Рішення адміністративного суду від 2014-01-23 00:00:00+02

В 2013 року позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом про скасування постанови про адміністративне правопорушення від 18.04.2013 року, № 0074/101000001/13 за ч.2 ст.469 Митного кодексу України, посилаючись на те, що 18.04.2013 року його безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності за користування транспортним засобом «Деу Ланос», реєстраційний [NUMBER], який перебуває під митним контролем і митне оформлення якого не закінчено, без дозволу митного органу. У позовній заяві позивач зазначає, що 27 лютого 2013 року він з громадянином республіки Польща Кілвар Сілвесте на автомобілі Деу Ланос, реєстраційний [NUMBER], їхав по м. Житомир. За кермом автомобіля перебував Кілвар Сілвесте, але оскільки останній поскаржився на біль у серці та поїхав до лікарні, а позивача попросив перегнати автомобіль на автостоянку поблизу площі Перемоги. На вул. Київській позивач був зупинений працівниками ДАІ, та разом з автомобілем доставлений на Житомирську митницю для складання протоколу про порушення позивачем митних правил. Клопотання та пояснення позивача до протоколу, не були взяті до уваги та до протоколу не внесені. В подальшому, 18.04.2013 року було винесено постанову № 0074/101000001/13 за ч.2 ст.469 Митного кодексу України, якою накладено на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 8500 грн. Позивач вважає, що дана постанова винесена з порушенням вимог чинного законодавства та не відповідає дійсним обставинам справи, а дії посадових осіб при складанні протоколу та винесенні постанови є такими, що порушили права позивача передбачені ст. 268 КУпАП, постанова по справі була вручена готовою, справа по суті розглядалася без участі позивача, а обставини справи в постанові сфальсифіковано. Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, надав суду письмові заперечення. В судовому засіданні пояснив, що 18.01.2013 року через пункт пропуску «Мостиська» Львівської митниці громадянин Республіки Польща Кілвар Сілвестер в режимі тимчасового ввезення ввіз на митну територію України автомобіль марки «Daewoo Lanos», реєстраційний [NUMBER], кузов [NUMBER], зареєстрований в уповноважених органах Республіки Польща. 27.02.2013 року в м. Житомирі по вул. Київській, співробітниками УДАІ УМВС України був зупинений вищезазначений автомобіль під керуванням [PERSON]. Представник відповідача зазначає, що факт користування автомобілем, як товаром, без дозволу митного органу позивачем не заперечується і сам по собі є достатнім для притягнення до адміністративної відповідальності. У своєму поясненні громадянин [PERSON] вказав, що придбав автомобіль Деу Ланос у громадянина Республіки Польща [PERSON]. Під час укладання усної угоди купівлі-продажу [PERSON] був повідомлений, що автомобіль не розмитнений на території України, не зважаючи на це він користувався вказаним транспортним засобом на території України для особистих цілей, а за відповідним дозволом до митних органів жодного разу не звертався. Дане пояснення підписано особисто [PERSON] А тому, представник відповідача вважає, що твердження позивача не відповідають дійсності, є голослівним і не підтверджується жодним доказом. Тобто, позивач достовірно знав, що вказаний автомобіль зареєстрований у Р.Польща, ввезений на митну територію України громадянином-нерезидентом та перебуває під митним контролем. А тому, у митного органу було достатньо підстав для складання протоколу про порушення митних правил відносно позивача та винесення постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн. Окрім того, про розгляд справи позивач належним чином був повідомлений, що засвідчено його підписом в протоколі про порушення митних правил. Справа розглядалася за участі [PERSON] з послідуючим врученням йому копії постанови, що засвідчено його особистим підписом. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.04.2013 року постановою начальника Житомирської митниці Суворкіна В.А.- [PERSON] визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.2 ст.469 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п'ятсот неоподаткованих мінімумів громадян на суму 8500 грн. Відповідно до копії листа №5.4/36-3484 від 21.03.2013 року Львівської митниці , в результаті здійсненої працівниками Житомирської митниці перевірки законності ввезення та перебування на митній території України автомобіля марки «Daewoo Lanos», кузов [NUMBER] встановлено, що даний транспортний засіб 18.01.2013 року було ввезено громадянином [PERSON], а пропуск на митну територію України здійснено старшим інспектором митного оформлення №3 м/п «Мостиська» Львівської митниці Солоп Євгеном Юрійовичем. Даний транспортний засіб переміщувався через митний кордон України по смузі руху «Зелений коридор». Зазначену інформацію підтверджено листом Львівської митниці від 21.03.13 №5.4/36-3484. Згідно обліку транспортирних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення станом на 27.02.2013 року, водій [PERSON] 18.01.2013 року перетинав Львівську митницю м/п «Мостиська» в напрямку в'їзд в Україну на автомобілі «Daewoo Lanos», реєстр. № [NUMBER] в режимі «зелений коридор». Частиною 4 ст. ст.380 Митного кодексу України передбачено, що тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно тими громадянами, які ввезли їх в Україну, для їх особистих потреб, не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності в Україні, бути розкомплектовані, а також відчужені чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам. Відповідно до ч.5 ст. 380 Митного кодексу України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів. Статтею 109 Митного кодексу України передбачено, що особа, відповідальна за дотримання режиму тимчасового ввезення, може бути змінена з дозволу митного органу. Проте, позивач за отриманням такого дозволу не звертався. Згідно п.59 статті 4 Митного кодексу України транспортні засоби комерційного призначення - будь-яке судно (у тому числі самохідні та несамохідні ліхтери та баржі, а також судна на підводних крилах), судно на повітряній подушці, повітряне судно, автотранспортний засіб (моторні транспортні засоби, причепи, напівпричепи) чи рухомий склад залізниці, що використовуються в міжнародних перевезеннях для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів разом з їхніми звичайними запасними частинами, приладдям та устаткуванням, а також мастилами та паливом, що містяться в їхніх звичайних баках упродовж їхнього транспортування разом із транспортними засобами комерційного призначення. Згідно ст. 321 цього ж Кодексу товари, транспортні засоби комерційного призначення перебувають під митним контролем з моменту його початку і до закінчення згідно із заявленим митним режимом. У разі ввезення на митну територію України товарів, транспортних засобів комерційного призначення митний контроль розпочинається з моменту перетинання ними митного кордону України. У разі вивезення товарів, транспортних засобів комерційного призначення за межі митної території України митний контроль розпочинається з моменту пред'явлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення для митного оформлення та їх декларування в установленому цим Кодексом порядку. Перебування товарів, транспортних засобів комерційного призначення під митним контролем закінчується у разі вивезення за межі митної території України - після здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення та перетинання ними митного кордону України, за винятком митних режимів, які передбачають перебування під митним контролем протягом усього часу дії митного режиму. Частиною 2 ст.380 Митного кодексу України встановлено, що транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від подання документів, що видаються державними органами, уповноваженими здійснювати види контролю, зазначені у статті 319 цього Кодексу. Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без застосування до них заходів гарантування, передбачених розділом X цього Кодексу. Пальне, що міститься у звичайних (встановлених заводом-виробником) баках зазначених транспортних засобів, не підлягає письмовому декларуванню та не є об'єктом оподаткування митними платежами. Статтею 318 Митного кодексу передбачено, що митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України. Митний контроль здійснюється виключно митними органами відповідно до цього Кодексу та інших законів України і передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи. Згідно п.60 ст.4 Митного кодексу України транспортні засоби особистого користування - це наземні транспортні засоби товарних позицій 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепи до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД, плавучі засоби та повітряні судна, що зареєстровані на території відповідної країни, перебувають у власності або тимчасовому користуванні відповідного громадянина та ввозяться або вивозяться цим громадянином у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію виключно для особистого користування, а не для промислового або комерційного транспортування товарів чи пасажирів за плату або безоплатно. А згідно п.57 цієї ж статті Митного кодексу, транспорті засоби особистого користування, як рухомі речі відносяться до категорії товарів. Відповідно до ст. 181 ЦК України рухомі речі - це речі, які можна вільно переміщувати у просторі. Частиною 2 статті 459 Митного кодексу України передбачено, що суб'єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16 річного віку. Судом встановлено, що 27 лютого 2013 року було складено протокол про порушення митних правил №0074/101000001/2013 відносно громадянина [PERSON] з ознаками правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 469 Митного кодексу України, відповідно до якого працівниками ВДАІ Богунського РВУ МВС України був зупинений автомобіль «Daewoo Lanos», реєстр. № [NUMBER] під керуванням [PERSON]. В ході проведення перевірки встановлено, що вищезазначений транспортний засіб зареєстрований відповідно по технічному документу №0543764 в Республіці Польща та ввезений на митну територію України 18.01.2013 року через пункт пропуску «Мостиська» Львівської митниці громадянином [PERSON] і знаходиться під митним контролем. А тому громадянин [PERSON] користувався даним транспортним засобом без дозволу митного органу, чим відповідно порушив ч.2 ст. 469 Митного кодексу України. При складанні протоколу [PERSON] особисто зазначив , що доповнень і зауважень не має. Відповідно до письмових пояснень від 27.02.2013 року, наданих [PERSON], останній у 2013 році придбав на території України транспортний засіб «Daewoo Lanos», реєстр. № [NUMBER], кузов [NUMBER] у громадянина Р. Польща [PERSON] за 2000 доларів США, а при укладанні усної угоди останній повідомив позивача про те, що автомобіль є не розмитненим та не може вільно та безстроково пересуватися по митній території України. Також позивачеві було повідомлено, що вписавши його у технічний паспорт автомобіля, він зможе на ньому їздити, а тому [PERSON] знав що автомобіль не розмитнений та знаходиться під митним контролем. Також позивач пояснював, що даний транспортний засіб він використовував для особистих потреб і жодного разу не звертався до митних органів за інформацією про можливість користування даним автомобілем. Таким чином, у діях громадянина України [PERSON] є склад правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 469 МК України, тобто неправомірні операції з товарами, митне оформлення яких не закінчене ( користування ними без дозволу митного органу ). А згідно ч.4 ст. 255 МК України митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується митним органом шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії. Відповідно до ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Однак, позивачем не надано доказів на підтвердження своїх вимог, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Результат розгляду: denied