Рішення адміністративного суду від 2014-02-18 00:00:00+02

Публічне акціонерне товариство "Херсонгаз" (далі - позивач, ПАТ "Херсонгаз") звернулось до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області (далі - відповідач, ДПІ ), у якому просить визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 21 січня 2013 року №0000442200 в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем у розмірі 577504,40 грн. та за штрафними санкціями у сумі 144376,10 грн. та податкове повідомлення-рішення від 21 січня 2013 року №0000462200 про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств за основним платежем у сумі 7857,00 грн. Вказані вимоги позивач обґрунтовує тим, що висновок ДПІ про безтоварність господарських операцій з придбання у ПП "Шеду", ПП «Алексгрупп», TOB "Торговий дім "Дельта", TOB ВКФ "Плутон", TOB "Агрохолдінг" товару та послуг є незаконним, оскільки при здійсненні перевірки позивачем були надані усі необхідні для підтвердження реальності господарських операцій первинні документи, які належно оформлені та мають всі необхідні реквізити, як того вимагає чинне законодавство. Позивач також вважає, що в акті перевірки визначена відповідальність позивача за встановлені порушення іншими суб'єктами господарювання на підставі інших складених актів перевірок, без встановлення причинно-наслідкового зв'язку з господарською діяльністю позивача та його вини. Враховуючи вищевикладене, позивач просить визнати протиправними та скасувати оскаржувані податкові повідомлення - рішення. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач надав письмові заперечення, зазначивши, що в ході проведення планової виїзної перевірки ПАТ "Херсонгаз" не підтверджено товарність здійснення господарських операцій з придбання у контрагентів - постачальників ПП "Шеду", ПП «Алексгрупп», TOB "Торговий дім "Дельта", TOB ВКФ "Плутон", TOB "Агрохолдінг" товару та послуг, які були предметом нікчемних договорів, а тому документи, що фіксують факт здійснення господарських операцій не можуть бути підставою для формування валових витрат та податкового кредиту. Враховуючи вищезазначене, відповідач стверджує про правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. В судовому засіданні представник відповідача підтримав заперечення проти адміністративного позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Заслухавши представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, дослідивши норми законодавства, які регулюють дані правовідносини та їх застосування сторонами, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Згідно пп. 20.1.4 п.20.1 ст.20, пп. 75.1.2 п.75.1 ст.75, п.77.4 ст.77 Податкового Кодексу України та відповідно до плану-графіка проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання проведена планова виїзна перевірка ПАТ "Херсонгаз" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2011 р. по 30.09.2012 р., за результатами якої складено акт від 08.01.2013 р. за №138/22-1/03355353 (далі - акт перевірки). Під час перевірки відповідачем були встановлені порушення ПАТ "Херсонгаз" діючого законодавства та зроблено висновки, якими серед іншого є - - п.п.138.2 ст.138. пп.139.1.9 п.139.1 ст.139, п.144.1 ст.144, пп. 153.2.1, 153.2.3 п.153.2 ст. 153 розділу ІІІ Податкового кодексу України від 02.12.10 р. № 2755-VI із змінами та доповненнями, в результаті чого за II півріччя 2012 року встановлено заниження податку на прибуток у сумі 597 075,00 грн.. за 3 квартали 2012 року заниження об'єкта оподаткування (рядок 07 Декларації) у розмірі 2 844 042,00 грн.. але в зв'язку із застосуванням ПАТ "Херсонгаз" пільги з податку на прибуток у сумі 9401357 грн. ( рядок 09 Декларації ) податок на прибуток за 3 квартали 2012 року відсутній ( рядок 14 Декларації). При цьому податок на прибуток, нарахований за результатами останнього календарного кварталу (рядок 16 Декларації) завищено на суму 597075,0 грн. - п. 185.1 ст.185, п. 186.1, ст.186, п.188.1 ст.188. п.п. 198.1, 198.3, 198.6 ст.198. п.201.6 ст.201 розділу V Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість, який підлягає сплаті в бюджет (рядок 25 «Сума ПДВ. яка підлягає нарахуванню до сплати в бюджет») в періоді, що перевірявся, на загальну суму 597906,0 грн. у тому числі, в т.