Рішення адміністративного суду від 2014-04-02 00:00:00+03

14 травня 2013 року [PERSON] звернулася до суду з адміністративним позовом до виконавчого комітету Цюрупинської міської ради про визнання дій суб'єкта владних повноважень неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії. В обґрунтування позову зазначено, що починаючи з 2004 року позивач проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Зареєструвалась вона за зазначеною адресою з дозволу користувача зазначеного приміщення - [PERSON], який є її родичем, та з дозволу власника зазначеного житла - виконавчого комітету Цюрупинської міської ради. З 2005 року на ім'я позивача були відкриті особові рахунки в підприємствах, що надають житлово-комунальні послуги, а саме в МКП «Водоканал», КП «Цюрупинськ-сервіс» Цюрупинської міської ради, ТОВ «КОМУНХОЗ», КП «Цюрупинський Водоканал», ТОВ «ВОДОКАНА/1+». За житлово-комунальні послуги позивач сплачує своєчасно та в повному обсязі. Власного житла позивач не має, у зв'язку із чим в 2013 році вона звернулася до виконавчого комітету Цюрупинської міської ради з проханням надати дозвіл на приватизацію жилої кімнати у гуртожитку за адресою: [ADDRESS]. За результатами розгляду звернення позивача було прийнято рішення виконавчого комітету Цюрупинської міської ради № 26 від 13.02.2013 року «Про надання дозволу на приватизацію жилих кімнат, жилих блоків(секцій) у гуртожитку», яким позивачу було відмовлено в надані дозволу на приватизацію зазначеної кімнати у зв'язку з відсутністю ордеру (договору) на жиле приміщення. Вказане рішення, а саме пп. 3.2. є незаконним, тому що позивач, як член сім'ї наймача, користується нарівні з ним правами та обов'язками, а тому вона має право на приватизацію зазначеної кімнати. У зв'язку із цим, позивачка просила суд задовольнити позовні вимоги, визнати пп. 3.2. рішення виконавчого комітету Цюрупинської міської ради № 26 від 13.02.2013 р. «Про надання дозволу на приватизацію жилих кімнат, жилих блоків(секцій) у гуртожитку» незаконним, скасувати його та зобов'язати виконавчий комітет Цюрупинської міської ради прийняти рішення, яким надати дозвіл [PERSON] на приватизацію жилого приміщення жилою площею 30,0 кв.м., розсташоване [ADDRESS]. Постановою Цюрупинського районного суду Херсонської області від 11 липня 2013 року позов задоволено в повному обсязі. Визнано пп. 3.2 рішення виконавчого комітету Цюрупинської міської ради № 26 від 13.02.2013 року «Про надання дозволу на приватизацію жилих кімнат, жилих блоків (секцій) у гуртожитку» незаконним та скасовано його. Зобов'язано виконавчий комітет Цюрупинської міської ради прийняти рішення, яким надати дозвіл [PERSON] на приватизацію жилого приміщення жилою площею 30,0 кв.м, що розташоване за адресою: [ADDRESS]. Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням виконавчий комітет Цюрупинської міської ради подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою в задоволенні позову [PERSON] відмовити. Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї представника позивачки [PERSON], вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків. Судом першої інстанції встановлене наступне. [PERSON] у 2004 році зареєструвалася з дозволу користувача зазначеного приміщення - [PERSON], який є її родичем, та з дозволу власника зазначеного житла - виконавчого комітету Цюрупинської міської ради, за адресою: [ADDRESS]. У 2005 році на ім'я [PERSON] за зазначеною адресою були відкриті особові рахунки в житлово-комунальних підприємствах. У 2013 році позивач звернулася до виконавчого комітету Цюрупинської міської ради з заявою про надання дозволу на приватизацію жилої кімнати у гуртожитку за адресою: [ADDRESS], подавши перелік документів, що був у неї наявний. Проте виконавчий комітет Цюрупинської міської ради своїм рішенням № 26 від 13.02.2013р. «Про надання дозволу на приватизацію жилих кімнат, жилих блоків(секцій) у гуртожитку» відмовив позивачеві в наданні дозволу, зазначивши, що серед документів відсутній ордер про надання жилої площі або договір найму жилої площі у гуртожитку. Дані обставини підтверджуються копією заяви на ім'я міського голови, довідками про відкриття особових рахунків на ім'я позивача в підприємствах, що надають житлово-комунальні послуги, довідкою з ЦФ ХДБТІ, копією рішення виконавчого комітету Цюрупинської міської ради № 26 від 13.02.2013 року та іншими письмовими доказами. Задовольняючи позов [PERSON] суд першої інстанції виходив з наступного, з чим частково погоджується апеляційний суд. Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення реалізації прав мешканців гуртожитків», сфера дії цього Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше п'яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про забезпечення реалізації прав мешканців гуртожитків», громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до закону. Приватизація житлових приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Відповідно до наказу № 396 від 16.12.2009 року «Про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім'ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; довідка про склад сім'ї та займані приміщення; копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових - чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації. Так положення Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Положення ст.ст. 64-65 ЖК Української РСР, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Наймачі жилих приміщень у будинках державного чи громадського житлового фонду можуть за згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з ними, придбати займані ними приміщення у власність на підставах, передбачених чинним законодавством. Суд першої інстанції вірно врахував, що позивач протягом 9 років проживає у кімнаті 8 по [ADDRESS], власного житла вона не має, є членом сім'ї наймача, що надає їй рівні права з наймачем Вона надала відповідачу заяву на приватизацію жилого приміщення у гуртожитку; довідку про склад сім'ї та займані приміщення; копію дозволу на зайняття житлового приміщення; що свідчить про те, що позивач є належним суб'єктом приватизації кімнати в гуртожитку. Колегія суддів відхиляє посилання апеляційної скарги на те, що у позивачки не має ордеру на вселення у спірне житлове приміщення, оскільки з матеріалів справи, а саме а.с.31, вбачається, що при вселенні у кімнату [ADDRESS] основний наймач [PERSON] отримав дозвіл на зайняття житлової площі 13 січня 2000 року. [PERSON] була вселена до зазначеної кімнати як член сім'ї наймача за заявою [PERSON] від 30 березня 2004 року (а.с. 16). Згідно довідки Міського комунального підприємства від 21 квітня 2004 року № 107 вбачається, що позивачка була прописана одна у спірній кімнаті з 21 квітня 2004 року згідно рішення міськвиконкому. Таким чином позивачка набула законне право на проживання у кімнату [ADDRESS]. Разом з тим Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення реалізації прав мешканців гуртожитків», сфера дії цього Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше п'яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них. Позивачка, як суб'єкт приватизації, відповідає усім вищезазначеним вимогам. Таким чином колегія суддів погоджується з тим, що пп. 3.2 рішення виконавчого комітету Цюрупинської міської ради №26 від 13.02.2013 року «Про надання дозволу на приватизацію жилих кімнат, жилих блоків (секцій) у гуртожитку», яким [PERSON] відмовлено у наданні дозволу на приватизацію кімнати в гуртожитку, є незаконним та підлягає скасуванню. Водночас колегія суддів не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині зобов'язання виконавчого комітету прийняти рішення, яким надати дозвіл позивачці на приватизацію житлового приміщення, оскільки згідно ч. 6 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради. Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що за своєю правовою природою рішення суду не може зобов'язати колективний орган місцевого самоврядування прийняти певне рішення. За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що вимога позивачки про зобов'язання відповідача прийняти рішення про надання дозволу на приватизацію житлового приміщення є необгрунтованою. Отже, позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання. Враховуючи зазначене судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, але допустив порушення норм матеріального права при вирішенні справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи частково спростовують правильність висновків суду. Відтак, апеляційна скарга виконавчого комітету Цюрупинської міської ради підлягає частковому задоволенню.

Результат розгляду: partial