Рішення адміністративного суду від 2014-01-11 00:00:00+02

Луцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Волинській області звернулася з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] про припинення підприємницької діяльності. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач як платник податків, в порушення вимог пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України), більш ніж протягом одного року не подає у порядку, встановленому податковим законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів. Згідно зі статтею 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» неподання протягом року до органів державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону є підставою для припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця. Відповідно до пункту 67.2 статті 67 ПК України органи державної податкової служби в установленому законом порядку мають право звертатися до суду про винесення судового рішення щодо припинення юридичних осіб або підприємницької діяльності фізичних осіб-підприємців. На момент звернення до суду у відповідача податковий борг відсутній. Позивач просить припинити підприємницьку діяльність відповідача. Ухвалою судді від 17.12.2013 року відкрите скорочене провадження в даній адміністративній справі відповідно до ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України). Відповідач пред'явлені позовні вимоги не оспорила, заперечення на адміністративний позов не подала. Ухвала про відкриття скороченого провадження в адміністративній справі, повернулась до суду з відміткою відділення поштового зв'язку - за закінченням терміну зберігання, тобто не вручена адресату з незалежних від суду причин, а тому відповідно до частини 11 статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України вважається, що остання належним чином була повідомлена про розгляд справи в порядку скороченого провадження. Тому суд вважає можливим вирішення справи на підставі наявних в ній доказів. Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення повністю з таких підстав. Судом встановлено, що відповідач зареєстрована в якості фізичної особи-підприємця 10.07.1997 року виконкомом Луцької міської ради Волинської області. Відповідно до довідки Луцької ОДПІ № 1303181400297 року від 11.11.2013 року відповідач взятий на облік як платник податків з 10.07.1997 року. Згідно довідки Луцької ОДПІ № 1219/10/17.1 від 11.11.2013 року станом на 08.11.2013 року заборгованість у відповідача по платежам до бюджету відсутня, остання податкова звітність подавалась у 2006 році. Відповідно до підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів. Пунктом 49.2 статті 49 ПК України визначено, що платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді. Однак, всупереч цьому відповідач більше року, а саме з 2006 року не подає звітності до державного податкового органу. Пунктом 67.2 статті 67 ПК України передбачено право органів державної податкової служби в установленому законом порядку звертатися до суду про винесення судового рішення щодо припинення юридичних осіб або підприємницької діяльності фізичних осіб -підприємців. Частиною 5 пункту 1 та частиною 3 пункту 2 статті 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» від 15.05.2003 року № 755-ІУ, встановлено, що державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця провадиться також у разі постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, а підставою для постановлення такого рішення є факт неподання протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій та документів фінансової звітності відповідно до закону. Згідно із пунктом 2 статті 46 зазначеного Закону передбачено, що підставами для постановлення судового рішення щодо припинення державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця є неподання протягом року органам податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону. Частиною першою статті 49 цього ж Закону визначено, що суд, який постановив рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, у тому числі рішення про визнання фізичної особи-підприємця недієздатною або про обмеження її цивільної дієздатності, в день набрання таким рішенням законної сили направляє його копію державному реєстратору за місцем реєстрації фізичної особи-підприємця для внесення до Єдиного державного реєстру запису про судове рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи -підприємця. Так, як відповідач звітності не подає більше одного року, суд дійшов висновку про необхідність винесення рішення про припинення підприємницької діяльності суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця [PERSON].

Результат розгляду: granted