Рішення адміністративного суду від 2014-03-05 00:00:00+02

У лютому 2014 року виконувач обов'язків прокурора м. Вінниці в інтересах держави в особі Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Вінницькій області звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до приватного акціонерного товариства «Вінницьке містобудівельне управління №4» про стягнення заборгованості в сумі 439275,11 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що відповідач має заборгованість перед бюджетом на загальну суму 439275,11 грн. Посилаючись на те, що в добровільному порядку сума податкового боргу у визначені строки не сплачена, що призводить до ненадходження коштів до бюджету, тому прокурор звернувся до суду із даним позовом. У судовому засіданні прокурор та представник позивача повністю підтримали заявлені позовні вимоги та просили суд їх задовольнити. Представник відповідача не заперечувала щодо наявного податкового боргу та визнала позов. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази суд, приходить висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Встановлено, що ПрАТ «ВМБУ-4» зареєстроване виконавчим комітетом Вінницької міської ради 29.07.1994, як платник податків підприємство взяте на облік податковим органом 18.08.1994 за № 3/990 ВД. Внаслідок порушення податкового законодавства щодо сплати податків та зборів у встановлені законом строки за відповідачем станом на 31.01.2014 року рахується податковий борг перед бюджетом у розмірі 439275,11 грн., у т.ч. з податку на додану вартість у розмірі 399435,00 грн. та з земельного податку у розмірі 39840,11 грн. основного платежу. По податку на додану вартість заборгованість виникла внаслідок несплати відповідачем суми грошових зобов'язань, визначених у податкових деклараціях з податку на додану вартість: - код 10200113 від 15.01.2014 року; - код 10200113 від 15.10.2013 року; - код 10200113 від 15.11.2013 року. По платі за землю заборгованість виникла внаслідок несплати відповідачем суми грошових зобов'язань, визначених у податковій декларації від 14.01.2013 року. Наявність зазначеної заборгованості у відповідача підтверджується також витягами з облікових карток платника з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) та з земельного податку. В добровільному порядку відповідачем сума податкового боргу у визначені строки не сплачена, що призводить до ненадходження коштів до Державного та місцевого бюджетів. Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України передбачено обов'язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом. Разом із тим, п.п. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 цього Кодексу визначено, що платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів. Відповідно до п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання - податковий борг. Згідно п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 59.1 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Виконуючи зазначені норми, Вінницькою ОДПІ надіслано податкову вимогу №64 від 04.02.2013 року, яка вручена відповідачу 11.02.2013 року (а.с. 31) Пунктом 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України визначає, що у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги. Враховуючи те, що відповідачем не надано доказів, які б свідчили про відкликання вказаних податкових вимог в передбаченому ст. 60 Податкового кодексу України порядку, погашенню підлягає вся сума податкового боргу приватного акціонерного товариства «Вінницьке містобудівельне управління №4», що виникла після надіслання (вручення) податкової вимоги, який вважається консолідованим. Згідно до п. 95.1 ст. 95 ПК України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Відповідно до п. 95.3 ст. 95 ПК України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Пунктом 2 ст. 121 Конституції України визначено, що на прокуратуру України покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом. Право звернення прокурора або його заступника до адміністративного суду в інтересах держави передбачено п.6 ст. 20, 6-1 ЗУ "Про прокуратуру". Згідно ч. 2 ст. 72 КАС України обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання. Відповідно до ч. 1 ст. 112 КАС України позивач може відмовитися від адміністративного позову повністю або частково, а відповідач - визнати адміністративний позов повністю або частково. Відмова від адміністративного позову чи визнання адміністративного позову під час підготовчого провадження мають бути викладені в адресованій суду письмовій заяві, яка приєднується до справи. Частиною 3 ст. 112 КАС України визначено, що у разі часткового визнання адміністративного позову відповідачем і прийняття його судом може бути прийнята постанова суду про задоволення визнаних відповідачем позовних вимог відповідно до статті 164 цього Кодексу. У разі повного визнання відповідачем адміністративного позову і прийняття його судом приймається постанова суду про задоволення адміністративного позову. Згідно ст. ст. 11, 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. З урахуванням викладеного, оцінивши надані докази, суд дійшов до висновку, що вимоги прокурора та позивача щодо стягнення з приватного акціонерного товариства «Вінницьке мостобудівне управління №4» податкового боргу у розмірі 439275,11 грн. обґрунтовані, відповідають обставинам справи та наявним матеріалам, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Згідно з ч. 4 ст. 94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Результат розгляду: granted