ч. по періодам: липень 2011 року у сумі 22045,0 грн., вересень 2011 року у сумі 880,0 грн.; грудень 2011 року в сумі 6338,0 грн., березень 2012 року у сумі 209487,0 грн., квітень 2012 року у сумі 290752,0 грн., травень 2012 року у сумі 68404,0 грн. На підставі вказаних висновків ДПІ у м. Херсоні було прийнято наступні податкові повідомлення-рішення від 21 січня 2013 року №0000442200 про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем у розмірі 597906,00 грн. та за штрафними санкціями у сумі 149476,50 грн. та податкове повідомлення-рішення від 21 січня 2013 року №0000462200 про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств за основним платежем у сумі 7857,00 грн. При цьому, податкове повідомлення-рішення від 21 січня 2013 року №0000442200 оскаржується позивачем в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем у розмірі 577504,40 грн. та за штрафними санкціями у сумі 144376,10 грн. у зв'язку з визнання суми завищення податкового кредиту 20401,60 грн. по взаємовідносинам з ТОВ «Енергострой». Оцінюючи правомірність прийняття оскаржуваних податкових повідомлень - рішень, суд виходить з встановлених в ході розгляду справи фактичних обставин та їх узгодженості з діючими, на момент виникнення спірних правовідносин, положеннями Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI. Згідно наданого відповідачем розрахунку донарахувань грошового зобов'язання по податку на додану вартість та податку на прибуток, за оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями, судом встановлено, що на їх визначення вплинув висновок податкового органу щодо неправомірного включення позивачем до складу валових витрат та податкового кредиту суми вартості товару та ПДВ за видатковими та податковими накладними, отриманими від контрагентів ПП "Шеду", ПП «Алексгрупп», TOB "Торговий дім "Дельта", TOB ВКФ "Плутон", TOB "Агрохолдінг", за угодами, які не створюють реальних правових наслідків та є нікчемними. Правила формування валових витрат платниками податку на прибуток підприємств та податкового кредиту за перевірений період врегульовано положеннями Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. за № 2755-VІ ( далі - ПК України). Виходячи зі змісту положень Податкового кодексу витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником) (п.п. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України). Відповідно до підпункту 14.1.181. п. 14.1. ст. 4 ПК України встановлено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу. Для визначення права підприємства на податковий кредит та підстав для формування складу валових витрат по проведеним господарським операціям з постачальниками необхідно встановити наявність в сукупності таких обов'язкових підстав: - здійснення операції з придбання товарів, виконаних робіт, наданих послуг та їх оплата (пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. п. 198.1, 198.2, п. 198.3 ст. 198, п.201.1 ст. 201 ПК України); - наявність належним чином оформлених первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, та податкової накладної (п. 138.2 ст. 138, п. 198.6 ст. 198 ПК України); - придбання товарів (робіт, послуг) для використання в господарській діяльності платника податку - покупця, шляхом відображення їх в обліку та підтвердження відповідними документами ( п. 44.1. ст. 44, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 п. 198.3 ст. 198, п. 201.11 статті 201 ПК України). Таким чином, вказаними нормами права визначено підстави, за яких платник податків має право на віднесення понесених витрат, у зв'язку з придбаванням товарів (робіт, послуг), до складу витрат та сплачених сум ПДВ, у вартості товарів (робіт, послуг), до складу податкового кредиту підприємства. До таких підстав віднесено: наявність господарської операції, наслідком якої є поставка товарів (робіт, послуг), понесення витрат, у зв'язку з господарською діяльністю платника, сплата (нарахування) податку на додану вартість у вартості товарів (робіт, послуг), факт понесення витрат та сплати податку на додану вартість має підтверджуватися відповідними первинними документами. Відповідно до ч.1 ст.138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі. Таким чином, у спірних правовідносинах, з огляду на позицію податкового органу щодо нереальності укладених правочинів, має бути доведеним факт (реальність) здійснення господарських операцій між позивачем та ПП "Шеду", ПП «Алексгрупп», TOB "Торговий дім "Дельта", TOB ВКФ "Плутон", TOB "Агрохолдінг". Як вбачається зі змісту акту перевірки (стор. 23-26, 41) та наданих