Рішення адміністративного суду від 2014-02-06 00:00:00+02

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Міністерства надзвичайних ситуацій України, Державної виконавчої служби України (відділ примусового виконання рішень), Міністерства соціальної політики України про стягнення коштів для забезпечення житлом в сумі 375879,00 грн., стягнення моральної шкоди в розмірі 1 000 000,00 грн. В обґрунтування позову зазначає, що згідно з наказом № 369 Мінрегіонбуду від 07.08.2013 середня вартість опосередкованого житла у Київській області в 2013 році становить 5114,00 грн. за 1кв.м. Відповідно до нормативних документів, норма забезпечення житла становить 21 кв.м загальної площі, на одну особу + 10 кв.м на сім'ю. Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 12.12.2011 у справі №2а/1770/4219/2011 зобов'язано МНС України перерахувати цільовим призначенням на рахунок [PERSON] з підстав, що передбачені п.10 ч.1 ст.20 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та потребують особливого догляду" кошти для придбання житла. Оскільки на квартирному обліку перебували дві особи рахунок 21*2*21=63 кв.м + 10,5 кв.м = 73,5 кв.м х вартість 1 кв.м житла = 375879 грн. Довготривале затримання розгляду судових справ спричинило моральні та фізичні страждання, у зв'язку з чим просить стягнути моральну шкоду в сумі 1 000 000,00 грн. Представник позивача в судовому засіданні адміністративний позов підтримав з наведених у ньому підстав, просив задовольнити повністю. Відповідач-1 Міністерство надзвичайних ситуацій України позов не визнав, подав письмове заперечення (а.с.19-20). Представник відповідача-1 в судовому засіданні пояснив, що питання виділення коштів для забезпечення позивача житлом в порядку, передбаченому статтею 20 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", вже було предметом розгляду справи №2а/1770/4219/2011, за результатами розгляду якої прийнято рішення, що набрало законної сили. Вказує, що винесення рішення по даній справі може потягнути за собою подвійну виплату державних коштів для забезпечення позивача житлом. Представник відповідача-1 в задоволені позову просив відмовити повністю. Відповідач-2 Державна виконавча служба України позов не визнав, подав письмове заперечення (а.с.43-44, 73-74). Представники відповідача-2 в судовому засіданні пояснили, що подання позову до Міністерства надзвичайних ситуацій України про стягнення коштів та до ДВС України не змінює предмету позовних вимог, що частково задоволені постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 12.12.2011 по справі №2а/1770/4219/2011. Документів та доказів про наявність заподіяння моральних та фізичних страждань позивачем не надано. З наведених підстав представники відповідача 2 в задоволені позову просили відмовити повністю за безпідставністю вимог. В судовому засіданні 23.01.2014 за клопотанням позивача залучено до участі у справі в якості відповідача-3 Міністерство соціальної політики України. Про дату, час та місце судового розгляду справи відповідач-3 повідомлений належним чином, участі уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечив без повідомлення причин, заперечень на адміністративний позов не подав. Судом не визнавалася обов'язковою участь відповідача-3 в судовому засіданні. Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача-3. Заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідача-1 та відповідача-2, встановивши фактичні обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх у сукупності, відповідно до вимог закону, суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає з таких підстав. Судом встановлено, що постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 12.12.2011 по справі № 2а/1770/4219/2011, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12.07.2012, частково задоволено позов [PERSON] Визнано неправомірною бездіяльність Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи щодо незабезпечення житлом [PERSON] та зобов'язано Міністерство України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи перерахувати цільовим призначенням кошти на рахунок Київської обласної державної адміністрації для придбання житла [PERSON] як вдові [PERSON] з підстав, що передбачені п.10 ч.1 ст.20 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та потребують особливого догляду" (а.с.64-68,69-72). Таким чином, порушене право позивача було захищене в судовому порядку шляхом зобов'язання Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи перерахувати цільовим призначенням кошти на рахунок Київської обласної державної адміністрації для придбання житла [PERSON] з підстав, що передбачені п.10 ч.1 ст.20 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та потребують особливого догляду". З огляду на наведене, суд вважає необгрунтованою позовну вимогу [PERSON] в даній адміністративній справі про стягнення з Міністерства надзвичайних ситуацій України коштів в сумі 375879 грн. на користь [PERSON] для забезпечення її житлом відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та потребують особливого догляду", позаяк в разі задоволення такої позовної вимоги виконання судового рішення в адміністративній справі №2а/1770/4219/2011 матиме наслідком подвійну виплату коштів для забезпечення [PERSON] житлом відповідно до цього Закону. Судом встановлено, що на виконання постанови від 12.12.2011 у справі №2а/1770/4219/2011 Рівненським окружним адміністративним судом 11.09.2012 видано виконавчий лист (а.с.4). 27.06.2013 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2а/1770/4219/2011 від 11.09.2013 Рівненського окружного адміністративного суду про зобов'язання МНС України перерахувати цільовим призначенням кошти на рахунок Київської ОДА для придбання житла [PERSON], як вдові [PERSON], з підстав, що передбачені п.10 ч.1 ст.20 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та потребують особливого догляду" (а.с.6-7). Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 29.10.2012 по справі №2а/1770/4219/2011 замінено у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №2а/1770/4219/2011 від 11.09.2013 Рівненського окружного адміністративного суду боржника - Міністерство України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи його правонаступником - Міністерство надзвичайних ситуацій України. Судом встановлено, що в ході здійснення виконавчого провадження боржником повідомлено державного виконавця про наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення, а саме - у виконавчому документі не зазначено суму, яку необхідно перерахувати стягувачу. Відповідно до ч.1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21.04.1999, у разі якщо викладена у виконавчому документі резолютивна частина рішення є незрозумілою, державний виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення відповідного рішення. Державним виконавцем направлено до Рівненського окружного адміністративного суду заяву про роз'яснення рішення. Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 26.09.2013 у задоволенні заяви державного виконавця Державної виконавчої служби України про роз`яснення судового рішення від 12.12.2012 у справі №2а/1770/4219/2011 за позовом [PERSON] до Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, Головного Управління Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи у Київській області про визнання протиправною відмови про відмову у виділенні коштів для забезпечення житлом та зобов'язання вчинення певних дій - відмовлено повністю. Відповідно до статті 36 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21.04.1999, за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Вирішення процесуальних питань, пов'язаних з виконанням судових рішень в адміністративних справах, регулюється розділом V Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до ч.1 ст.263 КАС України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. З аналізу вищевказаних норм права, суд дійшов висновку, що сторона виконавчого провадження, в тому числі й стягувач, не позбавлена права на звернення до суду із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання судового рішення. Окрім цього, суд вважає за необхідне вказати, що статтею 89 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21.04.1999 встановлено відповідальність за невиконання рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі, а саме у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону. З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що правовідносини, з приводу яких заявлено даний адміністративний позов, підлягають вирішенню в порядку виконання судового рішення в адміністративній справі №2а/1770/4219/2011, а тому в зазначеній частині адміністративний позов до задоволення не підлягає. Вирішуючи спір в частині позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди в сумі 1000000,00 грн., суд враховує, що відповідно до пункту 5 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 (зі змінами та доповненнями) при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Позивачем для суду не надано будь-яких достовірних доказів на підтвердження факту заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, з чого він виходить, оцінюючи заподіяну шкоду. Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Згідно зі статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства. В ході судового розгляду справи позивачем не надано, а судом не встановлено об'єктивних доказів, що Міністерством надзвичайних ситуацій України, Державною виконавчою службою України (відділ примусового виконання рішень), Міністерством соціальної політики України порушено права та законні інтереси позивача, а відтак відсутні підстави для судового захисту порушеного права. Підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.94 КАС України відсутні.

Результат розгляду: denied