Рішення адміністративного суду від 2014-03-27 00:00:00+02

Позивачка [PERSON] звернулася з позовом до суду в якому просить визнати протиправними дії Каланчацького селищного голови щодо відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,0180 га., у власність під магазином літера А, який складається з літ. «А» та з приміщень « 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5», загальною площею 103,9 кв.м., що розташований в [ADDRESS] шляхом викупу. Зобов'язати Каланчацьку селищну раду розглянути по суті питання щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,0180 га. у власність під вказаним магазином. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області № 2-595/11 від 20.12.2011 року за нею визнано право власності на нерухоме майно - магазин літери А, який складається з літ. «А», який в свою чергу складається з приміщень « 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5», загальною площею 103,9 кв.м., що розташований в [ADDRESS]. На підставі вказаного рішення суду, нею 06.12.2012 року отримано свідоцтво на право власності на зазначений об'єкт нерухомого майна. Тому вона вирішила придбати у власність земельну ділянку під нерухомим майном, що їй належить шляхом викупу. 02.01.2013 року за вихідним № 1439/03-21/01-03 вона отримала відповідь від селищного голови, який повідомив що неможливо надати їй дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки у власність шляхом викупу, посилаючись на ті обставини, що вказана земельна ділянка відповідно до договору купівлі-продажу від 02.10.2001 року продана приватному підприємцю [PERSON] у власність. Вказану відповідь вона вважає необґрунтованою, оскільки відповідно до рішення Верховного Суду України від 18.09.2009 року скасовано державний акт серії ХС № 075887 від 03.08.2006 року на право власності на земельну ділянку, який було видано приватному підприємцю [PERSON] На підставі викладеного вважає відмову селищного голови такою, що здійснена з перевищенням наданих йому законом повноважень. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги також підтримав та доповнив, що вирішення питання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність відноситься виключно до компетенції селищної ради, згідно ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», і не відноситься до повноважень голови селищної ради. Також зазначив, що селищна рада не має повноважень голови і про делегування повноважень даних також немає. Відповідач голова Каланчацької селищної ради Зінчук В.К. позов не визнав та пояснив, що селищна рада працює відповідно до ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні». Від [PERSON] дійсно надійшла заява про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність шляхом викупу. Вказана заява була зареєстрована і він особисто наніс резолюцію про винесення вказаної заяви на розгляд постійної комісії ради. Постійна комісія ради розглянула вказану заяву [PERSON] і за результатами розгляду вирішили рекомендувати підготувати лист відповідь заявнику про неможливість надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність шляхом викупу. Представник Каланчацької селищної ради Костік Б.В. позовні вимоги також не визнав та пояснив, що 28.12.2012 року була розглянута заява позивачки на постійній комісії з питань земельних відносин та охорони природи, де було прийнято рішення не виносити на розгляд сесії вказану заяву, в зв'язку з тим, що по цьому питанню прийнято судове рішення Одеським апеляційним адміністративним судом 28 листопада 2012 року, згідно якого спірна земельна ділянка залишилася за [PERSON] Висновок позивачки про те, що голова Каланчацької селищної ради приймав самостійно рішення є помилковим так як право розгляду таких заяв має постійна комісія ради відповідно до п.п. 10, 11 ст. 47 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні». Крім того зазначив, що орган місцевого самоврядування від імені держави розпоряджається землями, що відносяться до комунальної та державної форми власності. В 2001 році Каланчацька селищна рада відчужила спірну земельну ділянку і на даний час не може нею розпоряджатися. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] на праві приватної власності належить приміщення магазину за адресою [ADDRESS], що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав Херсонського бюро технічної інвентаризації Херсонської обласної ради. Підставою виникнення права власності є рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 20.12.2011 року. [PERSON] звернулась з заявою до Каланчацької селищної ради від 17.12.2012 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність шляхом викупу для розміщення та обслуговування магазину, що розташований за адресою [ADDRESS]. Листом за вих. № 1439/03-21/01-03 від 02.01.2013 року за підписом селищного голови Каланчацької селищної ради Зінчука В.К. позивачці було відмовлено на підставі того що вказана земельна ділянка відповідно до договору купівлі-продажу від 02.10.2001 року, серія АЕЕ № 246899 продана приватному підприємцю [PERSON] у власність. Статтею 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни набувають право власності й права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їхніх повноважень. Як вбачається з матеріалів справи 02.10.2001 року між Каланчацькою селищною радою та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, яка розташована в [ADDRESS] на території Каланчацької селищної ради. Договір купівлі-продажу посвідчений нотаріально, зареєстрований у Каланчацькому районному відділі земельних ресурсів. Вказаний договір купівлі-продажу у встановленому законом порядку не визнаний недійсним. Право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку не припинялося. Статтею 153 Земельного кодексу України визначено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим кодексом та іншими законами. Посилання [PERSON] на те, що виданий [PERSON] державний акт на право власності на спірну земельну ділянку скасовано, а тому останнім право власності на землю не набуто, є таким яке не ґрунтується на нормах закону та суперечить наявним в справі матеріалам. З викладеного вбачається, що земельні спори з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян, вирішуються згідно ст. 158 Земельного кодексу виключно судами і не відноситься до повноважень селищних рад. Безпідставними є також вимоги позивача про визнання протиправними дій Каланчацького селищного голови щодо відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, в зв'язку з тим, що останній перевищив свої повноваження. Як вбачається з матеріалів справи вказану заяву позивачки селищний голова Зінчук В.К. передав на розгляд постійної комісії ради, що підтверджується витягом з протоколу засідання постійної комісії Каланацької селищної ради. Даний факт підтверджується показаннями свідка [PERSON], який був допитаний в судовому засіданні та який пояснив, що на нього була розписана заява позивачки [PERSON], вказана заява була розглянута на постійній комісії ради, що підтверджується витягом з протоколу постійної комісії ради від 28.12.2012 року. За результатами розгляду вказаної заяви, постійна комісія вирішила рекомендувати підготувати лист, в якому відмовити позивачу в задоволенні заяви. Право розгляду таких заяв постійною комісією передбачено ч.ч. 10, 11 ст. 47 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні». Згідно вказаних норм рекомендації та висновки постійних комісій обов'язкові для виконання всіма органами, установами та селищним головою також. З урахуванням викладеного,

Результат розгляду: denied