Рішення адміністративного суду від 2014-01-28 00:00:00+02

[PERSON] звернулась в суд з адміністративним позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 19.11.2013 року. Позивач свій позов обґрунтовує тим, що постановою серії АВ № 108491 від 19.11.2013 року її було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн. за порушення п.14.19 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 року № 2346-ІІІ, постанови КМУ від 29.05.2010 року № 878 «Про здійснення розрахунків за продані товари (надані послуги) з використанням спеціальних платіжних засобів». Зазначає, що нею двічі з установами банків укладалися договори про надання устаткування (пост-терміналу) у користування. Однак, у зв'язку з невигідним їх утриманням з ініціативи банку останній договір було розірвано, про що нею надавалися відповідні документи та пояснення заступнику начальника Луцької ОДПІ Головного управління Міндоходів у Волинській області Ткачуку А.М. Вважає, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Покликаючись на викладені обставини, просить визнати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 19.11.2013 року серії АВ № 108491 про притягнення її до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 1700 грн. протиправною, скасувати її та закрити провадження у справі. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала з підстав, наведених в позовній заяві і просить задовольнити їх. Представник відповідача Кметь О.П. в судовому засіданні проти позову заперечив. Суду пояснив, що відповідно до Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та постанови КМУ «Про здійснення розрахунків за продані товари (надані послуги) з використанням спеціальних платіжних засобів» відповідач, як суб'єкт господарювання, яка провадить діяльність у сфері продажу товарів, громадського харчування та послуг, зобов'язана забезпечити обов'язкове приймання спеціальних платіжних засобів для здійснення розрахунків за продані товари(надані послуги), оскільки заклад, який належить останній не підлягає до виключень, визначених п.2 зазначеної постанови КМУ. Останній договір, який був укладений між підприємцем та установою банку був розірваний 30.04.2012 року. На дату перевірки 11.11.2013 року інший договір про надання устаткування (пост-терміналу) у користування відповідачем не укладений, доказів того, що після розірвання такого договору [PERSON] здійснювала спроби укладання нового договору відповідачем не надано. Просить в позові відмовити. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає. З пояснень сторін, матеріалів справи судом встановлено, що 19.11.2013 року відносно позивача [PERSON] заступником начальника Луцької ОДПІ Головного управління Міндоходів у Волинській області Ткачуком А.М. винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.163-15 КУпАП, а саме: не забезпечено обов'язкове приймання спеціальних платіжних засобів для здійснення розрахунків за продані товари (надані послуги) в порушення п.14.19 ст.14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 року №2346-ІІІ та постанови КМУ «Про здійснення розрахунків за продані товари (надані послуги) з використанням спеціальних платіжних засобів» від 29.09.2010 року № 878. Позивач в судовому засіданні пояснила, що не заперечує проти використання електронних платіжних засобів, проте надання устаткування (пост-терміналу) у користування кафе «Флірт» є невигідним для банківської установи. Крім того вказала, що між нею та банком двічі укладалися договори про надання устаткування у користування, однак останній договір було розірвано з ініціативи банку 30.04.2012 року. На дату перевірки 11.11.2013 року інший договір про надання устаткування (пост-терміналу) у користування відповідачем не укладений, доказів того, що після розірвання такого договору [PERSON] здійснювала спроби укладання нового договору відповідачем не надано. Відповідно до п.14.19 ст.14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 року №2346-ІІІ, суб'єкти господарювання зобов'язані забезпечувати можливість здійснення держателями електронних платіжних засобів розрахунків за продані товари (надані послуги) з використанням електронних платіжних засобів не менше трьох платіжних систем, однією з яких є багатоемітентна платіжна система, платіжною організацією якої є резидент України. Постановою КМУ «Про здійснення розрахунків за продані товари (надані послуги) з використанням спеціальних платіжних засобів» від 29.09.2010 року № 878 визначено, що суб'єкти господарювання, які провадять діяльність у сфері продажу товарів, громадського харчування та послуг і які відповідно до закону використовують реєстратори розрахункових операцій, повинні здійснити перехід на обов'язкове приймання спеціальних платіжних засобів для здійснення розрахунків за продані товари (надані послуги) до кінця 2011 року. Заклад, який належить відповідачу [PERSON] не відноситься до закладів, які звільнені від обов'язкового приймання спеціальних платіжних засобів для здійснення розрахунків за продані товари, визначених п.2 зазначеної постанови КМУ. Частина 1 статті 163-15 КУпАП передбачає відповідальність за порушення порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), у тому числі перевищення граничних сум розрахунків готівкою, недотримання установлених законодавством вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів у виді накладення штрафу на фізичну особу - підприємця, посадових осіб юридичної особи від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У відповідності до ч.1 ст.72 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. На основі викладеного суд приходить до висновку, що підстави для скасування оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення, відсутні, тому в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити. На підставі ст.163-5 КУпАП,

Результат розгляду: denied