Рішення адміністративного суду від 2014-01-10 00:00:00+02

В поданому до суму адміністративному позові позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення Хмельницької митниці №4000100000/2013/000003/1 від 25.06.2013 року про коригування митної вартості, визнати протиправною відмову Хмельницької митниці Міндоходів у скасуванні рішення про коригування митної вартості товарів №4000100000/2013/000003/1 від 25.06.2013 року. На думку позивача, рішення №4000100000/2013/000003/1 від 25 червня 2013 року про визначення митної вартості за шостим методом і відмова щодо його скасування є незаконними, прийняті з порушенням порядку, визначеного Митним кодексом України (надалі - МК України). Зазначає, що відповідач безпідставно відмовив позивачеві у визначенні митної вартості за першим методом, оскільки митна вартість товару (пластикових труб), придбаного у ТОВ «Імотексен Плюс» відповідно до зовнішньоекономічного контракту № 04/04 від 15.04.2013 року на умовах СІР - Хмельницький задекларована позивачем на рівні ціни за контрактом. Позивач вважає, що для підтвердження зазначеної митної вартості, задекларованої в ВМД №400010000/2013/002052 від 21.06.2013 року, надав відповідачеві всі необхідні документи, в тому числі і ті, що додатково вимагав відповідач під час митного оформлення. Вказує , що відповідач неправомірно застосував шостий метод для визначення митної вартості, оскільки мав документи для визначення митної вартості за ціною договору. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та підтвердив обставини, на які посилається у позовній заяві, та додаткових поясненнях до позову, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача проти позову заперечив, вважає, що рішення Хмельницької митниці №4000100000/2013/000003/1 від 21.06.2013 року про коригування митної вартості та відмова щодо його скасування винесені відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та МК України. Одночасно представник пояснив, що під час аналізу документів, поданих позивачем до митного оформлення товару за №4000100000/2013/000003/1 від 21.06.2013 року посадові особи митного органу встановили, що надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складової митної вартості (вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та збут, пов'язаних із пакуванням; витрати на навантаження та обробку оцінюваних шарів, пов'язані з їх транспортуванням до місця ввезення на митну територію країни). Додатково надані позивачем документи після прийняття рішення та картки відмови також не містили необхідних відомостей щодо складових митної вартості, натомість містили розбіжності. Вказав, що в експертному заключенні Хмельницької ТПП від 12.07.2013 зазначено, що: гідно до калькуляції ціна труб складає 0,83 Євро/кг, хоча згідно калькуляції собівартості ціна складає 0,739 Євро/кг. Крім того в зазначеному заключенні Торгово-промислової палати зазначено, що ціни надані станом на липень, хоча рахунок фактура від 18.06.2013 року, також невідома валюта ціни на відходи поліетилену (в експертному заключенні від 12.07.2013 зазначено 2,0-4,5). Згідно рахунку фактури ціна окремих товарів складає 0,519-0,725 Євро/кг, що не відповідає експертному заключенню та калькуляції собівартості (0,83 та 0,739 відповідно). Також одна позиція фактури (0,52 Євро/кг) нижчі навіть як вартість сировини (згідно документів наданих декларантом ціна сировини складає 0,60 Євро/кг). Для підтвердження митної вартості не надано прайс-лист фірми - виробника товару та інформації біржових організацій про вартість сировини. За умовами терміну СІР на продавця покладається також обов'язок забезпечення страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення. Зазначив, що рішенням №4000100000/2013/000003/1 від 25.06.2013 року митна вартість визначена за шостим методом у зв»язку з неможливістю застосування першого - п»ятого методів. Заслухавши представників сторін, дослідивши зібрані в матеріалах справи докази в їх взаємному зв'язку та сукупності, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити з урахуванням наведеного нижче. Позивач - дочірнє підприємство «Сантехсен плюс» Чеського товариства з обмеженою відповідальністю «Імотексен Плюс» 28.10.2009 року зареєстроване виконавчим комітетом Хмельницької міської ради . Основними видами діяльності позивача є: виробництво труб, порожнистих профілів і фітингів зі сталі; лиття чавуну; виробництво інших готових металевих виробів; оптова торгівля залізними виробам, водопровідним і опалювальним устаткуванням і приладдям до нього; неспеціалізована оптова торгівля. Відповідно до зовнішньоекономічного контракту №04/04 від 15.04.2013 року, укладеного з ТОВ «Імотексен плюс» (Чехія) на умовах СІР Хмельницький, позивач придбав пластмасові труби для каналізаційних систем на загальну суму 81620,47 грн. 21.06.2013 року декларантом позивача до митного оформлення зазначеного товару подана ВМД №4000100000/2013/000003/1 від 21.06.2013 року з рівнем митної вартості імпортованого товару 7735,98 ЄВРО, визначеної за договірною ціною. Для підтвердження заявленої у декларації митної вартості окрім контракту, позивач надав міжнародну товарно-транспорту накладну (ЦМР) 702830 від 19.06.2012 року, прейскурант (прас-лист ) виробника товару від 10.05.2013 року, розрахунок ціни від 25.05.2013 року, рахунок-фактуру (інвойс) 1/13 від 18.06.2013 року, доповнення до зовнішньоекономічного контракту (специфікацію) №1 від 18.06.2013 року, висновок Державної санітарно-епідеміологічної експертизи 305.03.02.-03/45627 від 30.05.2013 року, довідку про декларування валютних цінностей, доходів та майна №261 від 08.04.2013 року, сертифікат походження товару від 19.06.2013 року, копію митної декларації країни відправлення від 19.06.2013 року, довідку про виробника імпортованого товару і довідку про відсутність оплати. Після вивчення зазначених вище документів, відповідач надіслав на електронну адресу позивача повідомлення від 21.06.2013 року, в якому зазначив, що подані до митного оформлення документи не містять всіх відомостей, що підтверджують складові митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті (документи, що містять відомості про вартість навантаження) і зобов»язав позивача у відповідності до п.3 ст.53 МК України подати додаткові документи, а саме: виписку з бухгалтерської документації, специфікації фірми-виробника товару, висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та /або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини. Ознайомившись з переліком документів, які додатково вимагались митним органом, представник позивача 25.06.2013 року письмово повідомив останнього про те, що на даний час надати додаткові документи позивач не має змоги, проте зобов»язується надати їх впродовж 30-днів. 25.06.2013 року відповідач прийняв картку відмови в прийнятті митної декларації №4000100000/2013/000008 та рішення №4000100000/2013/000003/1 про коригування митної вартості товару на загальну суму 16786,56 грн., визначивши митну вартість імпортованого товару на рівні 1,92 грн. за одиницю. 02.08.2013 року позивач надіслав відповідачеві додаткові документи для підтвердження митної вартості товару, що надійшов відповідно до зовнішньоекономічного контракту №04/04 від 15.04.2013 року. Розглянувши додатково подані документи, відповідач листом від 09.08.2013 року №51/2-09/1528 повідомив позивача про відсутність підстав для скасування рішення №4000100000/2013/000003/1 від 25.06.2013 року про коригування митної вартості товару, оскільки подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості. Не погоджуючись з рішенням №4000100000/2013/000003/1 від 25.06.2013 року про коригування митної вартості товару та відмовою щодо його скасування, позивач оскаржив їх до суду. Підставою для оформлення картки відмови в прийнятті митної декларації №4000100000/2013/000008 та прийняття рішення №4000100000/2013/000003/1 про коригування митної вартості товару на загальну суму 16786,56 грн., а також відмови щодо скасування рішення про коригування митної вартості слугувало: неподання позивачем до митного оформлення документів, що підтверджують складові митної вартості у відповідності до вимог п.п.2, 8 і 9 ст.52 та п.2 ст.53 МК України, оскільки подані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів (вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов»язаних із пакуванням, витрати на навантаження та обробку оцінюваних товарів, пов»язані з їх транспортуванням до місця ввезення на митну територію України); не подання додаткових документів у відповідності до вимог п.3 ст.53 МК України, а саме каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару, висновків про вартісні характеристики підготовлених спеціалізованими експертними організаціями та інформації біржових організацій про вартість сировини, виписки з бухгалтерської документації. Досліджуючи правомірність зазначених рішень, суд враховує наведене нижче. За змістом п.2 ч.1 ст. 8 МК України виключні повноваження щодо здійснення державної митної справи мають митні органи України Відповідно до пункту 24 ч.1 ст.4 МК України митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку. В силу 1 ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Пунктами 1 і 4 частини 1 ст.50 МК України визначено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів (п.1) та розрахунку податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки (п.4). Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу (ч.1 ст.51 МК України). В силу ч. 2 ст.51 МК України митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. За змістом ч.2 ст.52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації. Частиною 6 ст.52 МК України передбачене право декларанта або уповноваженої ним особи подавати декларацію митної вартості. В силу ч.8 ст.52 МК України у декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене. Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей (ч.9 ст.52 МК України). Відповідно до ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Частиною 2 ст.53 МК України визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості (п.1); зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності (п.2); рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу (п.3); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару (п.4); за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару (п.5); транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (п.6); копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню (п.7); якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (п.8). За змістом ч. ч. 1 і 4 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Частиною 3 ст.53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Таким чином, МК України визначає підстави, за наявності яких у митного органу виникає право вимагати від декларанта додаткові документи, перелік яких визначений в ч. 3 ст.53 МК України. Такими підставами є: розбіжності у поданих документах, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення; наявність в них ознак підробки; відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Дослідивши документи, подані позивачем для підтвердження задекларованої в ВМД №4000100000/2013/000003/1 від 21.06.2013 року митної вартості товару (міжнародну товарно-транспорту накладну (ЦМР) 702830 від 19.06.2012 року, прейскурант (прас-лист ) виробника товару від 10.05.2013 року, розрахунок ціни від 25.05.2013 року, рахунок-фактуру (інвойс) 1/13 від 18.06.2013 року, доповнення до зовнішньоекономічного контракту №1 від 18.06.2013 року, висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи 305.03.02.-03/45627 від 30.05.2013 року, довідку про проведення декларування валютних цінностей, доходів та майна №261 від 08.04.2013 року, сертифікат походження товару від 19.06.2013 року, копію митної декларації країни відправлення від 19.06.2013 року, довідку про виробника імпортованого товару і довідку про відсутність оплати) суд не встановив в цих документах розбіжностей. З»ясовуючи наявність інших підстав для витребовування додаткових документів, зокрема, відсутність в поданих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, суд враховує наведене нижче. В силу ст.ст 632 і 691 Цивільного кодексу України ціна товару, що підлягає поставці, визначається договором. У відповідності до пп.1.6 п.1 Положення про форму зовнішньоекономічних договорів (контрактів), затвердженого наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 6 вересня 2001 року N 201, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 21 вересня 2001 р. за N 833/6024, до умов, які повинні бути передбачені в договорі (контракті), відносяться ціна та загальна вартість договору (контракту). Відповідно до умов контракту №04/04 від 15.04.2013 року ціна товару включає вартість транспортування, транспортної упаковки і маркування (п. 2.1 контракту). Тому, з метою підтвердження числових значень складових митної вартості імпортованого товару, задекларованої в ВМД №4000100000/2013/000003/1 від 21.06.2013 року, за відсутності таких даних, відповідач мав право витребувати у позивача документи, що підтверджують складові ціни, визначені контрактом (вартість транспортування, транспортної упаковки і маркування). Підстав вимагати у позивача інші документи на підтвердження вартості операцій, пов»язаних з постачання товару, в тому числі з підготовкою до його перевезення, вартість яких сторонами контракту не включена до ціни товару, у відповідача не було. Натомість, в надісланому на електронну адресу позивача повідомленні від 21.06.2013 року, відповідач зобов»язав позивача подати додатково виписку з бухгалтерської документації, специфікації фірми-виробника товару, висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини, з метою підтвердження вартості навантаження, яка не є складовою ціни товару, задекларованого в ВМД №4000100000/2013/000003/1 від 21.06.2013 року. В силу ч. 3 ст.53 МК України декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані надати додаткові документи протягом 10 календарних днів. Отримавши повідомлення від 21.06.2013 року позивач 25.06.2013 року повідомив відповідача про те, що надасть додаткові документи впродовж 30-днів. 25.06.2013 року відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів 4000100000/2013/000003/1 та оформив картку відмови в прийнятті митної декларації №4000100000/2013/000008 у зв»язку з ненаданням декларантом додаткових документів на підтвердження відомостей про числові значення складових митної вартості задекларованого товару (вартісь упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, пов»язаних з пакуванням, витрат на навантаження та обробку оцінюваних товарів, пов»язані з транспортуванням до місця перевезення на митну територію України). Відповідно до п.2 ч.6 ст.54 МК України неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутність у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, є підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю. Строк подання додаткових документів в силу ч. 3 ст.53 МК України - 10 днів з моменту отримання повідомлення миного органу. Частиною 1 ст.55 МК України передбачено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Зазначене свідчить, що митний орган відмовляє у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та приймає рішення про коригування митної вартості не раніше ніж через 10 днів після надіслання повідомлення про необхінність надання додаткових документів. Суд встановив, що спірні рішення відповідач прийняв з порушенням встановленого МК України строку, через 4 дні після надіслання позивачу повідомлення про необхіність надання додаткових документів. При цьому, перелік складових митної вартості товару, відомості щодо яких потребують додаткового підтвердження (вартісь упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, пов»язаних з пакуванням, витрат на навантаження та обробку оцінюваних товарів, пов»язані з транспортуванням до місця перевезення на митну територію України), та перелік ненаданих позивачем додаткових документів ширші, аніж в повідомленні від 21.06.2013 року, і не відповідають умовам поставки та складовим вартості, вказаним в контракті. Так, в силу пп. 1.5 Положення про форму зовнішньоекономічних договорів (контрактів), до умов, які повинні бути передбачені в договорі (контракті), відносяться базисні умови поставки (у відповідності до Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів чинної редакції), які визначають обов'язки контрагентів щодо поставки товару і встановлюють момент переходу ризиків від однієї сторони до іншої. Пунктом 2.1 контракту №04/04 від 15.04.2013 року визначено, що поставка товару здійснюється на умовах Інкотермс 2000 СІР Хмельницький. Відповідно до Інкотермс 2000 термін CIP -CARRIAGE AND INSURANCE PAID TO (...named place of destination) фрахт/ перевезення, страхування оплачені до (...назва місця призначення), означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. Додатково до цього продавець зобов'язаний оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення та укласти договір страхування і сплатити страхові внески. За умовами терміна CIP продавець за власний рахунок: укладає договір перевезення товару до узгодженого пункту в названому місці призначення звичайним маршрутом і в звичайно прийнятий спосіб; укладає договір строахування вантажу у відповідності з договором купівлі-продажу; усі витрати, пов'язані з товаром, до моменту здійснення його поставки, а також сплачує ціну фрахту та всі інші витрати, включаючи витрати щодо завантаження товару; несе витрати, пов'язані з діями щодо перевірки товару (такими як перевірка якості, розмірів, ваги, кількості), необхідними для здійснення поставки товару; забезпечує пакування товару. Таким чином, ані контрактом №04/04 від 15.04.2013 року, ані умовами поставки не передбачений обов»язок позивача (покупця) щодо оплати вартості робіт, пов»язаних з пакуванням, витрат на навантаження та обробку оцінюваних товарів, пов»язаних з транспортуванням до місця перевезення на митну територію України, ані, як складової ціни товару, ані додатково. Тому, ненадання документів, що підтверджують вартість цих робіт та послуг, не може слугувати підставою для відмови в митному оформленні товару, що надійшов відповідно до зазначеного контракту №04/04 від 15.04.2013 року. Отримавши рішення про коригування митної вартості товарів №4000100000/2013/000003/1 від 25.06.2013 року та картку відмови в прийнятті митної декларації №4000100000/2013/000008, користуючись своїм правом відповідно до ч.8 ст.55 МК України надавати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються, позивач супровідним листом від 02.08.213 року додатково надіслав відповідачу: експертний висновок Хмельницької Торгово-промислової палати №С- 85 від 12.07.2013 року, довідку про відсутність фінансових зобов'язань від 10.07.2013 року, лист від виробника товару від 3.07.2013 року, фактуру від постачальника сировини № 112/12 від 22.12.2012 року, фактуру № 1/13 від 18.06.2013 року, специфікацію № 1 від 18.06.2013 року до контракту, сертифікат на експортну декларацію № 13РЬ353030Е0045307 від 19.06.2013 року, калькуляцію кошторисної вартості виробника товару від 25.05.2013 року, прайс-лист від 10.05.2013 року, висновок Державної санітарно-епідеміологічної експертизи № 05.03.02-03/45627 від 30.05.2013 року, довідку від 17.06.2013 року і повідомлення постачальника № 6 від 18.06.2013 року про відсутність про відсутність оплати товару. Зі змісту зазначених документів, наданих позивачем додатково митному органу для підтвердження задекларованої митної вартості, суд встановив: вартість сировини, для виробництва труб 0,45 ЄВРО за 1 кг (фактура №112/12 від 10.12.2013 року постачальника сировини); собівартість товару (пластмасових труб), що надійшов відповідно до контракту №04/04 від 15.04.2013 року складає 0,739 ЄВРО за кг і включає: сировина та матеріали за 1кг - 0,6 ЄВРО, транспортні витрати 11% (0,067 ЄВРО), заробітна плата 5% (0,03 ЄВРО), податки на заробітну плату 2% (0,012 ЄВРО), загальновиробничі витрати та амортизація 5% (0,03 ЄВРО) (довідка виробника товару ТОВ «Імотексен плюс» від 03.07.2013 року та калькуляція кошторисної вартості від 25.05.2013 року); ціна товару, визначена контрактом, по якій позивач придбав пластмасові труби, в сумі 7735,98 ЄВРО (фактура №1/13 від 15.04.2013 року і специфікація № 1 від 18.06.2013 року до контракту), відповідає ціні зазначених виробів, вказаній в прас-листі від 10.05.2013 року продавця товару, який є його виробником; вартість транспортування не включена сторонами контракту в ціну імпортованого товару, оскільки за умовами поставки її сплата є обов»язком продавця (специфікація № 1 від 18.06.2013 року до контракту, контракт від 15.04.2013 року №04/04) . Суд не бере до уваги доводи відповідача щодо розбіжностей у зазначених документах в частині рівня цін на труби пластмасові, вказаних в експертному заключенні Хмельницької Торгово-промислової палати від 12.07.2013 року та калькуляції собівартості товару, та не наданні прайс-листа фірми - виробника товару та інформації біржових організацій про вартість сировини, оскільки: під час дослідження додаткових документів відповідач порівнював собівартість товару за даними виробника і вартісь продажу зазначеного товару відповідно до контракту від 15.04.2013 року №04/04, величини яких є неспівставними; в експертному заключенні Хмельницької Хмельницької Торгово-промислової палати від 12.07.2013 року ціни на труби зазначені станом на липень 2013 року, в той час коли поставка відбуласьв червні 2013 року; факт надання декларантом прас-листа від 10.05.2013 року продавця товару, який є його виробником, на товар, задекларований позивачем, підтверджується спірним рішенням коригування митної вартості №4000100000/2013/000003/1 від 25 червня 2013 року, в графі 18 якого «додаткова інформація та документи» до переліку наданих додаткових документів включений прайс-лист від 10.05.2013 року. В силу ч.6 ст.54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю: виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Заявляючи товар до митного оформлення позивач: 1) правомірно здійснив розрахунок митної вартості; 2) подав всі документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч.2-4 ст. 53 МК України. В даних документах наявні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) вірно обрав метод визначення митної вартості товару за ціною договору; 4) до митного органу не надходила документально підтверджена офіційна інформація митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. За змістом ч.3 ст.58 МК України другорядні методи визначення митної вартості, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу, застосовуються у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом. Оскільки позивач правомірно визначив митну вартість товару за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, то у відповідача не було підстав для прийняття спірного рішення про коригування митної вартості №4000100000/2013/000003/1 від 25.06.2013 року з застосуванням шостого методу для визначення митної вартості та картки відмови в митному оформленні товару, задекларованого в ВМД №4000100000/2013/000003/1. Подані позивачем додаткові документи підтверджують задекларовану в ВМД №4000100000/2013/000003/1 від 21.06.2013 року митну вартість товару та обраний ним спосіб визначення митної вартості на рівні вартості за контрактом. Тому, відповідач безпідставно відмовився скасувати рішення про коригування митної вартості №4000100000/2013/000003/1 від 25.06.2013 року. Суд враховує, що в силу ч.9 ст.55 МК України у разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. Якщо орган доходів і зборів протягом строку, зазначеного у частині дев'ятій цієї статті, не надає обґрунтованої відмови у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів, вважається, що декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість товарів визначено правильно. У такому випадку орган доходів і зборів скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості, а надана фінансова гарантія повертається (вивільняється) у порядку та строки, визначені цим Кодексом (ч.10 ст.55 МК України). На підтвердження своєчасного надіслання на адресу позивача листа від 09.08.2013 року, яким повідомив про відмову у скасуванні рішення про коригування митної вартості №4000100000/2013/000003/1 від 25 червня 2013 року, відповідач надав витяг з електронного Журналу реєстрації вихідної кореспонденції, пояснивши, що зазначена відповідь надіслана простою поштовою кореспонденцією. Проте, доказів надіслання листа від 09.08.2013 року не надав. Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 2 статті 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Разом з тим, відповідно до ст.ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В процесі розгляду спору відповідачем не доведена правомірність рішення про коригування митної вартості товарів №4000100000/2013/000003/1 від 25 .06.2013 року, та відмови у скасування рішення про коригування митної вартості, тому позовні вимоги про визнання їх протиправними та скасування необхідно задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Абзацом 2 ч. 2 ст. 162 КАС України встановлено, що суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. Правила частини 3 статті 105 КАС України стосовно зазначення позивачем у позовній заяві способу захисту судом порушених прав, не виключають можливості обрання іншого способу захисту самим судом. Вирішуючи зазначений спір, суд враховує, що в процесі судового розгляду позовних вимог, суд встановив також неправомірність картки відмови в прийнятті митної декларації №4000100000/2013/000008, оформленої відповідачем 25.06.2013 року, яка в силу п.7.1 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 року N 631, зареєстрованим Міністерстві юстиції України 10 серпня 2012 р. за N 1360/21672, оформлюється у всіх випадках відмов в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи прописку товарів і транспортних засобів через митний кордон України. З урахуванням положень МК України рішення про коригування митної вартості задекларованого товару є наслідком відмови у митному оформленні товару на підставі поданої декларації. Тому, за наявності чинної картки відмови у прийнятті митної декларації №4000100000/2013/000008, навіть після скасування судом спірного рішення про коригування митної вартості, позивач позбавлений права щодо визначення митної вартості зазначеного в цій декларації товару, що надійшов відповідно до зовнішньоекономічного контракту від 15.04.2013 року №04/04, за ціною договору. З огляду на викладене, з метою повного захисту прав та інтересів позивача вважає за можливим вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації №4000100000/2013/000008 від 25.06.2013 року. Враховуючи викладене,

Результат розгляду: granted