Рішення адміністративного суду від 2014-03-13 00:00:00+02

У травні 2013 року Фізична особа - підприємець [PERSON] (далі - Позивач) звернувся з позовом до Мелітопольської об'єднаної Державної податкової інспекції Запорізької області Державної податкової служби (далі - Відповідач), у якому, з урахуванням уточненого адміністративного позову, просить суд визнати протиправним та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій від 18 лютого 2013 року № 0000242213 за здійснення реалізації алкогольних напоїв без марок акцизного збору встановленого зразка на суму 8500,00 грн.; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0000232213 від 18.02.2013 р. на суму 6870,20 грн. за порушення порядку обліку товарів за місцем реалізації. Вимоги адміністративного позову обґрунтовував тим, що ним не було порушено вимоги Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, адже особа, яка здійснювала ведення такої Книги, не перебувала в трудових відносинах з ФОП [PERSON] Зазначає, що твердження Відповідача відносно того, що на реалізації перебувала горілка без акцизної марки носять характер припущення, оскільки факт реалізації був фіт сутній та вказана в акті перевірки горілка була повернута постачальнику. (а.с.3-5,21-23) Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 02 липня 2013 року у задоволенні позовних вимог ФОП [PERSON] було відмовлено у повному обсязі. Постанова суду мотивована тим, що факт знаходження на реалізації алкогольних напоїв без марок акцизного збору встановленого зразка підтверджено як проведеною перевіркою, так і свідченнями [PERSON], у зв'язку з чим рішення про застосування фінансових санкцій за таке порушення є правомірним. Крім того, оскільки [PERSON], з якою укладений цивільно-правовий договір, є найманою особою в розумінні приписів Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, тому нею на вимогу податкового органу повинні були надаватися документи, які підтверджують облік товару, кий знаходиться на реалізації. Факт ненадання Позивачем контролюючому органу накладних, товарно-транспортних накладних, сертифікатів відповідності чи їх копій, інших первинних документів а також Книги обліку доходів і витрат для найманої особи є доведеним, що у свою чергу свідчить про правомірність застосування до Позивача штрафних санкцій за порушення п.12 ст.3 Закону України «Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». (а.с.157-160) Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ФОП [PERSON] подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 02 липня 2013 року та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказував на те, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення не врахував того, що [PERSON] на час перевірки не працювала у Позивача як наймана особа, а тому ним вимоги Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат порушено не було. Зазначає, що висновок суду першої інстанції про те, що Книга обліку доходів і витрат має застосовуватися для обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації для приватних підприємців не відповідає чинному законодавству. Крім того, Позивачем на вимогу податкового органу надсилалися належним чином завірені копії первинних документів, які ним були безпідставно не враховані. Відносно факту реалізації алкогольних напоїв без марки акцизного збору встановленого зразка зазначив, що вказаний товар не знаходився в продажу, адже його не було виставлено на вітрині магазину, тим більше - не реалізувався та був повернутий постачальнику.(а.с.165-168) Заперечень на апеляційну скаргу до суду не надходило. У судовому засіданні представник Позивача вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити із підстав, у ній зазначених. Мелітопольська ОДПІ, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, до судового засідання не зявилась, клопотань про перенесення розгляду справи до суду не направляла. Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] з 01.12.2010 р. зареєстрований Мелітопольською районною державно адміністрацією в Запорізькій області в якості фізичної особи-підприємця, про що видано свідоцтво серії [NUMBER]. ( а.с.17) . На підставі направлення на перевірку від 22.01.2011 р. за №7 та № 8 (а.с.135) працівниками відділу контролю за проведенням готівкових розрахунків управління податкового контролю ДПА у Запорізькій області була проведена фактична перевірка господарської одиниці - торгівельний павільйон, що розташований за адресою: [ADDRESS], який належить ФОП [PERSON] щодо дотриманням порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі свідоцтв про державну реєстрацію, обігу підакцизних товарів, дотриманням роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), за результатами проведення якої складений акт № 0020/08/00/22/[NUMBER] від 31.01.2013 р. (а.