Рішення адміністративного суду від 2014-02-18 00:00:00+02

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 25 листопада 2013 року позовні вимоги приватного підприємства «Театральне агентство «Прем'єра» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задоволено, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ у Печерському районі м.Києва ДПС №0010912209, №0010902209 від 25 жовтня 2012 року. Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції з мотивів порушення судом норм матеріального права та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю. Свої вимоги апелянт обгрунтовує тим, що правочини між позивачем та ТОВ «Ліга-Груп» вчинені без мети створення взаємних прав та обов'язків, з метою ухилення від сплати податків, що суперечить економічним інтересам держави та суспільства та одночасно є таким, що суперечить моральним засадам суспільства, тобто є нікчемним, а тому сплачені позивачем кошти неможливо відносити до складу податкового кредиту та валових витрат. Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав: Судом першої інстанції встановлено, що у період з 10 жовтня 2012 року по 12 жовтня 2012 року ДПІ у Печерському районі м.Києва ДПС, правонаступником якої є ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м.Києві, проведено виїзну позапланову документальну перевірку ПП «Театральне агентство «Прем'єра» по взаємовідносинах з ТОВ «Ліга-Груп» з питань правильності обчислення податкових зобов'язань та податкового кредиту за липень, серпень, вересень, жовтень 2011 року, за результатами якої складено акт від 12 жовтня 2012 року №830/22-9/36449011, в якому встановлено порушення позивачем пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму - 396470,00 грн., у тому числі: за 2-3 квартал 2011 року - 375766,00 грн., за 2-4 квартал 2011 року - 396470,00 грн.; порушення п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на суму - 334756,00 грн., у тому числі: за липень 2011 року - 72666,66 грн., серпень 2011 року - 101999,99 грн., вересень 2011 року - 152086,66 грн., жовтень 2011 року - 18002,00 грн. На підставі акту перевірки №830/22-9/36449011 від 12 жовтня 2012 року ДПІ у Печерському районі м.Києва ДПС прийнято податкові повідомлення-рішення від 25 жовтня 2012 року №0010912209, згідно якого за порушення пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на суму 396470,00 грн., у тому числі 396470,00 грн. за основним платежем, та №0010902209, згідно якого за порушення п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 430945,00 грн., у тому числі 344756,00 грн. за основним платежем та 86189,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій. Не погоджуючись з вищезазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивачем було подано скарги до ДПС у м.Києві, за результатами розгляду яких рішенням ДПС у м.Києві №65/0/76-13/12-1-03 від 04 січня 2013 року скарги залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення - без змін. Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є неправомірними та підлягають скасуванню, всі надані первинні документи містять усі обов'язкові реквізити, матеріалами справи підтверджується надання послуг та використання їх у господарській діяльності позивача, а тому останній правомірно включив відповідні суми до складу податкового кредиту та валових витрат. Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне: Згідно ст.134 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу; дохід (прибуток) нерезидента, що підлягає оподаткуванню згідно зі статтею 160 цього Кодексу, з джерелом походження з України. Пунктом 138.1 ст.138 Податкового кодексу України передбачено, що витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу. Відповідно до п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом ІІ цього кодексу. Відповідно до пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України не включаються до складу валових витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку. Згідно п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, серед іншого, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Пунктом 198.3 ст.198 Податкового кодексу України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Згідно п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст.201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст.201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону. Під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність (ст.3 ГК України). Згідно пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами. Як вбачається з вищенаведених норм, обов'язковими ознаками господарської діяльності є здійснення її суб'єктами господарювання у сфері суспільного виробництва, яка спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг; результати зазначеної діяльності - продукція, роботи чи послуги - мають вартісний характер і цінове вираження. Господарська діяльність здійснюється у загальній економічній сфері, а тому має економічні властивості, що неможливе без вартісної оцінки і взаємооцінки, еквівалентності обміну, відповідних обчислень і розрахунків. За таких обставин, аналіз реальності господарської діяльності має здійснюватись на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту господарських операцій. Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем (замовник) та ТОВ «Ліга-Груп» (виконавець) 01 липня 2011 року було укладено договір надання послуг №2011/07-01, відповідно до умов якого виконавець зобов'язується надати послуги, а замовник зобов'язується прийняти послуги від виконавця та оплатити такі послуги. Відомості про послуги визначені п.1.2 договору, зокрема, здійснення монтажних/демонтажних робіт, зокрема, але не виключно: збірка/розбірка металевих та інших габаритних конструкцій (сцени); організація та перевезення металевих та інших габаритних конструкцій (сцени); територія надання послуг - м.Київ, конкретні адреси місця виконання послуг замовник повідомляє виконавцю завчасно, або за допомогою телефонного зв'язку. Деталізація (опис, характеристики) послуг зазначаються в додатках (актах та/або звітах) до цього договору, які становлять його невід'ємну частину (п.1.3) На підтвердження виконання умов договору позивачем до матеріалів справи додано акти надання послуг №1 від 29 липня 2011 року, №2 від 22 липня 2011 року, №3 від 28 липня 2011 року, №4 від 04 серпня 2011 року, №5 від 08 серпня 2011 року, №6 від 10 серпня 2011 року, №7 від 29 серпня 2011 року, №8 від 23 серпня 2011 року, №9 від 06 жовтня 2011 року, №10 від 30 вересня 2011 року, №11 від 09 вересня 2011 року, №12 від 15 вересня 2011 року, №13 від 19 вересня 2011 року; акти здачі-прийняття робіт №35 від 31 жовтня 2011 року, №132 від 30 вересня 2011 року, №135 від 30 вересня 2011 року, №55 від 31 серпня 2011 року, №56 від 31 серпня 2011 року, №12 від 31 липня 2011 року, №13 від 31 липня 2011 року; податкові накладні №132 від 09 вересня 2011 року, №133 від 16 вересня 2011 року, №134 від 19 вересня 2011 року, №52 від 04 серпня 2011 року, №53 від 08 серпня 2011 року, №54 від 10 серпня 2011 року, №55 від 23 серпня 2011 року, №56 від 29 серпня 2011 року, №13 від 29 липня 2011 року, №1 від 22 липня 2011 року, №12 від 28 липня 2011 року. Разом з тим, позивачем не надано доказів оплати наданих контрагентом послуг шляхом перерахування коштів на відповідні банківські рахунки ТОВ «Ліга-Груп». З матеріалів справи вбачається, що висновки відповідача ґрунтуються на акті ДПІ у Києво-Святошинському районі Київської області ДПС №304/22-2/36449011 від 31 серпня 2012 року про результати документальної виїзної позапланової перевірки ТОВ «Ліга-Груп» з питань дотримання вимог податкового законодавства за травень 2011 року - січень 2012 року, відповідно до якого ТОВ «Ліга-Груп» має ознаки фіктивності і створено та використовувалось без мети зайняття господарською діяльністю з метою прикриття незаконної діяльності із переведення безготівкових коштів у готівку. Також зазначено, що ТОВ «Ліга-Груп» за юридичною адресою не знаходиться, власник даного підприємства [PERSON] ніякого відношення до створення та діяльності товариства не має, операції, здійснені ТОВ «Ліга-Груп», не мали реального товарного характеру, товар не перевозився і не зберігався, не виявлено відповідних офісних, виробничих та/або складських приміщень, не встановлено наявність трудових ресурсів для здійснення будь-якого виду діяльності, не виявлено наявність розумних економічних або інших причин (ділової мети) систематичного придбання та продажу товарів. Суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги посилання відповідача на вищезазначений акт податкового органу, оскільки юридична відповідальність має індивідуальний характер, тому позивач не може нести відповідальність за можливі протиправні дії інших юридичних осіб. Крім того, порушення контрагентом позивача вимог законодавства про порядок здійснення господарської діяльності не може бути підставою для висновку щодо безтоварності відповідних господарських операцій. Разом з тим, колегія суддів дійшла висновку, що надані позивачем документи не є належними доказами надання ТОВ «Ліга-Груп» послуг, оскільки, враховуючи вимоги ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», для підтвердження правомірності включення витрат на виконання робіт (надання послуг) до складу валових витрат та податкового кредиту підприємством має бути складено первинний бухгалтерський документ, який повинен містити необхідні відомості, у тому числі про зміст господарської операції та її обсяги. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Надані позивачем первинні бухгалтерські документи, не відповідають вимогам ст.9 вищенаведеного Закону, оскільки в договорі надання послуг №2011/07-01 від 01 липня 2011 року та в актах наданих послуг відсутній підпис директора ТОВ «Ліга-Груп» - [PERSON] Також колегія суддів дійшла висновку щодо відсутності підстав вважати надані позивачем документи первинними бухгалтерськими документами, які б підтверджували фактичне придбання позивачем послуг у ТОВ «Ліга-Груп», оскільки у первинному документі має бути конкретизовано, які саме послуги були надані (зміст та обсяг господарської операції) із зазначенням їх вартості (вартісний вираз), годин виконання робіт (одиниця виміру господарської операції), однак в актах здачі-прийняття робіт (надання послуг) та податкових накладних зазначено лише загальне найменування послуг (транспортні послуги, послуги монтажу та демонтажу) та їх вартість без конкретизування, які саме послуги були надані, їх видів та опису, конкретних об'ємів та напрямків, за якими вони проводились, кількість відпрацьованих годин, перелік використаних ресурсів та частина їх вартості, що включена до вартості послуг, що робить неможливим встановлення змісту та обсягу господарської операції і факту використання її результатів у господарській діяльності позивача. Крім того, із наданих позивачем документів не вбачається, які критерії використовувались для визначення вартості послуг та, відповідно, необхідність та доцільність використання їх в господарській діяльності позивача і правомірність формування валових витрат та податкового кредиту. Позивачем не доведено економічну доцільність витрат без визначення конкретних послуг та причинного зв'язку між придбаними послугами та отриманням економічної вигоди, а також наміру придбання позивачем послуг для їх подальшого використання у власній господарській діяльності. За таких обставин колегія суддів дійшла до висновку щодо правомірності податкових повідомлень-рішень ДПІ у Печерському районі м.Києва ДПС від 25 жовтня 2012 року №0010912209, №0010902209, які прийняті відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, натомість, позивачем не доведено реального виконання господарських зобов'язань за договором з ТОВ «Ліга-Груп» та використання їх в господарській діяльності позивача, внаслідок чого відповідні суми не можуть включатися до складу валових витрат та податкового кредиту. Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, тому постанова Окружного адміністративного суду м.Києва від 25 листопада 2013 року підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Результат розгляду: denied