Рішення адміністративного суду від 2014-02-05 00:00:00+02

У листопаді 2013 року Управління Пенсійного фонду України в м. Нововолинську Волинської області (далі - УПФУ) звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Оснастка» (далі - ВАТ «Оснастка») заборгованість по виплаті і доставці пенсій, призначених на пільгових умовах. Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2013 року позов задоволено повністю. В грудні 2013 року ВАТ «Оснастка» звернулося до суду із заявою про відстрочення виконання рішення суду у зв'язку із проведенням процедури санації. Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2013 року заяву про відстрочення виконання рішення суду задоволено. Відстрочено виконання постанови Волинського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2013 року про стягнення заборгованості по виплаті і доставці пенсій, призначених на пільгових умовах за вересень 2013 року в сумі 107375,88 грн. до 01.04.2014 року. Не погоджуючись із вказаним рішенням, УПФУ подало апеляційну скаргу, зазначаючи, що ухвалу прийнято з порушенням норм матеріального права. Вимоги обґрунтовує тим, що ВАТ «Оснастка» систематично порушує порядок відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, що унеможливлює виконання Пенсійним фондом України покладених на нього завдань, внаслідок чого порушуються інтереси держави. Загальний борг підприємства станом на 1 грудня 2013 року становить 2915657,97 грн. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, а відтак на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких мотивів. Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що, оскільки процедура санації, яка продовжена ухвалою Господарського суду Волинської області до 01.04.2014 року, спрямована на здійснення заходів оздоровлення фінансово-господарської діяльності з метою запобігання визнання боржника банкрутом, тому будь-які обмеження щодо розпорядження майном можуть бути накладені виключно в межах процедури санації та у разі, якщо вони не перешкоджають виконанню плану санації та не суперечать інтересам конкурсних кредиторів. А оскільки процедура санації ускладнює виконання судового рішення, необхідно відстрочити його виконання. Колегія суддів не погоджується із зробленими судом першої інстанції висновками, оскільки відповідно до п.6 Інструкції про порядок обчислення та сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України", затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 р. № 21-1, (далі Інструкція), відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до ч. 2 Розділу 15 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Відповідно до п. 6.10 Інструкції, відшкодування сум і фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцем його реєстрації. Як вбачається з матеріалів справи, ВАТ «Оснастка» звернулося до суду із заявою про відстрочення виконання судового рішення до припинення процедури санації, оскільки стягнення спірної суми призведе до порушення прав кредиторів та унеможливить виконання плану санації та в цілому призведе до банкрутства підприємства (а.с.19-20). Згідно вимог ст.263 КАС України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду. Відповідно до ст. 28. Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14.05.1992 № 2343-XII (далі - Закон № 2343) під санацією розуміється система заходів, що здійснюються під час провадження у справі про банкрутство з метою запобігання визнанню боржника банкрутом та його ліквідації, спрямована на оздоровлення фінансово-господарського становища боржника, а також задоволення в повному обсязі або частково вимог кредиторів шляхом реструктуризації підприємства, боргів і активів та/або зміни організаційно-правової та виробничої структури боржника. Колегія суддів приходить до висновку, що заявником не доведено винятковості зазначених випадків та не підтверджено їх об'єктивний вплив на виконання судового рішення. Крім того, підприємством не надано жодних доказів про важкий фінансовий стан (в тому числі щодо відсутності грошових коштів для сплати спірної заборгованості); стягувана сума заборгованості стосується періоду вересень 2013 року, тобто, виникла під час проведення санації підприємства. Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не врахував, що процедура санації підприємства триває з 2005 року, при чому вона неодноразово продовжувалась: до 02.03.2012 року, 01.09.2013 року та 01.04.2014 року. Проте, відповідно до вимог п.9 ст. 6 Закону № 2343 строк дії процедури санації боржника до порушення провадження у справі про банкрутство не може перевищувати 12 місяців з дня затвердження судом відповідного плану санації. Крім того, судовими рішеннями вже надавалися значні за тривалістю відстрочки виконання судових рішень по іншим справам, пенсійним органом у поданій апеляційній скарзі наголошено на систематичному порушенні підприємством порядку відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій. Також колегія суддів вважає, що відстрочення виконання постанови суду з наведених підстав і на тривалий строк суперечить змісту рішення суду, оскільки призведе до подальшого порушення прав пенсійного органу і ненадходження до відповідного бюджету заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за віком на пільгових умовах. Покликання заявника на перебування товариства в стадії санації не звільняє відповідача від обов'язків перед Управління Пенсійного фонду України по сплаті витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до переконання, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про відстрочення виконання судового рішення, а відтак вона підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання про відстрочення виконання судового рішення.

Результат розгляду: denied