позивачем до матеріалів справи первинних документів, у вересні 2011 року ПАТ "Херсонгаз" задокументовано придбання від ПП «Шеду» балони ацетиленові в кількості 8 шт. на суму 5280,00 грн., в тому числі ПДВ 880,00 грн., згідно податкової накладної №91601 від 27.09.2011 р., видаткової накладної №91601 від 28.09.11 р., пл. дорученням №6464 від 27.09.2011 р., пл. доручення № 6465 від 27.09.2011 р. У липні 2011 року ПАТ "Херсонгаз" задокументовано отримання від TOB ВКФ «Плутон, ЛТД» послуг з чистки, ремонту, профілактики кондиціонерів на суму 2525,00 грн., в тому числі ПДВ 420,63 грн. згідно акту здачі - прийняття робіт, надання послуг. У липні 2011 року ПАТ "Херсонгаз" задокументовано отримання від ПП "Алексгрупп" кондиціонерів та послуг з їх монтажу на суму 7340,82 грн. в т. ч. ПДВ 1223,47 грн., згідно акту здачі-прийняття робіт, надання послуг (монтаж кондиціонеру) від 29.07.11 р. №161 на суму 720,00 грн., в т.ч. ПДВ 120,0 грн., акту здачі-прийняття робіт, надання послуг (монтаж кондиціонера) №160 від 29.07.2011р. на суму 1440,0 грн., в т.ч. ПДВ 240,0 грн., видаткової накладної №124 від 29.07.2011 на суму 2652,0 грн., в т.ч. ПДВ 442,0 грн.; видаткової накладної №123 від 29.07.2011 на суму 2528,82 грн., в т.ч. ПДВ 421,47 грн. У грудні 2011 року ПАТ "Херсонгаз" задокументовано придбання у TOB "ТД "Дельта'" (м.Київ) закладних деталей для монтажу газового обладнання на суму 38027,71 грн., в тому числі ПДВ 6337,95 грн. згідно видаткової накладної №540 від 20.12.2011 р. У квітні - травні ПАТ "Херсонгаз" задокументовано придбання у ТОВ "Агрохолдинг" макухи соняшникової ПАТ "Херсонгаз" у кількості 2406,58 т на загальну суму 3411858,0 грн., у т.ч. ПДВ 568643,01 грн. згідно видаткової накладної №54 від 18.04.2012 р. у кількості 2100 т на загальну суму 2967930 грн., у т.ч. ПДВ 494655 грн., видаткової накладної №75 від 23.05.2012 у кількості 306,58 т на загальну суму 443928 грн., у т.ч. ПДВ 73988 грн. Разом з тим, досліджуючи питання руху активів у спірних правовідносинах, суд виходить з того, що за змістом норм Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", Податкового кодексу України наявність первинних документів є обов'язковою, але не достатньою умовою для формування податкового кредиту та валових витрат, оскільки факт виконання зобов'язання за правочином зумовлює складання й інших документів, а тому, формальне складення лише первинного документа не є беззаперечним доказом реальності конкретної господарської операції. Податковий кредит з ПДВ та валові витрати можуть бути сформовані платником податків лише за реально проведеною господарською операцією, тобто за господарською операцією, яка спричинила зміни у структурі та стані активів і зобов'язань суб'єкта господарювання, за умови, що проведення господарської операції підтверджується також і іншими документами, складання яких передбачено законодавством та є загальноприйнятим за звичаями ділового обороту. З огляду на викладене, реальність господарської операції з придбання товарів має підтверджуватись також документами про фізичне переміщення придбаних товарів у просторі та документами про зберігання придбаних товарів. Між тим, позивачем до матеріалів справи не надано товарно - транспортних накладних або подорожніх листів та інших документів обліку перевезення товару за відповідні податкові періоди. Крім того, позивачем документально не доведено внутрішній облік, переміщення та зберігання товару, отриманого від ПП "Шеду", ПП «Алексгрупп», TOB "Торговий дім "Дельта". До документів, що підтверджують рух товарно-матеріальних цінностей, відносяться накладна на відпуск товарно-матеріальних цінностей, накладна-вимога на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів, та інше. Пунктом 3.12 Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку запасів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 10.01.2007 р. № 2 (далі по тексту - Методичні рекомендації №2) передбачено, для внутрішнього переміщення запасів, їх відпуску виробничим підрозділам та іншим структурним підрозділам підприємства, що розташовані на іншій, ніж підрозділ, що їх відпускає, території, використовується накладна-вимога на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів. Наказом Міністерства статистики України від 21.06.1996 р. № 193 "Про затвердження типових форм первинних облікових документів з обліку сировини та матеріалів" визначено, що накладна-вимога на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів (форма № М-11) використовується для обліку руху матеріальних цінностей в середині підприємства та їх відпуску господарствам свого підприємства, що розташовані за межами його території, а також стороннім організаціям. Накладна-вимога виписується в двох примірниках і підписується головним бухгалтером або особою, на те уповноваженою. У випадку відпуску матеріалів господарствам свого підприємства один примірник передається одержувачам (цеху, дільниці та т. п.), другий - складу, який потім передається до бухгалтерії. На вимогу суду позивачем було надано документи, які на його думку, підтверджують фактичне отримання макухи соняшникової від ТОВ "Агрохолдинг" товару, її оприбуткування та подальше використання у господарській діяльності ПАТ "Херсонгаз". В судовому засіданні представник позивача пояснив, що ПАТ "Херсонгаз" придбав у постачальника - TOB "Агрохолдинг" макуху соняшникову, після чого вказана продукція була за договором дорученням ПАТ "Херсонгаз" передана експедитору - TOB "Агрохолдинг" для виконання послуг з розвантаження вантажу на території ДП "Херсонським морським торговельним портом", збереження, сертифікація вантажів та завантаження на судно на умовах FOB - Херсон - Порт, з метою реалізації ПАТ "Херсонгаз" макухи соняшникової на експорт фірмі TRAKIA GRAIN LTD. Перевіривши вказані доводи позивача на предмет їх відповідності змісту документів, які надані до матеріалів справи, суд встановив наступне. Між ПАТ "Херсонгаз" (замовник) та TOB "Агрохолдинг" (виконавець) було укладено договір доручення №1005/2010 від 01.05.2010 р., предметом якого є доручення замовника виконати послуги, пов'язані з розгрузкою, збереженням, відвантаженням, сертифікацією вантажу, який прибув в Херсонський морський торговельний порт від імені та за рахунок замовника. Суд зазначає, що позивачем до суду надано копію зазначеного договору, додаткової угоди №1 від 08.11.2011 до договору доручення №1005/2010 від 01.05.2010 р., акт приймання-передачі до контракту №1 від 15.03.2012 р., акт приймання-передачі до контракту №2 від 05.04.2012 р., акт приймання-передачі до контракту №3 від 23.05.2012 р., акт приймання-передачі вантажу від 18.04.2012 р. на 2100 т; акт приймання-передачі вантажу від 18.04.2012 на 1100 т, акт приймання-передачі вантажу від 18.04.2012 на 920,560 т, лист ДП "Херсонського морського торговельного порту" від 20.04.2012 р., контракт №1 від 15.03.2012 з фірмою TRAKIA GRAIN LTD, (Болгарія), додаткові угоди до вказаного контракту, інвойси. При розгляді зазначених документів суд зауважує, що відповідно до умов договорів поставки товару за №1 від 15.03.2012 р., за № 2 від 05.04.2012 р., за №3 від 25.04.2012 р., укладених між позивачем та TOB "Агрохолдинг", поставка макухи соняшникової здійснюється на умовах СРТ - Херсон-Порт, що свідчить про обов'язок постачальника доставити товар покупцю до Херсон-Порт. Проте, позивачем не надано суду перевізних документів, як доказ переміщення товару від постачальника до покупця. При цьому, суд не приймає до уваги акт приймання-передачі до контракту №1 від 15.03.2012 р., акт приймання-передачі до контракту № 2 від 05.04.2012 р., акт приймання-передачі до контракту № 3 від 23.05.2012 р., як доказ передачі TOB "Агрохолдинг" товару згідно договорів поставки товару за № 1 від 15.03.2012 р., за №2 від 05.04.2012 р., за №3 від 25.04.2012 р., оскільки за їх змістом зафіксовано факт передачі товару за іншим договором, а саме на виконання умов договору доручення №1005/2010 від 01.05.2010 р. Крім того, з інших документів також неможливо встановити наявність у позивача змін у структурі та стані активів і зобов'язань за фактом виконання спірної угоди, оскільки надані документи не містять доказів виконання експедитором TOB "Агрохолдинг" послуг, пов'язаних з розгрузкою, збереженням, відвантаженням, сертифікацією макухи соняшникової, придбаної позивачем від постачальника ТOB "Агрохолдинг" на умовах СРТ - Херсонський морський торговельний порт. Суд зазначає, що оскільки основним господарської діяльності ПАТ "Херсонгаз" є розподілення та постачання газу, а предметом господарських операцій з ТOB "Агрохолдинг" є сільськогосподарська продукція, тому при відсутності доказів наявності у позивача додаткових витрат, пов'язаних з виконання спірної операції, у суду відсутні підстави вважати вказану поставку макухи соняшниковою такою, що має реальний характер її виконання ТOB "Агрохолдинг". Суд зауважує, що посилання відповідача на інформацію, викладену в актах та довідках перевірки контрагентів позивача (довідка ДПІ у Вишгородському районі Київської області від 13.07.2012 року №160/22-00/37239000 "Про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «Шеду», акт від 31.08.2012 р. № 668/22-2/35710387 та акт від 12.04.2012 р. №153/22-2/35710387 про результати документальної виїзної позапланової перевірки ТОВ "Торговий дім "Дельта", акт від 31.10.11 р. №58/15-2/35788359 про неможливість підтвердження факту реальною здійснення господарських операцій ПП «Алексгрупп» із платниками податків, акт від 21.05.12 р. №217/22-7 "Про неможливість підтвердження факту реального здійснення господарських відносин TOB ВКФ «Плутон ЛТД», акт документальної планової перевірки від 12.12.2012 р. № 2930/22-1/32809496 з питань дотримання ТОВ «Агрохолдінг», як доказ безтоварності господарських операцій позивача з вказаними контрагентами, не є належними доказами, оскільки відповідно до п. 6 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України №984 від 22.12.2010р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 січня 2011 р. за № 34/18772, факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів. При цьому, суд відмічає, що з вищевказаних актів перевірок контрагентів вбачається непричетність господарської діяльності певних контрагентів до тих господарських операцій, які були ними вчиненні з позивачем. Зокрема, ПАТ "Херсонгаз" задокументовано у липні 2011 р. одночасно послуги від TOB ВКФ «Плутон, ЛТД», ПП "Алексгрупп" щодо чистки, ремонту, профілактики кондиціонерів та їх монтажу, проте за інформацію актів перевірок основним видом діяльності TOB ВКФ «Плутон, ЛТД» є будівництво доріг і автострад, основним видом діяльності ПП "Алексгрупп" є будівництво будівель, посередництво у торгівлі. Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. Отже, з урахуванням відсутності доказів зміни у позивача руху активів внаслідок вчинення спірних господарський операцій, суд приймає до уваги наведені ДПІ в акті перевірки інформацію про відсутність у вищевказаних контрагентів-позивача технічного персоналу, основних засобів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів та погоджується з податковим органом, що первинні документи, оформлені спірними контрагентами-постачальниками не мають юридичної сили та доказовості, оскільки складені з метою надання вигоди покупцеві, а не фіксування фактично здійснених господарських операцій. Вказана позиція суду узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеної у від 04.09.07 р. №07/97, відповідно до якої наявність у покупця належно оформлених документів, які відповідно до законодавства необхідні для віднесення певних сум до податкового кредиту не є безумовною підставою для формування податкового кредиту по ПДВ, якщо податковий орган доведе, що відомості, які містяться в таких документах, не відповідають дійсності, як у випадку нездійснення самих операцій. Отже, суд вважає, що позивачем не доведено реальність отримання товару та послуг від ПП "Шеду", ПП «Алексгрупп», TOB "Торговий дім "Дельта", TOB ВКФ "Плутон", TOB "Агрохолдінг". Таким чином, суд приходить до висновку, що податковим органом правомірно зменшено позивачу валові витрати на суму 2874905,00 грн. по господарським операціям з TOB "Торговий дім "Дельта" та TOB "Агрохолдінг" та податковий кредит на загальну суму ПДВ 577505,00 грн. по господарським операціям з ПП "Шеду", ПП «Алексгрупп», TOB "Торговий дім "Дельта", TOB ВКФ "Плутон", TOB "Агрохолдінг" та відповідно донарахованого грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств у сумі 7288,70 грн. та податку на додану вартість у сумі 577505,00 грн. грн. згідно оскаржуваних податкових повідомлень - рішень. При цьому, в ході розгляду справи судом встановлено, що ДПІ неправомірно нараховано позивачу грошове зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств у сумі 568,30 грн., оскільки при здійснені розрахунку допущено помилку, що підтверджується наданим до матеріалів справи розрахунком ДПІ та не заперечувалось представником відповідача в судовому засіданні. З огляду на викладене та приймаючи до уваги ч. 1 ст. 71 КАС України, якою передбачено обов'язок кожної сторони по справі довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Результат розгляду: partial