Рішення адміністративного суду від 2014-02-04 00:00:00+02

Позивач звернулася до суду з позовом до Відділу зони ЧАЕС Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Київській області (далі - ВЗ ЧАЕС ГУ МВС України в Київській області) про зобов'язання відповідача видати довідку та зробити перерахунок заробітної плати за період роботи при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. В обґрунтування позову зазначає наступне. У 1986-1987 роках вона працювала начальником фінансової частини у Прип'ятському міському відділі внутрішніх справ в Київській області. З вересня 1986 року по березень 1987 року отримувала надбавку в розмірі 25 % заробітку за особливі умови праці. Тривалість робочого часу в зоні ЧАЕС становила по 6 годин щоденно. На початку 2012 року вона звернулася до відповідача із проханням видати довідку про заробітну плату за період перебування у зоні відчуження Чорнобильської АЕС для перерахунку їй пенсії з урахуванням чинного законодавства. Відповідачем на підставі облікових даних по заробітній платі, що зберігаються у даному підрозділі, 23 березня 2012 року видана довідка № 210 про заробітну плату за період перебування в зоні відчуження Чорнобильської АЕС, з якою позивач категорично незгодна. Дана довідка не враховує заробітної плати позивача за вересень-грудень 1986 року, а також не обчислення заробітку за січень-березень 1987 року проведено без врахування надбавку в розмірі 25 % заробітку за особливі умови праці. Позивач просить визнати довідки № 210 від 22 березня 2012 року та № 250 від 03 квітня 2012 року, видані ВЗ ЧАЕС ГУ МВС України в Київській області недостовірними. Зобов'язати ВЗ ЧАЕС ГУ МВС України в Київській області видати нову довідку встановленої форми про заробітну плату позивача у зоні відчуження Чорнобильської АЕС (враховуючи надбавку за особливі умови праці та кратність « 4») за вересень-грудень 1986 року, січень-березень 1987 року. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, надавши пояснення аналогічні викладеним у позові та просили його задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, зазначивши що довідки за № 210 та 250 були видані позивачу з урахуванням діючого законодавства. Інших даних про розміри заробітної плати [PERSON] за вказаний період немає. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Позивач, [PERSON] обіймала посаду начальника фінансової частини відділу внутрішніх справ Прип'ятського міськвиконкому з 01 вересня 1986 року згідно наказу начальника МВВС № 47 від 01 вересня 1986 року (а.с. 11), а з 20 жовтня 1986 року згідно наказу УВС Київського облвиконкому № 264 о/с від 24 жовтня 1986 року (а.с. 10). Відповідно до довідок відділу внутрішніх справ Прип'ятського міськвиконкому від 24 січня 1987 року та 27 березня 1987 року [PERSON], як начальник фінчастини, виконувала службові обов'язки в зоні Чорнобильської АЕС в м. Чорнобиль і їй має бути виплачено по місцю штатної посади грошове утримання (заробітна плата) за період 5,6,9-12 (грудня) 1986 року, 5-10, 20-24 січня 1987 року, 23-27 лютого 1987 року, 20, 23-27 березня 1987 року у відповідності з пунктом 2 наказу МВС СРСР від 11 травня 1986 року і пунктом 3 наказу МВС СРСР від 30 червня 1986 року (а.с. 7). Позивач має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), про що свідчить посвідчення серії [NUMBER] від 02 квітня 2003 року, видане Київською обласною державною адміністрацією (а.с. 3). Згідно з частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Конституція України у статті 46 встановлює, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначений Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідно до статті 70 Закону громадяни, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, мають право захищати у відповідних державних, судових органах, зокрема, свої законні інтереси. Суд вважає, що відповідач не довів правомірність своїх дій щодо видачі позивачу оскаржуваних довідок саме такого змісту. По-перше, відповідачем було видано позивачу довідку № 1565 від 15 листопада 2002 року, відповідно до якої [PERSON] за роботу в населених пунктах зони відчуження, м. Чорнобиль, з 05 грудня 1986 року по 27 березня 1987 року по місцю роботи Прип'ятський ГОВД на посаді нач. Фінансової частини посадовий оклад 180 руб. виплачена заробітна плата в сумі 560 руб. 35 коп. з урахуванням коефіцієнта 3 (а. с. 84). Вказана довідка була подана позивачем до органів пенсійного забезпечення для нарахування пенсії і знаходиться в матеріалах її пенсійної справи до цього часу як чинний документ. По-друге, у листі Міністерства праці та соціальної політики України від 13 квітня 2001 року № 03-3/1652-018-2 «Про оплату праці у зоні відчуження ЧАЕС у 1986-1990 років осіб, які виконували робот, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища» зазначено, що листом Держкомпраці УРСР від 13 червня 1989 року № 10-769 повідомлено, що Рада Міністрів СРСР зняла гриф «секретно» з постанов ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07 травня 1986 року N 524-156, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 року № 665-195, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29 грудня 1987 року № 1497-378, розпоряджень від 3 вересня 1986 року № 1767-рс і від 11 грудня 1986 р. № 2488-рс. Повідомлялось також, що розсекречуються прийняті до виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 8 травня 1986 року № 168-5, від 10 червня 1986 р. №207-7, розпорядження Ради Міністрів УРСР від 10 вересня 1986 року № 530-рс, від 16 грудня 1986 року № 694-рс, від 6 січня 1988 р. № 12-рс та листи Держкомпраці УРСР, якими доводились зазначені рішення Ради Міністрів УРСР: № 4с від 9 травня 1986 року, № 58с від 11 червня 1986 року, № 132с від 16 вересня 1986 року, № 179с від 25 грудня 1986 року, № 8с від 22 січня 1988 року. Знято гриф секретності з низки інших нормативних актів, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС. Постанова Кабінету Міністрів СРСР та ВЦРПС «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення, працівників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища» від 05 жовтня 1986 року № 665-195 передбачає встановлення за працівниками, направленими для виконання робіт, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища, збереження середньої заробітної плати. Оплата праці робітників і службовців (відряджених у зону ЧАЕС та призваних на військові збори), за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, відповідно до абзацу четвертого підпункту 1 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року N 207-7 (абзац четвертий пункту 1 постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 року N 665-195) провадилась у III, II, I зонах небезпеки у 4-кратному, 3-кратному та 2-кратному розмірі (із врахуванням 100 % тарифної ставки), виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи. Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 р. № 665-195 «Про оплату праці і матеріальне забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища» (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 р. № 207-7) оплата праці працівників підприємств, організацій і установ (надалі - підприємств), розташованих у зоні ЧАЕС, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, повинна провадитись з дня аварії в розмірах, передбачених розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 р. № 964 - у III, II, I зонах небезпеки у 5-, 4-, 3-кратному розмірах в порівнянні з нормами, встановленими діючим законодавством. Пунктом 1 Постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 524-156 «Про умови оплати праці й матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської АЕС» передбачено підвищення тарифних ставок (посадових окладів) працівників підприємств і організацій, безпосередньо зайнятим на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, до 100%. Відповідно до постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 153/10-43 премія за роботу в зоні ЧАЕС виплачувалась у відповідності з діючими на підприємстві системами преміювання. Встановлені граничні розміри премій було дозволено підвищувати до 60 % тарифної ставки (окладу) на місяць (підпункт 4 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року N 207-7). Виходячи з пункту 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР, ВЦРПС № 524-156 від 07 травня 1986 року, пунктів 1,4 постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС № 665-195 від 05 червня 1986 року, пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних Спілок № 207-7 від 10 червня 1986 року, оплата за роботу у зонах небезпеки провадитися з урахуванням кратності зони небезпеки по тарифній ставці (посадовий оклад + оклад за спеціальне звання), підвищеної у два рази (наказ МВС СРСР № 0130 від 11 травня 1986 року та № 0189 від 30 червня 1986 року, вказівка МВС СРСР № 35з від 30 травня 1986 року. Крім того, постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07 жовтня 1986 року № 153/10-43 встановлено, що працівникам, безпосередньо зайнятим на роботах по усуненню наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, премії, заохочення й винагороди нараховувати відповідно до діючих положень на збільшені, згідно п. 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 524-156 тарифні ставки (відрядні розцінки) і посадові оклади. Оскільки статтею 3 Закону України «Про правонаступництво України» передбачено, що закони та інші нормативні акти відповідних установ СРСР діють на території України, якщо вони не суперечать законам України, прийнятим після проголошення незалежності України. Порядок та умови оплати праці осіб, що приймали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, крім перерахованих вище, іншими нормативними актами не передбачені, отже, вони є діючими на цей час. Згідно вимог статті 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Крім того, невідповідність оскаржуваних довідок фактично було визнано і самим відповідачем, що вбачається з копій документів пенсійної справи [PERSON], наданих на запит суду УПФУ у Богуславському районі Київської області. Так в матеріалах пенсійної справи [PERSON] містяться довідки № 498 від 26 червня 2012 року та № 616 від 03 вересня 2012 року, видані відповідачем позивачу, які за формою відповідають оскаржуваним, а за змістом відрізняються. Зокрема, довідка про заробіток для обчислення пенсії № 250 від 03 квітня 2012 року не відповідає довідці про заробіток для обчислення пенсії № 498 від 26 червня 2012 року в наступних позиціях: збільшено суму заробітку з розшифруванням у гривнях за січень та березень 1987 року, та, відповідно, збільшено заробіток, який враховується при обчисленні пенсії саме в довідці, яка видавалася пізніше. Довідка № 616 від 03 вересня 2012 року в порівнянні з аналогічною за формою довідкою № 210 від 22 березня 2012 року містить інші дані в позиція: сума виплаченої заробітної плати - 689 крб. 22 коп. проти 636 крб. 53 коп. З урахуванням зазначеного позивачу повинні бути видані довідки встановленої форми на підставі первинних документів, якими є розрахунковий лист за 1986 рік та довідки відділу внутрішніх справ Прип'ятського міськвиконкому від 24 січня 1987 року та 27 березня 1987 року з урахуванням всіх зазначених вище нормативно-правових актів, що регламентують порядок оплати праці у зоні відчуження ЧАЕС у 1986-1990 років осіб, які виконували робот, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС. Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином, відповідач у даних правовідносинах діяв у межах повноважень, але не у спосіб, що передбачений діючим законодавством, у зв'язку із чим суд вважає позов обґрунтованим. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted