Рішення адміністративного суду від 2014-02-27 00:00:00+02

Товариство звернулось до суду з заявою до податкового органу про скасування податкових повідомлень-рішень від 22 серпня 2013 року, якими збільшено суми грошових зобов'язань з податків на додану вартість на 16680 грн. та накладено штрафну санкцію - 7230 грн. і з податку на прибуток - 20850 грн. та накладено штрафну санкцію - 5212,50 грн. В судовому засіданні представник Товариства підтримала позов. Стверджувала, що Товариство включало до податкового кредиту з податку на додану вартість та валових витрат кошти, які сплачувались контрагентам за надання послуг та придбання товарів. Зазначила, що реальність цих господарських операції підтверджується наявністю первинних документів бухгалтерського та податкового обліку, котрі надавались ревізорам. Представник відповідача заперечив щодо задоволення позову. Пояснив, що під час перевірки ревізори встановили відсутність податкових накладних та інших підтверджуючих документів, які б надавали право Товариству включати до податкового кредиту з податку на додану вартість кошти у сумі 16680 грн. Водночас, не зміг пояснити, операції з якими контрагентами не підтвердило Товариство документально. Разом з тим зазначив, що ревізори не звертались до Товариства з письмовим запитом стосовно надання певних документів. На його думку, безпідставне включення до податкового кредиту згаданих коштів призвело і до завищення валових витрат у сумі 83400 грн. та, як наслідок, заниження податку на прибуток - 20850 грн. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, зробив висновок про задоволення позову з таких підстав. Встановлені судом обставини, що стали підставами звернення. Так, у липні 2013 року податкова інспекція провела виїзну позапланову перевірку діяльності Товариства з питань дотримання податкового законодавства за період з 01 липня 2010 року по 31 травня 2013 року (а.с.8-46). Під час перевірки Товариство надало у розпорядження ревізорів первинні документи бухгалтерського та податкового обліку. У судовому засідання ревізор Хоміна Н.О. повідомила, що під час перевірки працівники податкового органу виявили відсутність певних документів бухгалтерського та податкового обліку, однак не звертались до платника податків з письмовим запитом щодо їх надання. Представник Товариства повідомив, що платник податків надав ревізорам усі наявні документи, в тому числі і ті, котрі останні визнали відсутніми. Проводячи перевірку, ревізори встановили, що Товариство до складу податкового кредиту з податку на додану вартість за листопад 2010 року віднесло кошти у сумі 16680 грн. без наявності податкових накладних та інших підтверджуючих документів. Декларація ж з податку на додану вартість за згаданий період містить дані про податковий кредит у сумі 35146 грн. (а.с.149-150). У розшифровці податкового кредиту Товариство зазначило ідентифікуючі ознаки та суми кредиту стосовно кожного контрагента (10 платників податку) (а.с.151-152). Реєстр отриманих податкових накладних також містить дані про номера та дату їх видачі (а.с.153). Висновок акту перевірки не містить жодного аналізу суми податкового кредиту, який, на думку ревізорів, Товариство безпідставно задекларувало. Зокрема, не зазначено, з яких доданків складається ця сума, ідентифікуючі ознаки отриманих податкових накладних, які не надало Товариство під час перевірки, та платників податків, котрі їх виписали. Під час розгляду справи Товариство надало всі податкові накладні та інші документи бухгалтерського обліку, які підтверджують право на включення до податкового кредиту декларації з податку на додану вартість за листопад 2010 року коштів у сумі 35146 грн. (а.с.53-100). Водночас, ревізори на підставі відсутності згаданих документів зробили висновок, що Товариство завищило і валові витрати за IV квартал 2010 року у сумі 83400 (16680 х 5) грн., чим занизило податок на прибуток - 20850 (83400 х 0,25) грн. Керівник відповідача погодився з висновками ревізорів та прийняв податкові повідомлення-рішення від 22 серпня 2013 року, якими Товариству збільшено суми грошових зобов'язань з податків на додану вартість на 16680 грн. та накладено штрафну санкцію - 7230 грн. і з прибутку - 20850 грн. та накладено штрафну санкцію - 5212,50 грн. (а.с.47-48). Юридична оцінка встановлених судом обставин справи. Перш за все, вирішуючи позов, суду необхідно встановити факт надання Товариством ревізорам податкового органу документів, які останні вважали відсутніми. Під час розгляду справи представник платника податків стверджувала, що надали такі документи, а ревізори заперечували цей факт. Із пояснень представників сторін суд вбачає спір. Виконуючи обов'язок щодо встановлення згаданого факту, суд перевіряє, чи дотримався податковий орган усіх приписів податкового законодавства під час перевірки. Так, Товариство, подавши декларацію з податку на додану вартість за листопад 2010 року, задекларувало податковий кредит у сумі 35146 грн. Ревізори ж встановили, що платник податків завищив податковий кредит на 16680 грн. Наявність розшифровки податкового кредиту та реєстру отриманих податкових накладних надала можливість податковим ревізорам чітко визначити перелік відсутніх податкових накладних та інших підтверджуючих документів. Зокрема, ідентифікувати і контрагентів Товариства, які виписали відсутні податкові накладні. Більше того, це є обов'язком відповідача, так як є доказом обґрунтованості прийнятих рішень. Висновок акту перевірки не містить таких даних. Водночас, суд зазначає, що після встановлення цих контрагентів Товариства податковий орган повинен був відповідно до приписів пункту 1 статті 42 Податкового кодексу України у письмовій формі звернутися до платника податків з вимогою про надання під час перевірки певних документів. Відсутність таких письмових доказів доводить факт відсутності звернення до платника податків. Треба зазначити, що звернення могло б мати місце лише у випадку ідентифікації контрагентів Товариства, які виписали відсутні податкові накладні. Оскільки відповідач не виконав обов'язок щодо їх ідентифікації (не обґрунтував висновок), маючи повну можливість, тому суд зробив висновок, що Товариство під час перевірки надало податковому органу усі податкові накладні та інші підтверджуючі документи стосовно правомірного декларування податкового кредиту з податку на додану вартість. Разом з тим, у судовому засіданні суд оглянув ці документи. Наявність цих документів доводить і правомірність включення до валових витрат IV кварталу 2010 року коштів у сумі 83400 грн. За таких обставин рішення податкового органу є протиправними. А тому, їх належить скасувати, а позов - задовільнити. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted