Рішення адміністративного суду від 2014-03-17 00:00:00+02

[PERSON] 26.08.2011 року звернулася в суд першої інстанції з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Старосамбірському районі Львівської області в якому просила визнати дії щодо відмови відповідача у здійсненні перерахунку пенсії та зобов'язати управління пенсійного фонду України у Старосамбірському районі Львівської області вчинити дії щодо перерахування її пенсії із застосуванням показника заробітної плати (доходу) в середньому на одну особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" враховується для обчислення пенсії за 2009 рік, починаючи з 24.04.2010 року. Ухвалою Старосамбірського районного суду Львівської області від 29.08.2011 року позовні вимоги за період з 24.04.2010 року по 26.02.2011 року залишено без розгляду. Постановою Старосамбірського районного суду Львівської області від 13 вересня 2011 року (прийнятою в порядку скороченого провадження) позов задоволено, визнано дії управління Пенсійного фонду України у Старосамбірському районі Львівської області щодо застосуванням під час перерахунку пенсії позивачу у 2011 році показника середньої заробітної плати (доходу) працівників в зайнятих у галузях економіки України за 2007 рік протиправними, зобов'язано управління Пенсійного фонду України у Старосамбірському районі Львівської області провести позивачу перерахунок пенсії відповідно до ст.ст. 40, 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) працівників в зайнятих у галузях економіки України за календарний рік, що передує року звернення за перерахунком пенсії та здійснити відповідні виплати різниці недоотриманої пенсії з урахуванням проведених за період з 26 лютого 2011 року. Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції управління Пенсійного фонду України в Старосамбірському районі Львівської області оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі зазначає, що висновки суду не відповідають обставинам справи та порушено норми матеріального та процесуального права, зокрема ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і не взято до уваги Рішення Конституційного Суду України за №10-рп від 22 травня 2008 року. На підставі вище викладеного просить скасувати постанову суду першої інстанції в часині задоволення позову і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які прийняті у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 183- 2 цього Кодексу. Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних міркувань. Судом першої інстанції встановлено, що позивач знаходиться на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Старосамбірському районі Львівської області і отримує пенсію за віком. Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру пенсій позивачеві застосуванню підлягають ст. 40 та ч. 4. ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа. Тому суд першої інстанції, прийшов до висновку, що проведення відповідачем перерахунку пенсії позивача у 2011 році відповідно до п. 11 постанови КМУ № 530 від 28 травня 2008 року із застосуванням показника заробітної плати ( доходу ) в середньому на одну особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону враховується для обчислення пенсії за 2007 рік - 1197,91 грн. є незаконним, тому позовні вимоги підлягають задоволенню з 26 лютого 2011 року. Однак висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог колегія суддів вважає помилковим. Перерахунок пенсії у зв'язку із збільшенням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України та страхового стажу, регулюється ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка передбачає, що у разі, якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, проводиться перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Кожний наступний перерахунок пенсії проводиться не раніш як через 2 роки після попереднього перерахунку з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Перерахунок пенсій здійснюється із заробітної плати (доходу) з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу зазначені в частині 1 статті 40 цього Закону. Така редакція існує після визнання неконституційними змін, внесених підпунктом «б» підпункту 10 пункту 35 Розділу 2 Закону України від 28 грудня 2007 року № 107-6 «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» визнаних такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008. Скасовані зміни надавали можливість перерахувати пенсію із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині 1 статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії. Аналіз відновленої (діючої) норми абзацу 3 частини 4 статті 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» свідчить, що перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу) з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу зазначені в частині першій статті 40 цього Закону. Тобто, правила ч. 1 ст. 40 вище згаданого Закону при перерахунку пенсії, застосовуються виключно з метою визначення періоду страхового стажу за який може бути обчислена заробітна плата (дохід). Частина 1 статті 40 згаданого Закону передбачає, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата(дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 01 липня 2000 року, незалежно від перерв та за весь період страхового стажу, починаючи з 01 липня 2000 року. Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення. Такими законами є Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-12 та Закон України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» № 1058 від 09 липня 2003 року. З огляду на зазначене та

Результат розгляду: denied