Рішення адміністративного суду від 2014-01-17 00:00:00+02

З позовом до суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «БТК АГРО» до Державної податкової інспекції у Болградському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №0000162200, №0001661700 від 21.06.2013 року та №0000292200 від 11.09.2013 року. У судовому засіданні 15.01.2014 року представник позивача підтримав позовні вимоги, в обґрунтування позовних вимог зазначив, що висновки акту перевірки, на підставі якого прийняті податкові повідомлення-рішення є необґрунтованими. Податкові повідомлення - рішення №0000162200, №0001661700 від 21.06.2013 року та №0000292200 від 11.09.2013 року підлягають скасуванню, як такі, що не відповідають чинному законодавству, оскільки прийняті на підставі невірних висновків, до яких прийшов відповідач в ході проведення перевірки та вважає, що вони винесені незаконно, пославшись на обставини зазначені у позовній заяві (а.с.2-6). Представник відповідача заперечувала проти позову та просила відмовити у задоволенні позовних вимог, пояснивши, що зазначені податкові повідомлення-рішення прийняті в межах повноважень і на підставі діючого законодавства, а тому є правомірними з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов (а.с.92-97). Також зазначила, що перевірка проведена відповідно до вимог діючого законодавства. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, суд встановив наступне. Відповідач є місцевим підрозділом центрального органу державної виконавчої влади та здійснює повноваження щодо встановлення порушень податкового законодавства, нарахування, стягнення заборгованості з податків та зборів, штрафних санкцій, а тому справи за позовами щодо правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень відповідно до п.1 ч.2 ст.17, ст.50 КАС України віднесені до юрисдикції адміністративних судів та повинні розглядатись за правилами адміністративного судочинства. Судом встановлено, що на підставі направлень від 20 05.2013р. №64/2200, від 20.05.2013р. №67/1700, від 20.05.2013р. №65/2270, від 20.05.2013р. №66/2270, виданих ДПІ у Болградському районі, працівниками відповідача, згідно з п.п. 78.1.1, а. 78.1, ст. 78 Податкового Кодексу України та відповідно до наказу ДПІ у Болградському районі ГУ Міндоходів в Одеській області №159 від 20.05.2013р., проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «БТК АГРО» код за ЄДРПОУ 36340986 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.10 по 31.12.12р.р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.10 по 31.12.12 року. За результатами перевірки складений акт від 05.06.13 №330/2200/36340986 (а.с 10-36). На підставі зазначеного акту перевірки від 05.06.13 року №330/2200/36340986 та за результатами оскарження в адміністративному порядку ДПІ у Болградському районі ГУ Міндоходів в Одеській області прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 21.06.13 №0000162200, №0001661700 та №0000292200 від 11.09.2013р. (а.с. 37, 39, 41). Не погоджуючись з вищезазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, ТОВ «БТК АГРО» оскаржило їх у судовому порядку. Оцінюючи оскаржені рішення суб`єкта владних повноважень, суд виходить з приписів ч.3 ст.2 КАС України та доходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з п.1 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Так, п.п. 3.1.1 п. 3.1. Розділу 3 акту перевірки встановлене порушення п.п.209.15.2п.209.15ст.209 Податкового кодексу України, а саме встановлено заниження зобов'язань з ПДВ у сумі - 57105грн. за період : червень 2011 року - 12660грн., липень 2011 року - 1340грн., листопад 2011 року - 19591грн., липень 2012 року - 8523грн., серпень 2012 року - 2963грн., вересень 2012 року - 2963грн., жовтень 2012 року - 3256грн., листопад 2012 року - 5809грн. Відповідно до п. 209.7 ст. 209 Податкового кодексу України, сільськогосподарськими вважаються товари, зазначені у товарних групах 1 - 24, товарних позиціях 4101, 4102, 4103,4301 згідно з УКТ ЗЕД, та послуги, які отримані в результаті здійснення діяльності, на яку відповідно до пункту 209.17 цієї статті поширюється дія спеціального режиму оподаткування у сфері сільського та лісового господарства, а також рибальства, якщо такі товари вирощуються, відгодовуються, виловлюються або збираються (заготовляються), а послуги надаються, безпосередньо платником податку - суб'єктом спеціального режиму оподаткування (крім придбання таких товарів/послуг у інших осіб), які поставляються зазначеним платником податку - їх виробником. Із змісту ст.209.15.2. ст. 209 Податкового кодексу України вбачається, що діяльність у сфері сільського господарства це, окрім виробництва продукції, також надання послуг іншим сільськогосподарським підприємствам з використанням сільськогосподарської техніки, крім надання її у фінансову оренду (лізинг). Згідно з п.