Рішення адміністративного суду від 2014-01-28 00:00:00+02

Державна фінансова інспекція в Сумській області (далі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом в якому просить суд зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Конотопський завод по ремонту дизель-потягів» (далі - відповідач, ПАТ «КЗРДП» або Товариство) виконати пункти 2, 3, 4, 5 листа-вимоги від 26.06.2013р. №18-05-14-14/4709. Позовні вимоги обґрунтовано наступними обставинами. ДФІ в Сумській області, відповідно до Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції в Сумській області, проведено ревізію фінансово-господарської діяльності ПАТ «Конотопський завод по ремонту дизель- потягів» за період з 01.01.2010р. по 28.02.2013р., в ході якої встановлено ряд порушень фінансової дисципліни, що викладені в акті ревізії від 11.06.2013р. № 05-08/21. На підставі п. 7 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.1993 № 2939-ХП, керуючому санацією ПАТ «КЗРДП» пред'явлено вимогу від 26.06.2013р. №18-05-14-14/4709 «Про усунення виявлених ревізією порушень чинного законодавства», зі зворотнім терміном інформування, про усунення виявлених ревізією порушень, в строк до 26.07.2013 року. Проте, на момент звернення до суду у ДФІ в Сумській області відсутня інформація разом із завіреними копіями підтверджуючих документів щодо повного усунення порушень, передбачених пунктами 2, 3, 4, 5 листа-вимоги від 26.06.2013 № 18-05-14-14/4709. Оскільки вимоги фінансової інспекції не виконані в повному обсязі, позивач, з посиланням на п.10 ст.10 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні», якою надано право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, звернулася з адміністративним позовом до ПАТ «КЗРДП» про зобов'язання виконати пункти 2, 3, 4, 5 вимоги ДФІ у Сумській області від 26.06.2013р. В судовому засіданні представник позивача в повному обсязі підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що вимоги позивача не визнає, підтримує позицію Товариства, яку викладено у письмовому запереченні (а.с.44-49, І-й том). Відповідач вважає, що висновки позивача які викладено в акті ревізії, підстави та аргументи, що наведені позивачем у позовній заяві не відповідають вимогам чинного законодавства, а також порушують права Товариства як самостійного господарюючого суб'єкта. Беручи до уваги безпідставність позовних вимог, їх неправомірність та необґрунтованість, представник відповідача просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши наявні докази у справі, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі з огляду на наступне: Як свідчить з матеріалів справи, відповідно до ухвали господарського суду Сумської області від 06.10.2008р. порушено справу №6/177-08 про банкрутство ПАТ «Конотопський завод по ремонту дизель-потягів». Процедура санації відкрита 30.03.2009р. Відповідно до ухвали господарського суду Сумської області від 29.11.2010р. по справі №6/177-08 керуючим санацією ПАТ «КЗРДП» призначено арбітражного керуючого Полякова Сергія Миколайовича. Відповідно до статуту Товариства 100% акцій належать державі. Згідно з ч. 2, 5, 6 ст. 2 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні», державний фінансовий контроль реалізується державною контрольно-ревізійною службою через проведення державного фінансового аудита, перевірки державних закупівель та інспектування. Інспектування здійснюється у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті. Порядок проведення державною контрольно-ревізійною службою державного фінансового аудиту та інспектування встановлюється Кабінетом Міністрів України. З матеріалів справи свідчить, що Державною фінансовою інспекцію у Сумській області, на виконання пункту 1.2.3.1. Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції в Сумській області на І квартал 2013 року позивачем було проведено ревізію фінансово-господарської діяльності ПАТ «Конотопський завод по ремонту дизель-потягів» за період з 01.01.2010р. по 28.02.2013р. За наслідками ревізії позивачем було складено Акт від 11.06.2013р. №05-08/21 (а.