Рішення адміністративного суду від 2014-01-22 00:00:00+02

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є суддею у відставці, отримує щомісячне довічне грошове утримання з дати виходу у відставку - 18.12.1999 року. 11.09.2013 року вона звернулась до Управління Пенсійного Фонду України в м. Свердловську Луганської області із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у зв'язку з підвищенням заробітної плати судді, працюючого на відповідній посаді, згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації у Луганській області, яка складається із посадового окладу судді, розмір якого на 01.01.2013 р. складав 11470 грн., та 50% надбавки за вислугу років у розмірі 5735 грн., щомісячна доплата за перебування на адміністративній посаді 573,50 грн., а всього загальним розміром 17778.50 грн. 20.09.2013 року позивач отримала від начальника Управління Пенсійного Фонду України в м. Свердловськ Луганської області лист про відмову у перерахуванні щомісячного довічного грошового утримання у зв'язку з відсутністю нормативного регулювання такого перерахунку. Позивач просила суд визнати відмову Управління Пенсійного Фонду України в м. Свердловську Луганської області щодо перерахування та виплати їй щомісячного грошового утримання судді у відставці відповідно до ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» неправомірною, зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату з 01.01.2013 року щомісячного довічного утримання судді у відставці в розмірі 82% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації у Луганській області №86 від 02.07.2013 р відповідно до ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій та статус судців» від 07.07.2010 р.. Постановою Краснодонського міськрайонного суду Луганської області від 11 листопада 2013 року у справі № 412/908/13-а позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Свердловську Луганської області щодо відмови [PERSON] в перерахунку та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до ч.3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року. Зобов'язано Управління Пенсійного Фонду України в м. Свердловську Луганської області провести [PERSON] перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до ст.129 та ч.3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року, виходячи із заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді, на підставі пред'явленої довідки Територіального Управління Державної Судової Адміністрації у Луганській області про збільшену заробітну плату, у тому числі, довідки №86 від 02.07.2013 року, за період з 01.01.2013 року по 03.06.2013 року в розмірі 80% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, а з 03.06.2013 року - в розмірі 82 % заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. Відповідач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати в зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за приписами п. 2 ч. ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження. Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне. Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що згідно із копією посвідчення позивача вбачається, що вона має статус «суддя у відставці» (а.с.7) на підставі постанови Верховної Ради України від 18.02.1999 року. У зв'язку з виходом у відставку позивачу було призначене щомісячне грошове утримання судді у відставці. Згідно з довідкою про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судці у відставці №86 від 02.07.2013 року, виданій позивачу за січень 2013 року, заробітна плата, яка враховується при призначенні (перерахунку) довічного грошового утримання суддям у відставці становить 17778.50 грн. (а.с.11). Відповідно до розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, стаж роботи позивача становить 21 рік 09 місяців 28 днів, що зазначено у довідці ТУ ДСА в Луганській області. (а.с.11) 11 вересня 2013 року позивач звернулась до УПФУ з заявою про перерахунок щомісячного грошового утримання у зв'язку із змінами суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді, на підставі довідки ТУ ДСАУ № 86 від 02.07.2013 року (а.с.10). Згідно з рішення УПФУ м. Свердловськ №б/н від 20.09.2013 року позивачу було відмовлено в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання (а.с.13). Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції, виходив з того, що перерахунок довічного грошового утримання позивачу повинен бути здійсненим з 01.01.2013 року. Висновок суду не в повній мірі відповідає нормам матеріального права. Судом першої інстанції встановлено, що позивач [PERSON] є професійним суддею та має відповідний статус, тобто користується визнаними Конституцією та законами України сукупністю прав та обов'язків судді, а також відповідними можливостями державних органів та посадових осіб. Одним зі складових правового статусу професійного судді було та є право судді у відставці отримувати щомісячне довічне грошове утримання. На час призначення [PERSON] щомісячного довічного грошового утримання, оплата праці працюючого судді регулювалася, як Законом України «Про статус суддів», а