Рішення адміністративного суду від 2014-03-03 00:00:00+02

Публічне акціонерне товариство «БАНК БОГУСЛАВ» (далі - ПАТ «БАНК БОГУСЛАВ», позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві (далі - ВДВС Голосіївського РУЮ, виконавча служба, відповідач), в якому просить зобов'язати відповідача зняти арешт із заставленого рухомого майна, а саме: автомобіль марки: VOLKSWAGEN, модель Passat CC, рік випуску - 2011, колір - коричневий, шасі №WVWZZZ3CZCE550768, тип - седан легковий, реєстраційний №АА1171РВ, та скасувати оголошення розшуку. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «П'ятий фасад» (далі - ТОВ «Будівельна компанія «П'ятий фасад») укладено договір про надання овердрафту №15/01-ОВ-05/2011 від 31 березня 2011 року та кредитний договір від 27 грудня 2011 року №15/01-КР-50/2011. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаними договорами було також укладено договори застави транспортного засобу, посвідчені відповідно приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 20 червня 2012 року та 27 грудня 2011 року за №1678 та №3455. Також, приватним нотаріусом накладено обтяження на відчуження на зазначений транспортний засіб, про що зроблені відповідні записи в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Водночас, позивач дізнався про існування виконавчого провадження відносно ТОВ «Будівельна компанія «П'ятий фасад», в рамках якого накладено арешт та оголошено в розшук рухоме майна, що перебуває в заставі. ПАТ «БАНК БОГУСЛАВ» вважає, що відповідач, накладаючи арешт на все майно ТОВ «Будівельна компанія «П'ятий фасад», до якого увійшло і майно, що перебуває у заставі позивача, порушив його право як заставодержателя, на задоволення своїх вимог за вище вказаними договором про надання овердрафту та кредитним договором, шляхом продажу предмета застави третій особі на підставі статей 23, 24, 26, 30 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та умов укладених договорів застави. ВДВС Голосіївського РУЮ прибуття повноважного представника в судові засідання не забезпечив, тоді як належним чином повідомлявся про час, дату та місце судового вирішення даної справи, з заявою про відкладення судового вирішення даної справи та письмовими запереченнями щодо заявленого позову до суду не звертався (у тому числі - станом на 03 березня 2014 року). ТОВ «Будівельна компанія «П'ятий фасад», залучене ухвалою суду від 23 січня 2014 року до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача (далі - третя особа), в письмових поясненнях зазначило, що оскільки третя особа не має можливості виконати свої зобов'язання перед позивачем по поверненню отриманих кредитних коштів інакше, ніж за рахунок заставного майна, ТОВ «Будівельна компанія «П'ятий фасад» запропонувало ПАТ «БАНК БОГУСЛАВ» задовольнити свої грошові вимоги шляхом звернення стягнення на предмет застави. Разом з тим, третій особі стало відомо про те, що на виконанні ВДВС Голосіївського РУЮ знаходиться зведене виконавче провадження щодо стягнення з ТОВ «Будівельна компанія «П'ятий фасад» грошових коштів. Посилаючись на те, що обтяження, накладені 27 грудня 2011 року та 20 червня 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу в зв'язку з посвідченням договорів застави транспортного засобу, мають вищий пріоритет відносно обтяжень, накладених виконавчою службою, третя особа підтримала адміністративний позов ПАТ «БАНК БОГУСЛАВ» та просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Ухвалою суду від 27 лютого 2014 року (протокольною) продовжено розгляд справи у порядку письмового провадження. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, судом встановлено наступне. Між ПАТ «БАНК БОГУСЛАВ» (далі - Банк), та ТОВ «Будівельна компанія «П'ятий фасад» (далі - Позичальник) 31 березня 2011 року укладено договір про надання овердрафту №15/01-ОВ-05/2011 (з урахуванням договорів про внесення змін та доповнень), відповідно до якого Банк в порядку, передбаченому цим договором, надає Позичальнику Овердрафт з лімітом в розмірі - 300000грн. 00коп. для оплати розрахункових документів Позичальника по рахунку при відсутності або недостатності власних коштів Позичальника на рахунку. Також, між Банком та Позичальником 27 грудня 2011 року укладено кредитний договір №15/01-КР-50/2011 (з урахуванням договорів про внесення змін та доповнень), відповідно до якого Банк на умовах, передбачених цим договором, зобов'язується надати Позичальнику кредит в національній валюті України в сумі - 265000грн. 00коп. (надалі - кредит) зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі - 26% річних, а Позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використати на цілі, зазначені в цьому договорі, та своєчасно і в повному обсязі повернути кредит, а також своєчасно і в повному обсязі сплачувати Банку проценти, комісійну винагороду - у порядку, визначеному цим договором, а у випадку порушення умов цього договору - сплатити банку неустойку (штрафи та пені) у розмірах, строки та порядку, що встановлені цим договором, та відшкодувати збитки. Відповідно до пункту 3.1 договору №4 від 20 червня 2012 року про внесення змін та доповнень до кредитного договору №15/01-КР-50/2011 від 27 грудня 2011 року, належне виконання Позичальником в повному розмірі зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати процентів, сум можливих неустойок (штрафів, пені), згідно з умовами цього договору, відшкодування збитків та витрат, що будуть понесені Банком у випадку примусового звернення на заставлене майно, забезпечується, зокрема: заставою автомобіля маркою VOLKSWAGEN Passat CC WVWZZZ3CZCE550768, рік випуску - 2011, що належить на праві власності Позичальнику, балансовою та заставною вартістю в розмірі - 296896грн. 25коп. Крім того, 20 червня 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за №1678 посвідчено договір застави транспортного засобу, укладеного між ПАТ «БАНК БОГУСЛАВ», надалі за текстом - «Заставодержатель», та ТОВ «Будівельна компанія «П'ятий фасад», надалі за текстом - «Заставодавець». Згідно з вказаним договором предметом застави є транспортний засіб: автомобіль марки: VOLKSWAGEN, модель Passat CC, рік випуску - 2011, колір - коричневий, шасі №WVWZZZ3CZCE550768, тип - седан легковий, реєстраційний №АА1171РВ, який належить Заставодавцю на праві власності та знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Червонопрапорна, буд. 44, кв. 17. 27 грудня 2011 року вказаним приватним нотаріусом за №3455 посвідчено договір застави транспортного засобу, укладеного між ПАТ «БАНК БОГУСЛАВ», надалі за текстом - «Заставодержатель», та ТОВ «Будівельна компанія «П'ятий фасад», надалі за текстом - «Заставодавець». Відповідно до вказаного договору предметом застави є транспортний засіб: автомобіль марки: VOLKSWAGEN, модель Passat CC, рік випуску - 2011, колір - коричневий, шасі №WVWZZZ3CZCE550768, тип - седан легковий, реєстраційний №АА1171РВ, який належить Заставодавцю на праві власності та знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Червонопрапорна, буд. 44, кв. 17. Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №40521547 від 24 квітня 2013 року на майно боржника ТОВ «Будівельна компанія «П'ятий фасад», на підставі договорів застави транспортного засобу, посвідчених 27 грудня 2011 року та 20 червня 2012 року за №3455 та №1678, відповідно, накладено обтяження, яке зареєстровано у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 27 грудня 2011 року за №12018830 та 20 червня 2012 року за №12643967 на транспортний засіб: автомобіль марки: VOLKSWAGEN, модель Passat CC, рік випуску - 2011, колір - коричневий, шасі №WVWZZZ3CZCE550768, тип - седан легковий, реєстраційний №АА1171РВ, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Червонопрапорна, буд. 44, кв. 17. Судом встановлено й те, що постановою головного державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ Проца В.С. від 04 жовтня 2012 року ВП№33782505 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, в межах примусового виконання наказу №8/368, виданого 12 червня 2012 року Господарським судом м. Києва про стягнення з ТОВ «Будівельна компанія «П'ятий фасад» на користь ТОВ «Грант-сервіс» грошових коштів 20436грн. 00коп.: накладено арешт на все майно боржника ТОВ «Будівельна компанія «П'ятий фасад»; заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику ТОВ «Будівельна компанія «П'ятий фасад», лише в межах суми боргу. Арешт накладено з моменту надходження постанови. Крім того, відповідно до повідомлення Управління державної автомобільної інспекції Головного управління МВС України в м. Києві від 18 листопада 2012 року №10/25835АР транспортний засіб: автомобіль марки: VOLKSWAGEN, модель Passat CC, рік випуску - 2011, тип кузова - легковий седан-в, № кузова: WVWZZZ3CZCE550768, державний номерний знак АА1171РВ, свідоцтво: САК241873, дата видачі: 27 грудня 2011 року, що належить ТОВ «Будівельна компанія «П'ятий фасад», знаходить за адресою: м. Київ, вул. Червонопрапорна, буд. 44, офіс 17, постановлено на автоматизований облік до С «Арешт» під: АРЕШТ, ЗАБОРОНА НА ВІДЧУЖЕННЯ. Позивач вважає, що ВДВС Голосіївського РУЮ, накладаючи своєю постановою арешт на вищевказаний транспортний засіб та оголошуючи його в розшук, допустив порушення прав ПАТ «БАНК БОГУСЛАВ» як заставодержателя на задоволення своїх вимог. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких у тому числі - ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши, відповідно до статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України, докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору в межах заявлених вимог, суд дійшов наступних висновків. Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV (з урахуванням відповідних змін; далі - Закон України №606) передбачено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення). Частиною 1 статті 2 Закону України №606 визначено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Згідно з частиною 1 статті 6 та частиною 1 статті 11 Закону України №606 державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, при цьому вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Відповідно до частини 1 статті 17 цього Закону примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Згідно з частинами 3 та 4 статті 54 Закону України №606 для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Водночас, правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна, визначено Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» від 18 листопада 2003 року №1255-IV (з урахуванням відповідних змін; далі - Закон України №1255). Відповідно до частини 1 статті 3 даного Закону обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов'язує виникнення прав і обов'язків щодо рухомого майна. Згідно зі статтею 11 Закону України №1255 обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом. Статтею 12 Закону України №1255 передбачено, що взаємні права та обов'язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно з пріоритетом, який визначається в порядку, встановленому цим Законом. Частинами 1 та 2 статті 14 Закону України №1255 визначено, що якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Як встановлено судом, між позивачем та третьою особою укладено договори застави транспортного засобу, посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 27 грудня 2011 року та 20 червня 2012 року за №3455 та №1678 відповідно. При цьому, обтяження на транспортний засіб: автомобіль марки: VOLKSWAGEN, модель Passat CC, рік випуску - 2011, колір - коричневий, шасі №WVWZZZ3CZCE550768, тип - седан легковий, реєстраційний №АА1171РВ, що належить ТОВ «Будівельна компанія «П'ятий фасад», знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Червонопрапорна, буд. 44, кв. 17, зареєстровано у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, на підставі вказаних договорів застави 27 грудня 2011 року та 20 червня 2012 року. Водночас, постановою відповідача від 04 жовтня 2012 року ВП№33782505 накладено арешт на все майно боржника - ТОВ «Будівельна компанія «П'ятий фасад»; заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику - ТОВ «Будівельна компанія «П'ятий фасад». Таким чином, з наведеного вбачається, що обтяження на вище зазначений транспортний засіб, зареєстровані позивачем 27 грудня 2011 року та 20 червня 2012 року, мають вищий пріоритет перед обтяженням, накладеним постановою відповідача про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04 жовтня 2012 року. За таких обставин, суд дійшов висновку, що накладений постановою відповідача від 04 жовтня 2012 року ВП №33782505 арешт на все майно боржника порушує права ПАТ «БАНК БОГУСЛАВ» як заставодержателя майна - транспортного засобу: автомобіля марки: VOLKSWAGEN, модель Passat CC, рік випуску - 2011, колір - коричневий, шасі №WVWZZZ3CZCE550768, тип - седан легковий, реєстраційний №АА1171РВ, що належить ТОВ «Будівельна компанія «П'ятий фасад», яке знаходить за адресою: м. Київ, вул. Червонопрапорна, буд. 44, кв. 17. Законом України «Про заставу» від 02 жовтня 1992 року №2654-ХІІ (далі - Закону України №2654), зокрема, визначено основні положення про заставу (стаття 58). Передбачено, що, якщо в результаті видання органом державної виконавчої влади чи органом місцевого і регіонального самоврядування акта, який не відповідає чинному законодавству, і порушуються права заставодержателя або інших осіб щодо володіння, користування та розпорядження предметом застави, такий акт визнається недійсним судом. Згідно зі статтею 54 Закону України №606 звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів та якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Разом з тим, правовідносини щодо застави рухомого майна боржника між останнім та банком виникли до ухвалення судових рішень про стягнення з ТОВ «Будівельна компанія «П'ятий фасад» відповідних коштів, а тому постанова ВДВС Голосіївського РУЮ в частині накладення арешту на відповідний автомобіль є протиправною, що передбачає, враховуючи вище наведене, її скасування. Згідно зі статтею 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем не надано жодного документу, зміст яких би свідчив про те, що ВДВС Голосіївського РУЮ заперечує обставини щодо неповідомлення позивача про прийняття рішення щодо накладення арешту на вказане рухоме майно боржника. Не спростовується фактично й те, що державним виконавцем не перевірялась обставина перебування автомобіля третьої особи у заставі. Водночас, слід зауважити на тому, що здійснення судового захисту особи, чиє право порушено органами, зокрема, державної влади внаслідок порушення ними положень Конституції та законів України у спосіб, що відповідає визначеним у законодавстві способам захисту порушеного права, є здійснення судом його повноважень органу судової влади у межах Конституції та законів України. Крім того, згідно з частиною 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд, зокрема, може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Стаття 162 Кодексу адміністративного судочинства України визначає повноваження суду при вирішенні справи, за частиною 2 якої, зокрема, передбачено, що суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. Разом з тим, є необґрунтованою вимога ПАТ «БАНК БОГУСЛАВ» щодо звільнення з-під арешту заставленого рухомого майна, а саме: автомобіль марки: VOLKSWAGEN, модель Passat CC, рік випуску - 2011, колір - коричневий, шасі №WVWZZZ3CZCE550768, тип - седан легковий, реєстраційний №АА1171РВ, - з огляду на таке. Так, порядок зняття з-під арешту майна передбачений статтею 60 Закону України №606, за якою особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини (частини 1 та 2). Разом з тим, вирішення цивільних спорів, зокрема, з вимогами про визнання права власності не належить до юрисдикції адміністративних судів, а тому похідна від зазначеної вимога про зняття арешту з майна (за яким визнано право власності) у даній справі задоволенню не підлягає, оскільки зазначені положення Закону до спірних правовідносин не застосовуються. Суд зауважує на тому, що частиною 3 статті 60 Закону України №606 передбачено, що з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Отже, враховуючи вище наведене, є наявним те, що зняття арешту з рухомого майна, яке перебуває у заставі ПАТ «БАНК БОГУСЛАВ» має відбуватись у встановленому частиною 3 статті 60 Закону України №606 порядку. Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. З огляду на викладене, врахувавши межі повноважень суду під час судового вирішення даної адміністративної справи, а також - відсутність можливості відокремити зі змісту постанови відповідача «про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження» від 04 жовтня 2012 року ВП №33782505 рухоме майно, щодо якого виникли спірні правовідносини, є наявним висновок про необхідність визнання протиправним та скасування вказаного рішення ВДВС Голосіївського РУЮ у повному обсязі. Крім того, відсутність виникнення правових підстав, зокрема, для накладення арешту на заставлене рухоме майно - автомобіль марки: VOLKSWAGEN, модель Passat CC, рік випуску - 2011, колір - коричневий, шасі №WVWZZZ3CZCE550768, тип - седан легковий, реєстраційний №АА1171РВ, - та порушення відповідачем вище наведених вимог як Закону України №606, так і Закону України №2654 свідчить про протиправність прийняття ВДВС Голосіївського РУЮ постанови ВДВС Голосіївського РУЮ «про розшук майна боржника» від 10 жовтня 2012 року ВП №33782505, що встановлює необхідність визнання її протиправною та скасування. Таким чином, позов ПАТ «БАНК БОГУСЛАВ» підлягає частковому задоволенню шляхом визнання протиправними та скасування постанов від 04 жовтня 2012 року ВП №33782505 і від 10 жовтня 2012 року ВП №33782505. Решта частини позовних вимог ПАТ «БАНК БОГУСЛАВ» задоволенню не підлягає. Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (частина 1). Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійсненні позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено (частина 3). Разом з тим, у судовому засіданні представник позивача не зазначала про необхідність відшкодування у порядку, передбаченому процесуальним законодавством, витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору.

Результат розгляду: partial