Рішення адміністративного суду від 2014-03-21 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом до Старшого Інспектора ВДАІ Старовижівського РВ УМВС України у Волинській області Бойчука Романа Миколайовича про поновлення строку звернення до адміністративного суду, визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідач своєю постановою від 17 жовтня 2013 року неправомірно притягнув його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП, та наклав адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 333 грн. за порушення Правил дорожнього руху України. Позивач стверджує, що жодним чином не порушив ПДР України, вказуючи при цьому на ряд порушень норм матеріального та процесуального права, допущених відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення. [PERSON] в своєму адміністративному позові просив поновити строк звернення до адміністративного суду з даним позовом, оскільки цей строк пропущений ним з поважних причин, визнати дії відповідача протиправними, визнати протиправною та скасувати вказану постанову в справі про адміністративне правопорушення. Питання поновлення строку звернення до адміністративного суду з даним адміністративним позовом вирішено ухвалою про відкриття провадження в справі. В судове засідання позивач не з'явився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі. На позовній вимозі про визнання дій відповідача неправомірними не наполягає, а тому суд не розглядає дану позовну вимогу. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлявся у встановленому порядку. В силу вимог ст.ст. 35, 37 КАС України вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Причину неявки суду не повідомив. Суд, зважаючи на викладене вище прийшов до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження, та, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та з'ясувавши обставини справи, вважає, що позов підставний і підлягає до повного задоволення. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Позивачем наведено ряд обставин, якими він обґрунтовує свою непричетність до вчинення адміністративного правопорушення та порушення відповідачем норм процесуального та матеріального права. В суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин, які належним чином не заперечені відповідачем. Так постановою по справі про адміністративне правопорушення від 17 жовтня 2013 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 333 грн. Як вбачається з цієї постанови, суть правопорушення полягає в тому, що позивач 17 жовтня 2013 року о 18 год. 46 хв. на 59 км+300 м автодороги М-19 "Доманово - Ковель -Чернівці" в с. Секунь Старовижівського району, керував автомобілем "Міцубісі", держномер [NUMBER] зі швидкістю 106 км/год в населеному пункті, чим порушив вимоги п. 12.4 ПДР України. Швидкість вимірювалась приладом "Беркут". В даній постанові суть правопорушення вказана нечітко (не зазначено які обмеження швидкості встановлені в даному населеному пункті, яким дорожнім знаком позначено даний населений пункт (5.45 чи 5.46), не зазначено на скільки перевищено обмеження швидкості), не викладено пояснення та доводи особи, яка притягується до відповідальності, постанова не містить посилання на докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення та які спростовують позицію позивача, не зазначено обставин, які обтяжують та пом'якшують відповідальність за вчинене, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення. Вимогами ст. 251 КУпАП встановлено перелік доказів в справі про адміністративні правопорушення. Як вбачається з копій матеріалів справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оглянутих в судовому засіданні, зокрема з копії протоколу про адміністративне правопорушення від 17 жовтня 2013 року, до протоколу додається доказ вчинення позивачем даного правопорушення рапорт та звіт порушень. Однак фактично до матеріалів справи цих доказів не додано. З того ж протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що позивач свою вину у вчиненні даного правопорушення фактично не визнав, відмовившись від надання пояснень в протоколі по адмінправопорушення. Таким чином, в даному випадку пояснення позивача, як особи яка притягується до відповідальності, не є доказом вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки вчинення такого правопорушення категорично ним заперечується і це заперечення не спростоване відповідачем в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення. В згаданому протоколі зазначено свідка вчинення позивачем даного правопорушення, однак будь-які пояснення цього свідка серед матеріалів справи відсутні, в оскаржуваній постанові не викладені. Будь-які інші докази, передбачені ст. 251 КУпАП, в підтвердження обставин, викладених в постанові, до матеріалів справи про адміністративне правопорушення не додані, в оскаржуваній постанові не вказані. За таких обставин, єдині покази приладу "Беркут", яким вимірювалась швидкість руху позивача, є недостатнім доказом вчинення останнім правопорушення. Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 7 КУпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Суд визнає, що відповідач при винесенні оскаржуваної постанови не застосовував норми ст.ст. 33, 252, 280 КУпАП, оскільки оцінку доказів вчинення правопорушення не проводив, розмір штрафу в постанові жодним чином не обґрунтував, не досліджував інших обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, що потягло за собою безпідставне притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Відповідач жодним чином не заперечив всіх інших обставин, стверджених позивачем, зокрема допущення ним процесуальних порушень при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а тому, за вказаних вище обставин, права позивача, як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, порушені діями відповідача щодо винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення та накладення адміністративного стягнення. З огляду на кількість та характер допущених відповідачем процесуальних порушень при винесенні оскаржуваної постанови, така постанова не може вважатись законною. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень. Суд, обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, вважає, що для відновлення останнього необхідним і достатнім є визнання протиправною та скасування вказаної вище постанови в справі про адміністративне правопорушення, що позивач і просить. Таким чином суд повно, всесторонньо та об'єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що постанову серії АА2 № 836068 від 17 жовтня 2013 року, винесену відповідачем, в справі про адміністративне правопорушення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 333 грн. слід визнати протиправною та скасувати цю постанову.

Результат розгляду: granted