саме, ст.44, в якій визначалися складові: посадовий оклад, премії, доплати за кваліфікаційний клас, вислугу років та інших надбавок, а також іншими нормативними актами, зокрема. Постановою Кабінету Міністрів України № 865 від 03.09.2005 року про розмір окладу, доплати, класу. При наявності та зберіганні статусу позивача як «судді у відставці» був прийнятий новий Закон України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 року, положення якого набирали чинності поступово, зокрема, ст. 129 Закону, яка регулює заробіток суддів, набрала чинності, відповідно до Заключних положень, з 01.01.2012 року. Законом України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 року врегульований статус судді у відставці. Залишилися аналогічними принципи призначення щомісячного довічного грошового утримання: наявність стажу роботи на посаді судді не менш 20 років, відсоткове відношення від грошового утримання працюючого судді, який працює на відповідній посаді (ч.3 ст.138 Закону України від 07.07.2010 року). Відповідно до ч.2 ст.138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 року, в редакції від 31.12.2011 року, «суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною 1 цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання». Розмір довічного грошового утримання визначався статтею 138 Закону України від 7 липня 2010 року №2453-VІ "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон №2453-VІ), який набрав законної сили з 30 липня 2010 року. Відповідно до частини третьої цієї статті щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. Аналогічне правило було закріплене у частині четвертій статті 43 Закону України від 15 грудня 1992 року №2862-XII "Про статус суддів" (в редакції Закону України від 24.02.1994 року №4015-XII), яке діяло на час роботи [PERSON] на посаді судді. Із зазначених норм законів позивачу нараховане та виплачувалося довічне грошове утримання. Проте, Законом України від 8 липня 2011 року №3668-VІ "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (далі - Закон №3668-VІ), який набрав чинності з 01.10.2011 року, частини третю та п'яту статті 138 Закону №2453-VІ викладено в новій редакції, відповідно до яких щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді. Максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. За Рішенням Конституційного Суду України №3-рп/2013 від 3 червня 2013 року частина третя, перше, друге, третє речення частини п'ятої статті 138 Закону №2453-VІ у редакції Закону №3668-VІ не підлягають застосуванню, як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Аналіз вище згаданих норм Законів та рішення Конституційного Суду України, дає підстави до висновку, що до 01.10.2011 року довічне грошове утримання судді у відставці визначалося у розмірах, передбачених частиною третьою статті 138 у редакції Закону №2453-VІ. З 01.10.2011 року до 03.06.2013 року розмір зазначених виплат визначався правилами статті 138 Закону №2453-VІ у редакції Закону №3668-VІ. Зміст дослідженої судом довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці визначає базу для нарахування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідно до вимог ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 року, має всі необхідні для цього дані, а також, передбачені ст.129 Закону складові грошового утримання судді, працюючого на відповідній посаді, та надає відповідачу, у якого знаходиться особиста справа позивача, можливість провести судді у відставці - позивачу [PERSON] відповідне перерахування. Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного до висновку про визнання протиправними дії Управління Пенсійного Фонду України в м. Свердловську Луганської області щодо відмови [PERSON] в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання. На момент звернення позивача із заявою до Управління Пенсійного Фонду України в м. Свердловську Луганської області 11.09.2013 року регулювання порядку призначення пенсій та перерахунку з коштів Пенсійного фонду здійснювалося відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-4. Частини 4 статті 45 зазначеного Закону перерахунок пенсії призначається з дня звернення за пенсією, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа. Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції не звернув увагу на зазначену норму закону. За призначенням пенсії позивач звернулась до відповідача 11.09.2013 року ( а.с. 10), а до цього часу відповідач не міг, без заяви позивача та відповідної довідки, самостійно здійснити перерахунок. З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що постанову суду першої інстанції слід змінити. Замінивши у абзаці третьому слова та цифри «за період з 01.01.2013 року по 03.06.2013 року в розмірі 80% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, а з 03.06.2013 року» словами та цифрами « з 01.09.2013 року». Відповідно до п.1.ч.1 статті 201 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для зміни судового рішення є правильне по суті вирішення справи, але з помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Результат розгляду: partial