Рішення адміністративного суду від 2014-04-03 00:00:00+03

У серпні 2013 року приватне підприємство «Будівельник» (надалі - ПП «Будівельник», позивач) звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило: - визнати протиправними дії головного державного інспектора інспекційного відділу №3 інспекційного управління м. Одеси Інспекції державного архітектурного - будівельного контролю в Одеській області - Безушко І.Д. щодо складання протоколу від 21 червня 2013 року про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та припису від 21 червня 2013 року про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; - визнати протиправними дії заступника начальника Інспекції державного архітектурного - будівельного контролю в Одеській області - Котляр О.В. щодо прийняття постанови №155 від 08 липня 2013 року про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності у розмірі 20 646 грн.; - скасувати протокол Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області (надалі - ІДАБК в Одеській області) від 21 червня 2013 року про правопорушення у сфері містобудівної діяльності; - скасувати припис від 21 червня 2013 року про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів та правил; - скасувати постанову - ІДАБК в Одеській області №155 від 08 липня 2013 року про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності у розмірі 20 646 грн. В обґрунтування позивач зазначив, що при винесенні оскаржуваних рішень, відповідачі діяли в порушення ст.19 Конституції України, п.2 ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п.2 Положення про Державну архітектурно - будівельну інспекцію, затвердженого 08 квітня 2011 року Указом Президента України, п. 9, 15, 16, 18, 22 Порядку здійснення державного архітектурно - будівельного контролю, затвердженого 23 травня 2011 року Постановою Кабінету Міністрів України. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2013 року адміністративний позов задоволено в повному обсязі. В апеляційній скарзі - ІДАБК в Одеській області ставиться питання про скасування судового рішення у зв'язку з порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Так, апелянт, порушуючи питання про ухвалення нового рішення про відмову ПП «Будівельник» у задоволенні позовних вимог, зазначив, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки всім доказам та не здійснив всебічного, повного та об'єктивного розгляду обставин справи, що призвело до неправильного вирішення спору. Суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження, у відповідності до положень п.1 ч.1 ст. 197 КАС України, у зв'язку із неявкою сторін, належним чином сповіщених про день, час та місце розгляду справи. З'ясувавши обставини справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на наступних підставах. Судом першої інстанції було встановлено, що 21 червня 2013 року ІДАБК в Одеській області, проведено планову перевірку дотримання ТОВ «Кадор» вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних норм, стандартів і правил на об'єкті будівництва житлового комплексу на земельних ділянках №24, №25 масив №10 ж/м «Дружний» за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, масив 10 ЖМ «Дружний», за результатами якої складено акт. (Том І, а.с. 15-17). Зазначеною перевіркою встановлені порушення: - ведення виконавчої документації з порушенням будівельних норм, державних стандартів і правил (загальний журнал робіт заповнювався не в повному обсязі, в ньому не зареєстровані всі акти обстеження прихованих робіт, журнали бетонних та зварювальних робіт також не заповнені в повному обсязі); - вимог законодавства, які стосуються технічного та авторського нагляду, тощо. 21 червня 2013 року ІДАБК в Одеській області склала щодо даного підприємства припис про усунення виявлених порушень (Том І, а.с. 18-19) та протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, що виразилося у веденні виконавчої документації з порушенням будівельних норм, державних стандартів і правил. 08 липня 2013 року заступником начальника ІДАБК в Одеській області Котляр О.В. на підставі п. 6 ч. 3 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» прийнята постанова №155, відповідно до якої до ПП «Будівельник», застосовані штрафні санкції в сумі 20 646 грн. (Том І, а.с. 22-23). Про те, що відбулася перевірка за наслідками якої, встановлені порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності та прийняті рішення, які тягнуть правові наслідки, позивачу стало відомо 24 липня 2013 року у зв'язку отриманням поштою: акту перевірки, припису про усунення порушених вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, постанови про притягнення підприємства до відповідальності за правопорушення у сфері містобудівної діяльності та інших документів. Згідно зі вимогами ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, приймаючи постанову по суті, в частині скасування рішень суб'єкта владних повноважень, які тягнуть за собою правові наслідки для позивача, прийняв законне та обґрунтоване рішення, а в частині визнання протиправними дій, які виражені у складанні посадовими особами ІДАБК в Одеській області протоколу, припису, постанови про накладення штрафу, а також скасування протоколу про порушення у сфері містобудівної діяльності, рішення суду неможливо вважати законним та обґрунтованим. Роблячи такий висновок, суд апеляційної інстанції керувався наступним. Відповідно до п. 9, п. 12, п. 13 «Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №553 від 23 травня 2011 року державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб'єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об'єкт будівництва. Посадові особи інспекції, під час здійснення контролю зобов'язані, зокрема, ознайомлювати суб'єкта містобудування чи уповноважену ним особу з результатами державного архітектурно-будівельного контролю у строки, передбачені законодавством. При цьому, суб'єкт містобудування щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль має право, зокрема, бути присутнім під час його здійснення, за результатами перевірки отримувати та ознайомлюватись з актом перевірки, подавати свої пояснення, зауваження або заперечення до акту перевірки. У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, згідно із положеннями п. 17, п. 18, п. 19, п. 20, п. 21, п. 22 вищезазначеного Порядку , крім акта перевірки складається протокол та припис про усунення порушень. Акт перевірки підписується посадовою особою інспекції і суб'єктом містобудування щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, якому надається копія акту та припис, у разі його винесення, а в разі незгоди з актом перевірки суб'єкт містобудування підписує його із зауваженнями, які є невід'ємною частиною акту. У разі відмови суб'єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, підписати акт перевірки та припис, посадова особа інспекції робить у акті відповідний запис, а в разі відмови від отримання акту та припису, вони надсилаються йому рекомендованим листом з повідомленням. Постанова про накладення штрафу у триденний строк після її прийняття вручається під розписку суб'єкту містобудування (керівнику або уповноваженому представнику суб'єкта містобудування) або надсилається рекомендованим листом з повідомленням, про що робиться запис у справі. Докази, які містяться в матеріалах справи свідчать про те, що метою планової перевірки ІДАБК в Одеській області було дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності - ТОВ «Кадор». Право позивача бути присутнім під час здійснення перевірки, отримувати та ознайомлюватись з її актом, подавати свої пояснення, зауваження або заперечення до акту перевірки - було порушено, а це стало підставою того, що перелік документів, які були направлені суб'єктом владних повноважень на адресу позивача (акт перевірки, припис, протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності), відрізняється від документів, які були надані позивача до суду першої інстанції. Так, в документах наданих відповідачем до суду, є запис про те, що «від підпису відмовляється», а в переліку документів наданих позивачем, такий запис - відсутній. Крім того, не зрозуміло хто саме із представників позивача відмовився підписати документ, хоча форма цих документів передбачає отримання примірника складеного документу, а не його підписання. Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що докази, надані відповідачем до судового засідання є - не належними. Із наданих відповідачем до суду квитанцій «Укрпошти» про відправлення на адресу ПП «Будівельник» кореспонденцій не можливо встановити які документи та на яку адресу були направлені позивачу, оскільки повідомлення про вручення поштових відправлень не надані. Слід зазначити, що відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, адреса позивача - м. Одеса, вул. Успенська, будинок 39/1, офіс №13, між тим, документи про порушення ним законодавства у сфері містобудівної діяльності відповідачем направлені за адресою: вул. Приморська 49, м. Одеса. Для прийняття обґрунтованого висновку про порушення позивачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, ІДАБК в Одеській області мала право скористатися наданими їй повноваженнями, передбаченими п. 11 «Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю», зокрема, на отримання документів та інформації під час здійснення архітектурно-будівельного контролю, розкриття окремих конструктивних елементів будинків і споруд, лабораторних випробувань матеріалів і конструкцій, фіксування процесу проведення перевірки з використанням аудіо-відеотехніки. Судом першої інстанції були досліджені докази, надані позивачем в обґрунтування своїх доводів про відсутність з його боку порушень вимог ДБН А. 3.1 -5 -2009, а саме: журнали, реєстри актів на приховані роботи, акти прийняття проміжних відповідальних робіт, реєстри паспортів та сертифікатів бетону, документи щодо його якості, протоколи випробувань бетону, реєстри паспортів та сертифікатів на метал, тощо, тобто надано документи на підтвердження належного ведення необхідної документації в частині робіт, які виконувались ПП «Будівельник» (Том І, а.с. 43-264). Також, суд першої інстанції, обґрунтовано звернув увагу на те, що акти на приховані роботи, записи в журналах щодо земельних робіт, на що звертав увагу відповідач, повинні були записуватись в журналі іншими суб'єктами господарювання, які виконували ці роботи. Колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що зазначені обставини свідчать про те, що відповідачем не було проаналізовано та розмежовано роботи, які виконувались на об'єкті ТОВ «Кадор» різними підрядними організаціями. Аналізуючи правову позицію позивача про відсутність в його діяльності порушень будівельних норм, державних стандартів і правил при веденні виконавчої документації та про відсутність порушень ведення виробничої документації, суд апеляційної інстанції дійшов наступного. Відповідно до положень п. 1.17, додатку В ДБН А.3.1-5-2009 «Організація будівельного виробництва» виконавча документація - це комплект робочих креслень із написами, зробленими особами, відповідальними за виконання будівельно-монтажних робіт, про відповідність виконаних в натурі робіт цим кресленням або змінам у них, внесеним за погодженням із замовником та проектувальником, а основним первинним виробничим документом є загальний журнал робіт, який відтворює технологічну послідовність, строки, якість і умови виконання будівельно-монтажних робіт. Відповідно до положень п. 6 ч. 3 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за порушення у сфері