Рішення адміністративного суду від 2014-01-16 00:00:00+02

Позивач, Фізична особа - підприємець [PERSON], звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області від 07.06.2013 року № 0002481720 по податку на додану вартість на загальну суму 109377,50 грн. в тому числі ПДВ 87502 грн. та штраф 21875,50 грн., від 07.06.2013 року № 0002471720 по податку з доходів фізичних осіб на загальну суму 89481,68 грн., в тому числі податок з доходів 71585,34 грн. та штраф у розмірі 17896,34 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що відповідачем була проведена документальна планова виїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.12.2012 року. На підставі вказаного акту перевірки №1993/1720/[NUMBER] від 24.05.2013 року відповідачем було прийняті оскаржувані податкові повідомлення - рішення № 0002481720 від 07.06.2013 року та № 0002471720 від 07.06.2013 року. Обставини, які викладені в акті перевірки, неправомірно кваліфіковані як порушення, що передбачені ст. 177 та ст.198 Податкового кодексу України, вищевказані порушення встановлено відповідачем при довільному трактуванні норм права та при грубому порушенні норм податкового законодавства. В основу встановленого відповідачем у висновках акту перевірки є викладені в акті перевірки висновки з приводу відсутності реальності здійснення господарських операцій позивачем по взаємовідносинам з ТОВ "ВІП Союз", ТОВ "Сан Брідж", ТОВ "Металург-2010", ТОВ "Івітек ТТК", ПП "Райком", ТОВ "УФК "Тритон" та ТОВ "НВФ "Електросервіс". Позивач не погоджується з вказаним висновком відповідача та зазначає, що обґрунтування відповідачем відсутності реальності господарських операцій між позивачем та його контрагентом у перевіряємому періоді з підстав вказаних вище не ґрунтується на нормах діючого законодавства України та свідчить про поверхневе проведення перевірки. У зв'язку із чим, позивач вважає, що податкові повідомлення - рішення № 0002481720 від 07.06.2013 року та № 0002471720 від 07.06.2013 року є протиправним та підлягає скасуванню, у зв'язку з чим просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, зазначив, що порушення, встановлені в ході перевірки позивача, зафіксовані належним чином в акті перевірки, підставою для винесення спірного податкового повідомлення - рішення слугував відображений в акті перевірки висновок про отримання інформації щодо визнання іншим органом державної податкової служби нікчемними угод укладених з ТОВ "ВІП Союз", ТОВ "Сан Брідж", ТОВ "Металург-2010", ТОВ "Івітек ТТК", ПП "Райком", ТОВ "УФК "Тритон" та ТОВ "НВФ "Електросервіс", у зв'язку із чим просив у задоволенні позову відмовити. Таке твердження відповідач мотивує тим, що податковими органами на обліку, в яких знаходяться контрагенти позивача були складені акти про неможливість проведення зустрічної звірки, якими зафіксовано відсутність ознак реальності вчинення господарських операцій із контрагентами. У зв'язку із чим просив у задоволенні позову просив відмовити. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, судом встановлено наступне. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем була проведена документальна планова виїзна перевірка з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства Фізичної особи-підприємця [PERSON], результати якої оформлені актом №1993/1720/[NUMBER] від 24.05.2013 року (т.1 а.с.16-52) . Перевіркою встановлено порушення п. 177.2, п.177.4 ст. 177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями), у результаті чого донараховано податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності у 2011-2012 роках на загальну суму 71585,34 грн.; п. 198.4 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями), у результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 87502,00 грн.; п. 44.6 ст. 44 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (зі змінами та доповненнями), за виявлені порушення передбачено застосування штрафної санкції ( т. 1 а.с. 52). На підставі вказаного акту перевірки №1993/1720/[NUMBER] від 24.05.2013 року відповідачем були прийняті податкові повідомлення - рішення від 07.06.2013 року №0002481720 про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем у розмірі 87502 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 21875,5 грн. (т. 1 а.с. 54) та податкове повідомлення-рішення від 07.06.2013 року №0002471720 про збільшення грошового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб за основним платежем у розмірі 71585,34 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 17896,34 грн. (т. 1 а.с. 55). З дослідженого акту перевірки №1993/1720/[NUMBER] від 24.05.2013 року судом встановлено, що фактичною підставою для відображення в акті порушень і винесення спірних податкових повідомлень-рішень слугував викладений в акті висновок відповідача про не підтвердження реальності здійснення господарських відносин, укладених позивачем з ТОВ "ВІП Союз", ТОВ "Сан Брідж", ТОВ "Металург-2010", ТОВ "Івітек ТТК", ПП "Райком", ТОВ "УФК "Тритон" та ТОВ "НВФ "Електросервіс". Ці висновки зроблені податковим органом на підставі акту ДПІ у Печерському районі м. Києва "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "ВІП СОЮЗ", акту Очаківської ОДПІ Миколаївської області ДПС "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "САН БРІДЖ", акту Індустріальної МДПІ м. Харкова "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "МЕТАЛУГР-2010", акту ДПІ у Київському районі м. Харкова "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "ІВІТЕК ТТК", акту ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова "Про неможливість проведення зустрічної звірки ПП "Райком", акту ДПІ у Московському районі м. Харкова "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ УФК "ТРИТОН" та акту ДПІ у Оболонському районі м. Харкова "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "НВФ "ЕЛЕКТРОСЕРВІС". Однак, суд не погоджується з такими висновками відповідача виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що позивач у перевіряємий період мав господарські відносини з ТОВ "ВІП Союз", ТОВ "Сан Брідж", ТОВ "Металург-2010", ТОВ "Івітек ТТК", ПП "Райком", ТОВ "УФК "Тритон" та ТОВ "НВФ "Електросервіс". Матеріалами справи підтверджено, що між Фізичною особою-підприємцем [PERSON] (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІП СОЮЗ" (Продавець) укладено договір поставки №38 від 16.08.2011 року. За умовами укладеного договору продавець приймає на себе зобов'язання постачати та передавати у власність покупця товар, а покупець зобов'язується прийняти товар та своєчасно його сплатити (т. 1 а.с. 106-107). Реальність виконання умов укладеного договору №38 від 16.08.2011 року підтверджується залученими до матеріалів справи документами первинного та бухгалтерського обліку: податковою накладною від 19.09.2011 року № 59 (т.1 а.с.61), видаткова накладна № PH-0000319 від 19.09.2011 року (т. 1 а.с. 143), накладною експрес-доставки № 003676 (т. 1 а.с. 187), реєстром отриманих та виданих податкових накладних (т. 1 а.с. 220-221). Крім того, між Фізичною особою-підприємцем [PERSON] (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІП СОЮЗ" (Експедиор) укладено договір про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом від 26.09.2011 року. На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем були надані до суду податкова накладна від 30.09.2011 року № 336 (т.1 а.с.60) та акт здачі-прийняття (надання послуг) № ОУ-0000349 (т. 1 а.с. 144). У підтвердження оплати отриманих послуг з Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІП СОЮЗ" позивач перерахував грошові кошти, що підтверджуються виписками з банку та платіжне доручення, які наявні в матеріалах справи (т. 1 а.с. 184-185). Також, між Фізичною особою-підприємцем [PERSON] (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сан-Бридж" (Продавець) було укладено договір поставки товару №35/К від 01.10.2011 року. За умовами укладеного договору продавець приймає на себе зобов'язання постачати та передавати у власність покупця товар, а покупець зобов'язується прийняти товар та своєчасно його сплатити (т. 1 а.с. 108-109). Доказами виконання позивачем зобов'язань по укладеному договору №35/К від 01.10.2011 року є залучені до матеріалів справи документи первинного та бухгалтерського обліку: податковими накладними від 21.02.2012 року № 5, від 01.02.2012 року № 1, від 20.01.2012 року № 6 (т. 1 а.с. 56-59),видатковими накладними № 200116 від 20.01.2012 року, № 10216 від 01.01.2012 року, № 210216 від 21.02.2012 року (т. 1 а.с. 145-147), накладними експрес-доставки № 003790, №003792, № 003795 (т. 1 а.с. 198-199), реєстром отриманих та виданих податкових накладних (т. 1 а.с. 221-233). Крім того, між Фізичною особою-підприємцем [PERSON] (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сан-Бридж" (Експедиор) укладено договір про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом від 18.01.2012 року. На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем були надані до суду податкова накладна від 26.01.2012 року № 11 (т.1 а.с.58) та акт здачі-прийняття (надання послуг) № 4 від 25.01.2012 року (т. 1 а.с. 148). В оплату отриманих послуг за договорами з Товариством з обмеженою відповідальністю "Сан-Бридж" позивач перерахував грошові кошти, що підтверджуються виписками з банку та платіжним дорученням, які наявні в матеріалах справи (т. 1 а.с. 180, 182-183, 191). Також, судом встановлено, що у перевіряємому періоді між позивачем (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "НВФ "Електросервіс" (Продавець) було укладено договір поставки товару № 15/08 від 15.08.2012 року. За умовами укладеного договору продавець приймає на себе зобов'язання постачати та передавати у власність покупця товар, а покупець зобов'язується прийняти товар та своєчасно його сплатити (т. 1 а.с. 118-119). Матеріалами справи підтверджено, що реальність укладеного між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "НВФ "Електросервіс" договору підтверджуються завіреними копіями податкових накладних від 27.11.2012 року № 224, від 20.11.2012 року № 171, від 26.10.2012 року № 262, від 12.10.2012 року № 127, від 09.10.2012 № 90, від 20.09.2012 року № 186, від 17.09.2012 року № 139, від 31.08.2012 року №213, від 29.08.2012 року №191, від 20.08.2012 року № 133 (т. 1 а.с. 62-71), видатковими накладними № 2008-2 від 20.08.2012 року, № 2908-3 від 29.08.2012 року, № 3108-4 від 31.08.2012 року, № 2008-7 від 17.09.2012 року, № 2908-1 від 20.09.2012 року, № 0910-3 від 09.10.2012 року, № 1210-4 від 12.10.2012 року, № 2610-10 від 26.10.2012 року, № 2011-5 від 20.11.2012 року, № 2711-7 від 27.11.2012 року (т. 1 а.с. 158-167), накладними експрес-доставки № 003801, №003803, № 003805, № 003807, № 003809, № 003811, № 003814, № 003816, № 003818, № 003820, № 003821 (т. 1 а.с. 209-219), реєстром отриманих та виданих податкових накладних (т. 2 а.с.8-13). У підтвердження оплати отриманих послуг за договором з Товариством з обмеженою відповідальністю "НВФ "Електросервіс" позивач перерахував грошові кошти, що підтверджуються виписками з банку та платіжне доручення, які наявні в матеріалах справи (т. 1 а.с. 168-169, 172-174, 192-196). Із матеріалів справи вбачається, що між Фізичною особою-підприємцем [PERSON] (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Металург-2010" (Продавець) укладено договір поставки №02/02-12 від 28.02.2012 року. За умовами укладеного договору продавець приймає на себе зобов'язання постачати та передавати у власність покупця товар, а покупець зобов'язується прийняти товар та своєчасно його сплатити (т. 1 а.с. 110-111). Реальність виконання умов укладеного договору №02/02-12 від 28.02.2012 року підтверджується залученими до матеріалів справи документами первинного та бухгалтерського обліку: податковою накладною від 29.03.2012 року № 253 (т.1 а.с.80), видаткова накладна № PH-2903-4 від 29.01.2012 року (т. 1 а.с. 149), накладною експрес-доставки № 003716 (т. 1 а.с. 201), реєстром отриманих та виданих податкових накладних (т. 1 а.с. 236-237). Крім того, між Фізичною особою-підприємцем [PERSON] (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Металург-2010" (Експедиор) укладено договір про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом від 23.02.2012 року. На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем були надані до суду податкова накладна від 29.02.2012 року № 253 (т.1 а.с.79) та акт здачі-прийняття (надання послуг) № 290212 від 29.02.2012 року (т. 1 а.с. 150). В оплату отриманих послуг за договорами з Товариством з обмеженою відповідальністю "Металург-2010" позивач перерахував грошові кошти, що підтверджуються виписками з банку та платіжне доручення, які наявні в матеріалах справи (т. 1 а.с. 179,190). Також, судом встановлено, що у перевіряємому періоді між позивачем (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Івітек ТТК" (Продавець) було укладено договір поставки товару № 3/12 від 20.03.2012 року. За умовами укладеного договору продавець приймає на себе зобов'язання постачати та передавати у власність покупця товар, а покупець зобов'язується прийняти товар та своєчасно його сплатити (т. 1 а.с. 112-113). Матеріалами справи підтверджено, що реальність укладеного між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Івітек ТТК" договору підтверджуються завіреними копіями податкових накладних від 21.03.2012 року № 154, від 25.04.2012 року № 235 (т. 1 а.с. 77-78), видатковою накладною № 250414 від 25.04.2012 року (т. 1 а.с. 152), накладними експрес-доставки № 435100, № 435051 (т. 1 а.с. 202-203), реєстром отриманих та виданих податкових накладних (т. 1 а.с.236-239). У підтвердження оплати отриманих послуг за договором з Товариством з обмеженою відповідальністю "Івітек ТТК" позивач перерахував грошові кошти, що підтверджуються виписками з банку та платіжне доручення, які наявні в матеріалах справи (т. 1 а.с.178, 189). Судом встановлено, що між Фізичною особою-підприємцем [PERSON] (Покупець) та Приватним підприємством "Раіком" (Продавець) укладено договір поставки товару №1/05/12 від 01.05.2012 року. За умовами укладеного договору продавець приймає на себе зобов'язання постачати та передавати у власність покупця товар, а покупець зобов'язується прийняти товар та своєчасно його сплатити (т. 1 а.с. 114-115). Реальність виконання умов укладеного договору №1/05/12 від 01.05.2012 року підтверджується залученими до матеріалів справи документами первинного та бухгалтерського обліку: податковими накладними від 31.05.2012 року № 338, від 25.05.2012 року № 296 (т.1 а.с.75-76), видатковими накладними № PH-280514 від 25.05.2012 року та № РН-310504 від 31.05.2012 року (т. 1 а.с. 154), накладними експрес-доставки № 413876, № 435096 (т. 1 а.с. 204-205). В оплату отриманих послуг за договорами з Приватним підприємством "Раіком" позивач перерахував грошові кошти, що підтверджуються платіжними дорученнями, які наявні в матеріалах справи (т. 1 а.с. 187-188). Також, судом встановлено, що у перевіряємому періоді між позивачем (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "УФК "Тритон" (Продавець) було укладено договір поставки товару № 7 від 20.07.2012 року. За умовами укладеного договору продавець приймає на себе зобов'язання постачати та передавати у власність покупця товар, а покупець зобов'язується прийняти товар та своєчасно його сплатити (т. 1 а.с. 116-117). Реальність укладеного між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "УФК "Тритон" договору підтверджуються завіреними копіями податкових накладних від 31.07.2012 року № 213, від 25.07.2012 року № 170, від 23.07.2012 року № 154 (т. 1 а.с. 72-74), видатковими накладними № 250712 від 25.07.2012 року, № 230709 від 23.07.2012 року, № 310707 від 31.07.2012 року (т. 1 а.с. 155-157), накладними експрес-доставки № 003964, № 003963, № 003962 (т. 1 а.с. 206-208), реєстром отриманих та виданих податкових накладних (т.1 а.с.248-249). В оплату отриманих послуг за договором з Товариством з обмеженою відповідальністю "УФК "Тритон" позивач перерахував грошові кошти, що підтверджуються виписками з банку та платіжне доручення, які наявні в матеріалах справи (т. 1 а.с. 176-177, 186). У підтвердження використання придбаного товару ФОП [PERSON] було укладено договори підряду з ФОП [PERSON] від 01.01.2010 року, ТОВ "А Я" від 10.11.2010 року, від 23.06.2011 року, з ТОВ "КС АЯ 98" від 10.11.2012 року, з ТОВ "АЯ-ТМ" від 11.01.2012 року, з ТОВ "Інтертехметал" від 18.07.2012 року, з ТОВ "Новлайн Україна" від 29.03.2012 року, з ТОВ "Бюро Сертифікації" від 31.03.2011 року, з ТОВ "НВП "Украпромвпровадження" від 13.09.2011 року, з СП "Вітмарк-Україна" ТОВ від 30.12.2010 року та Управлінням капітального будівництва Міністерства з питань житлово-комунального господарства" від 23.12.2010 року, реальність яких підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-здачі рекламної продукції. Крім того суд зазначає, що на момент укладення договорів позивач та ТОВ "ВІП Союз", ТОВ "Сан Брідж", ТОВ "Металург-2010", ТОВ "Івітек ТТК", ПП "Райком", ТОВ "УФК "Тритон" та ТОВ "НВФ "Електросервіс" були офіційно зареєстровані платниками ПДВ та мало право складання податкових накладних. Суд звертає увагу на те, що відповідно до витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців одним із основних видів діяльності ТОВ "ВІП Союз", ТОВ "Сан Брідж", ТОВ "Металург-2010", ТОВ "Івітек ТТК", ПП "Райком", ТОВ "УФК "Тритон" та ТОВ "НВФ "Електросервіс" була оптова торгівля. Суд зазначає, що про фактичне виконання умов договору свідчать первинні бухгалтерські та податкові документи, виписані відповідно до п.9.2. ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні" і п.2.4. ст.2 "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку". Статтею 1 розділу 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Відповідно до п.1 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Згідно з ст. 14.1.181 Податкового кодексу України, податковий кредит - це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим законом. Відповідно до ст. 14.1.156 Податкового кодексу України, податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк). Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу. Згідно з ст. 198.3. Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду. Відповідно до ст.198.6. Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. Однак, в даному випадку виконання договорів між позивачем та його контрагентами підтверджується податковими накладними, актами здачі - приймання робіт, актами прийому виконаних робіт, довідками про вартість виконаних робіт, які містяться в матеріалах справи. Відповідно до ст. 198.2 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Як підтверджено матеріалами справи, правочини укладені між позивачем та контрагентами виконано кожною стороною цього договору, що підтверджується первинними документами, а саме податковими накладними. Сторони претензій одна до одної не мали. Відповідно до ст.201.1 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України). Отже, як вбачається з матеріалів справи, позивач та його контрагенти належним чином оформили договірні правовідносини та на виконання вимог податкового законодавства оформили первинні документи податкової та бухгалтерської звітності, які відповідають вимогам чинного законодавства України . Посилання представника відповідача в акті перевірки №1993/1720/[NUMBER] від 24.05.2013 року на те, що ним отримано від інших податкових органів актів про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "ВІП Союз", ТОВ "Сан Брідж", ТОВ "Металург-2010", ТОВ "Івітек ТТК", ПП "Райком", ТОВ "УФК "Тритон" та ТОВ "НВФ "Електросервіс", суд не приймає до уваги виходячи з наступного. Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Пунктом 1 порядку №1232 від 27.12.2010 року про проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок передбачено, що зустрічна звірка полягає у зіставленні даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється органами державної податкової служби, з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій і розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків. Однак, у податкового органу не було законних підстав робити висновок про нереальність здійснення господарських операцій між Позивачем та ТОВ "ВІП Союз", ТОВ "Сан Брідж", ТОВ "Металург-2010", ТОВ "Івітек ТТК", ПП "Райком", ТОВ "УФК "Тритон" та ТОВ "НВФ "Електросервіс" лише на підставі актів про неможливість проведення зустрічної звірки, оскільки як вбачається із зазначених актів, контрагенти позивача фактично не перевірялися, документи первинного та бухгалтерського обліку контрагентів досліджені не були. Щодо посилань відповідача на порушення вимог податкового законодавства з податку податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності при взаємовідносинах з ТОВ "ВІП Союз", ТОВ "Сан Брідж", ТОВ "Металург-2010", ТОВ "Івітек ТТК", ПП "Райком", ТОВ "УФК "Тритон" та ТОВ "НВФ "Електросервіс" суд зазначає наступне. Підставами для встановлення порушення п. 177.2, п.177.4 ст. 177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями), у результаті чого донараховано податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності у 2011-2012 роках на загальну суму 71585,34 грн. в акті перевірки відповідачем зазначено про встановлення факту неможливості реального здійснення фінансово господарських операцій позивачем з ТОВ "ВІП Союз", ТОВ "Сан Брідж", ТОВ "Металург-2010", ТОВ "Івітек ТТК", ПП "Райком", ТОВ "УФК "Тритон" та ТОВ "НВФ "Електросервіс" та ведення господарської діяльності, однак суд, зазначає, що факт реальності господарських операцій з контрагентами доведено вище. Згідно п. 177.2. ст. 177 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця. Із п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України вбачається, що до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу. Враховуючи, що усі первинні документи бухгалтерського обліку позивача відповідають вимогам чинного законодавства, висновок відповідача щодо встановлення позивачу порушення п. 177.2, п.177.4 ст. 177 Податкового кодексу України є неправомірним, а тому відповідно неправомірно донараховано податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності у 2011-2012 роках за основним платежем у розмірі 71585,34 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 17896,34 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. З огляду на припис наведеної норми процесуального права при розгляді судом спору щодо правомірності рішення органу державної податкової служби, яким платнику податків донараховані податкові зобов'язання чи зменшені податкові вигоди, презумується добросовісність платника податків, якщо зазначеним органом не доведено інше. Відповідачем вказаного процесуального обов'язку стосовно податкових повідомлень - рішень від 07.06.2013 року № 0002481720 та № 0002471720, не виконано, тому суд приходить до висновку про невідповідність прийнятих відповідачем податкових повідомлень-рішень дійсним обставинам справи та вимогам діючого законодавства, а отже є такими, що підлягають скасуванню. Щодо позовних вимог позивача про визнання протиправними податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області від 07.06.2013 року № 0002481720 та від 07.06.2013 року № 0002471720, суд зазначає наступне. Вимоги про визнання протиправним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень є однорідними позовними вимогами та передбачають один і той самий спосіб захисту прав позивача. Суд звертає увагу на те, що поняття скасування податкового повідомлення-рішення передбачає, тим самим, визнання його протиправним. Отже щодо позовних вимог про визнання протиправними податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області від 07.06.2013 року № 0002481720 та від 07.06.2013 року № 0002471720, слід відмовити, оскільки дана позовна вимога є похідною. Крім того, суд зазначає, що відповідно до положень ст. 105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позов Фізичної особи - підприємця [PERSON] є обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню з підстав викладених вище.

Результат розгляду: partial