Рішення адміністративного суду від 2014-02-11 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова, як адміністративного суду, з адміністративним позовом до УДАІ ДУМВС України в Харківській області молодшого сержанту міліції ІДПС взводу №2 РДПС Книш Євгена Олеговича про визнання неправомірним притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та скасування винесеної відповідачем відповідної постанови АА2 № 148666 від 20.10.2013 року про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] послався на те, що відповідач, являючись посадовою особою органу державної влади - ДАІ УМВС України в м. Харкові, якій чинним законодавством України надане право вирішення питань щодо притягнення громадян до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення на транспорті, в зазначений день без достатніх на те законних підстав склав відносно позивача протокол про адміністративне правопорушення та виніс вищезазначену постанову про накладення на нього стягнення у вигляді штрафу. Разом з тим, [PERSON], керуючи в цей день транспортним засобом, діяв у повній відповідності до вимог Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України), відповідач же формально віднісся до оцінки його дій, залишивши при цьому поза увагою пояснення позивача, у зв`язку з чим допустив помилку при притягненні останнього до адміністративної відповідальності. У судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі та підтримав свої позовні вимоги повністю. Відповідач Книш Є.О. являючись суб`єктом владних повноважень і будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився і про причини своєї неявки суд не сповістив, а тому справа у відповідності до ч.4 ст.128 КАС України була розглянута за його відсутності. Суд, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, приходить до висновку про обґрунтованість позову і необхідність його задоволення, виходячи з наступних підстав. Як вбачається з постанови про адміністративне правопорушення серії АА2 № 148666, винесеною 20 жовтня 2013 року молодшим сержантом міліції ІДПС взводу №2 РДПС Книш Є.О. відносно водія [PERSON] автомобіля марки «ВАЗ 2114» державний номер [NUMBER], останній в зазначений день, о 19-19 годині, керуючи зазначеним вище автомобілем по вул. Сумський в м. Харкові з перехрестям пр-ту Правди, здійснив поворот праворуч на пр-т Правди на основний зелений сигнал світлофору з чорною контурною стрілкою прямо, додаткова секція стрілка праворуч не горіла, чим порушив вимоги п.8.7.3.«г» ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП. На [PERSON] було накладено адміністративне стягнення за вищезазначене адміністративне правопорушення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. (а.с. 6). Так, як зазначив позивач у адміністративному позові, вказані в постанові факти не відповідають дійсності, у зв'язку з тим, що правил дорожнього руху він не порушав. Позивач зазначив, що він 20.10.2013 року біля 19-00 години дійсно рухався по вул. Сумська в м. Харкові в напрямку пр-ту Правди, доїхавши до перехрестя вул. Сумська та пр-т Правди зупинився поперед світлофора, на якому був увімкнутий основний сигнал зелений (прямо). Після того, як включилася додаткова секція світлофора (стрілка, рух праворуч) він здійснив поворот та на вимогу представника ГАІ зупинився. На вимогу представника ДАІ [PERSON] пред'явив йому документи та запитав у чому причина зупинки його автомобіля. Інспектор пояснив, що [PERSON] начебто проїхав на заборонений сигнал світлофора, тому він складає на нього протокол про адміністративне правопорушення. Позивач пояснив інспектору Книш Є.О., що він рухався виключно на включену додаткову секцію світлофора (стрілка праворуч) з дотриманням ПДР, жодного забороненого сигналу світлофора не порушав, і взагалі не знає про яке порушення йдеться річ. Однак його заперечення не враховувались, поняті чи свідки не запрошувались, хоча і у нього в машині було три пасажири, які намагалися підтвердити той факт, що він не порушав ПДР. Крім того при складанні протоколу йому не були роз'ясненні його права, як правопорушника, тому він відмовився від підпису у протоколі, оскільки був категорично не згоден з даними які там містилися. Також йому взагалі не була вручена копія протоколу про адміністративне правопорушення, на його прохання надати йому копію протоколу, інспектор ДАІ сказав: «Отримаєш поштою». З копії постанови в справі про адміністративне правопорушення, яку отримав поштою 04.11.2013 року, [PERSON] дізнався, що нібито він відмовився її отримувати 20.10.2013 року, але йому ніхто такого документу не пропонував отримати та взагалі його ніхто не складав у його присутності. [PERSON] вважає, що вказана постанова по справі про адміністративне правопорушення винесена незаконно, упереджено, з грубим порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП, що призвело до незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення. Жодних доказів по справі (свідків, показань технічних приладів чи технічних засобів, та інших) крім протоколу, на момент розгляду адміністративної справи, не було. Вказане свідчить про те, що інспектор ДАІ розглянув справу за відсутністю доказів вчинення ним правопорушення, за відсутністю доказів його вини, упереджено, оскільки не взяв до уваги його пояснення, не дослідив обставини справи в сукупності, а керував лише домислами, припущеннями та неіснуючими даними. Висновки відповідача про порушення ним ПДР України не підтверджені належними доказами. Постанова в справі про адміністративне правопорушення винесена посадовою особою ДАІ незаконно, з грубим порушенням норм законодавства, відомчих актів МВС України та норм КУпАП, необґрунтовано, упереджено, за неіснуюче правопорушення, якого він не скоїв, з порушенням його законних прав, що призвело до незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення. Зазначена обставина, на думку позивача, свідчить про формальний підхід молодшого сержанту міліції Книш Є.О. до оцінки усіх обставин правопорушення. Як встановлено судовим розглядом, єдиним доказом скоєння позивачем по даній справі вищезазначеного адміністративного правопорушення є протокол та постанова, складені інспектором, однак свідки чи поняті при цьому відсутні. [PERSON] факт порушення ним Правил Дорожнього руху не визнає. Інших доказів порушення ним Правил дорожнього руху суду не надано. При таких обставинах суд розцінює це як неналежний доказ відповідного порушення водієм [PERSON] конкретних правил безпеки дорожнього руху, а тому вважає його винність в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, недоведеною, що свідчить про відсутність в його діях складу даного правопорушення. При цьому суд зважає на те, що зазначені вище посилання позивача у виправдання своїх дій не знайшли свого спростування в судовому засіданні. Згідно ж ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Стаття 288 КУпАП передбачає, що постанова іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, встановленими цим кодексом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. Згідно статті 162 того ж Кодексу при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову зокрема про визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання недійсним рішення чи окремих його положень. Враховуючи вищевикладені обставини і висновки суду про відсутність в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, суд вважає необхідним повністю задовольнити позовні вимоги позивача по справі. На підставі викладеного і

Результат розгляду: granted