Рішення адміністративного суду від 2014-02-25 00:00:00+02

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Міністерства інфраструктури України, поданого представником позивача [PERSON] до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Кугай Сергія Анатолійовича Реєстраційної служби Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - Державне підприємство «Придніпровська залізниця» з вимогами: - визнати незаконним рішення від 26.11.2013 за № 8338561 державного реєстратора прав на нерухоме майно Кугая Сергія Анатолійовича Реєстраційної служби Марганецького міського управління юстиції щодо відмови зареєструвати право власності на речові права - автомобільний шляхопровід «Городищанський» та підходи до нього, що розташованій Дніпропетровська обл., м. Марганець, вулиця Панфілова, б/н/вулиця Горького, б/н; - зобов'язати відповідача зареєструвати речові праві щодо права власності на нерухоме майно - автомобільний шляхопровід «Городищанський» та підходи до нього, що розташованій Дніпропетровська обл., м. Марганець, вулиця Панфілова, б/н/вулиця Горького, б/н; - покласти витрати по сплаті судового збору на відповідача. В обґрунтування позову позивач зазначив, що оскаржуване рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Кугай Сергія Анатолійовича Реєстраційної служби Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області, яким було відмовлено у державній реєстрації права власності на автомобільний шляхопровід «Городищанський» та підходи до нього, що розташованій Дніпропетровська обл., м.Марганець, вулиця Панфілова, б/н/вулиця Горького, б/н - є безпідставним та підлягає скасуванню з огляду на те, що Державний акт на право постійного користування землею І-ДП № 002694 на якій розташовані ці об'єкти був виданий ще 12.01.1998 року, а тому надання для державної реєстрації витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку (у разі коли в документі, що посвідчує речове право на земельну ділянку, відсутні відомості про її кадастровий номер) не є обов'язковим. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві. Просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - Державне підприємство «Придніпровська залізниця» - підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві. Просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач - Державний реєстратор прав на нерухоме майно Кугай Сергій Анатолійович Реєстраційної служби Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення якого був належним чином повідомлений, що підтверджується матеріалами справи. До суду надав письмові заперечення, в обґрунтування яких, відповідач просить розглянути справу без його участі та зазначив, що позивач оскаржує рішення державного реєстратора посилаючись на те, що автомобільний шляхопровід «Городищанський» та підходи до нього не є новобудова. Проте, у відповідності до п. 13 Постанови КМУ №461 від 13 квітня 2011року «Зареєстрована декларація або сертифікат є підставою для укладення договорів про постачання на прийнятий в експлуатацію об'єкт необхідних для його функціонування ресурсів - води, газу, тепла, електроенергії, включення даних про такий об'єкт до державної статистичної звітності та оформлення права власності на нього. Тобто, речові права на нерухоме майно з моменту введення в експлуатацію об'єкта нерухомого майна - автомобільний шляхопровід «Городищанський» та підходи до нього позивач не реєстрував, а тому оскаржуване рішення державного реєстратора є правомірним та не підлягає скасуванню. Відповідно до ч.4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Вислухавши пояснення представника позивача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявності підстав для його задоволення. Судом встановлено, що представник Міністерства інфраструктури в особі заступника начальника відокремленого структурного підрозділу «Нікопольська дистанція колії» Державного підприємства «Придніпровська залізниця» Ткаченка Вадима Сергійовича, що діє на підставі довіреності Міністерства інфраструктури України від 25.04.2013р., зареєстровану в реєстрі за № 373 від 18.11.2013р., подав заяву до Реєстраційної служби Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області, (далі за текстом - Реєстраційна служба) щодо реєстрації речових прав на нерухоме майно, а саме автомобільний шляхопровід «Городищанський» та підходи до нього, що розташований - Дніпропетровська область, м. Марганець, вулиця Панфілова, б/н/вулиця Горького, б/н. Заява була прийнята реєстраційною службою 18.11.2013р. та зареєстрована за реєстраційним номером № 4030086. Рішенням від 26.11.2013р. за № 8338561, державний реєстратор прав на нерухоме майно Кугай Сергій Анатолійович Реєстраційної служби Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області, відмовив у державній реєстрації права власності мотивуючи його тим, що не надано, передбачений п. 46 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень затверджений постановою Кабінету міністрів України № 703 від 22.06.2011р., витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку (у разі коли в документі, що посвідчує речове право на земельну ділянку, відсутні відомості про її кадастровий номер). Правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі, щодо здійснення державної реєстрації права власності, врегульовані нормами Конституції України, Цивільним кодексом України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952), Порядком державної реєстрації прав та нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 22.06.2011 р. № 703 (далі - Порядок № 703). Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з приписів ч. 3 ст. 2 КАС України, відповідно до яких, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Статтею 6 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Відповідно до ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація обтяження на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації врегульовано нормами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна. Відповідно до ч.1 ст.2 Закону №1952 - державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 Закону №1952 державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно (п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 1952-IV). Згідно із абз. 1 ч. 5 ст. 3 Закону №1952 державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв. Орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації (п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1952-IV). Відповідно до ст. 15 Закону №1952 державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження. Орган державної реєстрації прав, державні реєстратори зобов'язані надати до відома заявників інформацію про необхідний перелік документів для здійснення державної реєстрації прав. Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Розгляд заяви про державну реєстрацію обтяжень і прийняття рішення про таку реєстрацію, відмову у державній реєстрації обтяжень або її зупинення проводиться в день надходження заяви та документів, необхідних для державної реєстрації обтяжень. Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також порядок надання інформації з Державного реєстру прав встановлює Кабінет Міністрів України. Згідно ст. 19 Закону №1952 державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою. Як уже зазначалось Рішенням від 26.11.2013р. за № 8338561, державний реєстратор прав на нерухоме майно Кугай Сергій Анатолійович Реєстраційної служби Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області, відмовив у державній реєстрації права власності мотивуючи його тим, що не надано, передбачений п. 46 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень затверджений постановою Кабінету міністрів України № 703 від 22.06.2011р., витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку (у разі коли в документі, що посвідчує речове право на земельну ділянку, відсутні відомості про її кадастровий номер). Відповідно до абз.2, п.44 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (затверджено Постановою Кабінету Міністрів України № 703 від 22.06.2011р.) державна реєстрація прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно щодо новозбудованого або реконструйованого нерухомого майна проводиться за наявності державної реєстрації речового права на земельну ділянку, на якій розташоване таке майно, за заінтересованою особою (крім випадків проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на квартиру, житлове чи нежитлове приміщення). Пунктом п.46 Порядку визначено, що для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно у зв'язку з набуттям права власності на новозбудовані чи реконструйовані об'єкти нерухомого майна заявник, крім документів, що зазначені у пунктах 28, 29 і 31 цього Порядку, подає органові державної реєстрації прав: витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (у разі, коли в документі, що посвідчує речове право на земельну ділянку, відсутні відомості про її кадастровий номер). Таким чином, відповідачем було віднесено автомобільний шляхопровід «Городищанський» та підходи до нього, що розташований - Дніпропетровська область, м. Марганець, вулиця Панфілова, б/н/вулиця Горького, б/н до об'єкту новобудови. Проте, відповідно до п.2 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів (затверджено Постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13 квітня 2011р.) прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до І - III категорії складності, та об'єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами (далі - Інспекція) поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації (далі - декларація). Згідно декларації про готовність об'єкта до експлуатації (зареєстрованої інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області 17.05.2011р. за № ДП06311000002) шляхопровід «Городищанський» та підходи до нього, був введений у експлуатацію 17.05.2011р., тобто, на час подання заяви (18.11.2013р.) до відповідача, об'єкт вже 2,5 роки знаходився у стані експлуатації, тому цей об'єкт не є новобудовою, а отже застосування п.44, 46 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень у даному випадку неможливе. Як встановлено судом, разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень позивачем до відповідача було подано, серед іншого, Державний акт на право постійного користування землею І-ДП № 002694 від 12.01.1998р. Державним комітетом України по земельним ресурсам були видані Тимчасові