Рішення адміністративного суду від 2014-01-29 00:00:00+02

УПФУ в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області звернулося до суду із позовом, у якому просить визнати дії державного виконавця міського відділу ДВС Калуського міськрайоного управління юстиції Матіїва A.B. щодо винесення постанови про скасування процесуального документу від 24.12.2013р.- неправомірними та скасувати постанову про скасування процесуального документу (постанова про закінчення виконавчого провадження від 06.02.2013р. щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-а-3962/10). Позов мотивує тим, що 22.10.2012р. до управління ПФУ в м. Калуші та Калуському районі надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження від 19.10.2012р. щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-а-3962/10 від 11.10.2012р. про зобов'язання управління ПФУ в м. Калуші провести нарахування та виплату на користь [PERSON], передбаченого ст. 6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" підвищення до пенсії як дитині війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, обчисленої, виходячи з вимог ч.1 ст.28 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за період з 09.06.2010р. з урахуванням проведених виплат. На виконання даної постанови, розпорядженням управління ПФУ в м. Калуші та Калуському районі від 11.12.2012р. № 127308, [PERSON] було проведено перерахунок недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «дітям війни», про що було повідомлено відділ ДВС листом від 01.02.2013р. № 1057/06 та додано копію розпорядження та протоколу. 06.02.2013р. на підставі даного листа державним виконавцем було винесено постанову про закриття виконавчого провадження відповідно до п.11 ч.1 ст. 49, ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження». 24.12.2013р. державним виконавцем Матіївим A.B. винесено постанову про скасування процесуального документу, яким скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 06.02.2013р., та постанову про поновлення виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-а-3962/10, виданого 11.10.2012р. Проте, покладені судом зобов'язання вчинити дії щодо проведення перерахунку недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни» [PERSON] виконані управлінням Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі в порядку, встановленому судовим рішенням, та в межах повноважень, покладених на управління Фонду. Виплата донарахованої суми, яка перевищує бюджетні призначення на поточний рік, буде здійснена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України. Пенсійний фонд України за рахунок коштів Державного бюджету України реалізує бюджетну програму КПКВК 2506020 "Дотація на виплату пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за різними пенсійними програмами", згідно з якою Пенсійному фонду виділені бюджетні асигнування для виплати пенсій у розмірах, визначених законодавством. Головним розпорядником коштів за цією програмою є Міністерство соціальної політики України, розпорядником нижчого рівня - Пенсійний фонд України. Враховуючи наведене, через відсутність фінансового ресурсу УПФУ в м.Калуші та Калуському районі не має можливості провести виплату нарахованих коштів. Тому, позивач просить позов задоволити у повному обсязі. Представник відповідача подав до суду заперечення, в якому просить в задоволенні позову відмовити зважаючи на те, що, державним виконавцем правомірно, у межах наданих повноважень, винесено постанову про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, адже рішення Калуського міськрайонного суду, згідно якого зобов'язано УПФУ вчинити дії щодо проведення перерахунку та виплати недоплаченої щомісячної допомоги «Дітям війни» [PERSON], не виконано в повному обсязі - проведено тільки перерахунок, але не виплачено перераховану суму. Посилання позивача на те, що УПФУ не є розпорядником коштів та не має змоги провести виплату нарахованих коштів зовсім не означає, що державний виконавець на підставі розпорядження про перерахунок зобов'язаний закінчити виконавче провадження. Крім того, відповідно до ст.2 ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду, боржником за якими є державний орган, державні підприємство, установа, організація. Таким чином, відділ ДВС Калуського МРУЮ вважає позовну заяву УПФУ в м. Калуші та Калуському районі безпідставною, а мотиви, викладені в ній, необґрунтованими та незрозумілими. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить суд його задоволити. Представник відповідача подав заяву про розгляд справи без його участі, просить в задоволенні позову відмовити з підстав, наведених у запереченні. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача, в судове засідання не з'явився з невідомих для суду причин, хоча, про час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку. Клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило, тому суд вважає за можливе розгляд справи провести без його участі. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Нормативними приписами ч. 1 ст. 181 КАС України встановлено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також, якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Як передбачено ч. 1 і ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та пред'явлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення. Судом встановлено, що 19.10.2012 року державним виконавцем міського відділу ДВС Калуського МРУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-а-3962/10 від 11.10.2012 р. про зобов'язання управління ПФУ в м. Калуші провести нарахування та виплату на користь [PERSON] передбаченого ст.6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" підвищення до пенсії як дитині війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, обчисленої виходячи з вимог ч. 1 ст. 28 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за період з 09.06.2010 р. з урахуванням проведених виплат (а.