п. 209.17.14. ст.209 ПК України, дія спеціального режиму оподаткування діяльності у сфері сільського господарства поширюється на надання послуг, зокрема у рослинництві, надання послуг у рослинництві за винагороду або на договірній основі: обрізання винограду; надання послуг із збирання врожаю надання послуг із використанням сільськогосподарської техніки за участю обслуговуючого персоналу. Так, судом встановлено, що позивач є суб'єктом спеціального режиму оподаткування. Позивачем до адміністративного позову були наданий договір, акти виконання робіт та податкові накладні між позивачем та СП «Агро-Нива» ТОВ. Так, надано копію договору №05/11 від 01.03.2011 року між СП «Агро-Нива» ТОВ (Замовник) та позивачем (Виконавець), за яким Виконавець зобов'язується виконати сільськогосподарські роботи в 2011 році (а.с. 55), а також копію договору між ТОВ «Винхол Оксамитное» (Замовник) та позивачем (Виконавець) про виконання сільськогосподарських робіт ( обробка виноградників) (а.с.53-54). Перелік та обсяг наданих послуг, актів виконаних робіт та податкових накладних міститься у додатку 7 до акту перевірки від 05.06.2013 року (а.с.43). Виходячи із змісту договорів, суд погоджується з тим, що операції з надання послуг по обробці виноградників, по збиранню врожаю винограду та обробці горіхово-овсяної суміші віднесені до сільськогосподарських послуг, що не заперечується відповідачем. Так як послуги були надані суб'єктом спеціального режиму оподаткування, суд зазначає, що Податковим кодексом України не встановлено жодного обмеження з приводу надання суб'єктом спеціального режиму оподаткування сільськогосподарських послуг іншим платникам податків. Обмеження стосуються лише в частині отримання послуг, а не їх надання, а також отримання послуг від інших платників податків , якщо вони не є сільськогосподарськими. Виходячи з викладеного, суд не погоджується з твердженням відповідача про те, що обсяги постачання сільськогосподарських послуг, наданих позивачем іншим суб'єктам господарювання, які не є суб'єктами спеціального режиму оподаткування, повинні відображатись у податковій декларації з ПДВ, згідно з якою здійснюються розрахунки з бюджетом. Крім того, судом встановлено, що СП «Агро Нива» ТОВ також було на спеціальному режимі оподаткування у період до 26.06.2012 року, в зв'язку із чим твердження про порушення п.п.209.15.2 п.209.15 ст.209 ПК України є безпідставним, а саме у період з червня 2011 року по червень 2012 року. Відповідно до п.209.5 ст.209 ПК України, платник податку, який придбаває сільськогосподарські послуги в сільськогосподарського підприємства, який обрав спеціальний режим оподаткування, має право збільшити податковий кредит на суму сплаченого (нарахованого) податку в загальному порядку. Таким чином, позивачем було правильно віднесено суми податку на додану вартість до декларацій з ПДВ (скорочена). Крім того у податкових накладних та актах виконаних робіт зазначено виконання сільськогосподарських робіт, що не суперечить ст.209 ПК України, а висновки, викладені в акті перевірки є необґрунтованими, відповідно до норм діючого законодавства. Підтвердженням цьому є податкові накладні та акти виконаних робіт (а.с.56-60). Відповідно до п. 123.1 ст. 123 ПК України, штрафні (фінансові) санкції (штрафи) застосовуються у разі визначення контролюючим органом суми податкового зобов'язання, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу. Позивачем жодним чином не було занижено або завищено суми податкових зобов'язань, тому суд не погоджується із застосуванням штрафних санкцій відповідно до п. 123.1 ст. 123 ПК України. Також є необґрунтованими твердження ДПІ про порушення Позивачем п. 123.2 ст. 123 ПК України, а саме використання сум, що не сплачені до бюджету внаслідок отримання податкової пільги, не за призначенням та/або всупереч умовам чи цілям її надання згідно із законом з питань відповідного податку. Під час здійснення господарських операцій позивачем було повністю дотримано умови перебування на спеціальному режимі оподаткування, суми податкових зобов'язань з ПДМ були повністю перераховані на спеціальний