Рішення адміністративного суду від 2014-01-16 00:00:00+02

прокурор Кам'янка-Бузького району Львівської області звернувся до суду з позовом до Прибужанівської сільської ради Кам'янка-Бузького району Львівської області (далі - Прибужанівська сільська рада), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №2 від 26.11.2013р. "Про звернення щодо недопустимості зриву підписання Угоди про асоціацію України з Європейським Союзом та подальшої повномасштабної євроінтеграції України". Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в результаті перевірки у порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів прокурором встановлено прийняття Прибужанівською сільською радою рішення №2 від 26.11.2013р. "Про звернення щодо недопустимості зриву підписання Угоди про асоціацію України з Європейським Союзом та подальшої повномасштабної євроінтеграції України", яке прийняте з перевищенням встановленої законом компетенції сільської ради та не відповідає Конституції України та Закону України «Про місцеве самоврядування». Відповідач подав до суду заперечення проти позову, в якому проти позову заперечує, просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову. Свої заперечення обґрунтовує тим, що Прибужанівська сільська рада своїм рішенням заявила про підтримку зовнішньополітичного курсу держави відповідно до Закону України «Про засади внутрішньої і зовнішньої політики», діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», Законом України «Про статус депутатів місцевих рад», Законом України та чинним регламентом Прибужанівської сільської ради. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві. Просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, висловлених у письмових запереченнях. Просив суд відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. В.о. прокурора Кам'янка-Бузького району Львівської області старший радник юстиції Шевчук В.В. виніс постанову №121 від 19.12.2013р. про проведення перевірки у порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів. За результатами перевірки встановлено, що 26 листопада 2013 року відбулося засідання 31-ої (позачергової) сесії Прибужанівської сільської ради шостого скликання, рішенням №1 якої затверджено порядок денний позачергової сесії. Пунктом другим порядку денного значиться питання: «Про звернення щодо недопустимості зриву підписання Угоди про асоціацію України з Європейським Союзу та подальшої повномасштабної євроінтеграції України». За наслідками розгляду цього питання прийнято рішення №2 від 26.11.2013р. «Про звернення щодо недопустимості зриву підписання Угоди про асоціацію України з Європейським Союзу та подальшої повномасштабної євроінтеграції України» (далі - рішення №2 від 26.11.2013р.). Вказаним рішенням Прибужанівська сільська рада вирішила звернутися до Президента України, Прем'єр-міністра України, Голови Верховної Ради України щодо недопустимості зриву підписання Угоди про асоціацію України з Європейським Союзом 28 листопада 2013року та подальшої повномасштабної євроінтеграції України. З мотивувальної частини рішення слідує, що при його прийнятті відповідач керувався нормами статті 43 Закону України «Про місцеве самоврядування». Суд при вирішенні спору по суті виходить з наступного. Статтею 121 Конституції України на прокуратуру покладено обов'язок представляти інтереси держави у суді, у випадках передбачених законом. Прокурор самостійно визначає підстави для представництва в судах, форму його здійснення і може здійснювати представництво на будь-якій стадії судочинства в порядку, передбаченому процесуальним законом. Відповідно до ст.36-1 Закону України «Про прокуратуру», підставою представництва у суді інтересів держави є: наявність порушень або загрози порушень інтересів держави. У вказаній нормі Закону також передбачено, що однією із форм представництва прокурором є звернення до суду з позовами (заявами, поданнями). Згідно з ч.2 ст.60 КАС України, прокурор здійснює в суді представництво інтересів громадянина або держави в порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами, і може здійснювати представництво на будь-якій стадії адміністративного процесу. Конституційний Суд України у Рішенні від 08.04.1999 (справа № 1-1/99) зазначив, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо. У зв'язку з відсутністю органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, прокурор, відповідно до ст.60 КАС України, у цьому випадку має статус позивача. З огляду на наведене, суд дійшов висновку про подання прокурором позову у поряду, спосіб та з підстав, передбачених чинним законодавством. Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування відповідно до Конституції України визначає Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР. Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно зі ст.140 Конституції України місцеве самоврядування - це право територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. Конституційний суд України у рішенні від 26 березня 2002 року № 6-рп/2002 (справа про охорону трудових прав депутатів місцевих рад) дійшов висновку, що такому конституційному змісту інституту місцевого самоврядування властиві принаймні дві найважливіші ознаки. Це - самостійність територіальної громади, органів місцевого самоврядування у вирішенні певного кола питань і те, що предметами відання місцевого самоврядування є не будь-які питання суспільного життя, а питання саме місцевого значення, тобто такі, які пов'язані передусім з життєдіяльністю територіальних громад. Перелік таких питань визначено у Конституції України та Законі України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року №280/97-ВР. Статтею 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що правовий статус місцевого самоврядування в Україні визначається Конституцією України, цим та іншими Законами, які не повинні суперечити положенням цього ж Закону. Органи місцевого самоврядування при вирішенні питань місцевого значення, віднесених до їхньої компетенції, є суб'єктами владних повноважень, які виконують владні управлінські функції, зокрема, нормотворчу, координаційну, дозвільну, реєстраційну, розпорядчу. Конституція України визначає, що предметом віддання місцевого самоврядування є не будь-які питання суспільного життя, а питання місцевого значення. Статтею 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України та відповідними законами до їх відання. Питання, вирішення яких відбувається виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради, передбачені статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Таким чином, згідно з нормами Конституції України та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування здійснюючи владу і самостійно вирішуючи питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції, та приймаючи рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. До відання Прибужанівської сільської ради належить вирішення питань виключно місцевого значення, які пов'язані з життєдіяльністю територіальної громади села Прибужани Камянка-Бузького району Львівської області. Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» і Конституцією України до повноважень органів місцевого самоврядування не віднесено вирішення питань щодо звернення про недопустимість зриву підписання Угоди про асоціацію України з Європейським Союзу та подальшої повномасштабної євроінтеграції України. Таким чином, прийняте Прибужанівською сільською радою рішення №2 від 26.11.2013року «Про звернення щодо недопустимості зриву підписання Угоди про асоціацію України з Європейським Союзу та подальшої повномасштабної євроінтеграції України» не відповідає вимогам статті 19 Конституції України та виходить за межі повноважень, наданих сільським радам Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні». Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з вимогами ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. У відповідності до вимог ст. 94 КАС України судові втрати стягненню зі сторін не підлягають.

Результат розгляду: granted