Рішення адміністративного суду від 2014-03-27 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду з позовом до державного автомобільного інспектора ВДАІ Калинівського РВ Коваля Олександра Миколайовича про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, мотивуючи його тим, що 13.02.2014р. позивач отримав постанову по справі про адміністративне правопорушення, винесену державтоінспектором ВДАІ Калинівського РВ Ковалем О.М. 13.02.2014р. З тексту постанови вбачається, що 13.02.2014р. о 17.00 год. в м. Вінниці водій [PERSON] керував автомобілем [NUMBER] з крайньої правої смуги руху призначеної для повророту праворуч здійснив рух прямо, порушивши правила проїзду перехресть, за що передбачено відповідальність за ст. 122 ч.2 КУпАП. Відповідач наклав адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Постанова винесена з порушенням процедури та не відповідає дійсним обставинам справи. В постанові не зазначено які саме пункти ПДР України порушено позивачем. Відповідачем не надано та не зазначено жодного доказу які б підтверджували вину позивача. Просить визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АБ 2 № 044142 від 13.02.2014р. Провадження по справі закрити. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав за обставин викладених в позовній заяві, просив його задовольнити, позивач пояснив що він не порушував ПДР України та не здійснював рух у забороненій смузі. Просив скасувати постанову відповідача. Відповідач інспектор ВДАІ Калинівського РВ Коваль О.М. в судове засідання не з'явився, з невідомих суду причин, хоча про місце та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Відповідно до вимог ст. 128 ч.4 КАС України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно протоколу по справі про адміністративне правопорушення серії АБ2№656595 від 13.02.2014р., вбачається, що [PERSON] керував автомобілем [NUMBER] з крайньої правої смуги руху призначеної для повороту праворуч, здійснив рух прямо, чим порушив правила проїзду перехресть. В графі пояснення, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності [PERSON] зазначив, що правил ПДР не порушував. В протоколі не зазначеного чіткого місця скоєння адміністративного правопорушення. Відповідно до постанови в справі про адміністративне правопорушення серії АБ2№044142 від 13.02.2014р., [PERSON] визнано виним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 122 ч.2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Постанова складена про те, що [PERSON] керував автомобілем [NUMBER] з крайньої правої смуги руху призначеної для повороту праворуч, здійснив рух прямо, чим порушив правила проїзду перехресть. Згідно фотознімків наданих [PERSON] було встановлено, що він здійснив рух прямо по вул. Хмельницьке шоссе, проїжджаючи перехрестя із вул. В.Інтернаціоналістів. де дозволено рух прямо з крайньої правої смуги. Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Враховуючи викладене, а також те, що відповідачем не надано суду достовірних доказів в підтвердження того, що позивач [PERSON] з крайньої правої смуги руху призначеної для повороту праворуч, неправомірно здійснив рух прямо, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України. Отже, судовий збір сплачений позивачем [PERSON] при подачі позову підлягає стягненню з державного бюджету України в порядку ст. 94 КАС України.

Результат розгляду: granted