Рішення адміністративного суду від 2014-02-24 00:00:00+02

Відповідно до п. 264 плану-графіку перевірок протипожежного та техногенного стану суб'єктів господарювання на 1 квартал 2014 року та п. 81 наказу Подільського районного управління Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві від 20.12.2013 №100 доручено в період з 08.01.32014 по 24.01.20414 здійснити планову перевірку додержання пожежної і техногенної безпеки у приміщеннях кафе «[INFO]» ФОП [PERSON] розташованих за адресою: [ADDRESS]. За результатом перевірки додержання та виконання вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту, контролюю за діяльністю аварійно-рятувальних служб складено акт від 13.01.2014 №2 (далі - акт перевірки). З акту перевірки вбачається, що відповідачем встановлено порушення вимог п. 5.1.34 НАПБ А.01.001-2004 не надані акти проведення вимірів опору ізоляції електричних мереж та електроустановок; п. 5.1.20 НАПБ А.01.001-2004 не проведені розрахунки допустимого струмового навантаження електричних мереж; п. 5.1.7 НАПБ А.01.001-2004 з'єднання електропроводів в приміщеннях будівлі не виконано за допомогою опресування, зварювання, паяння або затискачів; п. 5.1.27 НАПБ А.01.001-2004 електричні розетки та вимикачі встановлені на горючій основі без підкладання під них суцільного негорючого матеріалу, який би виступав за габарити апарату на 1 см з кожного боку; п. 5.1.15 НАПБ А.01.001-2004 електрична проводка прокладена по горючим конструкціям, не надані акти виконаних робіт по схованому прокладанню електропроводки за стелями та стінами; п. 5.1.38 НАПБ А.01.001-2004 не проведений планово-попереджувальний ремонт електромережі; п. 6.4.8 НАПБ А.01.001-2004 приміщення будівлі не забезпечені нормативною кількістю вогнегасників; п. 6.4.18 НАПБ А.01.001-2004 експлуатація та технічне обслуговування наявних вогнегасників не здійснюється у відповідності до Правил експлуатації вогнегасників; п. 4.2.4 НАПБ А.01.001-2004 п. 2.9, табл. 2 ДБН В.1.1-7-2002»Пожежна безпеки об'єктів будівництва», п. 2.2. «Правил обов'язкової сертифікації продукції протипожежного призначення» затверджених наказом Держстандарту України від 27.06.1997 №374 двері підсобних приміщень кафе не виконані протипожежними з межею вогнестійкості не менше ЕІ 30 хвилин та сертифікатом відповідності системи УкрСЕПРО; п. 4.2.6, НАПБ А.01.001-2004, п. 4.2.1 ДБН 1-7-2002 «Пожежна безпека об'єктів будівництва» дерев'яні конструкції горища не оброблені вогнестійкою сумішшю; п. 6.1.2, п. 6.1.28 НАПБ А.01.001-2004 приміщення не обладнані системою автоматичної пожежної сигналізації з виводом сигналу від приймально-контрольного приладу на пульт централізованого спостереження пожежної охорони; п. 4.2.2 НАПБ А.01.001-2004 перепланування приміщень здійснено без розроблення проектної документації; п. 4.3.1 НАПБ А.01.001-2004 евакуаційні виходи не мають позначення з використанням знаків пожежної безпеки за ДСТУ ISO 6309:2007 «Протипожежний захист. Знаки безпеки. Форма та колір»; п. 3.19 НАПБ А.01.001-2004 посадовою особою не пройдено навчання та перевірку знань з питань пожежної безпеки. Також, позивачем складено протокол серії КІП №071874/14 від 13.01.2014. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо застосування у випадках, передбачених законом, заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю), якщо вони можуть бути застосовані виключно за судовим рішенням. Так, згідно зі ст. 1, ч. 5 ст. 4, ч. 1 ст. 5, ч. 1 ст. 6, ч. 7 ст. 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятного рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища. Посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у разі порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, у тому числі невиконання їх законних вимог, зобов'язані застосовувати санкції, визначені законом. Підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об'єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є: 1) недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; 2) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення; 3) випуск і реалізація вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від стандартів чи технічних умов або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки; 4) нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій; 5) відсутність на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи; 6) невідповідність кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб'єкта господарювання, їх непридатність або відсутність; 7) порушення правил поводження з небезпечними речовинами; 8) відсутність або непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об'єктів або