с. 139-141). Перевіркою встановлено: -порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації на загальну суму 3393 грн. 60 коп., та порушення режиму попереднього програмування РРО, що є порушенням пункту11, 12 статті 3 Закону України «Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»; -в продажу знаходилась пляшка горілки «Перша гільдія «Поважна»,0,75 л. за ціною 60 грн. 15 коп. без наявності марки акцизного збору встановленого зразку, що є порушенням статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів». На підставі вказаного акту перевірки винесено Рішення про застосування фінансових санкцій № 0000242213 від 18.02.2013 р. на суму 8500,00 грн. за здійснення реалізації алкогольних напоїв без марок акцизного збору встановленого зразка та податкове повідомлення-рішення № 0000232213 від 18.02.2013 р. на суму 6870,20 грн. за порушення порядку обліку товарів за місцем реалізації. (а.с.10,11). Позивач скористався досудовим порядком оскарження вказаних рішень, за результатами розгляду його скарг рішення про застосування фінансових санкцій № 0000242213 від 18.02.2013 р. та податкове повідомлення-рішення № 0000232213 від 18.02.2013 р. були залишені без змін.(а.с.26-27,32-33) Скасування зазначених рішень і є предметом даного спору. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ФОП [PERSON], суд першої інстанції виходив з того, що акт знаходження на реалізації алкогольних напоїв без марок акцизного збору встановленого зразка підтверджено як проведеною перевіркою, так і свідченнями [PERSON], у зв'язку з чим рішення про застосування фінансових санкцій за таке порушення є правомірним. Крім того, оскільки [PERSON], з якою укладений цивільно-правовий договір, є найманою особою в розумінні приписів Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, тому нею на вимогу податкового органу повинні були надаватися документи, які підтверджують облік товару, який знаходиться на реалізації. Факт ненадання Позивачем контролюючому органу накладних, товарно-транспортних накладних, сертифікатів відповідності чи їх копій, інших первинних документів а також Книги обліку доходів і витрат для найманої особи є доведеним, що у свою чергу свідчить про правомірність застосування до Позивача штрафних санкцій за порушення п.12 ст.3 Закону України «Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне. Частина 2 статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Щодо рішення про застосування фінансових санкцій № 0000242213 від 18.02.2013 р. за здійснення реалізації алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка. (а.с.11,132) Відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України від 19.12.1995 р. "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного збору в порядку, визначеному законодавством. Абзацом другим частини другої ст.7 Закону України "Про акцизний збір на алкогольні напої та тютюнові вироби" забороняється ввезення, зберігання, транспортування, прийняття на комісію з метою продажу та реалізація на території України алкогольних напоїв та тютюнових виробів, на яких немає марок акцизного збору встановленого зразка. Відповідно до абз.15 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» встановлено, що до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку - 200 відсотків вартості товару, але не менше 8500 гривень. Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення про застосування фінансових санкцій та їх розрахунку стосовно ФОП [PERSON], видом порушення, за яке було винесене рішення про застосування фінансових санкцій № 0000242213 від 18.02.2013 р., є здійснення реалізації алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка. (а.с.11, 132) Разом з тим, з акту перевірки № 0020/08/00/22/[NUMBER] від 31.01.2013 р. вбачається, що при встановленні порушення, вказаного у вищенаведеному акті, закупка алкогольних напоїв без марки акцизного збору встановленого зразка на підтвердження факту реалізації алкогольних напоїв, не здійснювалася, тобто, факт реалізації зазначеного товару не підтверджено ніякими доказами. Більш того, Відповідачем не спростовано, що листом від 22.01.2013 р. (іще до перевірки) ФОП [PERSON] повідомив постачальника ТОВ «Баядера Логістик», що 22.01.2013 р. при прийомі товару, отриманого за накладною № 1510/1494 на суму 155,94 грн., була виявлена 1 пляшка горілки «Перша Гільдія «Поважна» 0,75 л за ціною 49,62 грн. без марки акцизного збору встановленого зразка. У зв'язку з вищенаведеним просив провести обмін даної продукції. (а.