Рішення адміністративного суду від 2014-02-27 00:00:00+02

Головне Управління Пенсійного Фонду України у Львівській області звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління юстиції у Львівській області, управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у Львівській області, відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області про визнання дій державного виконавця протиправними та скасування постанови державного виконавця від 20.01.2013р. ВП №30896061 про накладення штрафу в розмірі 1020 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що постанова про накладення штрафу від 20.01.2013 р. ВП №30896061 винесена без врахування обставин, що впливають на можливість виконання судового рішення, а тому є незаконною та підлягає скасуванню. Вважає, що державним виконавцем необґрунтовано не взято до уваги те, що виплата коштів за ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» проводиться в порядку і розмірах, які визначені Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу Пенсійного фонду України. Крім того, покликається на те, що на рахунках Пенсійного фонду України обліковуються кошти на виплату пенсій відповідно до Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», заробітної плати працівникам та страхові внески, сплачені підприємствами. Представник позивача просить задовольнити позовні вимоги. Відповідачі не забезпечили уповноваженого представника у судове засідання, про причини неявки не повідомили, хоча були повідомлені про розгляд справи, заперечень по суті позовних вимог не надав. Розглянувши матеріали справи, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази та оцінив їх в сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини справи. 26.01.2012 р. державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного Управління юстиції у Львівській області винесено постанову ВП № 30896061 про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 2а-4954/2008 від 01.12.2011 р., виданого Львівським окружним адміністративним судом, яким зобов'язано Головне Управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати і виплатити [PERSON] підвищення до пенсії, отриманої в період з 22.10.2007 р. по 31.12.2007 р. включно в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Боржник - Головне Управління Пенсійного фонду України у Львівській області постанову про відкриття виконавчого провадження отримало та оскаржило в суді. На даний час питання про правомірність відкриття виконавчого провадження судом не вирішено. Листом від 02.02.2012 р. боржник повідомив державного виконавця при причини невиконання судового рішення, які полягають в такому. Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 р. № 20-рп/2011 суди при вирішенні справ за позовами чорнобильців та дітей війни повинні застосовувати постанови КМУ, які на час виникнення спірних правовідносин встановлювали розміри пенсійних виплат зазначеним категоріям громадян. Законом України «Про Державний бюджет України на 2012» встановлено, що в 2012 року норми ст. 5, 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються в порядку та розмірах, встановлених КМУ виходячи з наявного фінансового ресурсу Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 року. Не зважаючи на наведені обставини, 20.12.2013 р. державний виконавець виніс постанову, якою наклав на боржника штраф в розмірі 1020 грн. за невиконання без поважних причин у встановлений строк судового рішення. Одночасно в постанові вказав, що не вважає причини, наведені боржником в листі від 02.02.2013 р. поважними. Головне Управління Пенсійного фонду України у Львівській області вважає, що така підлягає скасуванню з тих підстав, що боржник не ухиляється від виконання рішення суду по нарахуванню і виплаті підвищення до пенсії. Однак, можливість виконання рішення пов'язана з наявністю передбачених Законом на це коштів. Оцінюючи встановлені обставини, суд керується наступними положеннями законодавства. Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентується Законом України «Про виконавче провадження». З матеріалів справи вбачається, що Головне Управління Пенсійного фонду України у Львівській області не виконало судове рішення, яким його, як боржника зобов'язано провести нарахування та виплату [PERSON] підвищення до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з врахуванням ч.1 ст. 28 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до ст. 19 Закону «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення. Статтею 11 цього Закону визначено права та обов'язки державного виконавця. Зокрема, державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право накладати стягнення у вигляді штрафу. Відповідно до ст. 89 Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, які можуть бути виконані лише боржником державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу та призначає новий строк для виконання. Судом встановлено, що 20.12.2013 р. державний виконавець наклав на боржника штраф. При цьому, в самій же постанові зазначив, що наведені божником причини невиконання судового рішення (а саме те, що кошти державного бюджету на виплату надбавки до пенсії передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не надходили до фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 - 2013 р.р.) є не поважними. Оцінюючи постанову про накладення штрафу, Суд вважає що така підлягає скасуванню з огляду на таке. Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 р. № 20-рп/2011 суди при вирішенні справ за позовами чорнобильців та дітей війни суди повинні застосовувати постанови КМУ, які на час виникнення спірних правовідносин встановлювали розміри пенсійних виплат зазначеним категоріям громадян. Законом України «Про Державний бюджет України на 2012» встановлено, що в 2012 р. норми ст. 5, 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються в порядку та розмірах, встановлених КМУ виходячи з наявного фінансового ресурсу Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 р. Окрім того, відповідно до ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 р. виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Відповідно до ч.2 ст.72 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» кошти Пенсійного фонду України не включаються до складу Державного бюджету України. Отже, надбавка до пенсії дітям війни, здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України на відповідні роки. Кошти на виплату дітям війни допомоги не надходили до бюджету Пенсійного фонду України. Відповідно виплата не була проведена. Оскільки в даному випадку виплата коштів не залежить в першу чергу від волі боржника у справі, то вини у не виконанні рішення немає. Боржник повідомляв державного виконавця про причини не виплати стягувачу коштів. Крім того, інформація про надходження і видатки Пенсійного фонду України є відкритою. Тому є об'єктивні підстави вважати їх поважними, а тому постанова про накладення штрафу від 20.12.2013 р. ВП № 30896061 підлягає скасуванню. Суд не вбачає підстав для визнання дій державного виконавця при винесенні штрафу протиправними, оскільки причини невиконання він оцінював за своїм переконанням, а постанова про накладення штрафу оцінена судом і скасована. Крім того, дії щодо винесення постанови, самі по собі (без постанови), не мають самостійного правового значення, не породжують у позивача жодних обов'язків, а отже й не порушують прав та інтересів позивача. Враховуючи положення ст. 94 КАС України, передбачено, що у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Результат розгляду: partial