Рішення адміністративного суду від 2014-03-05 00:00:00+02

Працівниками Державної фінансової інспекції України за результатами здійсненої ревізії Пенсійного фонду України складено акт від 02.12.2013 № 04-23/217. Проведеною ревізією встановлено допущення службовими (посадовими) особами відповідача порушень при здійсненні закупівель товарів, робіт і послуг за державні кошти, а також бюджетного законодавства, що містять ознаки адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена ст. ст. 164-12, 164-14 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП). В рамках виконання своїх повноважень, з метою складення стосовно посадових осіб відповідача протоколів про адміністративні правопорушення позивачем листом від 21.11.13р. направлено до Пенсійного фонду України про надання інформації щодо паспортних даних (серія, номер, дата видачі, орган, яким видано паспорт, місце реєстрації/проживання особи), розміру середньомісячної заробітної плати, сімейного стану, наявності на утриманні дітей, відомостей про притягнення до адміністративної відповідальності працівників відповідача, які підлягають притягненню до адміністративної відповідальності за виявлені порушення. На вказаний запит позивача про надання інформації відповідачем відмовлено у наданні такої, у зв'язку із чим листом від 09.12.2013 № 04-14/1976, у відповідності до вимог ст. 16 Закону, повторно направлено запит Фонду щодо надання доступу до персональних даних службових (посадових) осіб, які вчинили адміністративні правопорушення і підлягають притягненню до адміністративної відповідальності. Листом від 12.12.2013 № 34326/09-10 відповідачем у наданні запитуваної інформації було повторно відмовлено. Державна фінансова інспекція України вважає таку відмові відповідача у наданні запитуваної інформації протиправною, у зв'язку із чим звернувся до суду із даним позовом. Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних міркувань. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" та пп. 4 п. 4 Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23.04.2011 № 499 (далі - Положення № 499), Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб. Згідно п. 50 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 № 550 (далі - Порядок № 550), за результатами ревізії у межах наданих прав контролюючі органи вживають заходів для забезпечення, зокрема, притягнення до адміністративної, дисциплінарної та матеріальної відповідальності винних у допущенні порушень працівників об'єктів контролю. Повноваження органу державного фінансового контролю щодо складання протоколів про адміністративні правопорушення за ст.ст. 164-12, 164-14 КУпАП закріплені в п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП. Загальний порядок складання протоколів про адміністративні правопорушення та розгляд справ про адміністративні правопорушення врегульований КУпАП. Зміст протоколу про адміністративне правопорушення визначений ст. 256 КУпАП у якому, зокрема, повинні зазначатись відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності. Крім того Наказом Міністерства фінансів України від 09.12.13р. № 1045 затверджено Порядок оформлення Державною фінансовою інспекцією України та її територіальними органами матеріалів про адміністративні правопорушення. Відповідно до ч. 1 глави 2 вказаного Порядку, про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 16312, 1642, 16412, 16414 та частинами третьою - сьомою статті 1666 КУпАП, уповноважена посадова особа органу державного фінансового контролю складає протокол про адміністративне правопорушення (далі - протокол) за встановленою формою (додаток 1). Відповідно до змісту Додатку №1 до протоколу про адміністративне правопорушення вносяться такі відомості про особу порушника, як : прізвище, ім'я, по батькові, дата і місце народження, посада, місце роботи, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), а також місце проживання. Перелічені відомості про особу, які мають бути внесені до протоколу про адміністративні правопорушення, за своєю суттю підпадають під визначення персональних даних, яке закріплене у ст. 2 Закону України "Про захист персональних даних". Статтею 16 цього ж Закону передбачено, що порядок доступу до персональних даних третіх осіб визначається умовами згоди суб'єкта персональних даних, наданої володільцю персональних даних на обробку цих даних, або відповідно до вимог закону. Частиною 2 ст. 14 Закону України "Про захист персональних даних" передбачено, що поширення персональних даних без згоди суб'єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. При цьому ч. 4 ст. 19 Закону України "Про захист персональних даних" встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування мають право на безперешкодний і безоплатний доступ до персональних даних відповідно до їх повноважень. З аналізу наведених норм вбачається, що позивач в рамках виконання своїх повноважень щодо притягнення посадових осіб відповідача до адміністративної відповідальності вправі отримати необхідні для складання протоколів про адміністративне правопорушення персональні дані таки осіб, однак виключно в необхідних обсягах. Як встановлено судом вище, до протоколу про адміністративне правопорушення, дані про особу порушника вносяться лише щодо його прізвищв, ім'я, по батькові, дати і місця народження, посади, місця роботи, реєстраційного номеру облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), а також місця проживання, а тому відповідачем безпідставно відмовлено Державній фінансові інспекції України у наданні такої інформаціїю Разом з тим запитувані позивачем відомості щодо розміру середньомісячної заробітної плати, сімейного стану, наявності на утриманні дітей, відомостей про притягнення до адміністративної відповідальності, не вносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а тому підстави для надання таких відсутні. Враховуючи наведені фактичні обставини, а також норми чинного законодавства суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню виключно в частині позовних вимог щодо зобов'язання відповідача надити паспортні дані посадових осіб відповідача які на переконання позивача підлягають притягненню до адміністративної відповідальності. Статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Відповідно до ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно із ч.1 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 1, 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Результат розгляду: partial