Рішення адміністративного суду від 2014-02-04 00:00:00+02

позивач звернулася до суду з даним позовом в порядку адміністратвиного судочинства і просить · визнати протиправними дії Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області щодо порушення її права на вчасний та належний в порядку та у спосіб передбачений чинним законодавством розгляд звернення та щодо порушення її права набути в установленому порядку право власності в межах норм безоплатної приватизації шляхом прийняття рішення органу місцевого самоврядування. · Зобов'язати Олександрійську сільську раду Рівненського району не порушувати її право набути в установленому порядку право власності на земельну ділянку для ведення сільського господарства із земель комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації шляхом належного розгляду її заяви відповідно до ст.40 Конституції України, ст.15 Закону України "Про звернення громадян", ст.118 Земельного кодексу, ст.46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що до відповідача нею подано клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, але всупереч вищевказаним вимогам законів відповідач в місячний термін її клопотання на сесії сільської ради не розглянув, чим порушив її право на вчасний та належний в порядку та у спосіб, передбачений чинним законодавством, розгляд її звернення. Крім того, відповідач всупереч вимогам закону порушив її право набути в установленому порядку право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації шляхом прийняття рішення органу місцевого самоврядування. Судом вирішено розглядати справу в порядку письмового провадження. Суд, дослідивши подані позивачем письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до таких висновків. Право будь-якої особи на звернення до будь-яких органів державної влади та місцевого самоврядування та обов'язок належного розгляду цих звернень і надання своєчасної відповіді встановлено ст.40 Конституції України. Правовідносини щодо звернення громадян до органів державно влади та місцевого самоврядування та розгляду цих звернень також врегульовані Законом України «Про звернення громадян». Відповідно до ст.20 цього Закону звернення (незалежно від їх виду) розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому, загальний термін вирішення питань не може перевищувати сорока п'яти днів. Відповідно до змісту ч.2 ст.19 Конституції України органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі та у межах повноважень та засобами, передбаченими Конституцією та законами України. Зазначені положення Конституції України кореспондовані в ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». За змістом ч.ч.4, 5 ст.11 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів. Саме незгода позивача із порядком розгляду її заяви слугувало підставою для її звернення до суду. Суд вважає, що, враховуючи вимоги ст.71 КАС України, за якою обов'язок доказування правомірності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень покладається на такого суб'єкта, сторони повинні надати суду належні та достовірні докази своїх тверджень. Доказами по справі підтверджується, що 28 березня 2013 року позивач звернулася до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Своїм листом від 10 квітня 2013 року №6 відповідач поінформував її про те, що це її клопотання буде розглянуто на черговій сесії сільської ради. 12 квітня 2013 року її заява розглянута не була і 27 травня 2013 року сільський голова знову ж дав таку ж відповідь. 28 вересня 2013 року нею отриманий лист від 23.09.2013 року за №20, в якому відповідач її повідомив, що на сесії Олександрійської сільської ради ще 30.08.2013 року розглянута ця її заява, однак у зв'язку з тим, що дана пропозиція не набрала більше половини голосів загального складу депутатів сільської ради, відповідно до п.2 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сесія сільської ради вирішила [PERSON] дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2.00 га для ведення особистого селянського господарства, в тому числі 0,45 га в с.Н.Любомирка на території Олександрійської сільської ради, не надавати. На думку суду, відсутні беззаперечні докази того, що, приймаючи оскаржуване рішення, відповідач діяв на підставі закону, оскільки відповідно до ст.118 Земельного Кодексу України орган місцевого самоврядування розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає вмотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування населених пунктів затверджених у встановленому законом порядку. Інших підстав законом не передбачено. З огляду на ст.40 Конституції України та вимоги відповідних статей Закону України «Про звернення громадян» можливо дійти висновку, що обов'язок органу, якому адресовано звернення, вважається належним чином виконаним, якщо такий орган не тільки розглянув звернення по суті, а ще і своєчасно, в доступній формі повідомив заявника про це. Таким чином, дослідженню в суді підлягають не тільки обставини розгляду звернення позивачці по суті, а ще і обставини належного повідомлення про такий розгляд. Доказів прийняття в установленому порядку рішення про продовження строку розгляду звернення в матеріали справи не надано, що свідчить про пропуск встановленого законом строку розгляду звернень громадян. Виходячи із системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів у справі, суд вважає, що твердження позивача є обґрунтованим і таким, що не спростовані відповідачем. Відповідно до норм ст.162 КАС України суд приймає постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. Таким чином, зважаючи на завдання та принципи адміністративного судочинства, суд дійшов висновку про необхідність відновлення порушених прав та інтересів осіб шляхом часткового задоволення позову в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо несвоєчасного розгляду її звернення. Щодо вимог позивача визнати протиправними дії Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області щодо порушення її права набути в установленому порядку право власності в межах норм безоплатної приватизації шляхом прийняття рішення органу місцевого самоврядування, то суд вважає за необхідне в цій частині позову відмовити, оскільки набуття права власності є тривалим процесом, і він залежить не лише від порушення строку розгляду заяви. Також, на думку суду, надмірними є вимоги позивача щодо покликання на норми матеріального закону, якими повинен керуватися відповідач при розгляді її заяви.

Результат розгляду: partial