Рішення адміністративного суду від 2014-03-26 00:00:00+02

Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра" (далі-позивач, ПАТ "КБ "Надра") звернулося до суду з позовом до Головного управління Державної казначейської служби України у Херсонській області (далі-відповідач, ГУДКСУ в Херсонській області), третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Херсонській області (далі-третя особа, ВПВ УДВС ГУЮ в Херсонській області) в якому просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиконання платіжного доручення ВПВ УДВС ГУЮ в Херсонській області від 17.10.2013 року № 6273 та зобов'язати ГУДКСУ в Херсонській області перерахувати на користь позивача грошові кошти в сумі 132393,79 відповідно до платіжного доручення від 17.10.2013 року. Позов мотивований тим, що в межах виконавчого провадження відбулась реалізація нерухомого майна, що належить [PERSON] та перебуває в іпотеці ПАТ «КБ «Надра». Платіжним дорученням №6273 від 17.10.2013 р. відділ примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Херсонській області через казначейський рахунок відділу, відкритий у ГУДКСУ в Херсонській області, перерахував позивачу, як стягувачу у виконавчому провадженні, грошові кошти в сумі 132393,79 грн. які отримані від реалізації вказаного майна боржника. Банком платника є відповідач, але на день звернення до суду з даним позовом кошти до позивача не надійшли. На підставі викладеного позивач просить визнати дії відповідача неправомірними, а також позивач просить зобов'язати останнього перерахувати відповідні кошти. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила задовольнити їх з підстав викладених в позові. Представник відповідача проти позову заперечувала, просила відмовити в задоволенні позовних вимог на підставі наступного. На підставі вимог Порядку казначейського обслуговування державного бюджету за витратами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.12.2012 № 1407, управління Казначейства мають взаємовідносини з розпорядниками бюджетних коштів, одержувачами бюджетних коштів в процесі обслуговування державного бюджету за видатками, операціями з надання кредитів за рахунок коштів державного бюджету та погашення державного боргу з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України. ПАТ «КБ «Надра» не є ні розпорядником, ні одержувачем бюджетних коштів, з чого виходить, що ніяких взаємовідносин між Головним управлінням Казначейства та ПАТ «КБ «Надра» не має. Посилання позивача на пункт 8.4 статті 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в України", який регулює міжбанківські перекази відповідач вважає безпідставними, оскільки Головне управління Казначейства не є банківською установою в розумінні Закону України "Про банки та банківську діяльність", і при здійсненні розрахунково-касового обслуговування керується Бюджетним кодексом України та нормативно-правовими актами у сфері функціонування бюджетної системи. Відповідно до пункту 1.8 Порядку відкриття та закриття рахунків у національній валюті в органах Державної казначейської служби України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 22.06.2012 № 758, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.07.2012 № 1206/21518, розрахунково-касове обслуговування клієнтів здійснюється Головним управлінням Казначейства відповідно до умов договорів та додаткових договорів між органом Казначейства і клієнтами. Між Головним управлінням Казначейства та Головним управлінням юстиції у Херсонській області укладено договір про здійснення розрахунково-касового обслуговування, яким передбачено права та обов'язки Головного управління Казначейства в процесі обслуговування Головного управління юстиції у Херсонській області. При здійсненні розрахунково-касового обслуговування клієнта Головне управління Казначейства несе відповідальність за виконання умов договору виключно перед іншою стороною договору, в даному випадку - Головним управлінням юстиції у Херсонській області. Зазначеним договором не встановлено жодних обов'язків Головного управління Казначейства по відношенню до позивача, тому будь-які претензії або вимоги до Головного управління Казначейства є необґрунтованими. Позивач не перебуває у договірних відносинах з Головним управлінням Казначейства, не є його клієнтом і не має правовідносин безпосередньо з Головним управлінням Казначейства. Представник третьої особи надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до наступного. Судом встановлено, що на виконанні відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ в ХО знаходиться виконавчий лист №2-1059/10, виданий 28.04.2010 р. Дніпровським районним судом м. Херсона про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість в сумі 132393,79 грн. В ході проведення виконавчих дій звернуто стягнення на нерухоме майно, а саме: трикімнатної квартири [ADDRESS], що належить боржнику, на перебуває в іпотеці ПАТ «КБ «Надра», на підставі договору іпотеки, шляхом реалізації його на прилюдних торгах. Майно відчужене за ціною 132393,79 грн., вказані грошові кошти надійшли на депозитний рахунок УДВС ГУЮ у Херсонській області. 17.10.2013 р.. відділом примусового виконання рішень УДВС ГУЮ в ХО видано розпорядження № 36094501/2 про перерахування 132393,79 грн. боргу на користь позивача на підставі виконавчого листа №2-1059/10 виданого 28.04.2010 р. Дніпровським районним судом м. Херсона. На день розгляду даної справи по суті вищезазначені кошти на рахунки ПАТ «КБ «Надра» не перераховані. Вирішуючи даний спір суд виходить з наступного. Статтею 3 Закону України "Про Державну виконавчу службу" визначено, що виконання рішень, перелік яких встановлено законом, покладається на державних виконавців. Районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції є юридичними особами, мають відповідні рахунки в органах Державного казначейства України для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам у національній валюті, а також відповідні рахунки для обліку аналогічних операцій в іноземній валюті в банках, гербову печатку. Розрахунки з таких рахунків здійснюються тільки в безготівковій формі. Не допускаються видача та переказ стягнутих державними виконавцями сум стягувачам без зарахування на депозитний рахунок органу ДВС. Згідно частин 1-2 статті 45 Закону України "Про виконавче провадження" грошові суми, стягнуті з боржника, зараховуються державним виконавцем на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби. Стягувачу - юридичній особі стягнуті грошові суми перераховуються державним виконавцем у встановленому порядку на визначені стягувачем належні йому рахунки. Не допускається виплата стягувачу стягнутих сум готівкою або виплата стягнутих сум іншим особам, які не є стягувачами. Забороняється використовувати стягнуті з боржників грошові суми, що підлягають виплаті стягувачам, на цілі, не передбачені цією статтею, а також звертати на них стягнення для виплати іншим особам, які не є стягувачами за виконавчими документами, під час примусового виконання яких ці суми стягнуто (крім випадків, коли стягувач є одночасно боржником у іншому виконавчому провадженні). Не пізніше ніж протягом трьох робочих днів від дня ознайомлення з інформацією про надходження коштів державний виконавець у разі достатності суми для покриття всіх вимог стягувача та наявності відомостей від стягувача про шляхи отримання ним коштів готує одне розпорядження (у тому числі за зведеним виконавчим провадженням), яким визначає належність указаних коштів та спосіб перерахування стягувачу, яке затверджується начальником органу ДВС із зазначенням дати та скріплюється печаткою органу ДВС. Указане розпорядження готується в двох примірниках, оригінал видається особі, відповідальній за ведення книги обліку депозитних сум, копія залишається у виконавчому провадженні. Згідно з п. 12.1 р. ХІІ Наказу Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 "Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішення" (далі-Інструкція 512/5) органи ДВС мають відповідні рахунки в органах Державної казначейської служби України для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам у національній валюті, а також відповідні рахунки для обліку аналогічних операцій в іноземній валюті в банках. При перерахуванні коштів, які належать стягувачу - юридичній особі, списання коштів з відповідних рахунків органу ДВС здійснюється на підставі платіжних доручень (п.12.18 р. ХІІ Інструкції №512/5). Як видно зі змісту цих правових норм, орган державної виконавчої служби повинен підготувати необхідні документи, в тому числі платіжне доручення для перерахунку на користь стягувача грошових коштів з депозитного рахунку ВДВС, відкритого в органах Державної казначейської служби України, а після отримання платіжного доручення (платіжної вимоги) органи Державної казначейської служби повинні перерахувати зазначені грошові кошти з Депозитного рахунку на рахунок стягувача - в даному випадку ПАТ «КБ «Надра». Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою Національного банку України від 21.01.2004 № 22 (далі - Інструкція №22), визначено, що платіжне доручення - це розрахунковий документ, що містить письмове доручення платника обслуговуючому банку про списання зі свого рахунку зазначеної суми коштів та її перерахування на рахунок отримувача. Згідно Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, Державна казначейська служба України (Казначейство України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України (далі - Міністр). Казначейство України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для реалізації державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Казначейство України є учасником системи електронних платежів Національного банку України. Преамбула Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", встановлює, що цей Закон визначає загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків (далі - платіжні системи) в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлює відповідальність суб'єктів переказу, а також визначає загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами. Таким чином, оскільки Казначейство України та його територіальні органи є учасниками системи електронних платежів, у своїй діяльності керуються Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою Національного банку України від 21.01.2004р. №22, то суд вважає відповідача суб'єктом регулювання Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні". Відповідно до положень п. 8.4 ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", міжбанківський переказ виконується в строк до трьох операційних днів. Згідно ч.1 ст.43 Бюджетного кодексу України при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України. Відповідно до п. 1.2. Інструкції з обліку коштів, розрахунків та інших активів бюджетних установ, затвердженої Наказом Державного казначейства України 26.12.2003р. за №242 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23.01.2004р. за №106/8705 (зі змінами та доповненнями, далі Інструкція №106), депозитні рахунки - рахунки, які відкривають в органах Державного казначейства та/або установах банків за коштами, які отримали бюджетні установи в тимчасове зберігання згідно з законодавством (без права користування цими коштами, що перебувають на цих рахунках) і з настанням відповідних умов належать поверненню або перерахуванню за призначенням. Таким чином, посилання відповідача на ту обставину, що Державна казначейська служба України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку не відповідає приписам Інструкції з обліку коштів, розрахунків та інших активів бюджетних установ, затвердженої Наказом Державного казначейства України 26.12.2003р. за № 242 та оцінюється судом критично. В силу п. 2.4 Положення про єдиний казначейський рахунок затвердженого Наказом Державного казначейства України 26.06.2002р №122 (у редакції наказу Державного казначейства України 30.11.2010р. № 449) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.07.2002р. за N 594/6882, з метою ведення бухгалтерського обліку операцій по виконанню державного та місцевих бюджетів, а також інших операцій з коштами клієнтів, передбачених законодавством, в органах Державного казначейства України відкрито: рахунки інших клієнтів за операціями, що не належать до операцій з виконання бюджетів, але відповідно до вимог законодавства обслуговуються органами Державного казначейства України. Відповідно до п. 12.1 Інструкції № 512/5, органи ДВС мають відповідні рахунки в органах Державної казначейської служби України для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам у національній валюті, а також відповідні рахунки для обліку аналогічних операцій в іноземній валюті в банках. Згідно до п. 12.18 Інструкції № 512/5, при перерахуванні коштів, які належать стягувачу-юридичній особі, списання коштів з відповідних рахунків органу ДВС здійснюється на підставі платіжних доручень. Аналіз вище зазначених норм нормативно-правових актів дає підстави стверджувати, що депозитний рахунок УДВС ГУЮ у Херсонській області, який відкритий в ГУДКСУ у Херсонській області, не є рахунком для зарахування коштів Державного бюджету України або місцевого бюджету. Кошти, які зараховуються на цей рахунок, не є коштами Державного бюджету України чи доходом Державного бюджету України або місцевого бюджету, ці кошти не мають ніякого відношення до виконання казначейством захищених статей або інших видатків бюджету (виплата заробітної плати, комунальних послуг та енергоносіїв тощо), ці кошти є власністю ПАТ «КБ «Надра», розміщенні на депозитному рахунку з метою виконання виконавчого листа №2-1059/10, виданий 28.04.2010 р. Дніпровським районним судом м. Херсона. Крім того, згідно до вимог п.3.5 Інструкції № 22, відповідач зобов'язаний прийняти платіжне доручення до виконання протягом 30 календарних днів з дати його виписки. День оформлення платіжного доручення не враховується. Судом встановлено, що платіжне доручення від 17.10.2013 року №6273 не виконане відповідачем без протягом 30 календарних днів з дня їх оформлення. Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Враховуючи викладене, доводи відповідача щодо можливості виплати коштів позивачу лише за наявності підкріплення на єдиному казначейському рахунку та виконання платіжних документів у порядку черговості надходження коштів у межах відповідних бюджетних призначень та бюджетних асигнувань, повністю спростовується положеннями зазначених нормативно-правових актів, та власне нормами Конституції України, яка гарантує виконання судових рішень на всій території України. Обставини щодо належного оформлення третьою особою платіжних документів та своєчасного подання їх відповідачу, а також щодо належності грошових коштів саме позивачу сторонами не заперечуються. Відповідно до ст. ст. 11, 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач не довів правомірності своєї бездіяльності щодо невиконання платіжних доручень, а тому позов є обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Результат розгляду: granted