Рішення адміністративного суду від 2014-02-03 00:00:00+02

Постановою Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 27.11.13 задоволено частково адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія" до Євпаторійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в АР Крим про визнання рішень недійсними. Визнано недійсним податкове повідомлення - рішення Євпаторійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в АР Крим від 18.09.2013 року №0002682202. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія" судові витрати в розмірі 259 гривень. Не погодившись з даною постановою суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 27.11.13 та відмовити в частині задоволення позову. Сторони у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з участю юриста та директора ТОВ "Мрія" у іншому судовому засіданні, також від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з не можливістю забезпечити явку представника через несприятливі погодні умови. Колегія суддів відмовляє у задоволенні клопотань на підставі ч.4 ст.196 КАС України. Чинне законодавство не обмежує коло представників осіб, які беруть участь у справі, при апеляційному розгляді адміністративної справи. Крім того, згідно з частиною четвертою статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи. При викладених обставинах, враховуючи те, що сторони викликалися в судове засідання, але в суд не з'явилися, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності їх представників. Відповідно статті 197 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. На підставі та за правилами статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, а також неповно з'ясовані обставини, що мають істотне значення для справи. Товариство з обмеженою відповідальністю "Мрія" звернулось до Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим з адміністративним позовом до Євпаторійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в АР Крим про визнання рішень недійсними. Посадовими особами Євпаторійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в АР Крим на підставі наказу Головного управління Міндоходів в АР Крим від 13.08.2013 року №378 «Про призначення та проведення фактичної перевірки ТОВ «Мрія» з 12.08.2013 року тривалістю 10 діб, направлення від 13.08.2013 року №1537 на ім'я головного державного ревізора - інспектора - Сорокіна В.В., направлення від 13.08.2013 року №1536 на ім'я головного державного ревізора - інспектора - Моніч О.П. проведено фактичну перевірку за місцем господарської діяльності господарських об'єктів (магазин-універмаг), що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Мрія" м. Євпаторія, вул. Фрунзе, 24. За результатами перевірки складено акт від 21.08.2013 №0315/01/01/22/31010417, яким встановлено порушення ст.11 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", п.226.2 ст.226 Податкового кодексу України та п.13 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». На підставі вказаного акту перевірки Євпаторійською ОДПІ ГУ Міндоходів в АР Крим винесено рішення про застосування фінансових санкцій від 18.09.2013 року №0002672202, яким встановлено порушення абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", внаслідок чого до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 8500,00 грн.; податкове повідомлення-рішення від 18.09.2013 року №0002682202, яким встановлено порушення п. 12, 13 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», внаслідок чого до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 25802,65 грн. Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим Кодексом України (далі - ПК України), який набрав чинності з 01.01.2011 року. Відповідно до п.80.1. ст.80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки(п.80.2 ст.80). Згідно до п.81.1 ст. 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки. Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки. Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється. При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення. У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки. Відповідачем не надано підтвердження про вручення копії наказу в магазині-універмазі під розписку платнику податків або його уповноваженому представнику. На вищевказаних направленнях на проведення перевірки здійснено відмітку, що [PERSON] - продавець, з направленням ознайомлена, від отримання копії наказу відмовилася (а.с.85-86). Факт відмови засвідчено в акті відмови від отримання копії наказу та у направленнях на перевірку від 13.08.2013 року (а.с.91). Оскільки у Податковому кодексі у числі осіб, яким вручається копія наказу та направлення на проведення перевірки особи, яка проводить розрахункові операції, доводи позивача щодо відсутності права у продавця продовольчих товарів (касира) отримувати від інспекторів-ревізорів документи та робити в них підпис необґрунтовані. Отже, у випадку відмови продавця (касира) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У даному випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки. Щодо визнання недійсним податкового повідомлення - рішення від 18.09.2013 року №0002682202. В акті перевірки зазначено, що позивачем порушено порядок обліку товарних запасів на складах та за місцем їх реалізації на суму 12900,80 грн. з посиланням на п. 1, 3, 5 ст. 9 «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та зазначається, що накладних, податкових накладних на товарні запаси, які відображені у відомості, до перевірки надано не було. Наказу про призначення [PERSON] на посаду продавця до перевірки також надано не було. Відповідно до п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг). Відповідно до ст.20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» до суб'єктів підприємницької діяльності, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Як вбачається з матеріалів справи, в ході перевірки виявлено товарно-матеріальні цінності-алкогольні напої, які відображено у додатку до акту фактичної перевірки № 000263 від 21.08.2013 року - відомості до акту перевірки позивача, а саме: віскі: «Dewar's Signature» Шотландія, об'єм 0,75 л., кількість - 1 бут., ціна - 2530,00 грн. на суму 2530,00 грн., віскі Jack Daniel's США, об'єм 1 л., кількість - 6 бут., ціна - 448,45 грн. на суму 2690,70 грн., коньяк Hennessy XO, об'єм 0,7 л., кількість - 1 бут., ціна - 2520,60 грн. на суму 2520,60 грн.; віскі Jonnie Walker Black Label, 12 років , об'єм 4,5 л., кількість - 1 бут., ціна - 2348,85 грн. на суму 2348,85 грн., віскі Jameson 12 років, подвійна очистка, об'єм 4,5 л., кількість - 1 бут., ціна - 1787,45 грн. на суму 1787,45 грн., віскі Chivas Regal, 12 років у металевій коробці, об'єм 0,75 л., кількість - 2 бут., ціна - 511,60 грн. на суму 1023,20 грн. Інспектора-ревізори дійшли висновоку, що ці товари не обліковано за місцем їх реалізації, внаслідок того, що до перевірки не надано накладні та податкові накладні на ці товари. Відповідачем не доведено, що під час перевірки податковими ревізорами належним чином витребовувались від ТОВ «Мрія» документи в підтвердження обліку за місцем реалізації переліченої алкогольної продукції на суму 12900,80 грн. Колегія суддів звертає увагу, що до матеріалів справи надано належним чином оформлені видаткові, прибуткові та податкові накладні на вищевказані товари, а саме: видаткові накладні - від 06.08.2013 року №Е-00020410, від 05.06.2013 року №Е-00011777, від 07.08.2013 року №8У003674, від 24.07.2013 року №ЮС000007892, від 06.06.2008 року №262526; податкові накладні - від 06.08.2013 року №2002229, від 05.06.2013 року №2001299, від 07.08.2013 року №84/0008, від 24.07.2013 року №2989, від 06.06.2008 року №262526/3; прибуткові накладні - від 06.08.2013 року №8059, від 05.06.2013 року №5191, від 07.08.2013 року №8126, від 24.07.2013 року №7430, від 06.06.2008 року №5876, від 18.06.2008 року №6396, що спростовує висновки податкового органу про порушення позивачем порядку обліку товарних запасів на складах та за місцем їх реалізації. Згідно до п.85.2.ст. 85 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки. Отже, обов'язок щодо надання посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби документів під час проведення перевірки покладається на платника податків. В ході проведення фактичної перевірки позивача, ведення у порядку, встановленому законодавством обліку товарних запасів за місцем їх реалізації ревізори-інспектори повинні були саме від платника податку отримати необхідні документи, проте а ні керівнику товариства, ні особі, яка була відповідальна за зберігання таких документів не запропоновано надати певні необхідні документи. Відповідно до вимог ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Всупереч вимог ч.2 ст.71 КАС України відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірності прийнятого ним рішення з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин та вимог законодавства. Колегія суддів звертає увагу, що позивач у адміністративному позові зокрема ставив питання про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення Євпаторійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в АР Крим від 18.09.2013 року №0002682202 в частині суми 25801,60грн., але судом першої інстанції вказане повідомлення-рішення визнано недійсним у повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Суд може вийти за межі вимог адміністративного позову у випадках, якщо обраний позивачем спосіб захисту є недостатнім для повного захисту його прав, свобод та інтересів або якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. У зв'язку з викладеним колегія суддів вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 18.09.2013 року №0002682202 в частині суми 25801,60грн., а не визнати його недійсним. Відповідно до ст.201 ч.1 п.1 КАС України, підставами для зміни постанови суду першої інстанції є правильно по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норми матеріального чи процесуального права. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції підлягає зміні по підставах п.1 ч.1 ст.201 КАС України.

Результат розгляду: partial