рахунок, який наявний у ТОВ «БТК АГРО» у відповідності до норм діючого законодавства. Крім того, в акті перевірки не зазначено, в чому полягало порушення даної норми ПКУ, що свідчить про неправомірність висновків. Щодо встановлення порушення Позивачем вимоги п.168.1ст.168, абзац а) п. 176.2 ст. 176 ПК України в результаті чого Позивачу було донараховано суму податкового зобов'язання з податку на доходи з фізичних осіб за основним платежем 2310,15 грн.. та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 12263,07грн., суд дійшов висновку про їх часткову неправомірність з наступних підстав. Між позивачем (Замовник) та ФОП [PERSON] (Виконавець) було укладено договір №26/11 від 01.09.2011 року, відповідно до якого Виконавець зобов'язується виконати транспортні послуги по перевезенню винограду в 2011 році (а.с. 62). Відповідно до Акту прийому виконаних робіт, загальна сума склала 9521,00 (дев'ять тисяч п'ятсот двадцять одну) гривню. Перевіркою правильності нарахування податку з доходів фізичних осіб по особовим рахункам встановлене порушення п.п.6.5.1 ст.6 ЗУ від 22.05.2003р. №889-ІV "Про податок з доходів фізичних осіб", із змінами та доповненнями, а саме TOB «БТК Агро» застосована податкова соціальна пільга працівнику, чий розмір заробітної плати перевищив суму місячного прожиткового мінімуму для працездатної особи на 1 січня звітного податкового періоду, помноженої на 1,4 та округленої до найближчих 10 грн. Сума різниці не утриманого та не перерахованого податку з доходів фізичних осіб склала 1428 грн.15 коп. Як свідчать матеріали перевірки, ФОП [PERSON] у 2011 році здійснював діяльність: 52.62.0 - роздрібна торгівля з лотків і на ринках, відповідно до Декрету КМУ "Про прибутковий податок з громадян " від 26.12.1992р. № 13-92, із змінами та доповненнями, зі сплатою фіксованого податку, про шо свідчить патент серії ПАГ № 038099, строк дії патенту з 01.01.2010 по 31.12.2011р. та реєстраційна картка на проведення державної реєстрації фізичної особи - підприємця. Згідно наданої декларації про податковий стан і доходи отримані за 2011 рік (вх. №38488 від 07.02.2012) ФОП [PERSON] задекларовані доходи в сумі 70000,00 грн., які отримані від провадження діяльності на фіксованому податку, тобто 52.62.0 - роздрібна торгівля з лотків і на ринках, та не задекларовані доходи від виконання інших видів діяльності, які оподатковуються податком на доходи з фізичних осіб у загальному порядку. При перевірці TOB «БТК АГРО» не було надано копії сплати авансових платежів по податку з доходів фізичних осіб. Таким чином перевіркою зроблено висновок, що дохід в сумі 9521,00 грн. сплачено [PERSON] за надані послуги по перевезенню вантажу, як фізичної особи без утримання податку з доходів фізичних осіб, чим порушено вимоги и. 168.1 ст. 168, п. 176.2 ст. 176 ПКУ. Однак, пунктом 177.8. ст. 178 ПКУ передбачено, що під час нарахування (виплати) фізичній особі - підприємцю доходу від здійснення нею підприємницької діяльності, суб'єкт господарювання та/або самозайнята особа, які нараховують (виплачують) такий дохід, не утримують податок нa доходи у джерела виплати, якщо фізичною особою - підприємцем, яка отримує такий дохід, надано копію документу, що підтверджує її державну реєстрацію відповідно до закону як суб'єкта підприємницької діяльності. У випадку коли підприємці не підтверджують документально своє право на неутримання податку з виплачуваного їм доходу у джерел виплати, суб'єкт господарювання - податковий агент повинен виконати всі покладені на нього ПКУ функції податкового агента відповідної до п. 176.2 ст.176 цього Кодексу, зокрема нарахувати, утримати та сплатити (перерахувати) до бюджету податок з виплаченого на користь таких платників доходу, повідомити про це податковий орган у податковому розрахунку за формою № 1ДФ. Позивачем надано до перевірки та суду копію свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи- підприємця [PERSON] (а.с. 64), яку надано останнім під час укладання договору із позивачем, що звільняє останнього від обов'язку податкового агента нарахувати, утримати та сплатити (перерахувати) до бюджету податок з доходів фізичних осіб за контрагента позивача. При цьому лист ДПС України від 31.03.2011 року № 6320/5/12-0216 щодо отримання окрім свідоцтва про державну реєстрацію також копію довідки податкового органу щодо заявлених видів діяльності має лише рекомендаційний характер, тому невиконання таких рекомендацій не може вплинути на права та обов'язки позивача та бути підставою донарахування податкових зобов'язань та застосування штрафних санкцій. Також, позивачем доведено суду та не заперечується відповідачем, що перевіркою своєчасності сплати податку з доходів фізичних осіб по особовим рахункам щодо встановленого порушення п.