Рішення адміністративного суду від 2014-02-05 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Міндоходів у Донецькій області про визнання недійсною письмової податкової консультації №6369/10/05-99-11-01-13-8 від 27.12.2013 року. Крім цього позивач просив зобов'язати Головне управління Міндоходів у Донецькій області надати суду звіт про виконання постанови. Позовні вимоги мотивовано незгодою позивача із наданою відповідачем податковою консультацією. Позивач вважає, що твердження відповідача у спірній податковій консультації не ґрунтуються на приписах чинного законодавства. Так, на думку позивача, суперечать нормам чинного законодавства висновки, зроблені відповідачем у спірній податковій консультації про те, що вартість плати за стандартне приєднання електроустановок до електричних мереж є об'єктом оподаткування податком на додану вартість та про те, що операції із стандартного приєднання електроустановок до електричних мереж не підпадають під дію підпункту 197.1.18 пункту 197.1. статті 197 Податкового кодексу України (далі - ПК України) як операції, що звільнені від оподаткування, у зв'язку з тим, що не дотримується така вимога як те, що обов'язковість отримання фізичними і юридичними особами послуг повинна бути встановлена законодавством. Відповідач проти позову заперечував, надав письмові пояснення, відповідно до яких вказав, що спірна податкова консультація ґрунтується на відповідних нормах ПК України та чинного законодавства України. Повно та всебічно дослідивши всі обставини даної справи, вислухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до Міністерства доходів і зборів України із запитом від 09.07.2013 р. про надання письмової податкової консультації з наступних питань: «чи є об'єктом оподаткування податком на додану вартість операції із стандартного приєднання електроустановок споживача (населення) до електромереж?», «чи звільнені від оподаткування податком на додану вартість операції із стандартного приєднання електроустановок споживача - фізичної особи до електричних мереж відповідно до приписів п.197.1.18 Податкового кодексу України?». Позивач отримав від відповідача лист від 09.08.2013р. №2216/10/05-99-11-01-13-8 із податковою консультацією, в якій було зазначено, що визначення плати за приєднання електроустановок до електричних мереж викладені у постанові Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 12.02.2013р. №115 «Про затвердження Методики розрахунку плати за приєднання електроустановок до електричних мереж» та не містяться у переліку функцій, прав та обов'язків органів ДПС, які закріплено у Податковому кодексі. Також, відповідач вказав, що відповідно до пп.197.1.18 п.197.1 ст.197 Податкового кодексу України звільняються від оподаткування операції з постачання державних платних послуг фізичним або юридичним особам органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, а також іншими особами, уповноваженими такими органами або законодавством надавати зазначені послуги, обов'язковість отримання (надання) яких установлюється законодавством, включаючи плату за реєстрацію, видачу ліцензії, сертифікатів у вигляді зборів, державного мита тощо. Таким чином, для застосування норми пп.197.1.18 п.197.1 ст.197 Податкового кодексу України необхідне одночасне виконання таких вимог: послуги повинні надаватися органами виконавчої влади і місцевого самоврядування, а також іншими особами, уповноваженими такими органами або законодавством надавати зазначені послуги; послуги, які надаються, повинні бути платними; обов'язковість отримання фізичними і юридичними особами послуг повинна бути встановлена законодавством; кошти за надані послуги у повному обсязі повинні надходити до бюджету. Відповідачем було вказано, що для більш конкретної відповіді пропонується звернутися до ДПІ за місцем податкової реєстрації з детальним описом обставин справи та наданням усіх наявних копій документів. Не погодившись із вказаною консультацією, позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позов, в якому просив визнати недійсною вищевказану податкову консультацію та зобов'язати відповідача надати нову обґрунтовану письмову консультацію, з урахуванням висновків суду на поставлені у запиті про надання консультації питання. Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 14.10.2013 року у справі № 805/1249/13-а (залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 29.11.2013 року), позовні вимоги задоволено частково. Визнано недійсною податкову консультацію Головного управління Міндоходів у Донецькій області, яка викладена в листі від 09.08.2013р. №2216/10/05-99-11-01-13-8. В іншій частині позовних вимог - відмовлено. Згідно з абз. 2 п. 53.3 ст. 53 ПК України, визнання судом такої податкової консультації недійсною є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду. З врахуванням вказаної норми відповідачем 27.12.13 р. за № 6369/10/05-99-11-01-13-8 було надано позивачу нову податкову консультацію з вищевказаних питань. В новій податковій консультації відповідач зазначив про те, що вартість плати за стандартне приєднання електроустановок до електричних мереж є об'єктом оподаткування податком на додану вартість, а також про те, що операції із стандартного приєднання електроустановок до електричних мереж не підпадають під дію підпункту 197.1.18 пункту 197.1. статті 197 ПК України, як операції, що звільнені від оподаткування та навів обґрунтування такої відповіді. Право позивача звертатись до відповідача із запитом про надання податкової консультації та строки надання консультації відповідачем не є спріними у даній справі. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у даній справі, суд виходить з наступного. Спірні правовідносини щодо надання податкових консультацій, їх оскарження та визнання їх недійсними врегульовано ПК України. Відповідно до пункту 52.1 статті 52 ПК України, за зверненням платників податків контролюючі органи надають безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом. Згідно із пунктом 52.4 статті 52 ПК України, консультації надаються органом державної податкової служби, в якому платник податків перебуває на обліку, або митним органом за місцем митного оформлення товарів, або вищим органом державної податкової служби або вищим митним органом, якому такий орган адміністративно підпорядкований, а також центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері митної справи. Як вже було вказано вище, відповідно до абз. 2 п. 53.3 ст. 53 ПК України, визнання судом податкової консультації недійсною є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду. Суд зазначає, що відповідач виконав вимоги статті 52 ПК України та надав позивачу податкову консультацію, яка містить відповідь на поставлені позивачем запитання. Пункт 53.3 ст. 53 ПК України встановлює, що платник податків може оскаржити до суду як правовий акт індивідуальної дії податкову консультацію контролюючого органу, викладену в письмовій або електронній формі, яка, на думку такого платника податків, суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору. Визнання судом такої податкової консультації недійсною є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду. Відповідно до п. 53.1 ст. 53 ПК України, не може бути притягнуто до відповідальності платника податків, який діяв відповідно до податкової консультації, наданої йому у письмовій або електронній формі, а також узагальнюючої податкової консультації, зокрема, на підставі того, що у майбутньому така податкова консультація або узагальнююча податкова консультація була змінена або скасована. Наведене свідчить, що нормами Податкового кодексу України передбачено право позивача діяти певним чином, отримавши певну податкову консультацію, тобто встановлено право щодо застосування отриманої консультації, проте, не встановлено відповідальності за вчинення дій всупереч отриманій консультації. Суд наголошує на тому, що ПК України не встановлює обов'язку позивача діяти саме таким чином, як це зазначено у податковій консультації. Це означає, що податкова консультація не породжує обов'язків для платників щодо певного застосування норм чинного законодавства. Таким чином, податкова консультація не породжує для позивача настання будь-яких негативних юридичних наслідків у випадку вчинення дій всупереч такій консультації, не є обов'язковою для виконання, не порушує прав, свобод і інтересів позивача у публічно-правових відносинах. Позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дії або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин. Відповідно до пп.14.1.172 п.14.1 ст.14 ПК України, податкова консультація - це допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган. Таким чином, суд вважає, що податкова консультація за своїм змістом не є рішенням суб'єкта владних повноважень, а також не має сили нормативно-правового акту та не створює і не припиняє прав чи обов'язки особи, а є лише думкою уповноваженої особи, що надає консультацію, допомогою контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону. Жодних управлінських висновків оскаржувана податкова консультація не містить, вчинити будь-які обов'язкові дії позивачу вона не приписує, та, відповідно, не порушує права, свободи та інтереси осіб у сфері публічно - правових відносин. Крім того, позивачем не надано належного пояснення чи обґрунтування з приводу того, чим саме податковою консультацією порушені його права чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Пояснення позивача про те, що вказана податкова консультація порушує його майнові права, щодо сплати ним ПДВ (який на думку позивача він не повинен був сплачувати) за підключення до електромережі судом не приймається, оскільки вчинені позивачем дії зі сплати ПДВ не пов'язані з наданням спірної консультації відповідачем та вчинені позивачем самостійно при підключені до електромережі, ПДВ сплачено третій особі (електропередавальній організації). Суд роз'яснює позивачу, що з метою захисту його майнових прав чи інтересів він має право звернутись до місцевого загального суду в загальному порядку, в той час як відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. За викладених обставин суд дійшов висновку про те, що підстави для задоволення позову відсутні. Згідно з ч.1 ст. 267 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Приймаючи до уваги відмову у задоволенні позовних вимог, вимога про зобов'язання відповідача надати звіт про виконання даної постанови задоволенню не підлягає. Відповідно до вимог ст. 94 КАС України, у зв'язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, судові витрати, понесені позивачем відшкодуванню не підлягають.

Результат розгляду: denied