Рішення адміністративного суду від 2014-02-19 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача Державної екологічної інспекції у Харківській області, Державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Харківської області Дорошенко Альбіни Сергіївни про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення від 7 жовтня 2013 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст.ст.48,52, ч.1 ст.78, ч.2 ст. 79, 82,82-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення на позивача як директора ТОВ «Агрофірма Юг-М» штрафу у розмірі 850 гривень. Зазначену постанову позивач вважає протиправною та просить скасувати в зв'язку з тим, що він ніякого правопорушення не вчиняв. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача та відповідач позов не визнали та просили суд в його задоволенні відмовити. Прокурор в судовому засіданні пояснив, що відсутні підстави для задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно постанови по справі про адміністративне правопорушення № 07-26-827 від 7 жовтня 2013 року, ухваленої державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Харківської області Дорошенко А.С. - позивач вчинив правопорушення, передбачені ст.ст .48, 52, ч.1 ст.78, ч.2 ст. 79, 82, 82-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме самовільне водокористування, псування сільськогосподарських та інших земель, забруднення їх виробничими та іншими відходами, викид забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу спеціально уповноваженого органу виконавчої влади, порушення правил експлуатації устаткування, апаратури для очищення і контролю викидів в атмосферу, порушення вимог щодо поводження з відходами, порушення правил ведення первинного обліку та здійснення контролю за операціями поводження з відходами або неподання чи подання звітності щодо утворення, використання, знешкодження та видалення відходів з порушенням встановлених строків, а так само порядку подання такої звітності. Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України - в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Факт вчинення позивачем вказаних адміністративних правопорушень підтверджується Актом перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами № 1097/01-03/07-11 в якому зафіксовано, що на земельній ділянці, якою користується ТОВ «Агрофірма Юг-М» розміщуються наступні приміщення: їдальня, 3 майстерні, кузня, пункт техобслуговування, 3 стоянки, 8 гаражів, склад сої, 4 склади для зерна; а також наступне обладнання: АЗС, обладнання для виготовлення олії, 7 очищувачів зерна, майданчик току, вагова, обладнання для профроботи. Також в підтвердження використання Позивачем саме цієї земельної ділянки є податкова декларація з орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності, довідка Ізюмського міськрайонного управління Держкомзему від 30.01.2013 року № 231 в якій зазначено, що ТОВ «Агрофірма ЮГ-М» використовує земельну ділянку за адресою: [ADDRESS], загальною площею в розмірі 2656,103 га., ще одним доказом використання цієї земельної ділянки є лист Позивача від 04 листопада 2013 року № 187 що документи на земельну ділянку знаходяться в Державному земельному кадастрі на завершальній стадії. На зазначеній земельній ділянці було виявлено розміщення відходів на відкритому ґрунті, що також зафіксовано відповідним актом обстеження засміченої земельної ділянки від 06.09.2013р. №1097/01-03/07-11засм. (до акту перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства), а саме на 4 відкритих земельних ділянках: - земельна ділянка №1 - довжиною - 30,47 м, шириною - 22,5 м, висотою - 0,75 м, площею - 685,57 м2, об'ємом - 514,18 м3 (морфологічний склад: відходи строй матеріалів та відходи металобрухту); - земельна ділянка №2 - довжиною - 8,53 м, шириною - 4,33 м, висотою - 0,8 м, площею - 36,93 м2, об'ємом - 29,54 м3 (морфологічний склад: відходи строй матеріалів та відходи металобрухту);- земельна ділянка №3 - довжиною - 15,33 м, шириною - 4,1 м, висотою - 0,35 м, площею - 62,85 м2, об'ємом - 21,99 м3 (морфологічний склад: відходи строй матеріалів та відходи металобрухту);земельна ділянка №4 - довжиною - 14,2 м, шириною - 9,83 м, висотою - 0,53 м, площею - 139,58 м2, об'ємом - 73,98 м3 (морфологічний склад: відходи строй матеріалів та відходи металобрухту). Заміри здійснено повіреною металевою рулеткою Р20УЗК №100135 від 15.02.2013р., терміном дії до 15.02.2014р. Зазначені відходи відносяться до 4 класу небезпеки - мало небезпечні. Вищевказане несанкціоноване розміщення відходів на відкритому ґрунті є порушенням ст.17 Закону України "Про відходи" суб'єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами зобов'язані не допускати зберігання та видалення відходів у несанкціонованих місцях чи об'єктах. Згідно ст. 33 Закону України "Про відходи", в якій зазначено, що на кожне місце чи об'єкт зберігання або видалення відходів складається спеціальний паспорт, в якому зазначаються найменування та код відходів (згідно з державним класифікатором відходів), їх кількісний та якісний склад, походження, а також технічні характеристики місць чи об'єктів зберігання чи видалення і відомості про методи контролю та безпечної експлуатації цих місць чи об'єктів. Видалення відходів здійснюється відповідно до встановлених законодавством вимог екологічної безпеки з обов'язковим забезпеченням можливості утилізації чи захоронення залишкових продуктів за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення. Зберігання та видалення відходів здійснюються в місцях, визначених органами місцевого самоврядування з врахуванням вимог земельного та природоохоронного законодавства, за наявності спеціальних дозволів, у яких визначені види та кількість відходів, загальні технічні вимоги, заходи безпеки, відомості щодо утворення, призначення, методів оброблення відповідно до встановлених лімітів та умови їх зберігання. Згідно ст. 35 Закону України «Про охорону земель», власники та землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов'язані: - дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України; - забезпечувати використання земельних ділянок за цільовим призначенням; - забезпечувати захист земель від забруднення та засмічення. Відповідно до п. 2 «Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства», затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 04.04.07 № 149 (надалі Методика), засмічення земель - це наявність на території земельних ділянок сторонніх предметів і матеріалів. Також актом перевірки зафіксовано що у Позивача є літній табір, який огороджено парканом, де на момент перевірки, розміщувались великі рогаті худоби, в кількості 289 голів, в зв'язку з чим літній табір є джерелом викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря. Дозвіл на вказані викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря відсутній. Згідно п. 5 ст.11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря " викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, який видається територіальним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів за погодженням із територіальним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань охорони здоров'я. Згідно Закону України "Про охорону атмосферного повітря" забруднююча речовина - речовина хімічного або біологічного походження, що присутня або надходить в атмосферне повітря і може прямо або опосередковано справляти негативний вплив на здоров'я людини та стан навколишнього природного середовища; Відповідно до пп. 2.1.2 п. 2.1 ст. 2 Наказу Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10.12.2008 р. N 639, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 січня 2009 р. за N 48/16064 "Про затвердження Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря ", наднормативними викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря вважаються: викиди забруднюючих речовин, на які відсутній дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, включаючи окремі забруднюючі речовини, викиди яких підлягають регулюванню відповідно до законодавства. Відповідно до п.2 Порядку проведення та оплати робіт, пов'язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян-підприємців, які отримали такі дозволи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 березня 2002 р. N 302 - дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами (далі - дозвіл) - це офіційний документ, який дає право підприємствам, установам, організаціям та громадянам-підприємцям (далі - суб'єкт господарювання) експлуатувати об'єкти, з яких надходять в атмосферне повітря забруднюючі речовини або їх суміші, за умови дотримання встановлених відповідних нормативів граничнодопустимих викидів та вимог до технологічних процесів у частині обмеження викидів забруднюючих речовин протягом визначеного в дозволі терміну. Також, посилання Позивача на не проведення Державною екологічною інспекцією у Харківській області інструментально - лабораторних, радіаційних чи інших вимірювань Суд вважає безпідставним оскільки згідно з підпунктом «г» п. 4.2 Положення, Держекоінспекція здійснює, зокрема державний контроль (нагляд) за додержанням законодавства про охорону атмосферного повітря щодо виконання запланованих і затверджених загальнодержавних, галузевих або регіональних природоохоронних програм; наявності та додержання дозволів на викиди забруднюючих речовин; забезпечення безперебійної ефективної роботи і підтримання у справному стані споруд, устаткування та апаратури для очищення викидів і зменшення рівнів впливу фізичних та біологічних факторів; додержання нормативів у галузі охорони атмосферного повітря тощо. Актом перевірки зафіксовано, що водопостачання для великої рогатої худоби здійснюється з річки, яка розташована біля табору. Підприємством встановлено до річки насосне обладнання, яке здійснює забір води для худоби. Пристроями або вимірювальною апаратурою, що здійснюють облік об'ємів забору води зазначене насосне обладнання не оснащено. Також посилання Позивача про відсутність другого екземпляру адміністративного протоколу однак зазначене спростовується протоколом про адміністративне правопорушення № 002365 в якому в графі відмітка про отримання другого екземпляру протоколу стоїть підпис та ініціали [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України - в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст.48,52, ч.1 ст.78, ч.2 ст. 79, 82,82-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення - є законною і відсутні підстави для її скасування, а тому позов не підлягає задоволенню. На підставі п. 5 ст.11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" та

Результат розгляду: denied