Рішення адміністративного суду від 2014-03-19 00:00:00+02

Постановою Сніжнянського міського суду Донецької області від 19 лютого 2014 року по адміністративній справі № 244/5637/13-а позов - задоволено частково. Визнано дії Управління Пенсійного фонду України в м.Сніжне Донецької області щодо відмови у перерахунку пенсії [PERSON] з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань неправомірними. Скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в м.Сніжне № 97 від 7.11.2013 року про відмову в перерахунку пенсії. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м.Сніжне здійснити [PERSON] перерахунок пенсії з 06.11.2013 року з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань відповідно до довідок та виплатити утворену заборгованість. В іншій частині позовних вимог - відмовлено. (арк.справи 70-73) Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач - Управління Пенсійного фонду України в м.Сніжне Донецької області звернувся з апеляційною скаргою, пославшись на незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції, прийняту с порушенням норм матеріального права, просив постанову суду першої інстанції скасувати і прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. (арк.справи 74-76). Представник відповідача у судовому засіданні підтримала доводи апеляційної скарги та просила постанову суду першої інстанції скасувати і прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. За правилами частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний перегляд постанови суду першої інстанції здійснюється в межах апеляційної скарги. Заслухавши доповідь судді - доповідача, думку представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач - [PERSON] перебуває на обліку УПФУ в м.Сніжне Донецької області з 11.01.2011 року і отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про Державну службу». 06.11.2013 року позивач звернулась з заявою про перерахунок пенсії по заробітній платі. Розглянувши заяву і додані до неї документи управління своїм рішенням № 97 від 07.11.2013 року відмовило в перерахунку пенсії, оскільки включення заохочувальних виплат у заробітну плату для обчислення пенсії державному службовцю чинним законодавством не передбачено. (арк.справи 70-73) Виходячи з положень ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ пенсія державним службовцям призначається виходячи із сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Згідно ч.2 ст.33 Закону № 3723-ХІІ заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранг, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Частина 7 ст.33 Закону № 3723-ХІІ встановлює, що умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. Згідно Постанови КМУ від 31 травня 2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» посадовий оклад, надбавка за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальне звання, вислугу років при призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» враховується в розмірах, що виплачуються на день звільнення з роботи, що дає право на відповідний вид пенсії. Згідно частини 2 ст.37-1 Закону № 3723-ХІІ перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії. У частині 1 статті 1 Закону України від 24.03.1995 року «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Статтею 2 цього ж Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати. Системний аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань, входять до системи оплати праці державного службовця. Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій. Відповідно до частини 1 статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу). Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати. Для вирішення спірних правовідносин слід застосовувати спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, зокрема, стаття 41 Закону України від 09 липня 2003 року «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та стаття 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», натомість положення Законів України «Про державну службу» та «Про оплату праці», норми яких є загальними. Такі висновки викладено в постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року в справі за аналогічним позовом фізичної особи до Державної податкової інспекції у м. Харцизьку Донецької області, Управління Пенсійного фонду України в м. Харцизьку Донецької області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії. Згідно частини першої статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України (цією статтею Кодекс доповнено Законом України від 06.07.2010 № 2747-IV) рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України. Те саме стосується і сум індексації заробітної плати, на які також було нараховано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Таким чином позиція відповідача, що матеріальна допомога не включаються до складу заробітної плати державного службовця, та не може не враховуватися при обчисленні розміру його пенсії, є безпідставною. Таким чином, позиція відповідача викладена в апеляційній скарзі, є безпідставною. На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність здійснити захист порушеного права позивача та задоволення позовних вимог. Разом з тим, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції не вірно визначив дату, з якої слід перерахувати пенсію позивачу. Оскільки заяву позивача про перерахунок пенсії до відповідача позивачем подано 6 листопада 2013 року, то з урахуванням правил ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивачу слід перерахувати пенсію з 1 листопада 2013 року. Тому колегія суддів з урахуванням вимог частини другої статті 11 КАС України вважає необхідним вийти за межі позовних вимог та змінити дату здійснення перерахунку пенсії. Частина позовних вимог, в задоволенні яких відмовлено постановою суду першої інстанції та застосування судом положень ст.. 11 ч. 2 КАС України не є предметом апеляційного оскарження, тому колегія суддів на підставі ч.1 ст.195 КАС України зазначає, що в цій частині судове рішення не є предметом апеляційного розгляду. Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, та до самої суті наявності права позивача на перерахунок пенсії з відповідними показниками складової заробітної плати, але ж судом помилково визначена дата, з якої повинен бути здійснений такий перерахунок. На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції справа по суті вирішена правильно, але з помилковим застосуванням норм матеріального права, з огляду на зазначене апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, що обумовлює зміну постанови суду першої інстанції. З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для зміни постанови суду першої інстанції згідно статті 201 Кодексу адміністративного судочинства України.

Результат розгляду: partial