с. 4). Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом. Державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право накладати стягнення у вигляді штрафу на громадян і посадових осіб у випадках, передбачених Законом. Згідно вимог ЗУ "Про виконавче провадження", виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів. Примусове виконання рішень судів покладається на державну виконавчу службу. Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених даним Законом заходів для примусового виконання рішень і в повному обсязі вчинити виконавчі дії. Зі змісту ЗУ "Про виконавче провадження" слідує, що державний виконавець повинен прийняті всі належні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення суду. 17.10.2013 р. державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 49, ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», так як згідно розпорядження УПФУ № 127308 від 11.12.2012 р. перерахунок здійснено (а.с. 34). Як вбачається з постанови начальника відділу ДВС Калуського МРУЮ від 24.12.2013 року про проведення перевірки виконавчого провадження, вище зазначену постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження скасовано, оскільки виконавцем не вжито всіх заходів відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження». (а.с. 35). Стаття 83 ЗУ «Про виконавче провадження» надає право начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ. На підставі даної постанови, 24.12.2013 р. державним виконавцем Матіївим A.B. винесено постанову про скасування процесуального документу, яким скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 17.10.2013 р. (а.с. 11) та винесено постанову про поновлення виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-а-3962/10, виданого 11.10.2012р. (а.с.12). Такими повноваженнями державний виконавець наділений згідно ст. 51 ЗУ «Про виконавче провадження». Частиною 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено вичерпний перелік підстав для закінчення виконавчого провадження. Зокрема, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (п. 8 ч. 1 ст. 49 вказаного Закону). Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. У відповідності до положень ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України i є обов'язковими до виконання на всій території України. За приписами ст. 255 КАС України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб i підлягає виконанню на всій території України. Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області зобов'язано не тільки здійснити перерахунок пенсії [PERSON], але виплатити таку з нарахуванням щомісячної надбавки до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, встановленої ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з 09.06.2010 року. Таким чином, належним виконанням судового рішення зі сторони управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі є перерахунок пенсії та її виплата. Як встановлено судом, розпорядженням управління ПФУ в м. Калуші та Калуському районі від 11.12.2012р. № 127308 [PERSON] було проведено перерахунок недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «дітям війни», сума в даний час не виплачена та буде направлена на виплату пенсії після фінансування з Державного бюджету України (а.с. 6). У відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини в п. 40 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов'язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін. Відповідно до п. 38 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Жовнер проти України» державний орган не може посилатися на відсутність коштів щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням. Аналіз вищенаведених рішень Європейського суду з прав людини дозволяє дійти висновку, що недостатність обсягу фінансування на виплату нарахованої [PERSON] суми пенсії не може вважатись поважною причиною для невиконання Управлінням Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі у повному обсязі постанови Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області і служити підставою для закінчення виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду, яке набрало законної сили. Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Враховуючи наведене, суд вважає, що постанова державного виконавця від 24.12.2013 року про скасування процесуального документу - постанови про закінчення виконавчого провадження від 17.10.2013 р. щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-а-3962/10 - була винесена відповідно до закону, обґрунтовано і в межах повноважень державного виконавця. А, тому, вимоги позивача суд вважає безпідставними. Крім того, суд звертає увагу на те, що у позовній заяві позивач вказує, що «державний виконавець неправомірно виніс постанову про закінчення виконавчого провадження…», тобто, заперечуючи сам собі. Наявні суперечності та неточності і в прохальній частині адміністративного позову, а саме, позивач просить скасувати постанову про скасування постанови від 06.02.2013 р., проте, постановою від 24.12.2013 р. державний виконавець скасував постанову про закінчення виконавчого провадження від 17.10.2013 р. Також, всупереч вимогам ст. 1 КАС України, позивачем жодним чином не обґрунтовано неправомірності винесення державним виконавцем постанови від 24.12.2013 р. про скасування процесуального документу. Таким чином, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного, ст.ст. 19, 124 Конституції України, ст.ст. 11, 49, 51, 83, 87 Закону України «Про виконавче провадження»,

Результат розгляду: denied