Рішення адміністративного суду від 2014-03-14 00:00:00+02

Позивач Державна податкова інспекція у м. Лисичанську Головного управління Міндоходів у Луганській області (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Комунального підприємства "Лисичанськтепломережа" (далі - відповідач) про стягнення коштів з рахунків у банках. Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2013 року позов було задоволено. Стягнуто кошти з розрахункових рахунків у банках, що обслуговують Комунальне підприємство "Лисичанськтепломережа" в рахунок погашення податкового боргу з податку на прибуток підприємства у розмірі 4 610 008,00 грн. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права та відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що не погоджується з висновком суду першої інстанції та заперечує проти винесеної постанови в частині стягнення з підприємства сум авансових платежів, нарахованих за січень-лютий 2013 року у розмірі 3348402 грн. Представники відповідача в судовому засіданні підтримали доводи апеляційної скарги. Позивачем надана до суду заява про те, що залишок вимог по справі складає 1261 606 грн. Позивач до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників відповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що Комунальне підприємство "Лисичанськтепломережа" зареєстровано як юридична особа зареєстровано Лисичанською міською радою Луганської області 12.11.2008 року, номер запису 1381 105 0005 000529 та перебуває на обліку як платник податків в ДПІ в м. Лисичанську з 27.04.1992 року (а.с.8). Відповідачем до ДПІ в м. Лисичанську було подано звітну податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за 2013 рік, яка складається з авансових внесків податку на прибуток за 2013 рік: січень-лютий 2013 року - 1/9 частина податку на прибуток, нарахованого у податковій звітності за 9 місяців 2012 року - 626834 грн. (податкова декларація від 09.11.2012 року); березень - грудень 2013 року - 1/12 частина податку на прибуток, нарахованого за попередній звітний рік (з урахуванням уточнюючої податкової декларації з податку на прибуток від 03.12.2013 року) - 3402840 грн. Таким чином, загальний податковий борг по авансовим внескам за 2013 рік становив 3348402 грн. З метою погашення податкового боргу відповідачу було направлено першу податкову вимогу №1/45 від 21.01.2002 року, яка була отримана відповідачем 25.01.2002 року, та другу податкову вимогу №2/382 від 26.03.2002 року, яка була отримана посадовою особою відповідача (а.с.24,25). Згідно з п.п. 14.1.175. п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України, сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений Податковим кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання є податковим боргом. Відповідно до п. 20.1.18 ст. 20 Податкового кодексу України Державна податкова інспекція має право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини. Згідно з п.54.1 ст.54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Відповідно до п.54.2 ст. 54 Податкового кодексу України грошове зобов'язання щодо суми податкових зобов'язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов'язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету. Пунктом 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим кодексом для подання податкової декларації. Платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують 10 мільйонів гривень) щомісяця сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік без подання податкової декларації. Пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України регламентовано, що орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Відповідно п. 95.4 ст. 95 Податкового кодексу України, орган державної податкової служби на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно абз.2 п. 2 розділу ХХ «Перехідні положення Податкового кодексу України» (в редакції Закону №5083) платники податку на прибуток підприємств, які починаючи з 2013 року подають річну податкову декларацію відповідно до пункту 57.1 статті 57 цього Кодексу, сплачують у січні - лютому 2013 року авансовий внесок з цього податку у розмірі 1/9 податку на прибуток, нарахованого у податковій звітності за дев'ять місяців 2012 року, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Відповідно до п. 59.1 та п. 59.4 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно застосовано норми матеріального права, але помилково визначено суму залишку авансових платежів, нарахованих за січень-жовтень 2013 року в розмірі 3348402 грн. Залишок суми авансових платежів повинен складати 1261606 грн. З цією сумою погодився відповідач і про її наявність та стягнення не заперечує позивач. З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, а тому є підстави для часткового скасування постанови суду першої інстанції. На підставі вищевикладеного,

Результат розгляду: partial