Рішення адміністративного суду від 2014-03-18 00:00:00+02

До суду звернувся [PERSON] з адміністративним позовом до Управління охорони здоров'я Одеської обласної державної адміністрації та відповідно до заяви про збільшення позовних вимог від 25.02.2014 року просив визнати дії відповідача протиправними у частині переадресування запиту позивача до публічної інформації до не розпорядника інформації у визначенні Закону України «Про доступ до публічної інформації» та зобов'язати відповідача надати інформацію на запит позивача до публічної інформації у термін передбачений Законом України «Про доступ до публічної інформації» до відповідного у визначенні Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядника інформації. Позовні вимоги мотивовано тим, що 27.08.2013 року позивач направив на адресу Управління охорони здоров'я Одеської обласної державної адміністрації запит до публічної інформації, а саме: надати йому копію свідоцтва про атестацію у сфері поширення державного метрологічного нагляду територіальної повірочної дозиметричної лабораторії КУ «Одеська обласна клінічна лікарня». Однак, відповіді на цей запит він не отримав, та лише з листа за підписом начальника Управління охорони здоров'я Одеської обласної державної адміністрації від 01.11.2013 року № 48 позивачу стало відомо, що вказаний запит був надісланий для виконання до КУ «Одеська обласна клінічна лікарня». Позивач не погоджується з тим, що його запит був переадресований до КУ «Одеська обласна клінічна лікарня», він вважає, що вказана комунальна установа не є розпорядником запитуємої ним публічної інформації у відповідності до вимог ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» та позивач не повинен був надсилати його запит до КУ «Одеська обласна клінічна лікарня», а повинен був надіслати до іншої установи, яка дійсно є розпорядником запитуємої публічної інформації. Позивач у відкритому судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача у відкритому судовому засіданні позов не визнав та просив суд відмовити в його задоволенні, посилаючись на обставини викладені в письмових запереченнях. Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, судом встановлено наступне. 27.08.2013 року позивач направив на адресу Управління охорони здоров'я Одеської обласної державної адміністрації запит до публічної інформації, в якому просив надати йому копію свідоцтва про атестацію у сфері поширення державного метрологічного нагляду територіальної повірочної дозиметричної лабораторії КУ «Одеська обласна клінічна лікарня». Цей запит був отриманий Управлінням охорони здоров'я Одеської обласної державної адміністрації, що не заперечувалось відповідачем та відповідно до резолюції керівництва управління від 30.08.2013 року був направлений для виконання до КУ «Одеська обласна клінічна лікарня». З пояснень позивача судом встановлено, що КУ «Одеська обласна клінічна лікарня» надало позивачу відповідь на цей запит, але не в повному обсязі, оскільки копія свідоцтва, що запитувалась, надана не була. Проаналізувавши наявні матеріали справи, законодавство, що регулює спірні правовідносини, розглянувши доводи, на яких ґрунтується позовна заява та письмові заперечення, обставини справи у їх сукупності, суд вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Відповідно до ст.1 Закону України "Про доступ до публічної інформації", публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом. Згідно з ст. 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації», доступ до інформації забезпечується шляхом: 1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; 2) надання інформації за запитами на інформацію. Частиною 1 ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: 1) суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків; 4) суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них. Відповідно до ч. 2, 3 вказаної статті Закону, до розпорядників інформації, зобов'язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб'єкти господарювання, які володіють:1) інформацією про стан довкілля; 2) інформацією про якість харчових продуктів і предметів побуту; 3) інформацією про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров'ю та безпеці громадян; 4) іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією). На розпорядників інформації, визначених у пунктах 2, 3, 4 частини першої та в частині другій цієї статті, вимоги цього Закону поширюються лише в частині оприлюднення та надання відповідної інформації за запитами. Позивач запитував у Управління охорони здоров'я Одеської обласної державної адміністрації інформацію про надання йому копії свідоцтва про атестацію у сфері поширення державного метрологічного нагляду територіальної повірочної дозиметричної лабораторії КУ «Одеська обласна клінічна лікарня». Дослідивши Положення про Управління охорони здоров'я Одеської обласної державної адміністрації, затверджене розпорядженням голови Одеської обласної державної адміністрації від 15.02.2013 року № 129/А-2013, судом встановлено, що в повноваження Управління не входить видача таких свідоцтв та ведення їх обліку, також інші завдання з питань метрологічної діяльності, а отже вказане управління не є розпорядником даної публічної інформації у розумінні ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації». Відповідно до ч. 3 ст. 22 даного Закону, розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов'язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником. Судом встановлено, що відповідач направив запит позивача до КУ «Одеська обласна клінічна лікарня» з урахуванням того, що повірочна дозиметрична лабораторія є структурним підрозділом вказаної комунальної установи та повинна володіти запитуємою інформацією. Суд вважає, що відповідач правомірно надіслав запит позивача на адресу КУ «Одеська обласна клінічна лікарня», а посилання позивача на те, що дана комунальна установа не є розпорядником публічної інформації у розумінні ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» не заслуговують на увагу, з наступних підстав. Так, відповідно до ст. 20 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», державний метрологічний контроль і нагляд стосовно засобів вимірювальної техніки та методик виконання вимірювань поширюється на вимірювання, результати яких використовуються під час, в тому числі: робіт із забезпечення охорони здоров'я та робіт із забезпечення захисту життя та здоров'я громадян. Згідно з ст. 21 цього Закону, до державного метрологічного контролю належать: уповноваження та атестація у державній метрологічній системі; державні випробування засобів вимірювальної техніки і затвердження їх типів; державна метрологічна атестація засобів вимірювальної техніки; повірка засобів вимірювальної техніки. До державного метрологічного нагляду належать: державний метрологічний нагляд за забезпеченням єдності вимірювань; державний метрологічний нагляд за кількістю фасованого товару в упаковках. Відповідно до ст. 22 вказаного Закону, уповноваження у державній метрологічній системі (далі - уповноваження) здійснюється відповідним органом з метою документального засвідчення компетентності і права підприємства та організації чи їх окремого підрозділу проводити державні випробування і повірку засобів вимірювальної техніки та атестацію методик виконання вимірювань. В свою чергу, атестація у державній метрологічній системі (далі - атестація) здійснюється відповідним органом з метою документального засвідчення компетентності і права підприємства та організації чи їх окремого підрозділу проводити калібрування засобів вимірювальної техніки та вимірювання. Уповноваження і атестація та оформлення їх результатів проводяться у порядку, встановленому нормативно-правовими актами ЦОВМ. Рішення щодо уповноваження та атестації приймає відповідно керівник органу з уповноваження або атестації. У разі прийняття рішення про уповноваження або атестацію заявнику видається відповідно свідоцтво про уповноваження або атестацію встановленого ЦОВМ зразка, яке має строк дії до п'яти років. Відповідно до ст. 23 цього Закону, органами з уповноваження на проведення державних випробувань та повірки засобів вимірювальної техніки є ЦОВМ, на проведення атестації методик виконання вимірювань - ЦОВМ та метрологічні центри (далі - органи з уповноваження). Згідно з ч. 2 цієї статті Закону, ЦОВМ здійснюється уповноваження, в тому числі: повірочних лабораторій підприємств та організацій - на проведення повірки засобів вимірювальної техніки. В статті 25 цього Закону перелічені обов'язки уповноважених або атестованих організацій, до яких входить: додержуватися вимог нормативно-правових актів і нормативних документів з метрології, відповідно до яких вони були уповноважені або атестовані; посилатися на уповноваження або атестацію тільки стосовно тих робіт, на здійснення яких їх уповноважено або атестовано; оплачувати всі роботи, пов'язані з їх уповноваженням або атестацією; припинити посилання на уповноваження або атестацію у своїй документації та рекламі у разі тимчасового зупинення дії або визнання недійсним свідоцтва про уповноваження або атестацію. Таким чином, з правового аналізу вище приведених положень Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» вбачається, що повірочні дозиметричні лабораторії, маючи відповідне свідоцтво про атестацію є атестованими організаціями, які наділені законом певними обов'язками у сфері державного метрологічного нагляду, а отже є особами, які виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно з законом або договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, які відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» є розпорядниками інформації. Також, суд погоджується з думкою відповідача, що КУ «Одеська обласна клінічна лікарня» підпадає до числа розпорядників інформації, в тому числі з підстав, передбачених п. 4 ч. 2 вказаної статті Закону. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем не було допущено здійснення протиправних дій у частині переадресування запиту позивача до публічної інформації до не розпорядника інформації у визначенні Закону України «Про доступ до публічної інформації», тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Враховуючи, що суд дійшов висновку про відсутність протиправності в діях відповідача, суд вважає, що й відсутні правові підстави для зобов'язання відповідача надати інформацію на запит позивача до публічної інформації у термін передбачений Законом України «Про доступ до публічної інформації» до відповідного у визначенні Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядника інформації, а тому позовні вимоги в цій частині, також не підлягають задоволенню. Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно з ч.1 ст.69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 94 КАС України. З огляду на вищевикладене, відповідно до положень Закону України "Про доступ до публічної інформації",

Результат розгляду: denied