с.63-92). Як вбачається з Акту ревізії, перевіряючи ми було встановлено порушення бюджетно-фінансової дисципліни. На підставі п. 7 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.1993 № 2939-ХП, керуючому санацією ПАТ «КЗРДП» пред'явлено вимогу від 26.06.2013р. №18-05-14-14/4709 «Про усунення виявлених ревізією порушень чинного законодавства», зі зворотнім терміном інформування, про усунення виявлених ревізією порушень, в строк до 26.07.2013 року. Зокрема, пунктом 2 листа-вимоги ДФІ Сумської області від 26.06.2013р. від відповідача - ПАТ «Конотопський завод по ремонту дизель- потягів» вимагалося: - стягнути з ТОВ «Конотопський завод по ремонту дизель- потягів» збитків від пошкодження (розукомплектування) матеріальних цінностей, що належать ПАТ «КЗРДП» на загальну суму 125251,00 грн, відповідно до Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996р. №116, із змінами; - залишок коштів після відшкодування збитків, завданих Товариству, з урахуванням фактичних витрат товариства на відновлення пошкоджених або придбання нових матеріальних цінностей та вартості робіт з їх відновлення, перерахувати до державного бюджету. Пунктом 3 листа-вимоги відповідача було зобов'язано - переукласти договір від 02.07.2007 № 9 на умовах оренди майна; - відобразити в обліку дебіторську заборгованість за ТОВ «Конотопський завод по ремонту дизель-потягів» за передане у користування майно в сумі 270 000 гривень; - стягнути з ТОВ «Конотопський завод по ремонту дизель потягів» несплачені кошти в сумі 225000,00 грн за користування майном за період з 01.01.2010р. по 30.04.2011р.; - в іншому випадку стягнути з осіб, винних у недоотриманні плати за користування майном, шкоду сумі 225000,00 грн. у порядку та розмірі, встановленому ст.ст. 130-136 Кодексу законів про працю України. Пунктом 4 листа-вимоги відповідача було зобов'язано стягнути з осіб, винних у непроведенні претензійно-позовної роботи до ВАТ «Спартак», шкоду в сумі 40700 грн. у порядку та розмірі встановленому ст. ст. 130-136 Кодексу законів про працю України. Пунктом 5 листа-вимоги відповідача було зобов'язано стягнути з ТОВ «Конотопський завод по ремонту дизель потягів» коштів за недоотриману орендну плату в сумі 6695,56 грн; - в іншому випадку стягнути з осіб, винних у недоотриманні орендної плати, шкоду в сумі 6695,56 грн у порядку та розмірі встановленому ст. ст. 130- 136 Кодексу законів про працю України. Судом було розглянуто правомірність кожного з вищезазначених пунктів листа-вимоги. Дослідивши відповідні обставини справи, суд дійшов наступних висновків: 1) Так, щодо пункту 2 листа-вимоги, судом було встановлено наступне: Як свідчить з Акту ревізії, в ході проведення перевірки стану збереження державного майна, використання оборотних та необоротних активів (аркуш Акту 33-34, а.с.79, І-й том) ревізорами було встановлено недотримання Товариством періодичності та порядку проведення інвентаризації у 2011-2012 роках. Так, вибірковим способом в ході перевірки було встановлено, що річні інвентаризації проведені на підставі наказів по ПАТ «КЗРДП» від 01.10.20010р. №10/а, від 07.09.2011р. №21 «Про проведення річної інвентаризації» та від 22.10.2012р. №14а. Однак, при проведенні щорічної інвентаризації у 2010 - 2012 роках не були охоплені матеріальні цінності, що перебували на зберіганні у ТОВ «КЗРДП», які були передані останньому згідно Договору зберігання від 02.07.2007р. №9. Так, між ПАТ «КЗРДП» та ТОВ «Конотопський завод по ремонту дизель-потягів» укладено договір зберігання від 02.07.2007 № 9. Відповідно до предмету зазначеного договору ПАТ «КЗРДП» (далі - Поклажодавець) передає, а ТОВ «Конотопський завод по ремонту дизель-потягів» (далі - Зберігач) приймає та зобов'язується зберігати матеріальні цінності у відповідності із переліком, який є невід'ємною частиною договору (а.с.204, І-й том). Зазначене порушення було допущено арбітражним керуючим Поляковим С.М., який відповідно до п.2 Інструкції по інвентаризації основних засобів та нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів і документів та розрахунків, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 11.08.1994р. №69, зі змінами, несе відповідальність за організацію інвентаризації. На запит ДФІ від 24.05.2013р. №27 ПАТ «КЗРДП» 29.05.2013р. було надано акти технічного стану обладнання яке обліковується на балансі ПАТ «КЗРДП», однак, зазначені акти не були підписані гол.