Рішення адміністративного суду від 2014-03-05 00:00:00+02

позивач звернувся до суду із вказаним позовом, зазначивши в заяві, що за відповідачем обліковується податковий борг з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів у розмірі 173 665,1 гривень, який виник внаслідок прийняття податкового повідомлення-рішення. Позивач просить стягнути борг. У судове засідання представник ДПІ не з'явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі. У судове засідання відповідач не з'явився з невідомої суду причини, судову повістку було направлено на його адресу, що вказана у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців, проте кореспонденція повернулася до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Згідно ч.11 ст.35 КАС України, у разі якщо повістка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином. Відповідно до ч.1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке: судом встановлено, що документальною позаплановою невиїзною перевіркою з питань перевищення сукупного доходу від продажу товару (робіт, послуг) за останні 12 календарних місяців понад 300 000 гривень та не зареєстровано платником податку на додану вартість за період з 01.02.2009 по 31.07.2012 (акт №372/172/[NUMBER] від 31.08.2012) встановлено порушення ФОП [PERSON] пп. 2.3.1 п. 2.3 ст. 2, п.п. 9.3-9.6 ст. 9, пп. 7.3.1 п. 7.3, пп. 7.7.1 п. 7.7 Закону України «Про податок на додану вартість» №168/97-ВР від 03.04.1997, п. 187.1 ст. 187, п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України відносно операцій за вказаний період, загальна сума від здійснення яких сукупно перевищила 300 000 гривень. Оскільки ФОП [PERSON] не зареєструвався як платник ПДВ, тому допустив порушення, занизивши податкові зобов'язання по ПДВ на 143 824 гривні. 05.10.2012, на підставі вищезазначеного акту, позивачем винесено податкове повідомлення-рішення №0000291720, яким відповідачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість на 173 665,1 гривень, в т.ч. 143 824,1 за основним платежем, 29 841 гривня за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами). Судом встановлено, що 08.11.2012 відповідач отримав зазначене рішення, його не оскаржив, у зв'язку із чим був зобов'язаний погасити вказану суму в десятиденний термін з моменту його вручення. Відповідно до п.57.3. ст.57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу (в т.ч. й неподання податкової декларації в установлені строки), платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. Судом встановлено, що у зазначені строки податкові зобов'язання не сплачені, а тому, у відповідності до п. 59.1 ст. 59 ПКУ, визнаються сумою податкового боргу відповідача. Згідно з пп. 14.1.175. п.14.1 ст.14 Податкового кодексу, податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання. Таким чином, сума податкового зобов'язання ФОП [PERSON] з ПДВ із вироблених в Україні товарів, визначена податковим повідомленням-рішенням, проте не сплачена ним у строк, передбачений Податковим кодексом України, є податковим боргом і складає 173 665,1 гривень. Відповідно до п.п. 95.1.- 95.3 ст. 95 Податкового Кодексу України, орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Судом встановлено, що відповідачу направлялась податкова вимога, форми Ф, № 3933-17 від 14.11.2013, проте вона повернулась на адресу ДПІ з відміткою «за закінченням терміну зберігання», а зазначена в вимозі сума боргу не була погашена. З огляду на викладене, суд вважає, що позов є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Результат розгляду: granted