Рішення адміністративного суду від 2014-01-21 00:00:00+02

Дрогобицький міжрайонний прокурор (надалі - Прокурор) звернувся у Львівський окружний адміністративний суд з позовом до Грушівської сільської ради Дрогобицького району Львівської області (далі - Грушівська сільська рада) в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просить визнати протиправним рішення Грушівської сільської ради №309 від 03.12.201р "Про суспільно-політичну ситуацію в Україні". В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що при прийнятті спірного рішення відповідач вирішив питання, які перебувають за межами наданих законодавством повноважень місцевого значення, чим порушив вимоги Конституції України та Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". Представник позивача в попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяв та заяві про зміну позовних вимог, зазначив, що оскаржуване рішення відмінено рішенням Грушівської сільської ради № 317 від 25.12.2013 року. Просив позов задовольнити повністю. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення попереднього судового засідання, участі повноважного представника в такому не забезпечив, надіслав на адресу суду клопотання, в якому позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив розглянути справу без участі його представника. За таких обставин суд відповідно до положень ст. ст. 111 та 112 КАС України ухвалив розглянути справу у відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі доказів та з урахуванням заяви про визнання позову. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов слід задовольнити, мотивуючи це наступним. Судом встановлено, що 03.12.2013р. Грушівською сільською радою Дрогобицького району Львівської області на XXII позачерговій сесії VI демократичного скликання прийнято рішення № 309 "Про суспільно-політичну ситуацію в Україні". Цим рішенням Грушівська сільська рада вирішила: 1. Засудити дії органів центральної влади України щодо злочинного розгону Євромайдану в м.Києві 30.11.2013 року. 2. Підтримати ініціативу лідерів трьох опозиційних сил щодо створення Штабу національного супротиву та Резолюцію Народного віча в м.Києві 1 грудня 2013 року, та притягнення до кримінальної відповідальності осіб, причетних до кривавого розгону учасників Євромайдану. 3. Відповідно до ст.44 Конституції України, рекомендувати установам, організаціям та підприємствам, розташованим на території Грушівської сільської ради, створити страйкові комітети та оголосити про підтримку Загальнонаціонального страйку з центром у м. Києві. 4. Закликати перевірників підтримати ініціативу жителів населених пунктів сільської ради, які мають бажання взяти участь у мирних акціях у м.Києві. 5. Керівникам установ,організацій, підприємств, розміщених на території сільської ради, не допускати будь-якої форми політичного тиску на працівників і не проводити кадрові зміни (звільнення працівників). 6. В разі невиконання керівниками установ, організацій, підприємств п.5 даного рішення та допущення порушень політичних, трудових, соціальних прав громадян, ініціювати скликання позачергової сесії сільської ради щодо висловлення їм недовіри. 7. Оприлюднити дане рішення на інформаційних стендах сільської ради. 8. Контроль за виконанням рішення покласти на сільського голову. Дрогобицькою міжрайонною прокуратурою Львівської області на підставі Постанови від 19.12.2013р. "Про проведення перевірки у порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів" проведено перевірку Грушівської сільської ради Дрогобицького району Львівської області. За наслідками проведеної перевірки прокурор звернувся до суду про визнання протиправним та скасування рішення Грушівської сільської ради №309 від 03.12.2013р. Вирішуючи спір, суд виходив з наступного. Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 19 Закону України "Про прокуратуру", предметом нагляду за додержанням і застосуванням законів є, зокрема, відповідність актів, що видаються всіма органами, підприємствами, установами, організаціями та посадовими особами, вимогам Конституції України та чинним законам. Пунктом 2 частини 5 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що прокурор, без внесення подання, може звернутися до суду щодо визнання протиправним рішення чи окремих його положень і щодо скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень. Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування відповідно до Конституції України визначає Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР). Відповідно до статті 5 Конституції України народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування. З цього конституційного положення у системному взаємозв'язку з положеннями статті 6 Конституції України про те, що державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову, випливає, що органи місцевого самоврядування не є органами державної влади, а місцеве самоврядування слід розглядати як форму здійснення народом влади, яка визнається і гарантується в Україні (стаття 7 Конституції України). Конституція України (стаття 140) визначає місцеве самоврядування як право територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. Конституційний суд України у Рішенні від 26 березня 2002 року № 6-рп/2002 (справа про охорону трудових прав депутатів місцевих рад) дійшов висновку, що такому конституційному змісту інституту місцевого самоврядування властиві принаймні дві найважливіші ознаки. Це - самостійність територіальної громади, органів місцевого самоврядування у вирішенні певного кола питань і те, що предметами відання місцевого самоврядування є не будь-які питання суспільного життя, а питання саме місцевого значення, тобто такі, які пов'язані передусім з життєдіяльністю територіальних громад. Перелік таких питань визначено у Конституції України та Законі України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року №280/97-ВР. Аналіз вищенаведених норм дає підстави суду вважати, що до відання Грушівської сільської ради належить вирішення питань виключно місцевого значення. Аналізуючи зміст спірного рішення Грушівської сільської ради №309 від 03.12.2013р "Про суспільно-політичну ситуацію в Україні" суд зазначає, що при прийнятті такого відповідач вийшов за межі повноважень, визначених Конституцією України та Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні". Так, відповідно до ст. 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання. До виключної компетенції сільських, селищних, міських рад належить ряд питань, що перелічені в ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". Серед таких немає повноважень щодо оцінки дій органів центральної влади України, створення штабу національного спротиву чи інших дій визначених оскаржуваним рішенням та резолюцією Народного віче в м. Києві від 01.12.2013р. Судом не встановлено наявності будь-якої норми Закону, який би наділяв орган місцевого самоврядування правом та повноваженнями приймати рішення сесії сільської ради з вимогами визначеними оскаржуваним рішенням. Окрім того, судом враховано, що Грушівською сільською радою подано заяву про визнання позову повністю з мотивів незаконності спірного рішення. Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Згідно з частиною 10 статті 59 Закону № 280/97-ВР акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. В контексті вказаних законодавчих норм, суд дійшов висновку, що рішення Грушівської сільської ради №309 від 03.12.2013р. "Про суспільно-політичну ситуацію в Україні" прийняте відповідачем з перевищенням повноважень, визначених Конституцією та Законами України, порушує встановлений чинним законодавством порядок управління державою, оскільки вирішує питання які не відносяться до питань місцевого значення, в результаті чого порушуються інтереси держави. Дане рішення суперечить нормам Конституції України та Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", а тому його слід визнати протиправним. Відповідно до положень статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати зі сторін не стягуються.

Результат розгляду: granted