Рішення адміністративного суду від 2014-03-17 00:00:00+02

Товариство з додатковою відповідальністю «Одесліфт» зареєстроване виконавчим комітетом Одеської міської ради 05.04.1996 року за № 15561070002045310 відповідно до довідки АА № 731677 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) (а.с.77-78). Позивач зареєстрований та перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області як платник податків з 05.04.1996 року за № 8089 відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.65-66). З метою реєстрації податкових накладних № 17 від 09.09.2013 року, № 58 від 25.10.2013 року, № 117 від 25.10.2013 року, № 63 від 26.10.2013 року, № 126 від 28.10.2013 року, № 10 від 31.10.2013 року, № 12 від 31.10.2013 року, № 146 від 31.10.2013 року, № 152 від 31.10.2013 року, № 156 від 31.10.2013 року, № 158 від 31.10.2013 року, № 161 від 31.10.2013 року, № 163 від 31.10.2013 року, № 208 від 31.10.2013 року, № 28 від 07.11.2013 року, № 52 від 14.11.2013 року в період з 09.09.2013 року по 14.11.2013 року (а.с.33, 35, 37, 39, 41, 43, 45, 47, 49, 51, 53, 55, 57, 59, 61, 63) позивач відправляв повідомлення до Міністерства доходів і зборів України за допомогою електронного програмного забезпечення «MeDoc». Міністерство доходів і зборів України відмовило позивачеві в прийнятті цих податкових накладних у зв'язку з виявленням помилки, а саме: місцезнаходження юридичної особи продавця товарів/послуг вказане в документі не відповідає інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідно до квитанцій про відмову в прийнятті документів (а.с.34, 36, 38, 40, 42, 44, 46, 48, 50, 52, 54, 56, 58, 60, 62, 64). Перевіривши законність рішень відповідачів суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить до часткового задоволення. Так, позовні вимоги позивача про визнання нечинними та скасування відмов Міністерства доходів і зборів України в реєстрації податкових накладних та зобов'язання Міністерства доходів і зборів України вважати прийнятими та зареєстрованими податкові накладні ТДВ «Одесліфт» належать до задоволення з наступних підстав. Відповідно до довідки АА № 731677 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) позивач має право займатися, згідно з КВЕД-2010, ремонтом і технічним обслуговуванням машин і устаткування промислового призначення, будівництвом житлових і нежитлових будівель, діяльністю у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах, іншими будівельно-монтажними роботами, іншими видами освіти, н.в.і.у., виробництвом підіймального та вантажно-розвантажувального устаткування. Під час провадження господарської діяльності позивач здійснював продаж/постачання товарів та послуг своїм контрагентам ТОВ «Промліфт», КП «Житлово-комунальний сервіс «Північний», ТОВ «Карат-Ліфткомплект», КП «Облінвест-Ресурс», КП «Житлово-комунальний сервіс «Вузівський», КП «Житлово-комунальний сервіс «Пересипський», КП «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський», КП «Житлово-комунальний сервіс «Черьомушки», КП «Житлово-комунальний сервіс «Чорноморський». На підставі цього позивач видав податкові накладні № 17 від 09.09.2013 року, № 58 від 25.10.2013 року, № 117 від 25.10.2013 року, № 63 від 26.10.2013 року, № 126 від 28.10.2013 року, № 10 від 31.10.2013 року, № 12 від 31.10.2013 року, № 146 від 31.10.2013 року, № 152 від 31.10.2013 року, № 156 від 31.10.2013 року, № 158 від 31.10.2013 року, № 161 від 31.10.2013 року, № 163 від 31.10.2013 року, № 208 від 31.10.2013 року, № 28 від 07.11.2013 року, № 52 від 14.11.2013 року в період з 09.09.2013 року по 14.11.2013 року. Відповідно до п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну. Згідно з п.201.6 ст.201 Податкового кодексу України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Відповідно до п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних. Так, позивачу Міністерство доходів і зборів України відмовило в реєстрації вищезазначених податкових накладних. Згідно з абз.5 п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин. Відповідно до цього, на адресу позивача у текстовому форматі надійшли квитанції в електронному вигляді про неприйняття податкових накладних у зв'язку з виявленням помилки, а саме: місцезнаходження юридичної особи продавця товарів/послуг вказане в документі не відповідає інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Суд зазначає, що абз.2 п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України передбачає обов'язкові реквізити, що зазначаються у податковій накладній. До них відноситься: порядковий номер податкової накладної, дата виписування податкової накладної, повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг, податковий номер платника податку (продавця та покупця), місцезнаходження юридичної особи-продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку, повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг, опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг, ціна постачання без урахування податку, ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні, загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку, вид цивільно-правового договору, код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України). З огляду на матеріали справи суд встановив, що в податкових накладних № 17 від 09.09.2013 року, № 58 від 25.10.2013 року, № 117 від 25.10.2013 року, № 63 від 26.10.2013 року, № 126 від 28.10.2013 року, № 10 від 31.10.2013 року, № 12 від 31.10.2013 року, № 146 від 31.10.2013 року, № 152 від 31.10.2013 року, № 156 від 31.10.2013 року, № 158 від 31.10.2013 року, № 161 від 31.10.2013 року, № 163 від 31.10.2013 року, № 208 від 31.10.2013 року, № 28 від 07.11.2013 року, № 52 від 14.11.2013 року зазначене місцезнаходження (податкова адреса) продавця, ТДВ «Одесліфт», а саме: вулиця Отамана Чепіги, будинок 34, Суворовський район, місто Одеса, Одеська область, 65003. Крім того, суд встановив, що місцезнаходження ТДВ «Одесліфт» відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АВ № 457616 (а.с.65-66), витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АБ (а.с.67-76) та довідки АА № 731677 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) (а.с.77-78) є: 65003, місто Одеса, Суворовський район, вулиця Отамана Чепіги, будинок 34. Тобто, суд встановив, що адреса позивача, яка зазначена в податкових накладних № 17 від 09.09.2013 року, № 58 від 25.10.2013 року, № 117 від 25.10.2013 року, № 63 від 26.10.2013 року, № 126 від 28.10.2013 року, № 10 від 31.10.2013 року, № 12 від 31.10.2013 року, № 146 від 31.10.2013 року, № 152 від 31.10.2013 року, № 156 від 31.10.2013 року, № 158 від 31.10.2013 року, № 161 від 31.10.2013 року, № 163 від 31.10.2013 року, № 208 від 31.10.2013 року, № 28 від 07.11.2013 року, № 52 від 14.11.2013 року повністю співпадає з адресою, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Крім того, суд встановив, що під час проведення планової виїзної перевірки ТДВ «Одесліфт» з 11.06.2013 року по 03.07.2013 року, за результатами якої відповідач склав акт № 12/22-03/03336031 від 05.07.2013 року, не встановлено жодних порушень, пов'язаних з невідповідністю місцезнаходження юридичної особи (а.с.84-115). Також, представник позивача зазначив, що ТДВ «Одесліфт» до цього вже двічі відмовляли в прийняті податкових накладних на цій-же підставі. Позивач звертався з письмовими зверненнями до відповідачів, в яких просив їх надати пояснення щодо відмов в прийнятті податкових накладних та щодо підтвердження порушень з боку ТДВ «Одесліфт» (а.с.116-117, 125-126). На ці звернення відповідачі відповіли, що помилок в податкових накладних ТДВ «Одесліфт» немає, про причини відмов в їх прийнятті конкретно не зазначили, відповідно до листів, що знаходяться в матеріалах справи (а.с.118-124, 127-132). Таким чином відповідач, Міністерство доходів і зборів України, порушив основні критерії прийняття законного рішення, що встановлені статтею 2 КАС України. Так, відповідно до пунктів 3, 5 частини 3 цієї статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; добросовісно. Що стосується позовних вимог позивача про зобов'язання Міністерства доходів і зборів України, Головного управління Міністерства доходів і зборів України в Одеській області, Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області утриматися від вчинення дій, направлених на некоректну обробку інформації при наступних спробах ТДВ «Одесліфт» направити-зареєструвати податкові накладні, суд вважає, що вони не належать до задоволення з наступних підстав. Під час судового розгляду справи суд встановив, що відповідачі не вчиняли будь-яких дій щодо некоректної обробки інформації при направленні та реєстрації ТДВ «Одесліфт» податкових накладних з дня останнього надання податкових накладних для реєстрації (19.11.2013 року). Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. З огляду на вимоги даної норми права, суд вважає, що суд захищає ті права, які є порушеними, а не можуть бути порушені в майбутньому. При цьому суд зазначає, що суд може зобов'язати відповідача утриматися від вчинення певних дій, тобто заборонити вчиняти певні дії - як ті, що вчиняються, тобто припинити певні дії, що порушують права, свободи чи інтереси позивача, так і ті, що мали бути вчинені, - з метою запобігання порушенню прав, свобод чи інтересів позивача. Однак представник позивача не надав до суду належних доказів щодо вчинення некоректної обробки інформації станом на даний час з дня останньої обробки (19.11.2013 року). Таким чином, суд вважає недоведеною позицію позивача, що на даний час протиправні дії з боку відповідачів продовжують тривати. Відповідно до ч.1 статті 94 КАС України: «Якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його службова або посадова особа)». Згідно з ч.3 статті 94 КАС України: «Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено». У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial