Рішення адміністративного суду від 2014-01-15 00:00:00+02

02 вересня 2013 року позивач звернувся до Міністра внутрішніх справ України Захарченко В.Ю. зі скаргою про порушення законності міліціянтами Роздольненського РВ ГУ МВС України в АР Крим, систематичну необ'єктивність їхнього керівництва під час розгляду звернень позивача. Скарга зареєстрована Департаментом кадрового забезпечення МВС України 10 вересня 2013 року вх. № Щ -1206. 07 жовтня 2013 року за підписом т.в.о. начальника Головного управління МВС України в АР Крим Кириліна О.Г. надана відповідь на скаргу позивача листом вих. № 7/6980. 14 жовтня 2013 року позивачем направлена до Міністра внутрішніх справ України скарга про неспроможність в.о. начальника Роздольненського РО - Шуби належним чином керувати підлеглими та невідповідність займаній посаді начальника штабу Раздольненського РВ ГУ МВС України в АР Крим майора міліції Дегтярьова. На цю скаргу 21 листопада 2013 року листом вих. № 7/щ-3894 заступником начальника ГУ МВС України в АР Крим Черняк М.О. надана відповідь позивачу. Отримавши відповіді на скарги від посадових осіб Головного управління МВС України в АР Крим, позивач звернувся до суду з позовом. Встановив фактичні обставини справи та відповідні цим обставинам правовідносини, дослідив матеріали справи у їх сукупності та надав їм оцінку, суд вважає позов необґрунтованим, виходячи з наступного. У системі органів внутрішніх справ порядок розгляду зауважень, скарг та пропозицій громадян України передбачений Законом України «Про звернення громадян» (далі - закон № 393) та Положенням про порядок роботи зі зверненнями громадян і організацій їх особистого прийому в системі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України від 10.10.2004 р. № 1177 (далі - Положення № 1177). Згідно частини 1 статті 5 закону № 393, звернення адресуються органам державної влади і місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань. Частинами 1,2 та 3 статті 15 закону № 393 передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Заяви (клопотання) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, інвалідів Великої Вітчизняної війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій особисто. Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки. Як вбачається з матеріалів справи, відповіді на скарги позивача, що адресовані Міністру внутрішніх справ України, надані посадовими особами - керівниками Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в АР Крим. Надання відповідей позивачу першими керівниками ГУ МВС України в АР Крим замість Міністра внутрішніх справ України цілком відповідає частині 2 статті 19 закону № 393, у якій зазначено, що у разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Головне управління МВС в АР Крим є підрозділом Міністерства внутрішніх справ України. Слід зазначити, що скарга позивача від 02.09.13 року зареєстрована згідно п. 3.5.4 Положення № 1177 як повторна до вхідного номеру МВС України № 5774/Щ-5774 від 23.04.2013 р. Як зазначили відповідачі у своїх запереченнях, на первинну скаргу позивача відповідь була надана заступником Міністра внутрішніх справ України Лекарем С.І. При повторному зверненні зі скаргою позивача, заступником міністра доручено начальнику ГУ МВС в АРК надати відповідь. Суд не погоджується з доводами позивача про порушення відповідачами ч. 4 ст.7 закону України № 393, якою встановлена заборона на спрямування скарг громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються, оскільки позивачем подані скарги на дії посадових осіб Роздольненського районного відділу ГУ МВС України в Криму, які підпорядковані Головному управлінню МВС України в АР Крим. Отже, зазначене позивачем порушення відповідачами не знайшло свого підтвердження. З приводу бездіяльності Міністра внутрішніх справ України щодо особистого надання відповідей на скарги позивача та спонукання його до виконання зазначених дій, суд звертається до положень статті 16 закону № 393, згідно яких, скарги Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, інвалідів Великої Вітчизняної війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій особисто. Оскільки позивач не відноситься до категорії осіб, зазначеної у статті 16 закону № 393, Міністр внутрішніх справ України не зобов'язаний особисто розглядати скарги [PERSON] Розглядаючи позов [PERSON] суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту 1.6 Положення № 1177, скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, установ, організацій, об'єднань громадян, підприємств, посадових осіб. Згідно пункту 1.7 Положення № 1177, до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені у сфері управлінської діяльності, належать такі, внаслідок яких: - порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); - створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; - на громадянина незаконно покладено будь-які обов'язки або його незаконно притягнуто до відповідальності. Зазначена норма Положення кореспондується із ч. 1 ст. 2 КАС України, відповідно до якої, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. У скаргах позивача, спрямованих до Міністра внутрішніх справ України не зазначено про порушення прав, інтересів або свободи скаржника, обставини перешкоди для здійснення ним прав або законних інтересів або незаконно покладених на нього обов'язків чи незаконного притягнення до відповідальності. У своєму позові [PERSON] також не зазначив про порушення його прав, яке належить захистити чи відновити. З огляду на вищевикладене, позивачем не доведено, матеріалами справи не підтверджено протиправності дій та бездіяльності відповідачів, а також порушення прав позивача, у зв'язку з чим, відсутні підстави для задоволення позову.

Результат розгляду: denied