Рішення адміністративного суду від 2014-02-07 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом до Відділу Державної виконавчої служби Феодосійського міського управління юстиції АР Крим про визнання дій державного виконавця Олейнікової Л.В. при винесенні постанови від 20.11.2013 року про повернення виконавчого документа з примусового виконання з УПСЗН Феодосійської міської ради в АР Крим протиправними, скасування постанови від 20.11.2013 року по виконавчому листу № 2-а-5607/11 від 26.04.2013 року про повернення виконавчого документа. Вимоги обґрунтовані тим, що постановою Феодосійського міського суду АРК від 30.11.2011 року (справа № 2-а-5607/0121/11) покладено обов'язок на Управління праці та соціальної політики Феодосійської міської ради провести перерахунок та виплатити матеріальну допомогу на оздоровлення за 2011 рік відповідно зі ст.48 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням проведених виплат. Рішення суду набрало законної сили 12.12.2011 року. 26.04.2013 року по справі виданий виконавчий лист. 26.05.2013 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа. Як слідує зі штампу на конверті постанова направлена рекомендованою поштою 29.11.2013 року, та отримано позивачем 03.12.2013 року. З постановою не згодний, вважає її передчасною, незаконною, такою, що порушує права позивача на отримання суми за рішенням суду. Вважає, що державний виконавець не використав всіх заходів, передбачених законом для виконання рішення. В постанові відсутні посилання на нормативні акти, що ставить під сумнів законність постанови. В постанові не вказана норма закону, що перешкоджає виконанню покладених на держаного виконавця функцій. Також, з рішення суду слідує, що на боржника покладений обов'язок, в першу чергу, провести перерахунок суми, а далі виплату. В частині перерахунку державний виконавець не виконав покладених на нього функцій. Крім того, державний виколнавець відповідно до вимог ст.36 Закону України „Про виконавче провадження", Закону України „Про гарантії держави по виконанню судових рішень" не звернувся до суду з клопотанням про зміну способу та порядку виконання рішення суду. Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву, якою вимоги підтримані. Представник відповідача в судове засідання також не з'явився, подали заперечення, згідно якого вимоги позову не визнали, просили відмовити в його задоволенні з підстав, викладених в запереченні. Таким чином, суд, враховуючи письмову заяву позивача, вважає, що неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду справи на підставі наявних доказів у справі. В силу ст. ст. 11, 69, 71 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до вимог КАС України, на підставі доказів, що надають особи, які беруть участь у справі. Згідно вимог п.7 ст.3 та ст.104 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушуються її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин, до суб'єктів владних повноважень кодекс, крім переліку п.7 КАС України, також відносить інші суб'єкти при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Відповідно ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне адміністративний позов залишити без задоволення з огляду на наступне. Згідно зі ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. На вимогу приписів статті 2 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу". Вчинення дій з примусового виконання рішень здійснюється на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених Законом України "Про виконавче провадження", іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Врегульовані приписами статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" обов'язки і права державних виконавців, зобов'язують державного виконавця вживати передбачені цим Законом заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки. Реалізація наданих державному виконавцю прав та обов'язків, вчинення дій та прийняття рішень зобов'язує державного виконавця використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, у тому числі стягувача та боржника. Відповідно до ч.1 ст. 6 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб. Так, згідно з ч.1, 2 ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Відділі державної виконавчої служби Феодосійського міського управління юстиції знаходиться виконавче провадження № 37962455 по виконанню рішення № 2-а-5607/11/0121 за виконавчим листом, виданим 26.04.2013 року, про зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Феодосійської міської ради АРК здійснити перерахунок та виплатити [PERSON] матеріальну допомогу на оздоровлення за 2011 рік в розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком згідно ст.48 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням сплаченої суми. 16.05.2013 року заступником начальника ВПВР УДВС ГУЮ МЮУ в АРК було відкрите виконавче провадження. 07.06.2013 року заступником начальника ВПВР УДВС ГУЮ МЮУ в АРК винесено постанову про передачу матеріалів виконавчого провадження у зв'язку з прийняттям 15.05.2013 року постанови начальником управління ДВС Головного управління юстиції МЮУ в АР Крим про утворення виконавчої групи при відділі примусового виконання рішень та передачі виконавчих проваджень у відношенні Управлінь праці та соціального захисту населення в АР Крим для подальшого виконання до відділів державної виконавчої служби територіальних управлінь юстиції. 20.06.2013 року державним виконавцем ВДВС Феодосійського міського управління юстиції було винесено постанову про прийняття до виконання виконавчого провадження по зазначеному виконавчому документу. 24.09.2013 року надійшло повідомлення від УПСЗН Феодосійської міської ради про часткове виконання судового рішення з поважних причин - у зв'язку з відсутністю бюджетних асигнувань, також було повідомлено, що направлено заявку вих.№ 71/02-4 від 12.01.2012 року в Міністерство соціальної політики АР Крим на виділення асигнування. Виплата нарахованої суми буде здійснена при надходженні коштів. 27.09.2013 року державний виконавець звернувся до Феодосійського міського суду АРК із заявою про зміну способу та порядку викоання рішення суду від 30.11.2011 року у справі № 2-а-5607/11/0121. Ухвалою Феодосійського міського суду АРК від 14.10.2013 року у справі № 119/8095/13-ц, 6а/119/112/13 змінено порядок та спосіб виконання рішення суду від 30.11.2011 року у справі № 2-а-5607/11/0121 на стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Феодосійської міської ради на користь позивача у 2011 році матеріальної допомоги на оздоровлення за 2011 рік в розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, згідно ст.48 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням сплаченої суми, що дорівнює 4585,00 грн. (а.с.18-26). Статтею 3 Закону України „Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" визначено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду. Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України. У разі якщо стягувач подав не всі необхідні для перерахування коштів документи та відомості, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти днів з дня надходження заяви повідомляє в установленому порядку про це стягувача. У разі неподання стягувачем документів та відомостей у місячний строк з дня отримання ним повідомлення центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, повертає заяву стягувачу. Стягувач має право повторно звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для виконання рішення суду у визначені частиною другою цієї статті строки, перебіг яких починається з дня отримання стягувачем повідомлення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей. 20.11.2013 року державним виконавцем Відділу Державної виконавчої служби Феодосійського міського управління юстиції АР Крим Олейніковою Л.В. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.9 ч.1 ст.47, 50 Закону України „Про виконавче провадження", оскільки установлено наявну встановлену законом заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення (а.с.26). За таких обставин, викладені в позові обставини не підтверджуються жодними доказами. Таким чином, враховуючи вищевикладене, вбачається, що усі дії державного виконавця були вчинені відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та є правомірними. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. З огляду на вищевикладене та сукупність досліджених судом доказів, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є безпідставними, а тому вважає за необхідне залишити їх без задоволення.

Результат розгляду: denied