Рішення адміністративного суду від 2014-02-10 00:00:00+02

13 січня 2014 року фізична особа-підприємець [PERSON] звернулась до суду з позовом до Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області, в якому просила: - визнати дії посадових осіб Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області при проведенні перевірки від 28.11.2013 року продовольчого магазину «[INFO]», який розташований за адресою: [ADDRESS] протиправними; - визнати протиправною та скасувати постанову про накладання стягнень, передбачених ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів» від 17.12.2013 року за № 719 про накладання на ФОП [PERSON] штрафних санкцій у розмірі 11139, 50 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що в період з 13.05.2013 року по 01.06.2013 року Інспекцією з питань захисту прав споживачів в Одеській області відповідно до повідомлення за № 399 від 27.03.2013 року на проведення перевірки дотримання вимог законодавства про захист прав споживачів, якості продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів, а також додержання правил торгівлі та надання послуг, проводилась планова перевірка продовольчого магазина «[INFO]», який розташований за адресою: [ADDRESS]. За результатами вищезазначеної перевірки Інспекцією ніяких актів, протоколів, приписів, постанов, рішень не приймалось. У 20-х числах жовтня місяця 2013 року на адресу магазина «[INFO]», який розташований за адресою: [ADDRESS] з Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області надійшло аналогічне повідомлення від 01.10.2013 року за № 1134 на проведення ще одної планової перевірки, яка буде проведена в період з 18.11.2013р. по 22.11.2013р. або з 25.11.2013р. по 29.11.2013р. Позивач вказала, що 28.11.2013р. посадові особи Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області відповідальній особі магазину «[INFO]» вручили направлення на проведення перевірки від 12.11.2013р. за № 1472, в якому не було зазначено результати попередньої перевірки від 13.05.2013 по 01.06.2013 р., а залишено пусте місце. Також позивач пояснила, що 28.11.2013 року за результатами проведення перевірки, посадові особи Інспекції склали Акт від 28.11.2013р. за № 001869, в якому зазначили порушення, які виявила Інспекція. Виявлені під час проведення перевірки порушення тягнуть за собою відповідальність згідно із ч.1 ст.155, ч.1 ст.156 Кодексу України Про адміністративні правопорушення та п.п.2, 3, 7, 10, 12 ч.1 ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів». Також, посадовими особами інспекції надано Припис від 28.11.2013 року в якому зобов'язано ФОП [PERSON]: оформити вивіску; придбати журнал реєстрації перевірок контролюючих органів; розпорядитися продукцією у відповідності до вимог Закону України «Про вилучення з обігу, переробку, утилізацію, знищення або подальше використання неякісної та небезпечної продукції»; з'явитися до Інспекції для складання протоколу про адміністративне правопорушення. Також в приписі зазначено, що 17.12.2013р. за адресою: вул. Канатна, 83. каб. 1112 відбудеться розгляд матеріалів справи щодо виявлених порушень та виконання цього припису. Позивач вказала, що 17.12.2013р. в приміщені Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області так і не відбулось за її участю розгляду справи про адміністративне правопорушення та розгляду матеріалів щодо виявлених порушень за результатами перевірки від 28.11.2013 року продовольчого магазину «[INFO]». 18.12.2013 року інспектор Діденко С.О. замість вищезазначеного розгляду вручила позивачу під розписку Постанову по справі про адміністративне правопорушення від 17.12.2013р. за № 970 та Постанову про накладання стягнень, передбачених ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів» за № 719. Позивач вказала, що оскільки вона не знала про дійсну дату розгляду справи, її законні права були порушені та в неї не було можливості підготувати пояснення та заперечення до Акту перевірки від 28.11.2013 року за № 001869, з належним обґрунтуванням своєї позиції для об'єктивного і правильного розгляду справи начальником Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області. Стосовно штрафних санкцій у розмірі 8500 грн., що застосовані до ФОП [PERSON] відповідно до Постанови на підставі п.12 ч.1 ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів» обмеження або відмову в реалізації прав споживачів, установлених ч.2 ст.17 цього Закону, позивач зауважила, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 15.06.2006 року за № 833, суб'єкт господарювання самостійно вирішує питання забезпечення торговельних приміщень місць обладнанням, реєстраторами розрахункових операцій відповідно до законодавства та нормативних документів, позивачем дотримано усі необхідні умови для ведення господарської діяльності, тоді як банки не надавали їй можливості встановлення платіжного терміналу через невелику кількість осіб, які бажають скористатися таким засобом оплати товару. Стосовно штрафних санкцій розмірі 2384,50 грн., що застосовані до позивача на підставі п.10 ч.1 ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів», позивач вказала що, реалізацію товару, строк придатності якого минув, може бути підтверджено лише за наявності відповідних висновків спеціальної лабораторії, які остання формує у вигляді протоколів досліджень на відповідність продукції нормативним документам. Однак такі дослідження не проводилися. З урахуванням зазначеного, позивач вважає дії посадових осіб Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області при проведенні перевірки від 28.11.2013 року протиправними та просить визнати протиправною та скасувати постанову від 17.12.2013 року за № 719. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з наведених вище підстав. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, вважаючи, що 28.11.2013 року планова перевірка магазину «[INFO]» проводилась у відповідності до вимог Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», Положення про управління у справах захисту прав споживачів в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 23.06.2009 року №229, Закону України «Про захист прав споживачів», «Порядку проведення перевірок у суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, якості продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг», затвердженого наказом Держспоживстандарту України №311 від 25.10.2006 року, Положення про порядок накладення та стягнення штрафів за порушення законодавства про захист прав споживачів, затвердженого Постановою КМУ №1177 від 17.08.2002 року.На підставі ст.ст. 23, 26 Закону України «Про захист прав споживачів» та Положення про порядок накладення та стягнення штрафів за порушення законодавства про захист прав споживачів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.2002р. № 1177 до відповідача правомірно було застосовано стягнення у вигляді накладення штрафу у розмірі 11139 грн. 50 коп. Відповідач також вказав, що постанову про накладення стягнення № 719 від 17.12.2013 року ФОП [PERSON] одержала особисто 18.12.2013 р., оскільки у зазначену в акті № 001869 від 29.11.2013 року та повідомленні до цього акту дату - 17.12.2013 року до Інспекції не з'явилась. Крім того, представник відповідача зазначила, що ФОП [PERSON] особисто прибула до Інспекції 16.12.2013 року напередодні розгляду справи, та подала заяву, у якій зазначено про усунення нею порушень, виявлених під час перевірки з вказівкою способу їх усунення, що підтверджує факт визнання позивачкою тих порушень, які зафіксовані в акті перевірки та за які на неї було накладено стягнення оскаржуваною постановою. Таким чином, відповідач вважає, що позовні вимоги є не обґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, допитавши свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи та надані докази, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.03.2003 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради зареєстровано фізичну особу-підприємця [PERSON] за № 2 556 017 0000 060147, що підтверджується копією Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця Серії [NUMBER]. 27.03.2003 року фізичну особу-підприємця [PERSON] взято на податковий облік ДПІ у Суворовському районі м. Одеси за № 655, що підтверджується довідкою про взяття на облік платника податків №655/722 від 28.07.2006 року. Відповідно до преамбули Закону України "Про захист прав споживачів" даний Закон регулює відносини між споживачами товарів (робіт, послуг) і виробниками, виконавцями, продавцями в умовах різних форм власності, встановлює права споживачів та визначає механізм реалізації державного захисту їх прав. Відповідно до статті 5 даного Закону, спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі здійснюють державний контроль за дотриманням законодавства України про захист прав споживачів у центральних і місцевих органах виконавчої влади та суб'єктами господарської діяльності, забезпечують реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів і мають право, зокрема: одержувати від суб'єктів господарської діяльності, що перевіряються, безоплатно копії необхідних нормативних документів та інші відомості, які характеризують якість товарів (робіт, послуг), сировини, матеріалів, комплектуючих виробів, що використовуються для виробництва цих товарів (виконання робіт, надання послуг); подавати до суду позови щодо захисту прав споживачів; накладати на суб'єкти господарської діяльності сфери торгівлі, громадського харчування і послуг, в тому числі на громадян-підприємців, стягнення, передбачені статтею 23 цього Закону, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України (пункт 13 частини першої статті 5 Закону). Згідно п.1 Положення про Державну інспекцію України з питань захисту прав споживачів, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 року №465/2011, Держспоживінспекція України входить до системи органів виконавчої влади і реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів. Держспоживінспекція