Рішення адміністративного суду від 2014-02-20 00:00:00+02

У серпні 2013 року [PERSON] звернувся з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Жовтневої районної у місті Дніпропетровську ради (далі -Відповідач), в якому просив визнати дії Відповідача щодо відмови в перерахунку щорічної разової грошової допомоги до 05 травня 2013 року у розмірі відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» неправомірними; зобов'язати Відповідача здійснити перерахунок та виплату суми щорічної разової грошової допомоги до 05 травня 2013 року у розмірі відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з урахуванням проведених виплат. Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2013 року, прийнятою у порядку скороченого провадження, адміністративний позов [PERSON] було задоволено частково. Визнано дії Управління праці та соціального захисту населення Жовтневої районної у місті Дніпропетровську ради щодо відмови в перерахунку [PERSON] щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2013 рік у розмірі відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» неправомірними. Зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Жовтневої районної у місті Дніпропетровську ради здійснити перерахунок та виплату [PERSON] разову грошову допомогу до 5 травня за 2013 рік у розмірі, визначеному ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з урахуванням виплачених сум. Управління праці та соціального захисту населення Жовтневої районної у місті Дніпропетровську ради, не погодившись із зазначеною постановою суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2013 року та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначали, що [PERSON] на обліку в Управлінні взагалі не перебуває. При цьому зазначають, що допомога Позивачу виплачена у розмірі, відповідно до діючого на час її виплати законодавства, що узгоджується і з Рішеннями Конституційного суду України та Постановами Кабінету Міністрів України , що регулюють спірні правовідносини. Просили розглянути справу без їх участі. (а.с.22-23,32) Позивач у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги. При цьому підтвердив, що зазначена допомога ним отримана у розмірі 745.00 грн. Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є учасником бойових дій, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією посвідчення (а.с.9) та відповідно до ст. 12 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту" має право на отримання разової грошової допомоги до 5 травня. Відповідачем щорічна разова грошова допомога до 5-го травня Позивачу, як учаснику бойових дій у 2013 році не виплачувалася з огляду на той факт, що [PERSON] на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Жовтневої районної у місті Дніпропетровську ради станом на 20.08.2013 року не перебував та допомоги до 5 травня не отримував, що підтверджується відповідною довідкою.(а.с.18) Задовольняючи позовні вимоги [PERSON], суд першої інстанції виходив з того, що Позивач у 2013 році має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі, встановленому ст.12 Закону України " Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту". Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Конституційний Суд України виходить з того, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов'язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України. Згідно прийнятого 25.01.2012 року рішення Конституційного Суду України №3-рп/2012, яким встановлено, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються Законами України, а також нормативно-правовими актами відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Отже, станом на час виплати Позивачу указаної соціальної виплати Кабінет Міністрів України мав право регулювати порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. Згідно п.2 ч.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 13 березня 2013 року №149 «Деякі питання виплати у 2013 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» встановлено, що у 2013 році виплата разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та "Про жертви нацистських переслідувань" (далі - грошова допомога), проводиться до 5 травня Міністерством соціальної політики шляхом спрямування коштів Міністерству соціальної політики Автономної Республіки Крим, структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення) для їх перерахування через поштові відділення зв'язку або банки на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання) у таких розмірах: 2) учасникам бойових дій та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 18 років) в'язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 745 гривень. З огляду на вказане, позовні вимоги Позивача після 26.12.2011 року (відповідно до рішення Конституційного Суду України № 20-рп/2011 від 26 грудня 2011 року) щодо проведення виплати разової грошової допомоги до 5 травня [PERSON] відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі 3725 грн. є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. За таких обставин, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з огляду на помилкове застосування норм матеріального права з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Крім того, постанова Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2013 року підлягає скасуванню і у зв'язку з тим, що Управління праці та соціального захисту населення Жовтневої районної у місті Дніпропетровську ради не є належним відповідачем у справі. Задовольняючи позовні вимоги, суду першої інстанції не була дана належна правова оцінка ні довідці про відсутність на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Жовтневої районної у місті Дніпропетровську ради позивача, ні копії посвідчення [PERSON], з якого вбачається, що дана особа має перебувати на обліку саме в Головному управлінні праці і соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації. (а.с.9,18) При розгляді даної справи колегія суддів користувалась рішенням Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 та рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied