рівними частками за місцезнаходженням земельної ділянки за базовий податковій (звітний) період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. В порушення вимог ст.17 Закону України "Про плату за землю" та п.п.5,3.1 п.5.3 ст.5, п.17.2 ст.1" Закону України від 21.12.2000р. № 2181-Ш, узгоджені податкові зобов'язання згідно вказаних вище податкових розрахунків земельного податку за 2006-2009 рр. відповідачем ТОВ «Буддеталь» не сплачувалися у встановлені строки. Згідно п.п.17.1.7 п. 17.1 ст.17 Закону України від 21.12.2000р. 2181-Ш "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф у таких розмірах: - при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі десяти відсотків погашеної суми податкового боргу; - при затримці від 31 до 90 календарних днів включно, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання; - у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу; - при затримці, що е більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі п'ятдесяти відсотків погашеної суми податкового боргу. У зв'язку з порушеннями по сплаті земельного податку зазначених вище, у ТОВ «Буддеталь» виникла заборгованість згідно наданих податкових розрахунків. Ураховуючи те, що позивачем 20.03.2009 року (платіжне доручення № 64/1734/К2 на загальну суму 242233,39 грн.) було здійснено часткове погашення боргу за календарною черговістю його виникнення, ДПІ

Результат розгляду: denied