Рішення адміністративного суду від 2014-01-16 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним адміністративним позовом про те, що 30.08.2013 р. відносно [PERSON] було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, а саме за перевищення встановлених обмежень швидкості руху та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. Вважає дану постанову необґрунтованою та протиправною з тих підстав, що він такого порушення не вчиняв, а рухався з допустимою швидкістю руху, а відповідач, за відсутності належних доказів, зокрема відомостей, отриманих за допомогою спеціального технічного засобу, з фіксацією правопорушення, з чітким зображенням його транспортного засобу (його марки, кольору, номерного знаку) склав на нього протокол та виніс спірну постанову. Крім того, протокол та постанова не містять інформації про те, що прилад, за допомогою якого було зафіксовано начеб-то допущене ним порушення, має документи про сертифікацію та допуск даного типу засобу вимірювальної техніки для використання в Україні, свідоцтво про перевірку, з вказаним терміном дії до наступної перевірки, а також тих відомостей, що інспектор ДПС Василенко М.В. мав спеціальне звання і відповідно до своїх функціональних обов»язків мав право самостійно виносити спірну постанову. Тому, з цих підстав, просить визнати неправомірними дії інспектора ДПС Василенка М.В. щодо притягнення його до адміністративної відповідальності та скасувати вищевказану постанову як незаконну, а справу про адміністративне правопорушення закрити. Позивач в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в своїй письмовій заяві позовні вимоги підтримав, просив справу слухати у його відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. На підставі ст.41 КАС України, в зв»язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового розгляду за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Встановлено, що 20.10.2013 року позивача інспектором дорожньо-патрульної служби 4 взводу роти ДПС з ОСП УДАІ ГУ МВС України в Київській області - Василенком М.В. було притягнуто до адміністративної відповідальності за перевищення [PERSON] встановлених обмежень швидкості руху в населеному пункті та складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.122 ч.1 КпАП України. Постановою інспектора дорожньо-патрульної служби 4 взводу роти ДПС з ОСП УДАІ ГУ МВС України в Київській області - Василенком М.В. від 20.10.2013 року позивача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.122 ч.1 КпАП України та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. Вищенаведене підтверджується даними копій протоколу про адміністративне правопорушення та копії спірної постанови(а.с.5-6). Відповідно до ст.251 КпАП України доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення, який підтверджує факт скоєння позивачем вищевказаного адміністративного правопорушення, складений у відповідності з чинним законодавством України та є об»єктивним належним доказом у справі, і сумніватись в його достовірності та правдивості, у суду підстав не має, враховуючи, що позивач об»єктивних доказів на підтвердження своєї невинуватості у скоєному правопорушенні суду не надав, і саме його твердження щодо не вчинення ним такого порушення є голослівним та таким, що не підтверджується жодним доказом по справі. А тому, суд дійшов висновку, що позивача було правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КпАП України, і підстав для визнання дій відповідача неправомірними, скасування спірної постанови та закриття провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КпАП України, суд не вбачає.

Результат розгляду: denied