бухгалтером Погребною В.П. як члена комісії, та не визначена дата. Станом на яку зазначені акти огляду складені. Інвентаризаційні описи на обладнання, що знаходилось на зберігання у ТОВ «КЗРДП» згідно Договору зберігання від 02.07.2007р. №9 також не складались. Внаслідок чого, позивач дійшов висновку про недотримання відповідачем підп..»б», пункту 11.8 Інструкції по інвентаризації. Натомість, арбітражний керуючий стверджував, що інвентаризація основних засобів, що знаходилось на зберіганні у ТОВ здійснювалось. При цьому, проінвентаризовано було усе майно, у тому числі і те, що було розукомплектовано і те, що знаходилось у незадовільному стані. Однак, вищезазначене спростовується тим, що в ході проведення ревізії, перевіряючи ми було досліджено протоколи за проведеними щорічними інвентаризаціями у 2010 - 2012 роках. За результатами аналізу протоколів виявлено, що висновки про встановлення в ході інвентаризації фактів розукомплектування, пошкодження, псування товарно-матеріальних цінностей, переданих на зберігання до ТОВ «КЗРДП» відсутні. З урахуванням вищевикладеного перевіряючи дійшли висновку про не забезпечення якісного проведення інвентаризації матеріальних цінностей у 2010-2012 роках керуючим санацією ПАТ «КЗРДП» Поляковим С.М. в частині незабезпечення належного контролю за майном ПАТ «КЗРДП». Відповідно до ч. 1 п. 6 ст. 17 (в редакції 2010-2012 років), ч. 1 п. 6 ст. 28 (в редакції 2013 року) Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14.05.1992 № 2343-ХІІ, із змінами, арбітражний керуючий зобов'язаний прийняти до господарського відання майно боржника та організувати проведення його інвентаризації. В ході проведення інвентаризації при огляді основних засобів, що знаходяться на балансі ПАТ «КЗРДП», було встановлено, що майно, яке згідно переліку до Договору зберігання №9 від 02.07.2007р. було передано ТОВ «КЗРДП», перебуває у неробочому стані, на деяких машинах та механізмах відсутні інвентарні номери, частина обладнання візуально непридатна до використання, знаходиться частково у розібраному стані. Про вищезазначені факти було складено Акт обстеження обладнання від 14.03.2013р. Для дослідження питань відповідності наявного обладнання технічній документації, його стану на предмет придатності до використання та комплектності обладнання, ДФІ в Сумській області було направлено звернення до Управління СБУ у Сумській області від 02.04.2013р. щодо сприяння у залученні до проведення ревізії спеціаліста Державного підприємства «Сумський експертно-технічний центр» з відповідною освітою та кваліфікацією. Як свідчить з Акту ревізії, в ході інвентаризації основних засобів ПАТ «КЗРДП» із залученням експерта технічного ДП «Сумський експертно-технічний центр» було виявлено, що частина обладнання яке знаходиться на зберіганні у ТОВ «КЗРДП» знаходиться у неробочому стані, розукомплектоване та розібране, не підлягає відновленню, про що свідчить висновок експерта-технічного з промислової безпеки ДП «Сумський експертно-технічний центр». З метою визначення суми збитків від псування обладнання, керуючому санації було направлено запит від 17.04.2013р. №19 щодо забезпечення проведення незалежної оцінки матеріальних цінностей з метою визначення розміру завданих ПАТ «КЗРДП» збитків у відповідності до вимог постанови КМУ від 07.12.2011р. №1253. На виконання вищезазначеного запиту, ПАТ «КЗРДП» в особі керуючого санацією Полякова С.М., було укладено договір про здійснення послуг з оцінки майна від 29.04.2013р. №103-13 з ТОВ «Оціночна фірма «Юніт». Відповідно до вищезазначеного Договору ТОФ «Юніт» було складено висновок про вартість майна. Відповідно до звіту, збитки, завдані майну ПАТ «КЗРДП» становлять 125251,00 грн. З урахуванням вищевикладеного, суд погоджується з висновком позивача, щдо незабезпечення ТОВ «КЗРДП» та керуючим санацією Поляковим С.