містобудівної діяльності» до суб'єктів містобудування може бути застосований штраф за ведення виконавчої документації з порушенням будівельних норм, державних стандартів і правил. Проте, оскільки з акту перевірки вбачається встановлення відповідачем порушень виробничої документації, то до позивача не може бути застосовані штрафні санкції за це порушення, відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 2 зазначеного вище Закону. Одним із мотивів скасування постанови №155 про накладення ІДАБК в Одеській області штрафу на позивача за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, суд першої інстанції зазначив ст. 4 Закону України «Про відповідальність за порушення у сфері містобудівної діяльності», згідно якої, накладати штраф від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, мають право його керівник та уповноважені ним посадові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю. На підставі цього, суд першої інстанції зробив висновок про те, що заступник начальника ІДАБК в Одеській області не наділений правом на застосування до позивача штрафу, а тому постанова №155 від 08 липня 2013 року підлягає скасуванню, а дії відповідача щодо її винесення є неправомірними. Суд апеляційної інстанції вважає таку правову позицію помилковою з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про відповідальність за порушення у сфері містобудівної діяльності» порядок накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності визначається Кабінетом Міністрів України. При цьому, процедуру накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, що передбачені Законом України «Про відповідальність за порушення у сфері містобудівної діяльності» визначає «Порядок накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», затверджений Постановою Кабінету Міністрів України 06 квітня 1995 року за №244. Відповідно до п.2 «Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» №244 справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності розглядаються Держархбудінспекцією або її територіальними органами. Накладати штраф від імені Інспекції мають право керівник Держархбудінспекції та його заступники. Наказом Державної архітектурно-будівельної інспекції України №187 від 19 листопада 2012 року «Про уповноваження територіальних органів - Інспекцій державного архітектурно-будівельного контролю в АРК, областях, містах Києві та Севастополі (щодо дозвільно-реєстраційних процедур та здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю)» керівників територіальних органів та їх заступників від імені ДАБК України уповноважено накладати штрафи, що передбачені Законом України «Про відповідальність за порушення у сфері містобудівної діяльності». Слід зазначити, що даний Наказ проходив правову експертизу в Міністерстві юстиції України і визнаний таким, що відповідає вимогам законодавства. Вищевикладене свідчить про те, що заступник начальника ІДАБК в Одеській області мав право виносити постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності. Також, колегія суддів вважає необґрунтованим задоволення судом першої інстанції позовних вимог щодо: - визнання протиправними дій Головного державного інспектора інспекційного відділу №3 інспекційного управління м. Одеси Інспекції державного архітектурного - будівельного контролю в Одеській області - Безушко І.Д. щодо складання протоколу від 21 червня 2013 року про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та припису від 21 червня 2013 року про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; - визнання протиправними дій заступника начальника Інспекції державного архітектурного - будівельного контролю в Одеській області - Котляр О.В. щодо прийняття постанови №155 від 08 липня 2013 року про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності у розмірі 20 646 грн.; - скасування протоколу ІДАБК в Одеській області від 21 червня 2013 року про правопорушення у сфері містобудівної діяльності. Так, заявляючи вимоги щодо визнання незаконними дій посадових осіб ІДАБК в Одеській області щодо складання припису та постанови про правопорушення, позивач необґрунтовано не врахував, що результатами таких дій було винесення рішень, які можуть бути оскаржені у судовому порядку, оскільки тягнуть для нього правові наслідки. Тобто для захисту своїх прав, позивачу необхідно було поставити питання щодо визнання оспорюваних рішень протиправними та їх скасування. Щодо позовних вимог про визнання незаконними дій головного державного інспектора інспекційного відділу №3 інспекційного управління м. Одеси Інспекції державного архітектурного - будівельного контролю в Одеській області - Безушко І.Д., які виразилися у складанні протоколу 21 червня 2013 року про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та його скасуванні, колегія суддів бажає зазначити наступне. Справа в адміністративному суді може бути порушена за наявності між сторонами публічно-правового спору, оскільки в розумінні статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції, це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод (стаття 2, пункт 1 частини 1 статті 17 КАС України). Із наведених норм випливає, що позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Проте, ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин. Таким чином, протокол ІДАБК в Одеській області про правопорушення у сфері містобудівної діяльності не породжує та не змінює права та обов'язки позивача, а тому вимоги про скасування даного протоколу не підлягають задоволенню. Враховуючи, що судом першої інстанції було допущено неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, постановлене судове рішення на підставі ст.202 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення вимог позивача.

Результат розгляду: partial