об'єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій; 9) відсутність на об'єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту; 10) неготовність до використання за призначенням аварійно - рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб'єктів господарювання; 11) проведення робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об'єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб'єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають. Повне або часткове зупинення роботи підприємств, об'єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду. Відповідно до частини 5 статті 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг допускається за постановою адміністративного суду, ухваленою за результатами розгляду позову органу державного нагляду (контролю) щодо застосування заходів реагування. Вжиття інших заходів реагування, передбачених законом, допускається за вмотивованим письмовим рішенням керівника органу державного нагляду (контролю) чи його заступника, а у випадках, передбачених законом, - із наступним підтвердженням обґрунтованості вжиття таких заходів адміністративним судом. Як слідує із позовної заяви, позивач просить вжити інший захід реагування - у вигляді повного зупинення подальшої експлуатації приміщень кафе «[INFO]» ФОП [PERSON] [ADDRESS] шляхом відключення джерела електроживлення, накладення печаток на розподільчі електрощитки та вхідні двері приміщень кафе «[INFO]» за вказаною адресою. Проте, згідно ч. 5 ст. 4 Закону України «Про основні засади нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» вжиття заходів, які є предметом даного спору застосовується в іншому порядку, а саме за вмотивованим письмовим рішенням керівника органу державного нагляду (контролю) чи його заступника, із наступним підтвердженням обґрунтованості вжиття таких заходів адміністративним судом. Але за підтвердженням обґрунтованості вжиття таких заходів позивач до суду не звертався. Відповідне право органу державного нагляду детально регламентоване наказом МНС України від 21.10.2004р. № 130 "Про затвердження Інструкції про порядок та умови застосування органами державного пожежного нагляду запобіжних заходів". Так, згідно з п. 4.1. наказу МНС від 21.10.2004 №130 "Про затвердження Інструкції про порядок та умови застосування органами державного пожежного нагляду запобіжних заходів": протягом п'яти робочих днів з дня складення акта планової (позапланової) перевірки додержання (виконання) суб'єктом господарювання вимог у сфері пожежної безпеки або вручення довідки за результатами перевірки інших підконтрольних об'єктів посадова особа органу держпожнагляду виносить постанову про застосування запобіжних заходів. Суд зауважує, що позивачем постановою від 02.08.2011 №414 про застосування запобіжних заходів, до ФОП [PERSON] застосовувались запобіжні заходи у вигляді зупинення експлуатації 5-ти приміщень та 11 дільниць електромережі кафе «[INFO]» за вказаною адресою. В подальшому, рішенням від 23.08.2011 було призупинено до 01.03.2012 виконання згадуваної постанови. Разом з тим, частиною другою статті 68 Кодексу цивільного захисту України у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров'ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом. Відповідно до п. 1,2 ст. 70 зазначеного Кодексу, підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об'єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є: недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення. З аналізу наведених правових норм вбачається, що передумовою звернення суб'єкта владних повноважень до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування є встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров'ю людей. Суд зауважує, що позивачем, не було безпосередньо вказано, які саме встановлено порушення вимог законодавства ФОП [PERSON] у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створюють безпосередню загрозу життю та здоров'ю людей. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ФОП [PERSON], на момент вирішення справи, усунуло більшість виявлених порушень, що підтверджується поданими відповідачем до суду поясненнями щодо усунення порушень та долученими до нього доказами. Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що позивачем помилково обрано спосіб звернення до суду в порядку ст. 183-2 КАС України, оскільки він повинен був самостійно прийняти рішення та підтвердити його обґрунтованість в суді в порядку ст. 183-6 КАС України; не доведено наявність у діяльності відповідача порушень, що становлять загрозу здоров'ю та життю людей. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Результат розгляду: denied