Рішення адміністративного суду від 2014-01-22 00:00:00+02

Товариство з обмеженою відповідальністю «Де Агостіні Паблішинг» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міжрегіонального головного управління Міндоходів- Центрального офісу з обслуговування великих платників податків про скасування податкової консультації, наданої Відповідачем в листі № 17527/10/06-038 від 27 грудня 2012 року, та визнання її недійсною; зобов'язання Відповідача видати Позивачу нову податкову консультацію з підтвердженням застосування пільги зі звільнення від оподаткування податком на додану вартість до операцій Позивача з постачання (передплати) на митній території України періодичних видань друкованих засобів масової інформації та книжок іноземного виробництва. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 травня 2013 року позовні вимоги задоволено частково. Відповідач, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Справа розглянута відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом першої інстанції, Листом № 17527/10/06-038 від 27 грудня 2012 року "Про надання консультації" позивачу була надана податкова консультація на його запит № 249 від 14.12.2012 року з питання звільнення від оподаткування податком на додану вартість операцій з ввезення на митну територію України та операцій з постачання на митній території України періодичних видань друкованих засобів масової інформації, книжок, учнівських зошитів, підручників та навчальних посібників. Позивач, не погоджуючись зі змістом даного листа, вважаючи, що надана податкова консультація суперечить нормам ПК України та змісту податку на додану вартість, а, отже підлягає скасуванню, звернувся до суду. Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення невірно застосував норми матеріального та процесуального права, що мають значення для вирішення справи та дійшов невірного висновку, з яким суд апеляційної інстанції не погоджується, виходячи з наступного. Відповідно до пп. 197.1.25 п. 197.1 ст. 197 Податкового кодексу України, звільняються від оподаткування операції з постачання (передплати) періодичних видань друкованих засобів масової інформації та книжок (крім видань еротичного характеру), учнівських зошитів, підручників та навчальних посібників вітчизняного виробництва, словників українсько-іноземної або іноземно-української мови, доставки таких періодичних видань друкованих засобів масової інформації на митній території України. За правилами п. 197.4 ст. 197 Податкового кодексу України, звільнення від оподаткування товарів, передбачене пунктом 197.1 цієї статті, поширюється і на операції із ввезення на митну територію України. Тулмачення судом першої інстанції положень пп. 197.1.25 п. 197.1 ст. 197 ПК України не відповідає змісту вказаної норми, яка направлена на звільнення від оподаткування операцій з постачання товарів вітчизняного виробництва або ж словників українсько-іноземної чи іноземно-української мови. Оскільки судом першої інстанції встановлено ввезення позивачем на митну територію України книжкової продукції іноземного виробництва, висновок про звільнення від оподаткування операцій із ввезення вказаного товару на митну територію України та задоволення позову на цій підставі є помилковим. Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. З огляду на те, що відповідачем доведено належними та допустимими доказами правомірність свого рішення, колегія суддів вважає позовні вимоги необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення невірно застосував норми матеріального та процесуального права, що мають значення для вирішення справи та дійшов невірного висновку, з яким суд апеляційної інстанції не погоджується. Доводи апеляційної скарги, спростовують висновки суду першої інстанції, викладені у постанові від 27 травня 2013 року, та є підставою для її скасування. За таких обставин, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову суду першої інстанції - скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Результат розгляду: denied