методичні вказівки щодо присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам для ведення державного земельного кадастру (Схвалено протоколом науково-технічної ради Держкомзему України від 26 січня 1998р. № 1), яким було вперше зазначено лише поняття державного кадастрового номеру, обов'язковості присвоєння кадастрового номеру на вже сформовані земельні ділянки встановлено не було. Акт на право постійного користування земельною ділянкою із графою зазначення кадастрового номеру були затверджені Постановою Кабінету міністрів України № 449 від 2 квітня 2002 р. Відповідно до ст. 125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно ч.4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. А отже, земельна ділянка, на якій знаходиться зазначений об'єкт оформлена і зареєстрована відповідно до закону. За таких умов державна реєстрація прав з видачею свідоцтва про право власності на новозбудовані або реконструйовані об'єкти нерухомого майна проводиться за наявності державної реєстрації речового права на земельну ділянку, проведеної відповідно до законодавства, що діяло на момент такої реєстрації. Незрозумілим є посилання відповідача в своїх запереченнях на п.13 Порядку № 461 від 13 квітня 2011р., згідно якого, - «зареєстрована декларація або сертифікат є підставою для укладення договорів про постачання на прийнятий в експлуатацію об'єкт необхідних для його функціонування ресурсів - води, газу, тепла, електроенергії, включення даних про такий об'єкт до державної статистичної звітності та оформлення права власності на нього», а також твердження проте, що речові права на нерухоме майно з моменту введення в експлуатацію об'єкта нерухомого майна - автомобільний шляхопровід «Городищанський» та підходи до нього позивач не реєстрував. Дійсно, речові права на вищезазначений об'єкт позивач не реєстрував, а тому для здійснення такої реєстрації він і був вимушений звернутися з з'явою до Реєстраційної служби Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області. Крім того, в разі якщо б автомобільний шляхопровід «Городищанський» та підходи до нього і був новобудовою, то згідно абз.3, п.2 Листа Державної реєстраційної служби України від 15.04.2013р. за № 165/06-15-13 державна реєстрація прав з видачею свідоцтва про право власності на новозбудовані або реконструйовані об'єкти нерухомого майна проводиться за наявності державної реєстрації речового права на земельну ділянку, проведеної відповідно до законодавства, що діяло на момент такої реєстрації. Відповідно до частини першої статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Згідно з частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Під час судового засідання, відповідачем не доведено на підставі належних та допустимих доказів, правомірності своїх дій та рішення. За таких обставин суд дійшов до висновку про наявності підстав для задоволення позовних вимог. Однак, при цьому, суд зазначає, що стаття 162 Кодексу адміністративного судочинства України наводить перелік способів захисту порушених прав, свобод чи інтересів та інших видів висновків суду по суті позовних вимог. При цьому даний перелік не є вичерпний, оскільки відповідно до частини третьої цієї статті суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. Тобто, спосіб захисту, обраний судом, не обов'язково має збігатися з тим, що запропонував позивач у позовних вимогах. Отже, суд може змінити чи уточнити формулювання позовних вимог, а в необхідних випадках і вийти за межі позовних вимог (частина друга статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України). Таким чином, враховуючи приписи статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України та те, що суд не може перебирати на себе повноваження державного реєстратора прав на нерухоме майно Кугая Сергія Анатолійовича Реєстраційної служби Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області, суд вважає, що належним судовим захистом прав позивача у даній справі буде - визнання протиправним рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Кугая Сергія Анатолійовича Реєстраційної служби Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області за № 8338561 від 26.11.2013р. щодо відмови зареєструвати право власності на речові права - автомобільний шляхопровід «Городищанський» та підходи до нього, що розташованій Дніпропетровська обл., м. Марганець, вулиця Панфілова, б/н/вулиця Горького, б/н. та зобов'язання державного реєстратора прав на нерухоме майно Кугая Сергія Анатолійовича Реєстраційної служби Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області зареєструвати речові права щодо права власності на нерухоме майно - автомобільний шляхопровід «Городищанський» та підходи до нього, що розташований - Дніпропетровська обл., м. Марганець, вулиця Панфілова, б/н/вулиця Горького, б/н. Також, позивачем до матеріалів справи надано квитанцією № 11831.265.2 від 24.01.2014р. про сплату ним судового збору в сумі 73,08 грн. За приписами ч. 4 ст. 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються. З урахуванням того, що позивач по страві - Міністерство інфраструктури України є суб'єкта владних повноважень, тому судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted