Рішення адміністративного суду від 2014-01-20 00:00:00+02

З позовом до суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю "Енергоремонт та Інжиніринг" до Державної податкової інспекції у м. Іллічівську Головного управління Міндоходів в Одеській області про скасування податкових повідомлень-рішень №0002182202 та №0002192202 від 20.09.2013 року та стягнення з Державного бюджету судовий збір в розмірі 4872,00 грн. У судовому засіданні 16.01.2014 року представники позивача підтримали позовні вимоги, в обґрунтування позовних вимог зазначили, що висновки акту перевірки, на підставі якого прийняті податкові повідомлення-рішення є необґрунтованими. Податкові повідомлення - рішення №0002182202 та №0002192202 від 20.09.2013 року підлягають скасуванню, як такі, що не відповідають чинному законодавству, оскільки прийняті на підставі невірних висновків, до якого прийшов відповідач в ході проведення перевірки та вважає, що вони винесені незаконно, пославшись на обставини зазначені у позовній заяві (а.с.3-13). Представник відповідача заперечувала проти позову та просила відмовити у задоволенні позовних вимог, пояснивши, що зазначені податкові повідомлення-рішення прийняті в межах повноважень і на підставі діючого законодавства, а тому є правомірними з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов (а.с.151-154). Також зазначила, що перевірка проведена відповідно до вимог діючого законодавства. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, суд встановив наступне. Відповідач є місцевим підрозділом центрального органу державної виконавчої влади та здійснює повноваження щодо встановлення порушень податкового законодавства, нарахування, стягнення заборгованості з податків та зборів, штрафних санкцій, а тому справи за позовами щодо правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень відповідно до п.1 ч.2 ст.17, ст.50 КАС України віднесені до юрисдикції адміністративних судів та повинні розглядатись за правилами адміністративного судочинства. Судом встановлено, що на підставі повідомлення, згідно із пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.11 п.78.1 ст.78 ПК України від 02.12.2010 р. № 2755-VI, постанови СУ ГУМВС України від 10.07.2013 року, та відповідно до наказу ДПІ у м Іллічівську від 20.08.2013р. № 162, відповідачем проведена позапланова невиїзна перевірка TOB «Енергоремонт та Інжиніринг» (код ЄДРПОУ 37673012), з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.04.2012 по 31.12.2012р.р. по взаємовідносинам з ПП «УНІСОН ДИЗАЙН» (код за ЄДРПОУ 34795572). За результатами вказаної перевірки було складено акт № 360/15-03-22-02-0302/37673012 від 02.09.2013р. (а.с. 32-45). В акті перевірки встановлені порушення: - п.138.8 ст. 138 ПК України від 02.12.2010р. № 2755-УІ (із змінами доповненнями), в результаті чого донараховано податок на прибуток за III квартали 2012 р. в сумі 405099 грн. - пп. 198.1, п. 198.2, п.198.3. п.198.6 ст.198 ПК України від 02.12.2010р. № 2755-(із змінами і доповненнями TOB «Енергоремонт та Інжиніринг» безпідставно сформовано податковий кредит за рахунок ПП «Унісон Дизайн» (код ЄДРПОУ 34795572) на суму ПДВ 385809 грн., що призвело до заниження підприємством суми податку на додану вартість, що підлягає до сплати в бюджет на загальну с ПДВ 385 809 грн. у т.ч.: серпень 2012 року на суму ПДВ 196667грн., вересень 2012 року на суму ПДВ 189142грн. На підставі викладеного акту ДПІ у м. Іллічівську в Одеській області прийнято податкові повідомлення-рішення №0002182202 та №0002192202 від 20.09.2013 року (а.с. 30-31). Не погоджуючись з вищезазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, TOB «Енергоремонт та Інжиніринг» оскаржило їх у судовому порядку. Оцінюючи оскаржене рішення суб`єкта владних повноважень, суд виходить з приписів ч.3 ст.2 КАС України та доходить до висновку про його протиправність та задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з п.1 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Судом встановлено, що операції з придбання Позивачем у ПП «Унісон Дизайн» каміння бутового в серпні -вересні 2012р. здійснені на підставі договору поставки від 09.07.12 року № 2/07/2012р. Загальний обсяг постачання погоджений сторонами в специфікації до договору в кількості 11691,17 тон за ціною 198 грн. за тонну (з урахуванням ПДВ). Загальна сума поставки - 2314851,66 грн. Згідно договору, поставки здійснювались за умовами СРТ (будівельний майданчик с. Крижанівка Комінтернівського району Одеської області) за правилами Інкотермс 2010 автомобільним транспортом (а.с. 54-56). Також судом встановлено, що в період підписання угоди з ПП «Унісон Дизайн», позивачем для підтвердження спеціальної податкової правосуб'єктності постачальника були отримані копії реєстраційних документів ПП «Унісон Дизайн», діючі на момент підписання угоди, а саме: копія довідки Головного управління статистики у м. Києві від 18.05.2012р., копія свідоцтва по реєстрацію платника податку на додану вартість № 100009970 від 29.12.2006р., копія довідки 4-ОПП від 14.05.2012р. № 830/18, копія Ліцензії Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 23.05.12р. на право здійснення діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури, копія Виписки із ЄДРПОУ від 10.05.2012р. (а.с. 57-60). Вищезазначеними документами підтверджена правомочність директора ПП «Унісон Дизайн» Дибець М.А. на підписання угоди, первинних документів та видачу податкових накладних. Факт постачання товару ПП «Унісон Дизайн» на зазначений договором пункт призначення підтверджується належним чином оформленими видатковими накладними постачальника, з відповідними розписками про отримання уповноваженою особою покупця (Позивача) (а.с. 61-74). Загальна вартість отриманого товару становить 2314851.66 грн.. в тому числі ПДВ 385808,61 грн. В липні та серпні 2012 року за даними бухгалтерського обліку оприбуткована відповідна кількість отриманого каміння бутового, що підтверджується даними аналітичного обліку - та картками рахунку 205 (а.с. 75-80). Відповідно до умов договору, перевезення товару здійснювалось автотранспортом ПП «Унісон Дизайн», що підтверджується наданими перевірці належним чином оформленими товаротранспортними накладними, вичерпний перелік яких приведений ДПІ в акті перевірки. Приймання товару від постачальника в погодженому місті постачання здійснювалось уповноваженою особою Позивача на підставі належним чином оформлених довіреностей. Факт видання зазначеній особі довіреностей на отримання матеріальних цінностей від ПП «Унісон Дизайн» підтверджується журналом реєстрації виданих довіреностей (а.с. 81-83). Розрахунки за отриманий товар Позивачем здійснені грошовими коштами в безготівковому порядку (а.с. 84-92). Придбаний будівельний матеріал в подальшому, був використаний позивачем при виконанні робіт в рамках договору про закупівлю робіт за державні кошти від 22 травня 2012р. № 15 з Крижанівською сільською радою Комінтернівського району Одеської області (а.с. 109-113). Використання каміння бутового при проведенні робіт з будівництва оградної буни в липні та серпні 2012 року підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в, при проведенні берегоукріпних робіт - актом форми КБ-2в за серпень 2012р. (а.с. 114-123). Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Згідно з п. 44.2 ст.44 ПКУ, для обрахунку об'єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку щодо доходів та витрат з врахуванням положень цього Кодексу. Відповідно до п. 138.2 ст. 138 ПКУ для цілей оподаткування податком на прибуток, витрати, які враховуються при визначенні об'єкту оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку визначені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99 року № 996-ХІV. Статтею 2 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" зазначено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством. Виходячи зі змісту пункту 2 статті 3 зазначеного Закону, бухгалтерський облік є обов'язковим видом який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Правила податкового обліку визначаються відповідними нормативними документами, що регламентують порядок оподаткування в Україні. Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена підпунктом 1.2 пункту 1, підпункту 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів і України від 24.05.1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 року за № 168/704, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи: розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення, статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлені вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, і одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. На виконання вищезазначених вимог між Позивачем та ПП «Унісон Дизайн» були складені документи первинного бухгалтерського та податкового обліку, які наявні в матеріалах справи. Також, як зазначено в Акті перевірки, Позивачем не було надано належним чином оформлених первинних документів (шляховий лист, письмова заява, сертифікати відповідності), тому ДПІ не мала можливості встановити факт перевезення товару, що ставило під сумнів реальність здійснення операції. Відповідно до Закону "Про автомобільний транспорт" та наказу Міністерства транспорту України від 14.10.97 року № 363 "Про затвердження Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.02.98 року N 128/2568, обов'язок щодо наявності товарно-транспортної накладної покладено на перевізника та його водія. Згідно з п. 11.1 Правил № 363, товаротранспортні накладні та дорожні листи вантажною автомобіля вважаються основними документами на перевезення вантажів. Поряд з цим, за загальними правилами обігу первинної документації перевізників, дорожній лист вантажного автомобіля є документом первинного обліку роботи автотранспортних засобів, яким підтверджується витрати, пов'язані з здійсненням перевезень, та застосовується для обліку списання витраченого паливно-мастильних матеріалів автотранспортним підприємством. Також суд зазначає, що Законом України від 05.07.2011р. № 3565-VІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо усунення надмірного державного регулювання у сфері автомобільних перевезень» скасовано обов'язковість пред'явлення подорожніх листів та їх застосування підприємствами, що експлуатують колісні транспортні засоби. Таким чином, дорожній лист не відповідає ознакам первинного документа, оскільки їм не фіксується сама господарська операція, а відсутність дорожнього листа ніяким чином не свідчить про наявність/відсутність господарської операції. Суд наголошує на тому, що ДПІ в Акті перевірки, не заперечується правильність оформлення товаротранспортних накладних, видаткових накладних постачальника, тому, у відповідності з Законом України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» № 996, чинних нормативних документів МФУ, надані Позивачем первинні документи достовірно відображають факти здійснення господарських операцій. Також в судовому засіданні представником відповідача не заперечується правильність оформлення товаротранспортних накладних. видаткових накладних постачальника. Крім того, в постанові слідчого СУГУМВС, на якій ґрунтуються висновки акту перевірки, стверджується про нікчемність правочину з надання ПП «Унісон Дизайн» податкових накладних на адресу Позивача, тому зроблені висновки про «непідтвердження» у розумінні п. 6 ст. 198 Податкового Кодексу України податкового кредиту позивача. Твердження органів досудового слідства ґрунтуються лише на матеріалах допиту свідка. При цьому, відсутня будь-яка інформація щодо проведення у встановленому законодавством порядку скасування державної реєстрації ПП «Унісон Дизайн», визнання недійсними реєстраційних документів зазначеного підприємства, або наявності обвинувачувального вироку особам, якими було створено підприємство, з метою прикриття незаконної діяльності. За положеннями Податкового кодексу України слідчі органи не уповноважені на здійснення висновків щодо будь-яких порушень податкового законодавства. А за відсутністю будь-яких рішень судових органів стосовно посадових осіб ПП «Унісон Дизайн», підприємства або вчинених правочинів - інформація, викладена в зазначеному документі слідчого, не може бути належним підґрунтям (в розумінні ПКУ) для формування висновків ДПІ при здійсненні перевірки. Стосовно тверджень про нікчемність правочину, вчиненого Позивачем з ПП «Унісон Дизайн», слід зазначити наступне. Згідно зі ст. 203 Цивільного Кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (ч.1 ст.203); особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч.2 ст. 203); волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч.3 ст. 203); правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч.5 ст.203). Статтею 228 Цивільного кодексу Україну встановлює, що правочин, що порушує публічний порядок, тобто якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним, є нікчемним. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Крім цього, згідно зі ст. 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин) Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 234 Цивільного кодексу України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. З огляду на зазначене, суд погоджується з твердженням представника позивача, що правочин, укладений позивачем під час здійснення своєї господарсько-фінансової діяльності неможна вважати нікчемними, оскільки законом не встановлена його нікчемність. Крім цього, відсутнє рішення суду про визнання такої угоди недійсною. Разом з тим, згідно зі ст.202 Цивільного кодексу України угода є вольовим актом, направленим на досягнення відповідного результату; угода може бути двосторонньою. Якщо угода є двосторонньою, то вона є договором. Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України позивач є вільною особою щодо вибору свого контрагенту та визнанні умов договору. Суд вважає зазначити, що відповідно до умов укладеного договору сторона не несе відповідальність за наслідки господарської діяльності контрагента. На думку суду, чинне законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування ПДВ у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту. Відповідно до п.п.198.1 та 198.2 ст.198 ПК України визначають з яких господарських операцій і коли виникає у платника податків право на віднесення сум ПДВ до податкового кредиту. Таке право виникає, у тому числі, в разі придбання товарів та послуг. Датою виникнення такого права платника податку вважається дата тієї події, що відбулася раніше дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів (послуг); дата отримання платником податку товарів (послуг), що підтверджено податковою накладною. Пунктом 198.3 ст.198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Згідно п.198.6 ст.198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними. Враховуючи наведене, встановлене в акті перевірки № 360/15-03-22-02-0302/37673012 від 02.09.2013р порушення п. 138.8 ст. 138, п. 198.1, 198.2, 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України є відповідачем не доведеним. Отже податкові повідомлення-рішення №0002182202, яким Позивачу визначено суму грошового зобов'язання по ПДВ в розмірі 385809,00 гривень та застосовано штрафні санкції в розмірі 96453 гривень та №0002192202 від 20.09.2013 року, яким Позивачу визначено суму грошового зобов'язання по ПДВ в розмірі 405099,00 гривень та застосовано штрафні санкції в розмірі 101275 гривень, є необґрунтованими та підлягають скасуванню. Згідно з ч. 1 ст. 69 та ч. 1 ст. 70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Виходячи з критеріїв перевірки правомірності прийнятого рішення, передбачених ч.3 ст.2 КАС України, суд дійшов висновку, що відповідач, який є суб'єктом владних повноважень при вчиненні дій та прийнятті рішень діяв у непередбачений законодавством спосіб, без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), та без дотримання принципу верховенства права. Таким чином, на підставі ст.10 КАС України, згідно з якою розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними доказів, з'ясувавши обставини у справі; перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв'язку із чим позов належить задовольнити у повному обсязі.

Результат розгляду: granted