М. збереження майна протягом строку дії договору від 02.07.2007 № 9, внаслідок чого недотримано вимог ч.1 ст. 629 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 № 435-IV, із змінами, п. 2.1 договору від 02.07.2007 № 9 та ч. 1 п. 6 ст. 17 (в редакції 2010-2012 років), ч. 1 п. 6 ст. 28 (в редакції 2013 року) Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом від 14.05.1992 № 2343-ХІІ, із змінами, чим нанесено збитків ПАТ «КЗРДП» на загальну суму 125251,00 грн. Таким чином, вимога, яка викладена ДФІ у Сумській області у пункті 2 листа-вимоги від 26.06.2013р. щодо: - «стягнення з ТОВ «Конотопський завод по ремонту дизель- потягів» збитків від пошкодження (розукомплектування) матеріальних цінностей, що належать ПАТ «КЗРДП» на загальну суму 125251,00 грн, відповідно до Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996р. №116, із змінами; - перерахування залишку коштів після відшкодування збитків, завданих Товариству, з урахуванням фактичних витрат товариства на відновлення пошкоджених або придбання нових матеріальних цінностей та вартості робіт з їх відновлення, до державного бюджету», є правомірними, обґрунтованими і , відповідно, належать до виконання, як законні вимоги контролюючого органу. Слід зазначити, що заперечуючи проти позову відповідач зазначав, що проведена оцінка майна згідно якої визначено суму збитків не може бути покладена у основу заявленої позивачем вимоги, оскільки як вважає відповідач, сама оцінка містить недостовірні та неточні дані. Але судом заперечення відповідача не приймаються з наступних підстав: - по перше, порушення, які було встановлено в ході ревізії повністю підтверджуються матеріалами справи, при цьому, і сам відповідач у письмовому запереченні погоджується з тим, що майно, яке було передано на зберігання до ТОВ «КЗРДП» в основній більшості мало незадовільний стан; - по друге, позивачем було дотримано процедуру оцінки майна, яка визначена ЗУ України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Дана процедура була здійснена відповідною юридичною особою за наявності сертифікату оціночної діяльності всід 13.05.2011р. (а.с.191), згідно Договору, що укладався безпосередньо керуючим санацією з ТОВ «Оціночна фірма «Юніт». У суду немає жодних підстав піддавати сумніву Акт оцінки зменшення вартості активів (а.с.192, І-й том), який підписаний у т.ч. і арб.керуючим Поляковим С.М.. У суду, також відсутні підстави вважати сумнівними висновки викладені оціночною фірмою у відповідному висновку (а.с.191, І-й том); - по-третє, відповідач , а ні в судовому засіданні, а ні у письмовому запереченні не зазначає та не вказує які саме «недостовірні та неточні дані» містить висновок оціночної фірми. Крім цього, суд вважає за доцільне взяти до уваги лист арб.керуючого Полякова С.М. до ДФІ у Сумській області від 19.07.2013р. (а.с.229-230, І-й том) в якому Поляков С.М. повідомляє позивача про направлення претензії до ТОВ «КЗРДП» щодо сплати коштів в сумі 125251 грн. Таким чином, заперечення відповідача судом не приймаються, оскільки вони не спростовуються правомірність позиції позивача у даній частині позовних вимог. 2) Щодо пункту 3 листа-вимоги, судом було встановлено наступне: Як вже зазначалося вище, в ході проведення ревізії було встановлено , що між ПАТ «КЗРДП» та ТОВ «КЗРДП» було укладено договір зберігання від 02.07.2007 № 9. До вищезазначеного договору зберігання від 02.07.2007р. № 9 були внесені зміни додатковою угодою від 01.03.2009, а саме пункт 1.3 викладено в наступній редакції: - «Зберігач щомісячно сплачує Поклажодавцеві плату за користування майном, яке знаходиться на зберіганні, в сумі 45 000,00 грн в т.ч. ПДВ». Таким чином, додатковою угодою від 01.03.2009р. фактично змінено предмет договору зберігання, який фактично набув ознак договору оренди. При цьому, керівництвом ПАТ «КЗРДП» не був розірваний договір зберігання від 02.07.2007р. № 9 та не укладений договір оренди майна. Аналогічні додаткові угоди ПАТ «КЗРДП» укладено на 2010-2013 роки. Проте, за період з 01.01.2011р. по 30.04.2011р. ТОВ «Конотопський завод по ремонту дизель-потягів» не сплачував плату за користування майном ПАТ «КЗРДП», передбачену п. 3 додаткової угоди від 04.01.2011р. № 6 в сумі 67,5 тис. Грн. в місяць. Актів прийому-передачі або інших документів, що підтверджують повернення майна на період з 01.01.2011р. по 30.04.2011р. Зберігачем Поклажодавцеві до ревізії та в ході проведення зустрічної звірки у ТОВ «Конотопський завод по ремонту дизель-потягів» не надано. Таким чином, за період з 01.01.2011р. по 30.04.2011р., без укладання договору оренди майна, ПАТ «КЗРДП» передано ТОВ «Конотопський завод по ремонту дизель-потягів» майно на безоплатній основі, чим порушено п. 4 Положення (Стандарт) бухгалтерського обліку 14 «Оренда», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.07.2000 №181, із змінами, ст. 762 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 № 435-1V, із змінами, ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України від 16.01.2003 № 436-ІV, із змінами, що призвело до недоотримання ПАТ «КЗРДП» плати за користування майном на загальну суму 270 000 тис. гривень. Внаслідок допущених порушень ПАТ «КЗРДП» завдано матеріальної шкоди (збитків) на суму 270,0 тис. гривень. Порушення щодо не розірвання договору зберігання та укладання договору оренди із ТОВ «Конотопський завод по ремонту дизель потягів» допущено керуючими санацією Коробкою П.С. (за період з 01.01.2010 по 29.11.2010) та Поляковим С.М. (за період з 01.12.2010 по 28.02.2013), які відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом від 14.05.1992 № 2343-ХІІ, із змінами, виконують повноваження органів управління Товариства (ч.2 п.4 ст. 17 Закону - в редакції 2010-2012; ч.З п.4 ст. 28 Закону - в редакції 2013 року), розпоряджаються майном боржника (ч.І п.5 ст. 17 Закону - в редакції 2010-2012; ч.2 п.5 ст. 28 Закону - в редакції 2013) та зобов'язані прийняти у господарське відання майно боржника (ч. 1 п. 6 ст. 17 Закону - в редакції 2010-2012; ч. 1 п. 6 ст. 28 Закону - в редакції 2013). Крім того, враховуючи, що до керуючого санації переходить повноваження органів управління Товариства та п. 8.122.4 Статуту Товариства, керуючий санацією проводить переговори та вчиняє правочини (укладає договори, угоди тощо) від імені Товариства. Порушення виявлено шляхом перевірки даних бухгалтерського обліку в частині розрахунків з ТОВ «Конотопський завод по ремонту дизель-потягів», первинних банківських документів (виписок банку, платіжних доручень), рахунків, актів виконаних послуг, договору зберігання від 02.07.2007 № 9 та додаткових угод до нього. З урахуванням викладеного, суд погоджується з висновками відповідача стосовно того, що внаслідок внесення змін до предмету договору зберігання від 02.07.2007р. № 9 в частині визначення фіксованого платежу за користування майном, не укладання договору оренди майна, ПАТ «КЗРДП» фактично за період з 01.01.2011р. по 30.04.2011р., без укладання договору оренди майна, передано ТОВ «Конотопський завод по ремонту дизель-потягів» майно на безоплатній основі, чим порушено п. 4 Положення (Стандарта) бухгалтерського обліку 14 «Оренда», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.07.2000 № 181, із змінами, ст. 762 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 № 435-IV, із змінами, ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України від 16.01.2003 № 436-IV, із змінами, що призвело до недоотримання ПАТ «КЗРДП» плати за користування майном за вищезазначений період на загальну суму 270 000,00 гривень. Отже, вимога ДФІ в Сумській області, які відображена у пункті 3 листа-вимоги від 26.06.2013р. щодо зобов'язання переукладення договору від 02.07.2007 № 9 на умовах оренди майна, щодо відображення в обліку дебіторську заборгованість за ТОВ «Конотопський завод по ремонту дизель-потягів» за передане у користування майно в сумі 270 000 грн. є правомірною та оьгрунтованою. Крім цього, з матеріалів справи свідчить, що ПАТ «КЗРДП» на виконання пункту 3 листа-вимоги від 26.06.2013р. було направлено до ТОВ «Конотопський завод по ремонту дизель-потягів» лист-претензію від 08.07.2013р. № 42 (а.с.240-242, І-й том) з вимогою сплатити на користь ПАТ «КЗРДП» 270000,00 грн. На час звернення до суду, у позивача була наявна інформація, що від ТОВ «Конотопський завод по ремонту дизель потягів» надійшло коштів на загальну суму 45000,00 грн. Таким чином, у позовній заяві, позивач просив зобов?