Рішення адміністративного суду від 2014-02-12 00:00:00+02

Командитне товариство "Аграрно-Торгова Фірма Макон і Компанія" зареєстроване юридичною особою, за юридичною адресою: 96000, АР Крим, м.Красноперекопськ, вул. Залізнична,11, ідентифікаційний код юридичної адреси 05489684. Наказом відповідача № 340 від 24.12.2013 року «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки КТ «Аграрно-Торгова Фірма Макон і Компанія», код в ЄДРПОУ 05489684 на підставі пп.78.1.4. п.78.1. ст.78 гл.8 р.2 ПК України, зокрема наказано: - провести документальну позапланову виїзну перевірку КТ «Аграрно-Торгова Фірма Макон і Компанія», код ЄДРПОУ 05489684 з питань дотримання вимог податкового законодавства при використанні спеціального режиму оподаткування з ПДВ у періоді з 01.01.2012 по 31.08.2013 року, тривалістю 5 робочих днів. - визначити термін проведення перевірки з 25.12.2013 р. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Згідно з п.п.20.1.4 п.20.1 ст. 20 КАС України, контролюючи органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення. Разом з тим, відповідно до п.73.3. ст.73 ПК України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження. Такий запит підписується керівником (заступником керівника) контролюючого органу і повинен містити перелік інформації, яка запитується, та документів, що її підтверджують, а також підстави для надіслання запиту. Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; 2) для визначення рівня звичайних цін на товари (роботи, послуги) під час проведення перевірок та в інших випадках, передбачених статтею 39 цього Кодексу; 3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків; 4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків податкової накладної покупцю або про порушення правил заповнення податкової накладної; 5) у разі проведення зустрічної звірки; 6) в інших випадках, визначених цим Кодексом. Запит вважається врученим, якщо його надіслано поштою листом з повідомленням про вручення за податковою адресою або надано під розписку платнику податків або іншому суб'єкту інформаційних відносин або його посадовій особі. Платники податків та інші суб'єкти інформаційних відносин зобов'язані подавати інформацію, визначену у запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження протягом одного місяця з дня, що настає за днем надходження запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом). У разі коли запит складено з порушенням вимог, викладених в абзацах першому та другому цього пункту, платник податків звільняється від обов'язку надавати відповідь на такий запит. Крім, цього згідно ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи. Відповідно до п.75.1.2. ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка. Порядок проведення документальних позапланових перевірок передбачений статтею 78 ПК України. Пунктом 78.1. ст.78 ПК України передбачені обставини для проведення документальної позапланової перевірки. Відповідно до оскаржуваного Наказу для проведення перевірки позивача стала обставина передбачена п.п.78.1.4. п.78.1. ст.78 ПК України, а саме виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту. Про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Суд зауважує, що не надання платником податків пояснення та їх документального підтвердження на письмовий запит контролюючого органу надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної позапланової перевірки, зокрема винесення Наказу про проведення перевірки. Позивач зазначає, що на його адресу не надходив письмовий запит відповідача, щодо витребування пояснень та їх документального підтвердження стосовно обставин, що свідчать про надання недостовірних даних що містяться у податкових деклараціях поданих платником податків, при цьому позивачем не заперечується факт отримання запиту контролюючого органу від 30.08.2013 року за № 881/10/22.3, у зв'язку з чим суд зазначає наступне. Як встановлено під час розгляду справи відповідачем 30.08.2013 року за № 881/10/22.3 було надіслано позивачу запит «Про надання інформації та її документального підтвердження», на який 04.10.2013 року позивачем за вих. № 103 надана відповідь, про те, що на підставі ст.73 ПК України позивач звільняється від обов'язку надавати відповідь на запит, оскільки запит складений з порушенням вимог, викладених в абзацах першому та другому пункту третього цієї статті. Крім цього позивач в даному листі зазначив, що інформація що запитується у підприємства (наявність земельних ділянок, наявність трудових ресурсів, основні постачальники та покупці, тощо) знаходяться у податкових деклараціях, що своєчасно подаються до податкової інспекції. Після чого, за вих. 114 від 18.11.2013 року позивачем надана деяка інформація на запит відповідача № 881/10/22.3 від 30.08.2013 р., що на думку суду свідчить про те, що позивач погодився з зазначеним запитом. Суд зазначає, що законодавцем передбачено право позивача надати контролюючому органу пояснення та їх документальне підтвердження, однак позивач не скористався цим правом та відмовився від надання в повному обсязі запитуваної інформації з документальним підтвердженням. Згідно вимог ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Таким чином, суд вважає, що відповідач при прийнятті оскаржуваного Наказу, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, врахував усі обставини, що мають значення при прийнятті рішень, на обов'язковість урахування яких прямо вказують законодавчі акти, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації, оскільки прийняв оскаржуваний Наказ, у зв'язку з ненаданням позивачем в повному обсязі інформації з документальним підтвердженням на письмовий запит відповідача від 30.08.2013 року. Посилання позивача на те, що на адресу підприємства не надходив ніякий запит, щодо витребування від позивача пояснень та їх документального підтвердження стосовно обставин, що свідчать про надання недостовірних даних що містяться у податкових деклараціях поданих платником податків, що в свою чергу позбавляє відповідача права приймати оскаржуваний Наказ, суд вважає неспроможними, оскільки по - перше позивачем був отриманий запит від 30.08.2013 р. за № 881/1-/22.3, по- друге інформацію яку витребував відповідач вищезазначеним запитом також на думку суду може стосуватися даних, що містяться у податкових деклараціях, при цьому позивач не скористувався правом, дати контролюючому органу пояснення та їх документальне підтвердження, посилаючись на невідповідність даного запиту вимогам визначеним в податковому кодексі, що також суд вважає неспроможним, оскільки під час розгляду справи позивачем надано лист від 18.11.2013 р. вих. № 114, в якому надана деяка інформація на вищезазначений запит. У зв'язку з чим, суд не вбачає підстав для задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності в порядку ст. ст. 69,70,86 КАС України, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню. Вступна та резолютивна частини постанови проголошені в судовому засіданні 12.02.2014 року. У повному обсязі постанову складено та підписано 17.02.2014 року.

Результат розгляду: denied