с.90,91) Згідно даних поворотної накладної від покупця № 179 від 24.01.2013 р. партія товару, отриманого за накладною № 1510/1494 на суму 155,94 грн., була повернута постачальнику. (а.с.92) З огляду на той факт, що перевірка Позивача податковим органом була проведена 23 січня 2013 року (а.с.139), колегія суддів приходить до висновку, що Позивачем ще до початку проведення перевірки одразу після надходження партії товару з пошкодженою маркою акцизного збору встановленого зразка було вжито всіх заходів для повернення такої партії товару, що і було здійснено у подальшому. Оскільки суд першої інстанції не врахував вищевказаних обставин та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову ФОП [PERSON] у цій частині позовних вимог, адже факт знаходження товару в магазині (більш того, за вищевказаних обставин) та факт здійснення його реалізації, за що до Позивача застосовано штрафні санкції, не є тотожними поняттями, та не свідчить про скоєння Позивачем інкримінуємого порушення саме за реалізацію алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка в розумінні приписів Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів». Оскільки вищевказане рішення Відповідача не узгоджується з приписами частини 3 статті 2 КАС України, тому підлягає скасуванню, отже , є підставою для задоволення вимог Позивача у цій частині . Відносно правомірності винесення податкового повідомлення -рішення № 0000232213 від 18.02.2013 рік , колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне. З розрахунку фінансових санкцій щодо винесеного податкового повідомлення-рішення № 0000232213 від 18.02.2013 р., вбачається, що загальна сума санкцій становить 6870,20 грн., з яких: - за порушення режиму попереднього програмування РРО по найменуванню та ціні товару відповідно до п.6 ст.17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» № 265/95-ВР від 06.07.1995 р. (далі - Закон № 265/95-ВР) встановлено штрафні санкції у розмірі 85,00 грн., - за порушення встановленого порядку обліку товарних залишків на місці торгівлі на суму 3392,60 грн. відповідно до ст. 20 Закону № 265/95-ВР встановлено штрафні санкції у розмірі 6782,20 грн. (а.с.133) Відносно штрафних санкцій, застосованих за недотримання приписів п.11 ст.17 Закону № 265/95-ВР у розмірі 85, 00 грн. (проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій з використанням режиму попереднього програмування найменування, цін товарів (послуг) та обліку їх кількості) у сторін заперечень не виникало та представником Позивача у судовому засіданні доказів щодо його незаконності та необгрунтованості не наводилось , у зв'язку з чим у цій частині податкове повідомлення рішення № 0000232213 від 18.02.2013 р. скасуванню не підлягає. Щодо штрафних санкцій, застосованих відповідно до ст. 20 Закону № 265/95-ВР, колегія суддів зазначає наступне. Пунктом 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» передбачено, що суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг). Відповідно до статті 20 Закону № 265/95-ВР до суб'єктів підприємницької діяльності, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості не облікованих товарів за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Тобто, відповідальність, встановлена даною статтею, лише за продаж не облікованих товарів, а не їх наявність за місцем реалізації. Як слідує із Акту перевірки, та не заперечується сторонами, проведення контрольної розрахункової операції відповідачем не здійснювалось. За таких обставин, посилання Відповідача на порушення Позивачем ст.20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», як про це зазначено у оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні (а.с.10) та розрахунку штрафних санкцій за це порушення (а.с.133) - є безпідставним. Згідно п. 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР (із змінами та доповненнями), суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані: вести у порядку, встановленого законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які, відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг). У відповідності до статті 6 Закону № 265/95-ВР (із змінами та доповненнями) облік товарних запасів фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів. Згідно з Порядком ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, затвердженим наказом Державної податкової адміністрації України від 24.12.2010 № 1025, фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, та фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат, у якій щоденно на підставі первинних документів здійснюються записи про операції, що відбулися у звітному (податковому) періоді. Зазначеним Порядком передбачено, що ведення Книги здійснюється наступним чином: у графі 1 вказується дата заповнення (пп. 3.1). У графах 2 та 11 відображається сума нереалізованих товарних запасів, сировини, матеріалів тощо на початок та на кінець звітного податкового періоду (року), яка заводиться в грошовій формі, виходячи із ціни їх придбання (пп. 3.2). У графі 3 щоденно відображається фактично отримана сума доходу від здійснення діяльності із сумарним підсумком за місяць, квартал, рік. У разі необхідності реєстрації нової Книги протягом звітного року записи в ній продовжуються наростаючим підсумком, а попередня Книга залишається у самозайнятої особи (пп. 3.3). До графи 4 записуються реквізити документа, який підтверджує понесені витрати, пов'язані з придбанням товарно-матеріальних цінностей, виконанням робіт та наданням послуг (номер, дата і назва документа). Документами, які підтверджують витрати, можуть бути, зокрема, товарно-транспортна та/або податкова накладна, платіжне доручення, фіскальний чек, акт закупки (виконаних робіт, наданих послуг) та інші розрахункові документи (пп. 3.4). У графі 5 відображається загальна вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей (пп. 3.5). у графі 6 відображається сума витрат, яка безпосередньо пов'язана з отриманням доходу (пп. 3.6). У графі 9 відображаються витрати на оплату праці та нарахування на заробітну плату, понесені у звітному місяці (пп. 3.8). У графі 10 відображаються фактично понесені інші витрати, безпосередньо пов'язані з одержанням доходу, які не зазначені у графах 6 та 9, включаючи вартість оплачених виконаних робіт та наданих послуг (пп. 3.9). Графа 12 розраховується як різниця між доходом від здійснення діяльності та документально підтвердженими витратами, пов'язаними із отриманням доходу (пп. 3.10). Як вбачається з акту перевірки № 0020/08/00/22/[NUMBER] від 31.01.2013 р., ФОП [PERSON] було запропоновано до 25.01.2013 р. надати оригінали та копії первинних документів на товар, що знаходився на реалізації, книги обліку доходів та витрат, контрольні стрічки.(а.с.140 зворот) Позивачем 25.01.2013 р. були надані копії відповідних документів, які податковим органом прийняті не були, і ФОП [PERSON] було запропоновано надати оригінали запитуваних документів до 29.01.2013 р. Позивачем вказані документи до 31.01.2013 р. надані не були, що підтверджується інформацією з листа № 74/14/22-1314 від 17.02.2013 р. (а.с.100) Разом з тим, відповідно до п. 44.6 ст.44 Податкового кодексу України, у разі якщо до закінчення перевірки, або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності. Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення. Відповідно до п. 44.7 ст.44 Податкового кодексу України, у разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який призначив проведення перевірки, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи). З вищенаведених правових норм слідує, що законодавець вимагає надання копій первинних документів, а не їх оригіналів. Таким чином, Позивачем відповідно до вимог чинного законодавства було надано саме копії документів, зазначених у акті перевірки, які безпідставно не були прийняті податковим органом. В матеріалах справи міститься копія Книги обліку доходів і витрат ФОП [PERSON] № 254, з якої вбачається, що Позивачем належним чином заповнювалися відповідні графи згідно вимог наказу ДПА України № 1025 від 24.12.2010 р. (а.с.38-42) Крім того, на спростування висновків Відповідача, викладених в акті перевірки та підтвердження факту обліку товарних запасів в матеріалах справи наявні копії видаткових та податкових накладних.(а.с.43-79) Отже, розрахунок штрафних санкцій, проведених Відповідачем на підставі статті 20 Закону України № 265/95 ВР (за відсутності факту реалізації не облікованих товарів) та посилання на це у оскаржуваному податковому рішенні (а.с.10) свідчить про невідповідність прийнятого рішення приписам частини 3 статті 2 КАС України, що є підставою для його скасування на суму санкції у розмірі 6782.20 грн. (а.с.133) Вищевикладене спростовує висновки суду першої інстанції щодо правомірності податкового повідомлення-рішення № 0000232213 від 18.02.2013 р. у вищевказаний частині, що тягне за собою скасування постанови суду першої інстанції у цій частині. Оскільки судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи та допущено порушення норм матеріального та процесуального права , таке рішення підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення вимог [PERSON].

Результат розгляду: partial