Рішення адміністративного суду від 2014-02-27 00:00:00+02

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON]) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (далі - відповідач, ДПІ у Шевченківському р-ні ГУ Міндоходів у м. Києві) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення № 153/17-20 від 29.07.2013 (далі - ППР № 153/17-20). Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.01.2014 відкрито провадження в адміністративній справі № 826/660/14. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.01.2014 закінчено підготовче провадження у справі № 826/660/14 і призначено справу до судового розгляду. В судове засідання 25.02.2014 прибули позивач та його представник. Представник відповідача в судове засідання 25.02.2014 не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового розгляду. Згідно частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Враховуючи положення частини 6 статті 128 КАС України, беручи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, в судовому засіданні 25.02.2014 суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне. У період з 08.07.2013 по 12.07.2013 ДПІ у Шевченківському р-ні м. Києва ДПС проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питання повноти та своєчасності сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб фізичною особою [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платника податків 155560254, за період 2012 року. За результатами перевірки складено акт № 85/17-20/155560254 від 12.07.2013, на підставі якого прийнято оскаржуване ППР № 153/17-20 за порушення п. 176.1 ст. 176, п. 170.2 ст. 170, ст. 36 Податкового кодексу України (далі - ПК України), яким позивачу нараховано з податку на доходи фізичних осіб - СГД за основним платежем - 169 785,40 грн., штрафних санкцій - 42 616,35 грн., всього - 212 401,75 грн. Підставою для збільшення позивачу суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб - СГД було, за твердженням відповідача, неподання позивачем податкової декларації про майновий стан і доходи за 2012 рік та нездійснення сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування. Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся за його скасуванням до суду. Судом встановлено, що 26 липня 2009 року згідно протоколу № 1 Установчих зборів засновників позивач та гр. [PERSON], гр. [PERSON], гр. [PERSON] прийняли рішення про створення товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ «АМРІТА» (код ЄДРПОУ 36592268) (далі - ТОВ «КОМПАНІЯ «АМРІТА») зі статутним капіталом у розмірі 100 000,00 грн. Статутний капітал ТОВ «КОМПАНІЯ «АМРІТА» серед засновників розподілився наступним чином: - частка позивача складала 20 500,00 грн., що становило 20,5% у статутному капіталі товариства; - частка [PERSON] складала 20 500,00 грн., що становило 20,5% у статутному капіталі товариства; - частка [PERSON] складала 20 000,00 грн., що становило 20% у статутному капіталі товариства; - частка [PERSON] складала 39 000,00 грн., що становило 39% у статутному капіталі товариства. 30 липня 2009 року позивач вніс до статутного капіталу ТОВ «КОМПАНІЯ «АМРІТА» половину своєї частки у розмірі 10 250,00 грн., другу половину своєї частки позивач вніс до статутного капіталу ТОВ «КОМПАНІЯ «АМРІТА» у розмірі 10 250,00 грн. 11 вересня 2009 року. 25 вересня 2009 року згідно протоколу № 2 Загальних зборів учасників ТОВ «КОМПАНІЯ «АМРІТА» було прийнято рішення про збільшення розміру статутного капіталу ТОВ «КОМПАНІЯ «АМРІТА» до 1 000 000,00 грн. Статутний капітал ТОВ «КОМПАНІЯ «АМРІТА» після прийняття рішення про його збільшення серед учасників (засновників) товариства розподілився наступним чином: - частка позивача складала 205 000,00 грн., що становило 20,5% у статутному капіталі товариства; - частка [PERSON] складала 205 000,00 грн., що становило 20,5% у статутному капіталі товариства; - частка [PERSON] складала 200 000,00 грн., що становило 20% у статутному капіталі товариства; - частка [PERSON] складала 390 000,00 грн., що становило 39% у статутному капіталі товариства. Після збільшення розміру статутного капіталу ТОВ «КОМПАНІЯ «АМРІТА» та, відповідно, часток кожного із учасників товариства, в т.ч. і частки позивача до 205 000,00 грн., позивач здійснив внесення своєї частки до статутного капіталу ТОВ «КОМПАНІЯ «АМРІТА» у декілька траншів в наступних розмірах: - 05 жовтня 2009 року - у розмірі 20 500,00 грн.; - 22 жовтня 2009 року - у розмірі 20 500,00 грн.; - 25 листопада 2009 року - у розмірі 20 500,00 грн.; - 21 грудня 2009 року - у розмірі 30 750,00 грн.; - 24 грудня 2009 року - у розмірі 10 250,00 грн.; - 05 лютого 2010 року - у розмірі 20 500,00 грн.; - 19 квітня 2010 року - у розмірі 41 000,00 грн.; - 25 травня 2010 року - у розмірі 20 500,00 грн. 03 лютого 2012 року позивач придбав частку у розмірі 79,5% статутного капіталу ТОВ «КОМПАНІЯ «АМРІТА» у розмірі 795 000,00 грн. у інших учасників товариства: - частку у розмірі 39% статутного капіталу товариства, що в грошовому еквіваленті становило 390 000,00 грн. у учасника [PERSON] згідно Договору № 3 купівлі-продажу частки в статутному капіталі (Т. 1, арк. 53 - 55). Сума у розмірі 390 000,00 грн. була сплачена позивачем у повному обсязі готівкою [PERSON], що підтверджується розписками (Т. 1, арк. 56 - 60); - частку у розмірі 20,5% статутного капіталу товариства, що в грошовому еквіваленті становило 205 000,00 грн. у учасника [PERSON] згідно Договору № 1 купівлі-продажу частки в статутному капіталі (Т. 1, арк. 39 - 41). Сума у розмірі 205 000,00 грн. була сплачена позивачем у повному обсязі готівкою [PERSON], що підтверджується розписками (Т. 1, арк. 42 - 44); - частку у розмірі 20% статутного капіталу товариства, що в грошовому еквіваленті становило 200 000,00 грн. у учасника [PERSON] згідно Договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі (Т. 1, арк. 46 - 48). Сума у розмірі 200 000,00 грн. була сплачена позивачем у повному обсязі готівкою [PERSON], що підтверджується розписками (Т. 1, арк. 49 - 51). Тобто, згідно вищевказаних договорів купівлі-продажу частки в статутному капіталі позивач сплатив за придбання 79,5% статутного капіталу ТОВ «КОМПАНІЯ «АМРІТА» у інших учасників товариства грошову суму у розмірі 795 000,00 грн., і в результаті об'єднання усіх часток став власником 100% статутного капіталу ТОВ «КОМПАНІЯ «АМРІТА», що в грошовому еквіваленті становило 1 000 000,00 грн. 25 квітня 2012 року позивач згідно Договору купівлі-продажу (відступлення) частки в статутному капіталі (Т. 1, арк. 62 - 64) продав (відступив) 100% статутного капіталу ТОВ «КОМПАНІЯ «АМРІТА», що в грошовому еквіваленті становило 1 000 000,00 грн. фізичній особі [PERSON]. Сума у розмірі 1 000 000,00 грн. була виплачена позивачеві готівкою. Згідно частини 1 статті 1087 Цивільного кодексу України розрахунки за участю фізичних осіб, не пов'язані із здійсненням ними підприємницької діяльності, можуть проводитись у готівковій або безготівковій формі з допомогою розрахункових документів у електронному або паперовому вигляді. Відповідно до підпункту 170.2.1 та підпункту 170.2.2 пункту 170.2 статті 170 ПК України облік загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами ведеться платником податку самостійно, окремо від інших доходів і витрат. Для цілей оподаткування інвестиційного прибутку звітним періодом вважається календарний рік. Інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу. Відтак, судом встановлено, що за набуття у власність 100% статутного капіталу ТОВ «КОМПАНІЯ «АМРІТА» позивачем було здійснено витрати у розмірі 1 000 000,00 грн., за продаж 100% статутного капіталу ТОВ «КОМПАНІЯ «АМРІТА» позивачем в подальшому було отримано 1 000 000,00 грн. Таким чином, різниця між розміром доходу позивача від продажу 100% статутного капіталу ТОВ «КОМПАНІЯ «АМРІТА» та витрат, здійснених позивачем на придбання 100% статутного капіталу, здійснених ним раніше, становить 0,00 грн. Отже, від цієї операції позивач не отримав позитивної різниці між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу. Статтею 164 ПК України передбачено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом. Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця. Загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу. Згідно підпункту 164.2.9 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються, зокрема, інвестиційний прибуток від проведення платником податку операцій з цінними паперами, деривативами та корпоративними правами, випущеними в інших, ніж цінні папери, формах, крім доходу від операцій, зазначених у підпунктах 165.1.2, 165.1.40 і 165.1.52 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу. Особливості оподаткування інвестиційного прибутку визначаються пунктом 170.2 статті 170 ПК України, відповідно до якого облік загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами ведеться платником податку самостійно, окремо від інших доходів і витрат. Для цілей оподаткування інвестиційного прибутку звітним періодом вважається календарний рік (підпункт 170.2.1 пункту 170.2 статті 170 ПК України). Відповідно до підпункту 170.2.6 пункту 170.2 статті 170 ПК України до складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку включається позитивне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками такого звітного (податкового) року. При цьому, підпунктом 170.2.8 пункту 170.2 статті 170 ПК України передбачено, що не підлягає оподаткуванню та не включається до загального річного оподатковуваного доходу дохід, отриманий платником податку протягом звітного податкового року. Судом встановлено, що у 2012 році позивачем не було отримано позитивного значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками 2012 року. В розумінні ПК України позивач за наслідками 2012 року не отримав інвестиційного прибутку від операцій з цінними паперами, тому, відповідно, не повинен був вказувати зазначений дохід в декларації за 2012 рік та сплачувати податок на доходи з фізичних осіб. При цьому, відповідачем не було надано суду жодного належного й допустимого доказу, який би підтверджував отримання позивачем інвестиційного прибутку від операції з купівлі-продажу часток у статутному капіталі ТОВ «КОМПАНІЯ «АМРІТА» у 2012 році. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що у відповідача були відсутні підстави для прийняття ППР № 153/17-20. Відтак, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Частиною 1 статті 94 КАС України передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Результат розгляду: granted