Рішення адміністративного суду від 2014-02-20 00:00:00+02

Позивач - Управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Запоріжжя - звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Запорізький абразивний комбінат" про відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій. Представник позивача в судовому засіданні обґрунтував позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві. А саме зазначив, що відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" та п. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду України плату, що покриває витрати на виплату і доставку пенсій відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Відповідно до абз. 4 п. 1 ст. 2 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 400), для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Таким чином, з квітня 2013 року (набрання чинності змін, внесених до Закону № 400) поновлено відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій жінок у зв'язку з продовженням їх пенсійного віку. Розрахунки відповідач отримав та не оскаржував їх в судовому порядку. Однак, відповідач витрат не покриває, а тому позивач просить їх стягнути з відповідача в сумі 89632,43 грн. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала частково в сумі 60488,73 грн. Щодо решти суми боргу представник відповідача вказала, що позивачем пропущено строк звернення до суду з позовними вимогами про стягнення такої суми боргу. Розглянувши позовну заяву, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані сторонами письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити повністю. При цьому суд виходить з наступного. Відповідач - Публічне акціонерне товариство "Запорізький абразивний комбінат" - пройшов процедуру державної реєстрації, отримав свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи, а відтак набув правового статусу суб'єкта господарювання, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру (а.с.20-29). Відповідач є платником збору на обов'язкове державне пенсійне страхування. Як встановлено з матеріалів справи, працівникам Публічного акціонерного товариства "Запорізький абразивний комбінат" [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], призначені та виплачуються пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями довідок, протоколу, розрахунку стажу (а.с.30-94). Вказані обставини відповідачем не заперечуються. Позивач направляв відповідачу розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, що підтверджується відповідними копіями розрахунків та доказами їх направлення на адресу відповідача (а.с.7-19). Проте, відповідачем сума заборгованості не сплачена та на дату розгляду справи становить 89632,43 грн. Згідно з абзацом четвертим пункту 1 статті 2 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" № 400/97-ВР, для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Стаття 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначає, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - які народилися до 30 вересня 1956 року включно; 55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року; 56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року; 56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року; 57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року; 57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року; 58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року; 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року; 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року; 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року; 60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року. З вказаних норм слідує, що до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" має відшкодовувати відповідач. Абзацом третім пункту 1 статті 4 Закону № 400/97-ВР встановлено ставку на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 100 відсотків від об'єкта оподаткування, визначеного абзацом четвертим пункту 1 статті 2 цього Закону. Відповідно до пункту 6.8 Інструкції "Про порядок обчислення та сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, інших платежів, а також обліку їх надходження до Пенсійного фонду України", затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1, підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. Розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій підтверджують наявність у відповідача зобов'язання з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій працівникам: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в сумі 89632,43 грн. Зазначені розрахунки складені з дотриманням позивачем всіх необхідних вимог Інструкції. Розмір сум відшкодування фактичних витрат на витрату та доставку пенсій по вказаних пенсіонерах визначено позивачем з дотриманням вимог Закону №1058-IV та Інструкції, фактична виплата пенсії підтверджується довідками про отримані пенсії. Щодо покликань відповідача на пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду з позовними вимогами про стягнення витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за період з квітня по червень 2013 року, суд зазначає таке. Спеціальним законом, який визначає порядок відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій є Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Відповідно до ч. 15 ст. 106 зазначеного Закону, строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується. Оскільки зазначена норма є спеціальною по відношенню до норми ч.2 ст. 99 КАС України, а приписи ч.1 ст. 99 КАС України встановлюють можливість визначення строків звернення до суду також іншими законами, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин положень ст.ст. 99, 100 КАС України щодо наслідків порушення строку звернення до адміністративного суду. Таким чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до приписів п. 4 ст. 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Результат розгляду: granted