Рішення адміністративного суду від 2014-02-17 00:00:00+02

Долинська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області (надалі - Долинська ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській області) звернулася до суду з позовом до фізичної особи - підприємця [PERSON] (надалі - ФОП [PERSON]) про стягнення коштів за податковим боргом з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 400 грн. Позов мотивовано тим, що за відповідачем рахується податковий борг зі сплати податку на доходи фізичних осіб у розмірі 400 грн. Оскільки у встановлений строк вказаний борг відповідачем не сплачено, позивач просить суд стягнути його на свою користь. У судові засідання сторони не прибули. При цьому представником позивача подано до суду клопотання про розгляд справи без його участі та про підтримання позовних вимог. Судова повістка про виклик до суду, направлена судом на адресу відповідача, вказану як його місце проживання у позовній заяві, витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, повернута поштою у зв'язку з відсутністю адресата. Частиною 11 статті 35 КАС України передбачено, що у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином. Відповідно до частини 6 статті 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Розглянувши справу на основі наявних у ній матеріалів, суд встановив такі обставини та дійшов до таких висновків. [PERSON] з 19.05.08 зареєстрований як фізична особа-підприємець Долинською районною державною адміністрацією, взятий на облік платників податків у Долинській МДПІ, є платником податку на доходи фізичних осіб (а.с.33-34). У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх податкових зобов'язань у нього утворилася заборгованість перед бюджетом, стягнення якої є предметом даного спору. Згідно з п.54.1 ст.54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою. На підставі п.57.1 ст.57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.177.1 ст.177 ПК України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу. Пунктом 177.5 статті 177 ПК України передбачено, що фізичні особи-підприємці подають до контролюючого органу податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи. Згідно з пп.177.5.1 п.177.5 ст.177 ПК України авансові платежі з податку на доходи фізичних осіб розраховуються підприємцем самостійно, але не менш як 100 відсотків річної суми податку з оподатковуваного доходу за минулий рік (у співставних умовах), та сплачуються до бюджету по 25 відсотків щокварталу (до 15 березня, до 15 травня, до 15 серпня і до 15 листопада). У разі зменшення суми отриманого доходу за попередній календарний квартал поточного року більше ніж на 20 відсотків у порівнянні з розрахунковою очікуваною сумою доходу на такий квартал платник податку має право зменшити суму авансового платежу, що підлягає сплаті у наступний строк, встановлений цим підпунктом, пропорційно зменшенню суми зазначеного доходу. Для такого зменшення суми авансового платежу фізичною особою - підприємцем до настання строку сплати такого авансового платежу до контролюючого органу подається заява у довільній формі, що містить розрахунок зменшення суми авансового платежу та коротке пояснення обставин, що призвели до зменшення суми отриманого доходу. Судом установлено, що 23.04.13 ФОП [PERSON] подано до податкового органу декларацію про майновий стан і доходи за І кв. 2013 рік, разом з розрахунком податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності. У вказаному розрахунку визначено розмір квартальних авансових платежів з податку, що підлягають сплаті до бюджету у наступному за звітним році, у сумі 200 грн. (а.с. 6 - 8). Між тим, у встановлені строки відповідачем не сплачено авансові платежі за ІІІ та ІУ квартали 2013 року, що підтверджується даними картки особового рахунку. (а.с.11). За визначеннями, наданими пп.14.1.39, 14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є грошовим зобов'язанням платника податків. Воднораз, сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання є податковим боргом. Матеріалами справи підтверджено наявність у відповідача податкового боргу зі сплати з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 400 грн. Відповідно до абзацу 1 пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Пунктом 59.5 статті 59 ПК України передбачено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається). Встановлено, що Долинською МДПІ у зв'язку з виникненням у відповідача податкового боргу винесено податкову вимогу форми "Ф" №55 від 21.11.12 про сплату 427,57 грн. (а.с.9), яка 22.11.12 вручена відповідачу. Вказана податкова вимога на даний час не відкликана, сума податкового боргу не погашена. Згідно з пунктами 95.1, 95.2 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Статтею 20 ПК України контролюючим органам надано право визначати у порядку, встановленому цим Кодексом, суми податкових та грошових зобов'язань платників податків, а також звертатися до суду, у тому числі подавати позови до підприємств, установ, організацій та фізичних осіб. Згідно з пунктом 41.1 статті 41 ПК України контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи. При цьому, пунктом 41.2 статті 41 ПК України передбачено, що органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Відповідно до пункту 87.11 статті 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження. За таких обставин, вимоги даного адміністративного позову є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судові витрати сторонами у справі не понесені.

Результат розгляду: granted