України є спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів. Згідно п.3 цього Положення, основними завданнями Держспоживінспекції України є реалізація державної політики у сферах державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів і рекламу в цій сфері; державного ринкового нагляду; державного нагляду за додержанням технічних регламентів, стандартів, норм і правил; внесення на розгляд Міністра пропозицій щодо формування державної політики у сферах діяльності Держспоживінспекції України. Судом встановлено, що Повідомленням №399 від 27.03.2013 року позивач був повідомлений про проведення Інспекцією з питань захисту прав споживачів в Одеській області планової перевірки дотримання вимог законодавства про захист прав споживачів в період з 13.05.2013 року по 18.05.2013 року або з 27.05.2013 по 01.06.2013 року. Як вбачається з направлення №665 від 31.05.2013 року на проведення перевірки, посадовим особам Держспоживінспекції в Одеській області доручалось здійснити планову перевірку суб'єкта господарювання ФОП [PERSON] - магазину «[INFO]», розташованого за адресою: [ADDRESS], строк проведення перевірки з 31.05.2013 року по 01.06.2013 року. Згідно довідки від 01.06.2013 року, складеної посадовими особами Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області, провести перевірку не виявилося можливим, оскільки адреса здійснення торговельної діяльності ФОП [PERSON] - [ADDRESS], тобто в адресі місця здійснення господарської діяльності була допущена помилка. 01.06.2013 року головним спеціалістом відділу контролю у сфері внутрішньої торгівлі Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області Удалих В.С складено доповідну записку, у зв'язку з чим направлення №665 від 31.05.2013 року на проведення планової перевірки було знято з контролю на 2-й квартал 2013 року, та включено ФОП [PERSON] - магазин «[INFO]» до плану перевірок на 3-й квартал 2013 року. Повідомленням № 1134 від 01.10.2013 року ФОП [PERSON] повідомлено про проведення Інспекцією з питань захисту прав споживачів в Одеській області планової перевірки дотримання вимог законодавства про захист прав споживачів в період з 18.11.2013 по 22.11.2013 року або з 25.11.2013 по 29.11.2013 року. 28 листопада 2013 року на підставі наказу Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області від 24.09.2013 року № 555-од та направлення №1472 від 12.11.2013 року посадовими особами Держспоживінспекції в Одеській області проведено планову перевірку додержання законодавства про захист прав споживачів ФОП [PERSON] - магазину «[INFO]», розташованого за адресою: [ADDRESS], за результатами якої складено Акт перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів №001869 від 28.11.2013 року. Під час проведеної перевірки були встановлені наступні порушення позивачем законодавства України: - відсутність на фасаді магазину вивіски з найменуванням суб'єкта господарювання, чим порушено вимоги п.12 Порядку провадження торговельної діяльності №833 від 15.06.2006 року, ч.3 ст.17 Закону України «Про захист прав споживачів»; - на прохання перевіряючих не надано журнал реєстрації перевірок контролюючих органів, чим порушено вимоги п.38 Порядку провадження торговельної діяльності №833 від 15.06.2006 року; - допущено у реалізацію продовольчі товари, які не відповідають вимогам нормативних документів: за маркуванням; термін придатності до споживання яких минув; алкогольні напої, які підлягають обов'язковій сертифікації в Україні, але у документах з якими їх передано у реалізацію відсутні реєстраційні номери сертифікатів відповідності; хлібобулочні вироби без наявності посвідчень якості, чим відмовлено споживачам у наданні необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, чим порушено вимоги ст. 6, 7, 14, 15 Закону України «Про захист прав споживачів». - обмежено права споживача у вільному використанні електронних платіжних засобів (відсутність терміналу для здійснення розрахункових операцій за допомогою банківських карток), чим порушено вимоги ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно із п.4.1 Наказу Міністерства економічного розвитку та торгівлі України від 07.03.2012року № 310, за результатами перевірки відповідно до виявлених порушень посадовими особами, які проводили перевірку, приймаються рішення про накладення на винних осіб адміністративних стягнень та застосовування адміністративно-господарських санкцій. 29 листопада 2013 року уповноваженою особою Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області складено Протокол про адміністративне правопорушення №001752 відносно порушень, виявлених під час проведення перевірки ФОП [PERSON] - магазину «[INFO]», розташованого за адресою: [ADDRESS], та призначено розгляд справи про адміністративне правопорушення на 17 грудня 2013 року о 10:00 годині. 17 грудня 2013 року Інспекцією з питань захисту прав споживачів в Одеській області притягнуто ФОП [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155, ч.1 ст.156-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 170 грн. Також, 17 грудня 2013 року на підставі п.п. 2, 3, 7, 10, 12 ч.1 ст. 23, ст.26 Закону України «Про захист прав споживачів» Інспекцією з питань захисту прав споживачів в Одеській області прийнято Постанову про накладення стягнення № 719 від 17.12.2013 року, якою до відповідача було застосовано стягнення у вигляді накладення штрафу у розмірі 11 139 грн. 50 коп. Вказану постанову одержала особисто ФОП [PERSON] 18.12.2013 року. У зазначену в повідомленні до акту перевірки дату - 17.12.2013 року о 10:00 год. позивач до Інспекції не з'явилась. Таким чином, наявне у справі повідомлення підтверджує обізнаність позивача про дату і час розгляду справи про накладення адміністративно - господарських санкцій. Допитана у судовому засіданні в якості свідка - головний спеціаліст Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області [PERSON] повністю підтвердила зафіксовані в Акті перевірки від 28.11.2013 року за № 001869 порушення, допущені позивачем, факт отримання позивачем 29.11.2013 року другого примірника акту та повідомлення позивачки про дату розгляду справи про накладення адміністративно - господарських санкцій. Свідок також повідомила суду, що фактично справа була розглянута керівником Інспекції саме 17.12.2013 року, і про перенесення розгляду справи на інший день вона позивачку не повідомляла. Відповідно до п.12 Порядку провадження торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів №833 від 15.06.2006 року, на фасаді торговельного об'єкта розміщується вивіска із зазначенням суб'єкта господарювання. Згідно з ч.3 ст.17 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець) зобов'язаний надати споживачеві достовірну і доступну інформацію про найменування, належність та режим роботи свого підприємства. Відповідно до п.38 Порядку провадження торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів №833 від 15.06.2006 року, суб'єкт господарювання повинен мати журнал реєстрації перевірок установленого зразка, в якому особи, що їх проводять, роблять відповідні записи. Згідно зі ст.6 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Частиною 3 ст.7 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що для продукції, споживчі властивості якої можуть з часом погіршуватися і становити небезпеку для життя, здоров'я, майна споживачів і навколишнього природного середовища, встановлюється строк придатності, який зазначається на етикетках, упаковці або в інших документах, що додаються до неї при продажу, і який вважається гарантійним строком. Строк придатності обчислюється, починаючи від дати виготовлення, яка також зазначається на етикетці або в інших документах, і визначається або часом, протягом якого товар є придатним для використання, або датою, до настання якої товар є придатним для використання. Продаж товарів, на яких строк придатності не зазначено або зазначено з порушенням вимог нормативних документів, а також товарів, строк придатності яких минув, забороняється. Згідно зі ч.4 ст.14 Закону України «Про захист прав споживачів», продукція, на яку актами законодавства або іншими нормативними документами встановлено обов'язкові вимоги щодо забезпечення безпеки для життя, здоров'я споживачів, їх майна, навколишнього природного середовища і передбачено нанесення національного знака відповідності, повинна пройти встановлену процедуру оцінки відповідності. Виробник має право маркувати продукцію національним знаком відповідності за наявності декларації про відповідність та/або сертифіката відповідності, виданих згідно із законодавством. Реалізація продукції (у тому числі імпортних товарів) без маркування національним знаком відповідності та/або без сертифіката відповідності чи декларації про відповідність забороняється. Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). За таких обставин, суд вважає, що зазначені відповідачем порушення законодавства про захист прав споживачів в Акті перевірки №001869 від 28.11.2013 року мали місце, що підтверджується Інформаційним листом ФОП [PERSON], поданим до Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській 16.12.2013 року за № 4612, зі змісту якого вбачається, що зазначені в акті перевірки порушення позивачем визнані та станом на 16.12.2013 року частково усунені. Крім того, у судовому засіданні позивач підтвердила факт перебування на вітринах магазину, до яких є вільний доступ покупців, товарів, строк придатності яких сплинув. Пояснення позивача стосовно того, що продовольчі товари, термін придатності до споживання яких минув, нею повертаються постачальнику під час поставки чергової партії товару, і тому вказана продукція тимчасово перебуває на полицях, суд не бере до уваги, оскяльки як вбачається з додатку 7 до Акту перевірки від 18.11.2013 року за № 001869, на продукти - "Кетчуп томатний з паприкою", "Кетчуп шашличний з часником", "Кетчуп солодкий з гвоздикою", Соус "1000 помидоров" , Оселедець "Матьє" термін придатності сплинув ще в травні, червні та липні 2013 року, тобто зазначена продукція реалізовувалась позивачем після спливу терміну придатності з травня - липня 2013 року, та 4-6 місяців не поверталася постачальнику. Судом не приймаються до уваги посилання позивача на те, що штрафні санкції за реалізацію простроченої продукції можуть бути застосовані тільки у разі наявності висновку спеціальної лабораторії, оскільки п.10 ч.1 ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів» чітко визначає відповідальність на вказане порушення, а реалізація простроченої продукції прямо заборонена положеннями ст.7 цього Закону. Згідно з ч.2 ст.17 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції Закону України від 18.09.2012 р. N 5284-VI, яка набрала чинності 18.10.2012 року), споживач має право на вільний вибір товарів і послуг у зручний для нього час та на вільне використання електронних платіжних засобів з урахуванням режиму роботи та обов'язкових для продавця (виконавця) форм (видів) розрахунків, установлених законодавством України. Продавець (виконавець) зобов'язаний всіляко сприяти споживачеві у вільному виборі продукції та форм її оплати. Забороняється примушувати споживача придбавати продукцію неналежної якості або непотрібного йому асортименту, у будь-який спосіб обмежувати використання ним електронних платіжних засобів, якщо відповідно до законодавства продавець (виконавець) зобов'язаний приймати їх до сплати. Відповідно до ч.3 п.21 Порядку провадження торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів №833 від 15.06.2006 року, суб'єкт господарювання зобов'язаний забезпечити можливість використання спеціальних платіжних засобів під час здійснення розрахунків за продані товари (надані послуги) відповідно до законодавства. Згідно ч.1 Постанови Кабінету міністрів України №878 від 29.11.2010 року «Про здійснення розрахунків за продані товари (надані послуги) з використанням спеціальних платіжних засобів», установити, що суб'єкти господарювання, які провадять діяльність у сфері продажу товарів, громадського харчування та послуг і які відповідно до закону використовують реєстратори розрахункових операцій, повинні здійснити перехід на обов'язкове приймання спеціальних платіжних засобів для здійснення розрахунків за продані товари (надані послуги): до 31 грудня 2011 р.: - суб'єкти малого підприємництва, які провадять господарську діяльність у населених пунктах з чисельністю населення понад 100 тис. осіб; - суб'єкти господарювання, включаючи суб'єкти малого підприємництва, які провадять господарську діяльність у населених пунктах з чисельністю населення від 25 до 100 тис. осіб. Кількість платіжних терміналів повинна становити не менше ніж 50 відсотків кількості реєстраторів розрахункових операцій, а у разі наявності одного реєстратора розрахункових операцій суб'єкт господарювання зобов'язаний забезпечити приймання спеціальних платіжних засобів. Частиною 2 Постанови Кабінету міністрів України №878 від 29.11.2010 року «Про здійснення розрахунків за продані товари (надані послуги) з використанням спеціальних платіжних засобів» передбачено, що звільнити від обов'язкового приймання спеціальних платіжних засобів для здійснення розрахунків за продані товари (надані послуги) заклади громадського харчування закритого типу, а також суб'єктів господарювання, які провадять господарську діяльність у населених пунктах з чисельністю населення менше ніж 25 тис. осіб. З урахуванням вищевказаного, слід зазначити, що дія частини 2 Постанови Кабінету міністрів України №878 від 29.11.2010 року не поширюється на м.Одесу, оскільки в м.Одесі чисельність населення перевищує 25 тис. осіб, та магазин «[INFO]», що розташований за адресою: [ADDRESS], не є закладом громадського харчування закритого типу. Також, суд не бере до уваги доводи позивача стосовно неправомірно застосованих відповідачем штрафних санкцій у розмірі 8500 грн. на підставі п.12 ч.1 ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів», так як банки не надавали можливості ФОП [PERSON] встановлення платіжного терміналу через невелику кількість осіб, які бажають скористатися таким засобом оплати товару, оскільки доказів відмови банків щодо використання електронних платіжних засобів позивачем суду не надано. Окрім того, на дату розгляду справи позивачем суд повідомлено, що в магазині «[INFO]», що розташований за адресою: [ADDRESS], вже встановлено електронний платіжний засіб. Згідно з ч. 1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що Інспекція з питань захисту прав споживачів в Одеській області правомірно застосувала до фізичної особи-підприємця [PERSON] штраф за порушення законодавства про захист прав споживачів в розмірі 11139,50 грн., правильність розрахунку якого перевірена судом. За таких обставин, суд вважає вимоги позивача необгрунтованими, а тому у задоволенні позову належить відмовити повністю. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied