Рішення адміністративного суду від 2014-01-15 00:00:00+02

Роменський міськрайонний центр зайнятості (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту -відповідач, [PERSON]), в якому просить суд: - стягнути незаконно отриману допомогу по безробіттю в розмірі 5560,99 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 20.02.2013 року [PERSON] звернулась до позивача за сприянням у працевлаштуванні і в той же день була зареєстрована як шукаюча роботу. 27.02.2013 р. за поданою нею письмовою заявою отримала статус безробітної, з одночасним призначенням їй виплати допомоги по безробіттю. В листопаді 2013 р. при звірці бази даних Пенсійного фонду та служби зайнятості встановлено, що [PERSON] під час перебування на обліку у центрі зайнятості як безробітна була зареєстрована як фізична особа-підприємець. Згідно свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, [PERSON] зареєстрована як фізична особа-підприємець з 07.05.2002 р. і по теперішній час. Про те, що [PERSON] на момент реєстрації в центрі зайнятості була зареєстрована як приватний підприємець, позивача не повідомила, навпроти, у письмових заявах зазначала, що не є суб'єктом підприємницької діяльності. Отже, позивач вважає, що за час перебування на обліку як безробітна відповідачем незаконно отримано 5560,99 грн. допомоги по безробіттю, а саме: за період з 20.02.2013 р. по 31.08.2013 р. їй виплачена допомога по безробіттю в сумі 5479,62 грн. та проведені витрати на її професійне навчання відповідно до договору №185313032700001 від 27.03.2013 р. в сумі 81,37 грн., яку відповідно просить стягнути у судовому порядку. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили відмовити у їх задоволенні, мотивуючи тим, що на день реєстрації [PERSON] в центрі зайнятості як безробітної вона вже не була зареєстрована як фізична особа-підприємець. Заслухавши доводи сторін по справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.02.2013 року [PERSON] звернулась до позивача за сприянням у працевлаштуванні і в той же день була зареєстрована як шукаюча роботу. 27.02.2013 р. [PERSON] отримала статус безробітної, з одночасним призначенням їй виплати допомоги по безробіттю (а.с. 6,7,8). В листопаді 2013 р. при звірці бази даних Пенсійного фонду та служби зайнятості позивачем встановлено, що [PERSON] під час перебування на обліку у центрі зайнятості як безробітна була зареєстрована як фізична особа-підприємець. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд виходить з того, що позивачем не доведено факту реєстрації відповідачки приватним підприємцем під час реєстрації та під час перебування на обліку в Роменському міськрайонному центрі зайнятості населення. Посилання представника позивача на лист Управління пенсійного фонду України в м.Ромнах та Роменському районі Сумської області згідно якого встановлено, що відповідачка перебуває на обліку в управлінні як фізична особа підприємець з 31.05.2002 року, суд не приймає до уваги, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Згідно ч.4 ст.70 Кодексу адміністративного судочинства Україниобставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору. За змістом п.4 ч.1 ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" визначено, що єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців автоматизована система збирання, накопичення, захисту, обліку та надання інформації про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців - документ, що містить відомості про юридичну особу або її відокремлені підрозділи, або фізичну особу - підприємця, визначені цим Законом, і використовується для їх ідентифікації під час провадження господарської діяльності та відкриття рахунку в банку Суд вважає, за необхідне зазначити, що в даному випадку належним доказом підтвердження факту реєстрації на час постановки та перебування на обліку у центрі зайнятості є саме довідка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Згідно Довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 04.09.2013 р. щодо [PERSON] відсутні відомості у зазначеному реєстрі, записів про проведення реєстраційних дій не знайдено (а.с. 12). Відповідно до ч.1 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" визначено статус відомостей Єдиного державного реєстру, а саме якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Відповідно до ч. 3 ст. 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця. Крім того, згідно довідки Роменської ОДПІ [PERSON] не має обов'язків по сплаті податків і зборів (обов'язкових платежів) і знята з обліку як платник податків 25.10.2002 р. (а.с. 24). Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивачем не доведено факту реєстрації відповідачки приватним підприємцем під час реєстрації та під час перебування на обліку в Роменському міськрайонному центрі зайнятості населення, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Результат розгляду: denied