Рішення адміністративного суду від 2014-03-07 00:00:00+02

Наказом № 14/1 «д» від 18 липня 2012 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт «Будівництво першої черги продовольчо-речового ринку на проспекті Василя Порика, 2 у Подільському районі м. Києва» зареєстрованої за № КВ 08312067315 від 28.04.2012 року. Замовник будівництва - ТОВ «Ринок «Виноградар». В подальшому, Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві відповідно до статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI та згідно з Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553, на підставі заяви громадянина [PERSON] від 25 вересня 2013 року № 7/26-Л-2509/12 проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, державних стандартів і правил ТОВ «Ринок «Виноградар» (м. Київ, просп. Василя Порика, 9А, літ. «А»), за результатами якої складено акт від 14 жовтня 2013 року. Перевіркою з виїздом на місце та наданих генеральним директором ТОВ «Ринок «Виноградар» Нестеренком Геннадієм Юрійовичем документів встановлено, що за вказаною вище адресою розташовано продовольчо-речовий ринок «Виноградар» з торгівельними рядами двоповерховою адміністративно-торгівельною будівлею. Під час перевірки встановлено, що за вищезазначеною адресою самовільно побудовано двоповерхову адміністративно-торгівельну будівлю без документа, що надає право на виконання будівельних робіт, чим порушено статті 34, 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Адміністративно-торгівельні будівлі за вищевказаною адресою експлуатуються без прийняття в експлуатацію відповідно до вимог чинного законодавства, чим порушено частину восьму статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». 14 жовтня 2013 року відповідачем на підставі вказаного акту складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та внесено припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Вказаним приписом від позивача вимагалося заборонити експлуатацію зазначеного вище об'єкта з 14 жовтня 2013 року та усунути допущені порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на об'єкті будівництва у відповідності до вимог чинного законодавства, про що проінформувати в термін до 14 листопада 2013 року. На підставі вищевказаного акту перевірки, протоколу та припису Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві винесено постанову від 24 жовтня 2013 року № 477/13/1, якою, відповідно до абзацу 4 пункту 4 частини другої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» від 14.10.1994 № 208/94-ВР, до позивача застосовано штраф у розмірі 103230,00 грн. Окрім цього, Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві відповідно статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI та згідно з Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553, на підставі перевірки виконання ТОВ «Ринок «Виноградар» вимог припису Інспекції від 14 жовтня 2013 року проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, державних стандартів і правил ТОВ «Ринок «Виноградар» (м. Київ, просп. Василя Порика, 9А, літ. «А»), за результатами якої складено акт від 22 листопада 2013 року. Під час перевірки встановлено, що ТОВ «Ринок «Виноградар» не виконано вимогу припису Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві від 14 жовтня 2013 року щодо заборони експлуатації двоповерхової адміністративно-торгівельної будівлі за вищевказаною адресою, чим порушено підпункт «а» пункту 3 частини четвертої статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а також не усунуто порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності. ТОВ «Ринок «Виноградар» продовжується експлуатація самовільно побудованої двоповерхової адміністративно-торгівельної будівлі на просп. Василя Порика, 2 у Подільському районі м. Києва, чим порушено частину восьму статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». 22 листопада 2013 року відповідачем на підставі вказаного акту складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та внесено припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Вказаним приписом від позивача вимагалося усунути допущені порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил шляхом знесення самовільно побудованої двоповерхової адміністративно-торгівельної будівлі на просп. Василя Порика, 2 у Подільському районі м. Києва, про що проінформувати в термін до 02 грудня 2013 року. На підставі вищевказаного акту перевірки, протоколу та припису Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві винесено постанови від 28 листопада 2013 року № 584/13/1/7/26-66/2811/02/1 та № 585/13/1/7/26-65/2811/02/1, якими, відповідно до абзацу 2 пункту 1 частини шостої статті 2, абзацу 4 пункту 6 частини другої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» від 14.10.1994 № 208/94-ВР, до позивача застосовано штраф у розмірі 11470,00 грн. та 206460,00 грн. відповідно. Незгода з вказаними рішеннями суб'єкта владних повноважень обумовила звернення позивача до суду з адміністративним позовом. Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва не погоджується з доводами ТОВ «Ринок «Виноградар», виходячи з наступного. Згідно зі статтею 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року № 3038-VI (далі - Закон № 3038) замовник має право виконувати будівельні роботи після: - направлення замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю (далі - органи державного архітектурно-будівельного контролю), - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування; - реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I - III категорій складності; - видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності. Частиною другою вказаної статті Закону № 3038 передбачено, що зазначені у частині першій цієї статті документи, що надають право на виконання будівельних робіт, є чинними до завершення будівництва. Як вбачається з матеріалів справи, 28 квітня 2012 року позивачем було подано до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві декларацію про початок виконання будівельних робіт по будівництву першої черги продовольчо-речового ринку на просп. Василя Порика, 2 у Подільському районі м. Києва; код об'єкта 1230.2; категорія складності - ІІІ. Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві було зареєстровано зазначену декларацію за № КВ0831206731. У липні 2012 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві за результатами проведеної перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил під час виконання будівельних робіт з будівництва продовольчо-речового ринку на просп. Василя Порика, 2-10 у Подільському районі міста Києва встановлено, що за вказаною адресою генеральним підрядником, МП «КОМФОРТ-ЛЮКС» виконуються будівельні роботи з будівництва двоповерхової споруди. Надана проектно - технологічна документація не оформлена належним чином. Роботи виконуються за відсутності на об'єкті проекту організації будівництва, проекту виконання робіт, буд генплану. Не оформлені належним чином акти закриття прихованих робіт, а саме в них відсутні підписи всіх відповідальних осіб, відсутні журнал зварювальних робіт, акти проміжного прийняття відповідальних конструкцій. В журналі загальних робіт відсутня інформація щодо обліку обсягів прийнятих будівельно-монтажних робіт, а також будівельно-монтажних робіт, виконаних робіт на об'єкті будівництва, а журнал авторського нагляду не містить зауважень щодо виконання будівельних робіт. Вказане призвело до порушення вимог ДБН А.3.1-5-2009 та ст. 11 Закону України «Про архітектурну діяльність». За результатами вказаної перевірки, наказом від 18 липня 2012 року № 14/1 «д» скасовано реєстрацію декларацію про початок виконання будівельних робіт «Будівництво першої черги продовольчо-речового ринку на просп. Василя Порика, 2 у Подільському районі м. Києва». 18 липня 2012 року відповідачем вказаний наказ направлено на адресу позивача листом № 7/26-30/1807/05. Враховуючи викладене суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 39-1 Закону № 3038 у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування повідомлення або декларації замовник письмово повідомляється протягом трьох робочих днів з дня скасування. При цьому, визначення процедури виконання будівельних робіт регулюється Порядком виконання будівельних робіт, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 466 (далі - Порядок № 466). Пунктом восьмим Порядку № 466 передбачено, що реєстрація декларації здійснюється з дотриманням вимог Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності». Відповідно до п. 10 Порядку № 466 інспекція протягом п'яти робочих днів з дня надходження декларації перевіряє повноту даних, зазначених у декларації, та вносить їх до єдиного реєстру. Згідно абз. 11 п. 14 Порядку № 466 у разі виявлення Інспекцією недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню Інспекцією. Інспекція скасовує реєстрацію декларації шляхом видачі відповідного наказу та виключає запис про її реєстрацію з єдиного реєстру протягом п'яти робочих днів з дня виявлення факту подання недостовірних даних, наведених у декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом ( абз. 12 п. 14 Порядку № 466). Про скасування реєстрації декларації замовник письмово повідомляється протягом трьох робочих днів з дня її скасування ( абз. 14 п. 14 Порядку № 466). Отже, як зазналося, будівництво вказаного вище об'єкта відбувалося на час винесення оскаржуваного наказу без належно затвердженого проекту. Відповідних доказів, які б спростовували висновки відповідача позивачем суду надано не було. Таким чином, наказ від 18 липня 2012 року № 14/1 «д» «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт» ґрунтується на вимогах чинного законодавства, у зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Стосовно правомірності винесення відповідачем постанов від 24 жовтня 2013 року № 476/13/1 та № 477/13/1, від 28 листопада 2013 року № 584/13/1/7/26-66/2811/02/1 та № 585/13/1/7/26-65/2811/02/1, суд зазначає наступне. Позивачем оскаржується постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 24 жовтня 2013 року № 476/13/1 та № 477/13/1, однак згідно наданих відповідачем на виконання судового запиту документів, 24 жовтня 2013 року штраф на позивача накладено лише на підставі постанови № 477/13/1. Окрім цього, позивачем в обґрунтування позову, відповідної копії постанови надано не було, а позовні вимоги ґрунтуються лише на інформації зазначеній в акті перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і стандартів від 22 листопада 2013 року. За вказаних обставин суд вважає, що позовні вимоги стосуються постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 24 жовтня 2013 року лише № 477/13/1. Приписами частини першої статті 41 Закону № 3038-VI визначено, що державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Відповідно до частини другої статті 41 Закону № 3038-VI державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За приписами частини четвертої статті 41 Закону № 3038-VI посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право, зокрема, складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; видавати обов'язкові для виконання приписи щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. На виконання статті 41 Закону № 3038-VI Кабінет Міністрів України своєю постановою від 23 травня 2011 року № 553 затвердив Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю. Відповідно до пункту 5 Порядку № 553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за територіальним принципом (у межах областей) у порядку проведення планових та позапланових перевірок. Відповідно до пункту 11 Порядку № 553 посадові особи інспекцій під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю мають право, зокрема, складати протоколи про вчинення правопорушень та акти перевірок, і накладати штрафи у межах повноважень, передбачених законом; видавати обов'язкові для виконання приписи щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. У відповідності до пунктів 16-18 Порядку № 553 за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою інспекції складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком. У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт (далі - припис). Протокол протягом трьох днів після його складення та всі матеріали перевірки подаються керівникові відповідної інспекції або його заступникові для винесення постанови про накладення штрафу, передбаченої законодавством України (пункт 20 Порядку № 553). Згідно з Порядком накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1995 № 244, штрафи накладаються на юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за правопорушення у сфері містобудівної діяльності. Рішення про накладення штрафу оформлюється постановою про накладення на суб'єкта містобудування штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності. Постанова про накладення штрафу є виконавчим документом і підлягає виконанню в установленому законом порядку. У постанові зазначається розмір штрафу. Постанова повинна відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження». Як вбачається з матеріалів справи, підставою для прийняття оскаржуваних постанов є встановлені під час проведення перевірки порушення, що полягали у виконанні будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання таких робіт, подальшій експлуатації двоповерхової адміністративно-торгівельної будівлі на просп. Василя Порика, 2 у Подільському районі м. Києва, не прийнятої в експлуатацію після виконання будівельних робіт та не виконання приписів суб'єкта владних повноважень. Як встановлено судом, реєстрація поданої позивачем декларації про початок виконання будівельних робіт «Будівництво першої черги продовольчо-речового ринку на просп. Василя Порика, 2 у Подільському районі м. Києва» була скасована. Отже, в силу приписів ст. 34 Закону № 3038-VI позивач не мав права виконувати будівельні робити на об'єкті з 18 липня 2012 року. Водночас, повторно декларація про початок виконання будівельних робіт позивачем не зареєстрована. Також ТОВ «Ринок «Виноградар», як замовником будівництва, приписи відповідача виконані не були. Посилання позивача на ту обставину, що він не володів інформацією про наявність допущених ним порушень спростовується актом від 04 липня 2012 року, складеним відповідачем та підписаним, зокрема, директором позивача без зауважень. Відповідно до абзацу 4 пункту 4 частини другої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» від 14.10.1994 № 208/94-ВР (далі - Закон № 208/94-ВР) суб'єкти містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за такі правопорушення: виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання таких робіт, а також наведення недостовірних даних у зазначеній декларації: на об'єктах III категорії складності - у розмірі дев'яноста мінімальних заробітних плат. Згідно із абзацом 2 пункту 1 частини шостої статті 2 Закону № 208/94-ВР cуб'єкти містобудування несуть відповідальність у вигляді штрафу за невиконання приписів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил - у розмірі десяти мінімальних заробітних плат. Відповідно до абзацу 4 пункту 6 частини другої статті 2 Закону № 208/94-ВР суб'єкти містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за такі правопорушення: експлуатація або використання об'єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об'єкта до експлуатації чи акті готовності об'єкта до експлуатації: об'єктів III категорії складності - у розмірі дев'яноста мінімальних заробітних плат. Згідно із частиною дев'ятою статті 2 Закону № 208/94-ВР дії, передбачені частинами першою - восьмою цієї статті, вчинені суб'єктами містобудування, яких протягом року було піддано стягненню за такі самі порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу, визначеного у відповідному абзаці цієї статті, у подвійному розмірі. Таким чином, враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що відповідач при виконанні своїх обов'язків діяв у спосіб та в межах, передбачений нормами чинного законодавства України, а тому підстав для скасування постанов від 24 жовтня 2013 року № 477/13/1, від 28 листопада 2013 року № 584/13/1/7/26-66/2811/02/1, від 28 листопада 2013 року № 585/13/1/7/26-65/2811/02/1 про накладення штрафу у сфері містобудівної діяльності у суду немає. При вирішенні вимоги про визнання протиправним рішення, оформленого листом від 02 грудня 2013 року № 7/26-44/0212/07 про повернення декларації про готовність об'єкта до експлуатації із будівництва першої черги продовольчо-речового ринку на просп. Василя Порика, 2 у Подільському районі м. Києва, суд виходить з наступного. Згідно із частиною 1 статті 39 Закону № 3038-VI прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I-III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідною інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Форма декларації про готовність об'єкта до експлуатації, порядок її подання і реєстрації визначаються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 18 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 461 (далі - Порядок № 461) замовник (його уповноважена особа) подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення до Інспекції два примірники декларації за формою згідно з додатком 1. Один примірник декларації після проведення реєстрації повертається замовнику, а другий - залишається в Інспекції, яка її зареєструвала. Водночас, відповідно до п. 9 Порядку № 461 на об'єкті повинні бути виконані всі передбачені проектною документацією згідно із державними будівельними нормами, стандартами і правилами роботи, а також змонтоване і випробуване обладнання. На об'єкті виробничого призначення, на якому встановлено технологічне обладнання, повинні бути проведені пусконалагоджувальні роботи згідно з технологічним регламентом, передбаченим проектом будівництва, створено безпечні умови для роботи виробничого персоналу та перебування людей відповідно до вимог нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки, пожежної та техногенної безпеки, екологічних і санітарних норм. Згідно п. 20 Порядку № 461 інспекція перевіряє протягом десяти робочих днів з дати подання (надходження) до неї декларації повноту даних, зазначених у ній, та реєструє декларацію. Пунктом 21 Порядку № 461 передбачено, що у разі коли декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, Інспекція повертає її на доопрацювання з обґрунтуванням підстав повернення у строк, передбачений для її реєстрації. Після усунення недоліків, що стали підставою для повернення декларації на доопрацювання, замовник може повторно звернутися до Інспекції для реєстрації декларації. Як встановлено під час розгляду вказаної справи позивачем відповідні приписи Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві виконано не було, а відтак порушення вимог містобудівного законодавства не усунуто. Отже, суд приходить до висновку, що на час прийняття рішення про повернення позивачу декларації про готовність об'єкта до експлуатації, останнім не були виконанні всі передбачені згідно із державними будівельними нормами, стандартами і правилами роботи, а відтак подана декларація не може вважатися такою, що подана чи оформлена у відповідності до вимог чинного законодавства. Таким чином вимога про визнання протиправним рішення, оформленого листом від 02 грудня 2013 року № 7/26-44/0212/07 про повернення декларації про готовність об'єкта до експлуатації із будівництва першої черги продовольчо-речового ринку на просп. Василя Порика, 2 у Подільському районі м. Києва задоволена бути не може. Згідно з частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статей 69, 70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Згідно з частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Під час розгляду справи доводи позивача були спростовані. Натомість, відповідачем доведено правомірність прийнятих ним рішень. Таким чином, оцінивши за правилами, встановленими статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України, наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що адміністративний позов є безпідставним, а тому задоволенню не підлягає. Враховуючи положення статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України та ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд вирішив стягнути з позивача 3 579, 46 грн. судового збору.

Результат розгляду: granted