Рішення адміністративного суду від 2014-03-24 00:00:00+02

Позивач, Державна фінансова інспекція в Донецькій області, звернулась до суду з позовною заявою до Лебединської сільської ради про зобов'язання виконати не вчинені дії. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що за наслідками проведеної ревізії фінансово-господарської діяльності Лебединської сільської ради за період з 01.03.2010 року по 31.07.2012 року, встановлені порушення та складений акт № 05-860/040 від 09.11.2012 року. На підставі вказаного акту було прийнято вимогу № 26-01-34/5360 від 19.11.2012 року про усунення порушень виявлених ревізією. Вказує, що відповідачем, станом на момент звернення до суду, вимога в частині щодо якої пред'явлено позов, не виконана. В обґрунтування позову посилається на ч.2 ст.15, п. 7, п. 10 ч.1 ст.10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні». Просить задовольнити позовні вимоги. Представник позивача у судовому засіданні надала заяву про зменшення позовних вимог, згідно до якої просить зобов'язати Лебединську сільську раду, в особі керівника, виконати не вчинені дії, зазначені у п. 3.1-3.5, 3.9, 3.12. Представник позивача у судовому засіданні зменшені позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, пояснила суду, що вимога в зазначеній частині, станом на момент розгляду справи, відповідачем у добровільному порядку не виконана. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не надавав, причини неявки до суду не повідомив. З огляду на те, що в матеріалах справи міститься достатньо доказів, що стосуються спірних правовідносин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутність представника відповідача на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, що з'явились, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи адміністративного позову, встановив наступне. Позивач,- Державна фінансова інспекція в Донецькій області (Далі за текстом, ДФІ в Донецькій області),- є юридичною особою, згідно ст. 48 КАС України здатний особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки. Відповідач,- Лебединська сільська рада (вул. Радянська, 24 А, с. Лебединське, Новоазовський район, Донецька область, 87640),- є юридичною особою, згідно ст. 48 КАС України здатний особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки. Головними завданнями державної контрольно-ревізійної служби відповідно до ст. 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», є, зокрема, здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи. Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування. Порядок проведення органом державного фінансового контролю державного фінансового аудиту, інспектування та перевірок державних закупівель установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно ч.1 ст. 4 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні»,- інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті. Судом встановлено, що за наслідками проведеної позивачем проведеної ревізії фінансово-господарської діяльності Лебединської сільської ради за період з 01.03.2010 року по 31.07.2012 року, встановлені порушення та складений акт № 05-860/040 від 09.11.2012 року (далі за текстом,- акт ревізії). На підставі акту ревізії було прийнято вимогу № 26-01-34/5360 від 19.11.2012 року про усунення порушень виявлених ревізією (далі,- вимога). На підставі вказаного акту було прийнято вимогу № 21-04-10/4060 від 14.10.2013 року про усунення порушень виявлених ревізією якою від директора Лебединської сільської ради, зокрема вимагається виконати не вчинені дії зазначені у пунктах п. 3.1-3.5, 3.9, 3.12. Згідно ч.2 ст. 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», - законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються. Згідно п. 7, п. 10 ст.10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», органу державного фінансового контролю надається право, зокрема : пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів. Ухвалою суду від 23.12.2013 року провадження у справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у пов'язаній справі № 805/2487/13-а за позовом Лебединської сільської ради до Державної фінансової інспекції в Донецькій області про визнання незаконною та скасування вимоги № 26-01-34/5360 від 19.11.2012 року. Судом встановлено, що постановою Донецького окружного адміністративного суду від 31.10.2013 року у справі № 805/2487/13-а частково задоволені позовні вимоги Лебединської сільської ради до Державної фінансової інспекції в Донецькій області про визнання незаконними та скасування п.п. 3.1-3.5, 3.9, 3.12 вимоги №26-01-34/5360 від 19.11.2012 року, внаслідок чого: визнано незаконними та скасовано п.п. 3.5, 3.9 3.12 вимоги Маріупольської об'єднаної державної фінансової інспекції №26-01-34/5360 від 19.11.2012 року. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 29.01.2014 року залишено без змін постанову Донецького окружного адміністративного суду від 31.10.2013 року у справі № 805/2487/13-а. Згідно ч.1 ст. 72 КАС України,- обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до частин 2, 3, 4 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010р. № 2453-VI судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом. Судові рішення інших держав є обов'язковими до виконання на території України за умов, визначених законом, відповідно до міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом. Згідно ст. 124 Конституції України,- правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Згідно ч. 2 ст.14 КАС України,- постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. У відповідності до ст. 255 КАС України,- постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін. Враховуючи, що постановою Донецького окружного адміністративного суду від 31.10.2013 року у справі № 805/2487/13-а, яка набрала законної сили, визнано незаконними та скасовано п.п. 3.5, 3.9, 3.12 вимоги Маріупольської об'єднаної державної фінансової інспекції № 26-01-34/5360 від 19.11.2012 року, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в частині пред'явлених позовних вимог про зобов'язання Лебединської сільської ради, в особі керівника, виконати не вчинені дії, зазначені у п. 3.5, 3.9, 3.12, у зв'язку із відсутністю об'єкту судового захисту та відповідно предмету спору. Згідно п.3.1 вимоги від відповідача вимагається стягнути 2,75 тис. грн.. зайво виплаченої заробітної плати з особи, яка її отримала безпідставно, в порядку та розмірах встановлених ст.ст. 127, 136, КЗпП України. У разі пропуску встановленого строку-відшкодувати порушення за рахунок керівника або винної особи, що допустили зайві грошові виплати (ст. 133 КЗпП). В подальшому нарахування заробітної плати здійснювати з урахуванням вимог діючого законодавства. Згідно п.3.2 вимоги від відповідача вимагається стягнути 2,06 тис. грн. зайво виплаченої заробітної плати з особи, яка її отримала безпідставно, в порядку та розмірах встановлених ст.ст. 127, 136 КЗпП України. У разі пропуску встановленого строку-відшкодувати порушення за рахунок керівника або винної особи, що допустили зайві грошові виплати (ст. 133 КЗпП). В подальшому нарахування заробітної плати здійснювати з урахуванням вимог діючого законодавства. Згідно п.3.3 вимоги від відповідача вимагається стягнути 0,15 тис. грн. зайво виплачених виплат з осіб, які їх отримали безпідставно, в порядку та розмірах встановлених ст.ст. 127, 136 КЗпП України. У разі пропуску встановленого строку-відшкодувати порушення за рахунок керівника або винної особи, що допустили зайві грошові виплати (ст. 133 КЗпП). Згідно п.3.4 вимоги від відповідача вимагається провести перерахунок та відповідні взаємозвірки щодо сум внесків до Фонду та повернути зайво сплачені кошти в сумі 1,81 тис. грн. Оскільки відповідач, станом на момент розгляду справи, не виконав вимоги позивача зазначені у листі вимозі а саме пункти 3.1-3.4, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Що стосується вимог в частині «в подальшому нарахування заробітної плати здійснювати з урахуванням вимог діючого законодавства», визначених у п.п. 3.1, 3.2, суд відмовляє у задоволенні зазначених вимог, оскільки вважає їх такими, що заявлені на майбутнє. Суд зазначає, що встановлення обов'язків на майбутнє, є передчасним і безпідставним, оскільки на час розгляду справи немає підстав вважати, що відповідні дії не будуть вчинені відповідачем добровільно. Таким чином, підстави для задоволення позову в цій частині відсутні. Виходячи з меж заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що викладені в позовній заяві вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно ч.4 ст. 94 КАС України,- у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються. На підставі вищевикладеного,

Результат розгляду: partial