Рішення адміністративного суду від 2014-01-30 00:00:00+02

У грудні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва нарахувати і виплатити підвищення до пенсії у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком починаючи з 01.07.2013 відповідно до статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Позивач вказав, що звернувся до відповідача із заявою про підвищення пенсії, як реабілітованій особі. Однак, підвищення до пенсії отримав в розмірі значно меншому ніж встановлено статтею 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, надала суду письмові заперечення, просила суд відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи позов просив задовольнити. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини. [PERSON], [INFO], перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва і отримує пенсію згідно особистої заяви. Із змісту позову та письмових заперечень відповідача, а також копії посвідчення встановлено, що позивач має статус реабілітованого відповідно до статті 1 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні» (а. с. 6). У письмових заперечних УПФ вказало, що з 01.03.2001 [PERSON] нараховувалося та виплачувалося підвищення до пенсії як примусово переселеному члену сім'ї реабілітованого в сумі 4,98 грн. А з 01.09.2008 по 20.01.2013 в сумі 43,52 грн. згідно постанови № 654. З 01.02.2013 [PERSON] отримує підвищення до пенсії як реабілітованій особі, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів № 654 від 16.07.2008 в сумі 54,40 грн. У ході розгляду справи встановлено, що не погодившись із вказаним розміром [PERSON] звернувся до відповідача із заявою про підвищення пенсії як реабілітованому у розмірі, встановленому статтею 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», однак відповідачем не здійснено виплату підвищення відповідно до закону. Таким чином, між сторонами виник спір щодо розміру підвищення до пенсії реабілітованій особі. Відповідно до пункту «г» частини першої статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» призначені пенсії підвищуються громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, призначені пенсії - на 50 процентів, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - на 25 процентів мінімальної пенсії за віком. Постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 N 654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» (пункт 4) установлено, що з 1 вересня 2008 року громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачуються замість пенсії, підвищення проводиться в розмірі 54,4 гривні, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - 43,52 гривні. Відповідно до частин першої - третьої статті 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. За положеннями статті 9 КАС України при вирішенні справи суд керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України (частина перша). У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу (частина четверта). Пунктом 3 рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року N 3-рп/2012 у справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень статті 1, частин першої, другої, третьої статті 95, частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України, пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з окремими положеннями Конституції України вирішено, що в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 95, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України та пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з положеннями статті 6, частини другої статті 19, частини першої статті 117 Конституції України треба розуміти так, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» установлено конкретний перелік норм законів України, положення яких у 2013 році застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік. Серед наведеного переліку положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» відсутні. За такого, враховуючи, що Закон України «Про пенсійне забезпечення» має вищу юридичну силу відносно постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 N 654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян», позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в частині зобов'язання відповідача нарахувати та виплачувати позивачу підвищення до пенсії відповідно до пункту «г» ч. 1 ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком. Із змісту позову видно, що позивач просить задовольнити позов з 01.07.2013. Однак, враховуючи межі, передбаченого статтю 99 КАС України шестимісячного строку звернення до суду, суд вважає, що нарахування та виплата позивачу вказаного підвищення має бути здійснено з 23 липня 2013 року в межах встановленого КАС України строку.

Результат розгляду: partial