Рішення адміністративного суду від 2014-02-12 00:00:00+02

Державна податкова інспекція у Куйбишевському районі м. Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до фізичної особи - підприємця [PERSON] про припинення підприємницької діяльності. Доводи позовної заяви обгрунтовує тим, що ФОП [PERSON] не надає до податкового органу податкову звітність з 01.01.2000 року, тобто, більше одного року. Враховуючи наведене, податкова інспекція просить припинити підприємницьку діяльність ФОП [PERSON] на підставі ст. 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців». Ухвалою від 27.01.2014 року відкрите провадження у справі, розгляд справи здійснюється в порядку скороченого провадження суддею одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, відповідно до вимог ч. 4 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України. 29.01.2014 року відповідачу надсилалась копія ухвали про відкриття скороченого провадження у справі. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ухвала про відкриття провадження у справі повернута на адресу суду з відміткою «За зазначеною адресою не проживає». Відповідно до статі 37 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відмови адресата від одержання повістки особа, яка її доставляє, робить відповідну відмітку на повістці, засвідчує її власним підписом і негайно повертає до адміністративного суду. Особа, яка відмовилася одержати повістку, вважається такою, що її повідомлено про дату час і місце судового засідання. За таких обставин суд прийшов до висновку, що відповідач належним чином повідомлений про відкриття скороченого провадження. Заперечень проти позову у строки, встановлені ч. 3 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідач суду не надав. Згідно ч. 4 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне судове рішення. У разі недостатності повідомлених позивачем обставин або якщо за результатами розгляду поданого відповідачем заперечення суд прийде до висновку про неможливість ухвалення законного судового рішення без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу за загальними правилами цього Кодексу, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню. Враховуючи наведене, суд розглядає позовну заяву в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви, суд встановив. Фізична особа - підприємць [PERSON], зареєстрований в якості суб'єкта підприємницької діяльності, присвоєний ідентифікаційний код суб'єкта підприємницької діяльності в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обовязкових платежів № [NUMBER], місце проживання: [ADDRESS] (а.с. 4, 7). Згідно довідки про взяття на облік платника податків від 21.10.2013 року № 203 ФОП [PERSON] перебуває на обліку у ДПІ у Куйбишевському районі м. Донецька з 15.11.1995 року за № 11111 (а.с. 5). Як вбачається з акту камеральної перевірки ДПІ у Куйбишевському районі м. Донецька від 24.12.2013 року № 484/05-6-17-113/[NUMBER] ФОП [PERSON] податкові декларації і розрахунки по податках і зборах до податквого органу не надає з 01.01.2000 року (а.с. 6). Станом на 24.12.2013 року ФОП [PERSON] заборгованості перед бюджетом не має, про що свідчить акт камеральної перевірки ДПІ у Куйбишевському районі м. Донецька від 24.12.2013 року № 484/05-6-17-113/[NUMBER] (а.с. 6). Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом, в позовній заяві податковий орган просить припинити підприємницьку діяльність відповідача на підставі ст. 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців». Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Статтею19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав,свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ст. 41.2 Податкового кодексу України органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Відповідно до ст. 41.1 Податкового кодексу України контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи. Права податкового органу визначені статтею 20 Податкового кодексу України, відповідно до п. п. 20.1.37 п. 20.1 ст. 20 якого контролюючим органам надане право звертатися до суду щодо припинення юридичної особи та припинення фізичною особою - підприємцем підприємницької діяльності та/або про визнання недійсними установчих (засновницьких) документів суб'єктів господарювання. Згідно п. 67.2 ст. 67 Податкового кодексу України контролюючі органи в установленому законом порядку мають право звертатися до суду з позовними заявами про припинення юридичних осіб або підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців. Таким чином, позивач у справі - орган владних повноважень, який виконує владні управлінські функції у сфері оподаткування відносно платників податків та якому чинним законодавством надане право звертатись у встановлених законом випадках до суду з позовними заявами, які містять вимоги про припинення підприємницької діяльності. Підставою для припинення фізичної особи - підприємця у спорі, що розглядається, податковий орган визначає неподання відповідачем протягом року податкових декларацій та документів фінансової звітності. Відповідно до ст. 15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. Кожний з платників податків може бути платником податку за одним або кількома податками та зборами. Як зазначалось раніше, відповідач зареєстрований в якості суб'єкта підприємницької діяльності та перебуває на обліку платників податків у позивача. Статтею 16 Податкового кодексу України на платників податків покладені певні обов'язки, зокрема, платники податків зобов'язані вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів та подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів. Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи та не спростовано відповідачем, він не надає більше одного року до органу податкової служби документи податкової звітності. Відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а також фізичних осіб - підприємців регулює Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців». Частиною 2 статті 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» передбачені підстави для постановлення судового рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця є визнання фізичної особи - підприємця банкрутом; провадження нею підприємницької діяльності, що заборонена законом; неподання протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону; наявність в Єдиному державному реєстрі запису про відсутність фізичної особи - підприємця за зазначеним місцем проживання. Тобто однією з умов прийняття судового рішення про припинення юридичної особи є неподання податкових декларацій, документів фінансової звітності більше одного року. Оскільки відповідач не надає до органів доходів та сборів податкову звітність більше одного року, органам державної податкової служби надане право у встановлених законом випадках звертатись до суду з позовними заявами, які містять вимоги про припинення підприємницької діяльності, суд вважає, що позивач в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством, звернувся до суду з позовною заявою про припинення підприємницької діяльності такого суб'єкта господарювання, тому така позовна заява підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 49 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» суд, який постановив рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, у тому числі рішення про визнання фізичної особи - підприємця недієздатною або про обмеження її цивільної дієздатності, в день набрання таким рішенням законної сили направляє його копію державному реєстратору за місцем реєстрації фізичної особи - підприємця для внесення до Єдиного державного реєстру запису про судове рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця. Згідно абз. 9 ч. 1 ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України постанови суду, прийняті в порядку скороченого провадження, підлягають негайному виконанню. Відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати з відповідача не підлягають стягненню. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted