Рішення адміністративного суду від 2014-02-20 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель у Рівненській області (далі - Держземіспекція у Рівненській області), в якому просив визнати нечинною постанову про накладення адміністративного стягнення від 25 листопада 2009 року № 55 та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення. Позовні вимоги обґрунтовував посиланням на те, що вказаною вище постановою його незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення за самовільне зайняття земельної ділянки площею 3.04 га. Зазначав, що вказана земельна ділянка перебуває в користуванні СВК «Правда», головою якого він є, відповідно до укладеного з її власником [PERSON] договору оренди, який зареєстрований в Малосадівській сільській раді. Постановою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 05 березня 2010 року вказаний позов задоволено. Визнано нечинною та скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення від 25 листопада 2009 року № 55. Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, управління Держкомзему у Дубенському районі Рівненської області подало апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на те, що судом першої інстанції не надано належної оцінки факту самовільного захоплення СВК «Правда», головою якого є [PERSON], земельної ділянки площею 3.04 га на території Малосадівської сільської ради Дубенського району Рівненської області, що був встановлений під час перевірки, проведеної Держземінспекцією у Рівненській області. Особи, які беруть участь в справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому на підставі пункту 2 частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що за результатами проведеної 03 листопада 2009 року Держземінспекцією у Рівненській області перевірки дотримання вимог земельного законодавства голову СВК «Правда» [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340.00 грн. Підставою для притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності слугував висновок про самовільне зайняття ним земельної ділянки площею 3.04 га на території Малосадівської сільської ради Дубенського району Рівненської області шляхом посіву на ній зернових культур. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що згадана вище земельна ділянка використовувалась СВК «Правда» правомірно, на підставі укладеного з Малосадівською сільською радою Дубенського району Рівненської області договору оренди. Статтею 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки. Термін «самовільне зайняття земельної ділянки» визначено статтею 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель». Згідно з вказаною статтею самовільне зайняття земельної ділянки - це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Згадана вище земельна ділянка належала на праві власності [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю від 28 вересня 2001 року серія IV-РВ № 001199. Малосадівська сільська рада Дубенського району Рівненської області не мала правових підстав для розпорядження земельною ділянкою, на яку видано державний акт на право власності на земельну ділянку - укладення з СВК «Правда» договору оренди земельної частки (паю) від 26 січня 2005 року № 224, оскільки згідно з статтею 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» лише нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку. Крім цього, згаданий вище договір був укладений строком на один рік, а можливість його автоматичного поновлення чинним Земельним кодексом України та Законом України «Про оренду землі» не передбачені. Отже, вказана вище земельна ділянка використовувалась СВК «Правда» за відсутності укладеної щодо неї цивільно-правової угоди, що дає підстави для висновку про наявність в діях голови СВК «Правда» складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Суд першої інстанції не звернув увагу на вказані обставини та прийшов до помилкового висновку про відсутність факту самовільного зайняття СВК «Правда» земельної ділянки. Крім цього, суд першої інстанції під час розгляду даної справи не врахував, що згідно з вимогами статті 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанову про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом, відповідно до норм якого адміністративні суди не наділені повноваженнями щодо закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення, що в свою чергу відповідно до пунктом 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для закриття провадження у справі в цій частині позовних вимог. За наведених обставин суд приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до пункту 4 частини 1 статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Результат розгляду: partial