Рішення адміністративного суду від 2014-01-24 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду з позовом до інспекції з питань захисту прав споживачів у Волинській області, начальника інспекції з питань захисту прав споживачів у Волинській області Смоленга Івана Павловича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 11 листопада 2013 року службовою особою Інспекції з питань захисту прав споживачів у Волитнській області складено протокол про адміністративне правопорушення серії АС №000444, про вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 155 КУпАП. 25 листопада 2013 року начальником Держспоживінспекції у Волинській області Смоленгом І.П. було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення №356 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 155 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 170,00 гривень. Під час винесення постанови не дотримано вимог 245, 252, 280 КУпАП, внаслідок чого вважає дану постанову незаконною, та такою, що не відповідає нормам КУпАП. Зазначає, що він не є посадовою особою ТОВ «САВ-Дістрібьюшн», відтак не може належати до осіб-суб'єктів вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 155 КУпАП. Просить суд визнати неправомірною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити. Позивач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки до суду не повідомив, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач, суб'єкт владних повноважень представник інспекції з питань захисту прав споживачів у Волинській області в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки до суду не повідомив, від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи у його відсутності. Відповідач, суб'єкт владних повноважень начальника інспекції з питань захисту прав споживачів у Волинській області Смоленг Іван Павлович в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки до суду не повідомив, від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи у його відсутності. Розгляд справи судом проводиться за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України. Щодо позовної вимоги про скасування та визнання недійсною постанови у справі про адміністративне правопорушення, то вона підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідно до статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Судом при розгляді справи встановлено, що 11 листопада 2013 року, в м. Володимир-Волинський, на вул. Луцькій, 13, службовою особою Інспекції з питань захисту прав споживачів у Волинській області складено протокол про адміністративне правопорушення серії АС №000444, про вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 155 КУпАП. 25 листопада 2013 року начальником інспекції з питань захисту прав споживачів у Волинській області Смоленгом І.П. було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 155 КУпАП та накладено штраф в розмірі 170,00 гривень Судом при розгляді справи встановлено і це вбачається із змісту оскаржуваної постанови, що вона складена відносно керівника магазину «Фокстрот» у складі ТОВ «САВ-Дістрибьюшн», [PERSON] Позивач працює керівником магазину «Фокстрот», до його обов'язків належить організаційне забезпечення та адміністрування діяльності магазину «Фокстрот». Відповідно до ст. 89 Господарського кодексу України, посадовими особами товариства визнаються голова та члени виконавчого органу, інспекції з питань захисту прав споживачів у Волинській області ревізійної комісії (ревізор), а у разі створення ради товариства (спостережної ради) - голова і члени комісії. А тому за таких обставин суд приходить до висновку, що позивач не є посадовою особою ТОВ «САВ-Дістрибьюшн», та не належить до суб'єктів адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст 155 КУпАП. При цьому у суду не виникає сумнівів щодо твердження позивача, викладених в позовній заяві, оскільки відповідачем не спростовано твердження позивача та не виконано вимоги ухвали суду від 09 грудня 2013 року щодо подання до суду письмових заперечень проти позову та всіх матеріалів, що були або мали бути взяті ним до уваги при прийнятті рішення, вчинені дії, допущенні бездіяльності, з приводу яких подано позов. Щодо позовної вимоги про закриття справи про адміністративне правопорушення за відсутністю у діях позивача складу такого правопорушення то вона не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 162 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень. Також встановлено, що позивач просить суд закрити справу про адміністративне правопорушення. Однак, відповідно до ст. 162 КАС України, суд не наділений повноваженнями на закриття справи про адміністративне правопорушення. При цьому, суд зобов'язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. А тому за таких обставин, дана позовна вимога не підлягає до задоволення. Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності відбулося з грубим порушенням норм Кодексу України про адміністративні правопорушення. При цьому відповідачем на засадах змагальності сторін та вимогах частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України суду не доведено правомірність, законність та підставність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за невизначене адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 155 Кодексу України про адміністративні правопорушення. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову шляхом визнання дій начальника інспекції з питань захисту прав споживачів у Волинській області Смоленга Івана Павловича при притягненні позивача до адміністративної відповідальності протиправними та скасуванню постанови. Відповідно до ст. 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Результат розгляду: partial