Рішення адміністративного суду від 2014-01-16 00:00:00+02

Фізична особа-підприємець [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Сумській області (далі - відповідач), в якому просить визнати недійсною податкову консультацію Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Сумській області від 18.07.2013 № 273/п/18-28-17-02-0213. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач листом від 18.07.2013 № 273/п/18-28-17-02-0213 надав ФОП [PERSON] податкову консультацію. В оскаржуваній консультації зокрема зазначено, що відповідно до пп. 291.5.3 п. 291.5 статті 291 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-ІV зі змінами та доповненнями не можуть бути платниками єдиного податку ФОП, які надають в оренду земельні ділянки, загальна площа яких перевищує 0,2 гектара, житлові приміщення та/або їх частини, загальна площа яких перевищує 100 квадратних метрів, нежитлові приміщення (споруди, будівлі), та/або їх частини, загальна площа яких перевищує 300 кв.м. Відповідач також надає висновок про те, що право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), яке виникає на підставі договору, відмінне від права власності, проте, за своєю природою подібне до права оренди. На думку позивача, вказана податкова консультація суперечить нормам та змісту податкового законодавства, оскільки чинне законодавство розмежовує поняття договору оренди землі та суперфіцію. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позову, у письмовому запереченні зазначив, що лист ГУ Міндоходів у Сумській області від 18.07.2013 № 273/п/18-28-17-02-0213 не є податковою консультацією. Вказаним листом повідомлено ФОП [PERSON] про те, що надати індивідуальну податкову консультацію відповідач може лише після аналізу конкретного договору суперфіцію, оскільки за результатами розгляду звернення ФОП [PERSON] від 27.06.2013 № 9 у ГУ Міндоходів у Сумській області виявилось недостатньо інформації для надання позивачу податкової консультації індивідуального характеру. Враховуючи зазначене, представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх скупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом першої інстанції встановлено, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується випискою з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 8). 27.06.2013 позивач звернувся до відповідача з листом № 9, в якому просить надати роз'яснення з наступного питання: чи може фізична особа-підприємець, перебуваючи платником єдиного податку третьої групи за ставкою 5%, укладати договори суперфіцію щодо земельної ділянки площею понад 0,2 гектара (а.с. 17). Листом від 18.07.2013 № 273/п/18-28-17-02-0213 ГУ Міндоходів у Сумській області надано відповідь, в якій, зокрема, зазначено наступне: "Відповідно до підпункту 291.5.3 пункту 291.5 статті 291 ПКУ фізичні особи-підприємці, які надають в оренду земельні ділянки, загальна площа яких перевищує 0,2 гектара, житлові приміщення, загальна площа яких перевищує 100 квадратних метрів, нежитлові приміщення (споруди, будівлі) та/або їх частини, загальна площа яких перевищує 300 квадратних метрів, не можуть бути платниками єдиного податку. Земельним та Цивільним Кодексами України передбачено право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), яке виникає на підставі договору, відмінне від права власності, проте, за своєю природою подібного до права оренди. Враховуючи вищевикладене, Головне Управління Міндоходів у Сумській області може надати індивідуальну податкову консультацію з питань застосування норм податкового законодавства лише після аналізу конкретного договору суперфіцію на предмет відмінності його умов від умов договору оренди земельної ділянки." (а.с. 9). Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного. Підпунктом 14.1.172 ст.14 Податкового кодексу України визначено, що податкова консультація - допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган. Статтями 52, 53 Податкового кодексу України передбачені порядок надання та наслідки застосування податкових консультацій. Відповідно із вищезазначеними нормами: - за зверненням платників податків контролюючі органи безоплатно надають консультації з питань практичного застосування окремих норм податкового законодавства; - податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію; - за вибором платника податків консультація надається в усній або письмовій формі; - консультації надаються органом державної податкової служби, в якому платник податків перебуває на обліку; - контролюючі органи мають право надавати консультації виключно з тих питань, що належать до їх повноважень; - не може бути притягнуто до відповідальності платника податків, який діяв відповідно до податкової консультації, наданої у письмовій формі, зокрема на підставі того, що у майбутньому така податкова консультація була змінена або скасована; - платник податків може оскаржити до суду як правовий акт індивідуальної дії податкову консультацію контролюючого органу, викладену в письмовій формі, яка, на думку такого платника податків, суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору; - визнання судом такої податкової консультації недійсною є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду. Відповідно до пункту 53.3 статті 53 Податкового кодексу України, платник податків може оскаржити до суду як правовий акт індивідуальної дії податкову консультацію контролюючого органу, викладену в письмовій або електронній формі, яка, на думку такого платника податків, суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору. Визнання судом такої податкової консультації недійсною є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду. З матеріалів справи та пояснень представників сторін судом встановлено, що позивач із проханням надати саме податкову консультацію до відповідача не звертався. Разом із цим, лист відповідача від 18.07.2013 № 273/п/18-28-17-02-0213 не є податковою консультацією у розумінні положень Податкового кодексу України. Натомість, у даному листі міститься зауваження щодо можливості надання відповідачем індивідуальної податкової консультації з питань застосування норм податкового законодавства лише після аналізу конкретного договору суперфіцію на предмет відмінності його умов від умов договору оренди земельної ділянки. Окрім того, необхідною ознакою податкової консультації як предмета оспорювання в судовому порядку є її відповідність визначенню рішення (акта) суб'єкта владних повноважень в розумінні КАС України, зокрема, породження юридичних наслідків для кола суб'єктів, яким це рішення адресовано. Оскаржуваний лист від 18.07.2013 № 273/п/18-28-17-02-0213, не підпадає під предмет адміністративного позову, адже кваліфікуючою ознакою змісту такого, відповідно до положень статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України, є юридична значущість для особи рішення суб'єкта владних повноважень, тобто безпосередня залежність виникнення, зміни чи припинення прав та обов'язків особи від такого рішення. У даному випадку, лист не має наведеної ознаки, оскільки не носить обов'язкового характеру, не породжує для позивача жодних правових наслідків та не порушує його прав, свобод і інтересів. Таким чином, суд вважає, що жодних управлінських висновків оскаржуваний лист не містить, вчинити будь-які обов'язкові дії позивачу він не приписує, та відповідно не порушує права, свободи та інтереси осіб у сфері публічно-правових відносин. З урахуванням встановлених обставин у справі суд вважає, у задоволенні позовних вимог позивача необхідно відмовити.

Результат розгляду: denied