п. 168.1.4 п. 168.1 ст. 168 ПК України, при виплаті готівкою з каси TOB «БТК АГРО» заробітної плати працівникам, податок був перехований через два календарних дні. Однак суд зазначає, що відповідно до ст.168.1.4. Податкового кодексу України, якщо оподатковуваний дохід надається у негрошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом банківського дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання). Враховуючи те, що 07.10.2011 року була п'ятниця, а податок до бюджету перераховано у повному обсязі у понеділок 10.10.2011 року, позивачем повністю дотримано вимоги п.п. 168.1.4 п. 168.1 ст. 168 ПК України, тобто на наступний банківський день було перераховано податок з доходів фізичних осіб до бюджету, що свідчить про неправомірність зробленого відповідачем висновку. В іншій частині судом не встановлено порушень ч.3 ст.2 КАС України при прийнятті рішення суб'єктом владних повноважень, тому позовну вимогу щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №0001661700 від 21.06.2013 року належить задовольнити частково. Разом з тим судом встановлено правомірність висновків відповідача в п.3.5.2 Акта, щодо порушення Позивачем вимог ст. 4, 9 Порядку встановлення нормативів збору за забруднення навколишнього природного середовища і стягнення цього збору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.99 №303. зі змінами та доповненнями (далі - Порядок №303), пп.2.1 п.2, п п.3.1 п.З. п.п.6.2 а.6, п.и.7.2 п.7 Інструкції про порядок обчислення та сплати збору за забруднення навколишнього природного середовища, затвердженої Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища і та ядерної безпеки України, Державної податкової адміністрації України від 19 липня 1999p. N 162/379, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 9 серпня 1999 р. за №544/3837, п.п.4.1.4 6) п.4.1 ст. 4 Закону №2181 TOB «БTK АГРО», а саме ненаданий розрахунок збору за забруднення навколишнього природного середовища за 2010 рік. Зазначене порушення не привело до виникнення податкового зобов'язання зі збору за забруднення навколишнього природного середовища. Відповідно до ст. 4 Порядку встановлення нормативів збору за забруднення навколишнього природного середовища і стягнення цього збору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.99 №303, зі змінами та доповненнями (втратив чинність 27.12.2010 року), суми збору, який справляється за викиди стаціонарними джерелами забруднення, скиди і розміщення відходів, обчислюються платниками збору самостійно щокварталу наростаючим підсумком з початку звітного року на підставі затверджених лімітів (щодо скидів і розміщення відходів) виходячи з фактичних обсягів викидів, скидів і розміщення відходів, нормативів збору та визначених за місцем знаходження цих джерел коригуючих коефіцієнтів, наведених відповідно в таблицях додатків 1 і 2. Згідно зі ст. 9 Порядку, базовий податковий (звітний) період збору дорівнює календарному кварталу. Платники збору складають податкові розрахунки за формою, затвердженою центральним органом державної податкової служби, і подають їх протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) кварталу, до органів державної податкової служби: 1) за місцем знаходження стаціонарних джерел забруднення - у разі здійснення викидів стаціонарними джерелами забруднення та скидів; 2) за місцем знаходження спеціально відведених для розміщення відходів місць чи об'єктів - у разі розміщення відходів; 3) за місцем перебування платника збору на податковому обліку - у разі здійснення викидів пересувними джерелами забруднення. На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку про правомірність застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій за неподання розрахунку збору за забруднення навколишнього природного середовища за 2010 рік у розмірі 170 гривень. Згідно з ч. 1 ст. 69 та ч. 1 ст. 70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Приймаючи до уваги викладене, оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, документально підтверджені, відповідають чинному законодавству, отже підлягають частковому задоволенню. Згідно зі ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Результат розгляду: partial