язати відповідача стягнути з ТОВ «Конотопський завод по ремонту дизель потягів» несплачені кошти в сумі 225000,00 грн. (замість 270000грн.) за користування майном за період з 01.01.2010р. по 30.04.2011р. Будь-яких ґрунтовних заперечень, які б свідчили про неправомірність вимог ДФІ викладених в пункті 3 листа-вимоги, відповідачем до суду не надано. Представник відповідача лише зазначив, що публічному акціонерному товариству «Конотопський завод по ремонту дизель-потягів» вже частково здійснено відшкодування ТОВ «КЗРДП» збитків на суму 45000 грн. Беручи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо зобов'язання відповідача виконати пункт 3 листа-вимоги від 26.06.2013р. є правомірними, обґрунтованими і , відповідно, належать до виконання, як законні вимоги контролюючого органу. 3) Щодо пункту 4 листа-вимоги, судом було встановлено наступне: Як свідчить з Акту перевірки, в ході ревізії було встановлено, що внаслідок неподання до господарського суду Сумської області ПАТ «КЗРДП» вимог щодо погашення заборгованності ВАТ «Спартак», в недотримання п.1 ст. 14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14.05.1992 № 2343-ХІІ, із змінами (в редакції 2010-2012 років), п. 12 ст. 111 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 № 435-IV, із змінами, Товариством фактично втрачено боржника у зобов'язанні, що призвело до списання дебіторської заборгованості без проведення претензійно-позовної роботи в грудні 2010 на суму 40700,00 грн. Так, згідно даних бухгалтерського обліку Товариства станом на 01.01.2010р. та на 01.11.2010 по субрахунку 35.2 «Поточні фінансові інвестиції» обліковувались інвестицій на загальну суму 40700,00 гривень. Згідно наданого до ревізії сертифікату іменних акцій Серії ABC № 830719 ПАТ «КЗРДП» є власником іменних акцій Відкритого акціонерного товариства «Спартак» (далі ВАТ «Спартак»), статутний фонд якого складає 41000000,00 грн, в кількості 407 штук на загальну номінальну вартість 40700,00 гривень. Згідно даних бухгалтерського обліку Товариства в грудні 2010 року проведено ведено списання дебіторської заборгованості, що обліковувалась за ВАТ «Спартак» на загальну суму 40700,0 грн. До ревізії надано Ухвалу господарського суду Сумської області від 26.02.2009 по справі про банкрутство ВАТ «Спартак» № 8/26-08, відповідно до якої затверджено реєстр вимог кредиторів, серед яких вимоги ПАТ «КЗРДП» відсутні. В ході ревізії, з метою дослідження питання проведення претензійно-позовної роботи ПАТ «КЗРДП» до ВАТ «Спартак», до господарського суду Сумської області направлено лист від 17.04.2013 № 18-05-17-17/3018 щодо надання інформації про звернення ПАТ «КЗРДП» до суду із вимогами до ВАТ «Спартак» з моменту введення процедури розпорядження майном, інформацію про стан ВАТ «Спартак» у справі про банкрутство на даний час. Від господарського суду Сумської області надійшов лист від 22.04.2013 № 8/26-08/4437, в якому повідомлено, що ПАТ «КЗРДП» з грошовими вимогами до боржника в межах справи №8/26-08 про банкрутство ВАТ «Спартак» не звертався. Згідно Ухвали господарського суду Сумської області від 26.01.2008 по справі № 8/26-08 ВАТ «Спартак» у газеті «Голос України» від 13.09.2008 № 174 опубліковано оголошення про порушення судом провадження у справі про банкрутство боржника. Відповідно ж до Ухвали господарського суду Сумської області від 26.02.2009р. по справі № 8/26-08 судом затверджений реєстр вимог кредиторів. Серед вимог кредиторів, які затверджені судом та вимог, що судом відхилені, відсутні вимоги ПАТ «КЗРДП». Слід зауважити, що п.1 ст. 14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14.05.1992 № 2343-ХІІ, із змінами (в редакції 2010-2012 років), передбачено, що конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують. Як зазначалося вище, Товариством будь-яких вимог до суду на направлялось. Крім того, відповідно до Постанови господарського суду Сумської області від 22.02.2010 по справі № 8/26-08 вирішено припинити процедуру санації боржника ВАТ «Спартак» та відкрити ліквідаційну процедуру. Відповідно до п. 12 ст. 111 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 № 435-IV, із змінами, майно юридичної особи, що залишилося після задоволення вимог кредиторів, передається учасникам юридичної особи. Як зазначалося вище, ПАТ «КЗРДП» є власником акцій на суму 40700,00 грн. у статуному фонді ВАТ «Спартак», який складає 41000000,00 гривень. Проте п. 2 ст. 14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14.05.1992 № 2343-ХІІ, із змінами (в редакції 2010-2012 років), визначено, що вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не розглядаються та вважаються погашеними. Враховуючи вищевикладене, внаслідок неподання до господарського суду Сумської області ПАТ «КЗРДП» вимог щодо погашення заборгованності, в недотримання п.1 ст. 14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14.05.1992 № 2343-ХІІ, із змінами (в редакції 2010-2012 років), п. 12 ст. 111 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 № 435-1V, із змінами, Товариством фактично втрачено боржника у зобов'язанні, що призвело до списання дебіторської заборгованості без проведення претензійно-позовної роботи в грудні 2010 на суму 40700,00 гривень. Порушення щодо не проведення претензійно-позовної роботи допущено головою правління Товариства [PERSON] (станом на 01.01.2010 звільнений з посади), яким не забезпечено та не організовано своєчасне проведення претензійно-позовної роботи Товариства. Операцію щодо списання дебіторської заборгованості по бухгалтерському обліку Товариства відображено у журнал і-ордері по субрахунку 35.2 «Поточні фінансові інвестиції» за грудень 2010 за кредитом субрахунку 35.2 «Поточні фінансові інвестиції» та дебетом субрахунку 96.1 «Втрати від інвестицій в асоційовані підприємства». Вказане порушення призвело до заниження показника рядка 220 «Поточні фінансові інвестиції» форми № 1 «Баланс» та завищення показника рядка 130 «Інші операційні витрати» форми звітності «Звіт про фінансові результати» за 2010 рік на загальну суму 40,7 тис. грн, чим порушено п. 1 ст. З Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV, із змінами, п. 10 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 2 «Баланс», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.03.1999 № 87 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21.06.1999 за№ 3696/3689. Внаслідок допущених порушень, Товариству нанесено матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 40700,00 гривень. При цьому, як свідчить з матеріалів справи, листом арб.керуючого Полякова С.М. до ДФІ у Сумській області від 19.07.2013р. (а.с.229-230, І-й том) фактично визнано дане порушення. На виконання пункту 4 листа-вимоги , відповідачем до [PERSON] (особа, якою було допущено порушення - колишній голова правління ПАТ «КЗРДП») направлено лист-претензію від 08.07.2013 № 43 з вимогою сплатити на користь ПАТ «КЗРД» 40700,00 гривень. Однак, доказів повного виконання пункту 4 листа-вимоги ДФІ від 26.06.2013р. або ж будь-яких ґрунтовних заперечень проти позову відповідач не надав, тому, вимоги ДФІ в Сумській області щодо зобов'язання відповідача стягнути з осіб, винних у непроведенні претензійно-позовної роботи до ВАТ «Спартак», шкоду в сумі 40700 грн. у порядку та розмірі встановленому ст. ст. 130-136 Кодексу законів про працю України, є правомірними, обґрунтованими і , відповідно, належать до виконання, як законні вимоги контролюючого органу. 4) Щодо пункту 5 листа-вимоги, судом було встановлено наступне: Як свідчить з Акту перевірки, в ході ревізії було встановлено порушення ч. 1 ст. 629, 762 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 № 435-1V, із змінами, п. 2.2 договору оренди майна від 01.11.2008 № 33/ю. Відповідачем - ПАТ «КЗРДП» за період 01.01.2010р. по 28.02.2013р. недоотримано орендної плати за передане у користування ТОВ «Конотопський завод по ремонту дизель-потягів» майно на суму 6695,56 грн, внаслідок не проведення в повному обсязі індексації орендної плати. За отриманою інформацією від ПАТ «КЗРД» листом від 25.07.2013 № 97 до [PERSON] дебіторськй заборгованість на суму 6695,56 грн. відображено по обліку Товариства та до ТОВ «Конотопський завод по ремонту дизель-потягів» направлено лист-претензію від 08.07.2013р. № 42 щодо погашення вищезазначеної заборгованості. Однак, на даний час зазначене порушення не усунуто. Слід зазначити, що у додаткових поясненнях (ІІ том) відповідач посилається на те, що 24.01.2014р. пункт 5 листа-вимоги фактично виконано, кошти у сумі 6695 грн. 56 коп. вже перераховані, а тому просив відмовити позивачу в задоволенні позову. Однак. суд не може прийняти до уваги зазначені аргументи Товариства, оскільки відповідачем на адресу позивача не надсилались будь-які докази сплати коштів, що унеможливило здійснення відповідної перевірки факту виконання пункту 5 листа-вимоги від 26.06.2014р. витяг по рахунку, який надано відповідачем до суду не може достовірно свідчити про факт виконання пункту 5 листа-вимоги, оскільки як вбачається з інформації по рахунку, кошти в сумі 6695грн. 56 коп. було перераховано як «передоплату оренди нерухомого майна у січні 2014 року за дог. №1052 від 01.12.2011р.», тоді як у вимозі ДФІ йдеться про недоотримання орендної плати у сумі 6695,56 грн. по договору оренди майна від 01.11.2008 № 33/ю. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що пункт 5 листа-вимоги ДФІ у Сумській області від 26.06.2013р. щодо зобов'язання відповідача стягнути з ТОВ «Конотопський завод по ремонту дизель потягів» коштів за недоотриману орендну плату в сумі 6695,56 грн; в іншому випадку стягнути з осіб, винних у недоотриманні орендної плати, шкоду в сумі 6695,56 грн у порядку та розмірі встановленому ст. ст. 130- 136 Кодексу законів про працю України, є правомірними, обґрунтованими і, відповідно, належать до виконання, як законні вимоги контролюючого органу. Згідно із статтею 15 Закону №2939-ХІІ вимога є обов'язковою для виконання службовими особами об'єктів, що ревізуються. Відповідно до Порядку розгляду звернень та організації особистого прийому громадян в органах державної контрольно-ревізійної служби, затвердженого наказом Головного контрольно-ревізійного управління України від 28 жовтня 2008 року №383, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 грудня 2008 року за №1242/15933, який визначає процедуру розгляду органами державної контрольно-ревізійної служби в Україні (органи ДКРС) звернень громадян, посадових осіб підприємств, установ, організацій, до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені в органах ДКРС, належать, зокрема, вимоги про усунення порушень, які надсилаються за результатами ревізій. Таким чином, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства є в розумінні частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України рішенням, яке може бути оскаржене в порядку адміністративного судочинства. Як було встановлено в судовому засіданні, відповідачем вимога Державної фінансової інспекції у Сумській області від 26.06.2013р. №18-05-14-14/4709 не оскаржувалася. Відповідно до пункту 10 статті 10 Закону №2939-ХІІ, підпункту 4.3 пункту 4 Положення про державні фінансові інспекції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, підпункту 4.3 пункту 4 Положення про державні фінансові інспекції у районах, містах та міжрайонні, об'єднані в районах та містах державні фінансові інспекції саме державним фінансовим інспекціям в областях надано право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів. Як встановлено судом, законні вимоги фінансової інспекції відповідачем у повному обсязі не виконані, залишився частково не виконаним пункт 3 та не надано доказів виконання пунктів 2, 4 та 5 вимог викладених в листі-вимозі ДФІ від 26.06.2013р. за №18-05-14-14/4709. Згідно з частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Суд враховує, що на момент розгляду справи доказів про виконання в повному обсязі листа-вимоги ДФІ в Сумській області від 26.06.2013р. за №18-05-14-14/4709, а саме викладених в пунктах 2, 3, 4, 5 законних вимог Державної фінансової інспекції відповідачем не надано, в установленому законом порядку дана вимога не оскаржена, а відтак вона не скасована і є чинною. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані, підтверджені належними доказами та підлягають задоволенню.

Результат розгляду: granted