Рішення адміністративного суду від 2014-01-23 00:00:00+02

Позивач [PERSON] звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до відповідача Управління ДАІ УМВС України в Тернопільській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ВО1 №190857 від 10 грудня 2013 року, якою його визнано винним за ч.1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. за порушення правил зупинки. Свої позовні вимоги мотивує тим, що правил дорожнього руху він не порушував, оскільки він здійснив зупинку на відстані 15 м перед перехрестям вул. Шептицького-Оболоня. З цих підстав, [PERSON] вважає, що оскаржувана постанова винесена незаконно, а тому просить її скасувати. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав із підстав викладених у позовній заяві та просить постанову про накладення на нього адміністративного стягнення скасувати. Представник відповідача Управління ДАІ УМВС України в Тернопільській області - Бучинський В.Я. позовні вимоги не визнав, вважає оскаржувану постанову законною, а тому просить в задоволенні позову відмовити. Заслухавши доводи позивача, представника відповідача, оглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази та враховуючи норми чинного законодавства, суд прийшов до наступного висновку та встановив такі факти: Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії АА2 № 134150 від 10 грудня 2013 року, [PERSON] 10 грудня 2013 року в м. Тернополі здійснив зупинку автомобіля на перехресті вул. Шептицького-Оболоні, чим порушив вимоги п. 15.9 (ґ) ПДР України. Постановою в справі про адміністративне правопорушення серії ВО1 №190857 від 10 грудня 2013 року, на [PERSON] накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Згідно п.15.9 (ґ) ПДР України, зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу. Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 КУпАП). Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. Зокрема, у ній мають бути наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. В судовому засіданні із дотриманням вимог ст. 251 КУпАП встановлено, що [PERSON] керуючи транспортним засобом, здійснив зупинку автомобіля на перехресті вул. Шептицького-Оболоні. Обставини вчинення даного адміністративного правопорушення, повністю викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії АА2 № 134150 від 10 грудня 2013 року, які є об'єктивними та вказують на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а тому при постановленні рішення, суд не приймає до уваги пояснення позивача викладені ним у позовній заяві та в судовому засіданні, оскільки вони повністю спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами по справі. Згідно ч.1 ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та скасовує постанову і закриває справу; змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що в даному випадку заявлені позивачем вимоги про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважені вирішувати справу, може звільнити правопорушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. Враховуючи вищенаведене, особу правопорушника, який до відповідальності притягується вперше, обставини, за яких було вчинено правопорушення, а саме не було спричинено будь-яких перешкод іншим учасникам дорожнього руху, тобто характер даного правопорушення був незначний, суд вважає за можливе звільнити [PERSON] від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП і обмежитись усним зауваженням. Винна [PERSON] доведена матеріалами адміністративної справи, однак суд вважає, що його дії є малозначними, а тому його слід звільнити від адміністративної відповідальності, а провадження в справі закрити.

Результат розгляду: partial