Рішення адміністративного суду від 2014-02-06 00:00:00+02

17. 10. 2013 [PERSON] звернувся з позовом до УДАІ УМВС України в Миколаївській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, мотивуючи тим, що 07. 10. 2013 інспектором ДАІ була винесена постанова АВ2 № 549856 по справі про адміністративне правопорушення, якою позивача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 550, 00 грн. З даною постановою позивач не згоден, посилаючись на те, що обставини викладені в постанові неповно та необ'єктивно. Стверджує, що ПДР не порушував. Вважає, що в його діях не має події правопорушення, тому просить скасувати дану постанову, як винесену неправомірно. Позивач до судового засідання не з'явився, суду надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, обставини, викладені в позові, підтвердив, просив позов задовольнити. Представник відповідача до судового засідання не з'явився, надав письмові заперечення по справі. Просить в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що позивач порушив ПДР, про що інспектором ДАІ була винесена постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності. У діях інспектора ДПС при винесенні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача порушень вимог чинного законодавства не виявлено. Справу просив розглянути за їх відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, 07. 10. 2013 відносно [PERSON] винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ст. 122 ч. 3 КУпАП АВ2 № 549856, з тих підстав, що він 07. 10. 2013, керуючи транспортним засобом «ГАЗ 5327», д/н [NUMBER], здійснив зупинку та стоянку транспортного засобу на проїздній частині, чим створив перешкоду дорожньому руху порушив правила зупинки та стоянки, чим допустив порушення п. п. 15.9, 15.2 ПДР. Позивач стверджував, що здійснив вимушену зупинку, що була зумовлена технічним станом автомобілю, при цьому виставив знак аварійної зупинки та увімкнув аварійну сигналізацію. Така зупинка є дозволеною, а тому порушень правил дорожнього руху з його боку не було. Відповідно до п. 1.10. Правил дорожнього руху вимушена зупинка - припинення руху транспортного засобу через його технічний стан або небезпеку, що створюється вантажем, який перевозиться, станом водія (пасажира) або перешкодою на дорозі. Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. В судовому засіданні встановлено, що водій [PERSON] 07. 10. 2013, керуючи транспортним засобом «ГАЗ 5327», д/н [NUMBER] здійснив вимушену зупинку через його технічний стан. Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розглядi справи про адмiнiстративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адмiнiстративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненнi, чи пiдлягає вона адмiнiстративнiй вiдповiдальностi, чи є обставини, що пом'якшують i обтяжують вiдповiдальнiсть, а також з'ясувати iншi обставини, що мають значення для правильного вирiшення справи. Встановлено, що інспектором ДПС при винесенні постанови про адміністративне правопорушення не з'ясовано всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, свідчать про наявність чи відсутність вини позивача. В протоколі про адміністративне правопорушення позивач зазначив, що не згодний з ним, оскільки вказані в протоколі обставини не відповідали дійсності. Будь-яких інших доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, що мають значення для правильного вирiшення справи інспектором не зібрано, фотоматеріалів не додано, показів свідків не зібрано. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що прийти до висновку про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення неможливо, оскільки інспектором ДПС не було надано жодних доказів на його підтвердження. Отже, постанова винесена без достатніх підстав, що вказують на наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення та без встановлення дійсних обставин справи, що виключає її законність. Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування їх правомірності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Проте, належних та допустимих доказів, які б спростовували твердження позивача та доводили законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови, суду не надано. Під час судового розгляду не знайшов своє підтвердження той факт, що позивач порушував ПДР, що дає підстави стверджувати про відсутність події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП. Інспектором ДПС у порушення вимог ст. 245 КУпАП односторонньо та поверхово досліджено обставини справи, не підтверджено правомірності своїх дій щодо складання відносно позивача протоколу про адміністративне порушення та винесення постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності. За такого, позовні вимоги підлягають задоволенню, а винесена інспектором постанова від 07. 10. 2013 АВ2 № 549856 підлягає скасуванню. Також, відповідно до ст. 94 КАС України судові витрати віднести за рахунок Державного бюджету України.

Результат розгляду: granted