Рішення адміністративного суду від 2014-02-05 00:00:00+02

Фізична особа-підприємець [PERSON] звернулась до суду з позовом, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить визнати неправомірними та скасувати податкові повідомлення-рішення Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області від 05.11.2013 р. № 002731702, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на 150026,52 грн. та нараховано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 37514,13 грн., від 05.11.2013 р. № 002721702, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 249763,00 грн. та нараховано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 124881,50 грн., від 05.11.2013 р. № 002741702, яким застосовано адміністративний штраф в розмірі 510,00 грн., від 10.10.2013 р. № 0002341702 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 1020,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що підставою для винесення вищезазначених податкових повідомлень-рішень є акт від 10.10.2013 р. № 1258/17-2/[NUMBER], згідно якого при проведенні перевірки було встановлено завищення податкових витрат в період з 01.01.2011 р. по 31.12.2012 р. на 1304972,00 грн., чим порушено п.138.1, п.138.4 ст.138, пп.139.1.5 пп.139.1 ст.139, п.164.1 ст.167, п.177.1 п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, завищення податкового кредиту на суму 249813,00 грн., чим порушено п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.2 ст.200 Податкового кодексу України. Зокрема, в акті вказано, що порушення виникло в зв`язку з не підтвердженням податкових витрат відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена Податковим кодексом України, порушення в частині завищення податкового кредиту виникло в зв'язку з відсутністю податкових накладних на придбання товарів, суми податку по яких віднесені до податкового кредиту за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2012 р. Однак, позивач вважає, що ним при формуванні податкових витрат і податкового кредиту не було допущено жодних порушень податкового законодавства України, висновки відповідача спростовуються наявними у підприємця первинними документами бухгалтерського обліку, податковими накладними, які в повному обсязі надавались під час перевірки, але безпідставно не були враховані при її проведенні податковим органом, а тому висновки контролюючого органу є необгрунтованими. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити, мотивуючи їх вищенаведеними підставами. Представники відповідача проти позову заперечили, просили в позові відмовити. Вказали, що проведеною документальною плановою виїзною перевіркою [PERSON] встановлено порушення вимог Податкового кодексу України при формуванні податкових витрат і податкового кредиту з податку на додану вартість через ненадання до перевірки в повному обсязі розрахункових і платіжних, інших первинних документів, податкових накладних, які підтверджують задекларовані показники податкових витрат і податкового кредиту за перевірений період. Вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що підприємець [PERSON] зареєстрована в виконавчому комітеті Житомирської міської ради Житомирської області 15.11.1999 р., отримала свідоцтво про державну реєстрацію серії [NUMBER]. Як платник податків взята на облік в контролюючому органі 15.11.1999 р. за № [NUMBER] і перебуває на обліку в Житомирській ОДПІ; зареєстрована платником ПДВ: свідоцтво від 07.04.2000 р. [NUMBER], індивідуальний податковий номер платника ПДВ [NUMBER]. На підставі п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, ст.77, ст.81 глави 8 розділу II Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VІ (зі змінами та доповненнями), згідно наказу Житомирської ОДПІ № 784 від 20.09.2013 р. та плану-графіку проведення документальних перевірок суб'єктів господарювання на 3-й квартал 2013 року, посадовими особами податкового органу була проведена документальна планова виїзна перевірка [PERSON] щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2012 р., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2012 р., за наслідками якої складено акт № 1258/17-2/[NUMBER] від 10.10.2013 р. (а.с.9-36, т.1). Перевірка проводилась з 20 вересня 2013 р. по 03 жовтня 2013 р. у відповідності до поданої позивачем заяви за № 535/Т від 20.09.2013 р. перевірка проводилась в приміщенні магазину "[INFO]" за адресою: [ADDRESS]. Вказаним актом перевірки зафіксовано наступні порушення: - п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VІ (із змінами та доповненнями), а саме не надання обліку доходів та витрат від здійснення підприємницької діяльності за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2012 р. ФОП [PERSON] не надано на перевірку книгу обліку доходів та витрат від заняття підприємницькою діяльністю за встановленою формою № 10, ведення якої передбачено п.1, п.2 "Порядку ведення книги обліку доходів і витрат", який затверджено Постановою КМУ від 26.09.2001 р. № 1269. - п.138.1, п.138.4 ст.138, пп.139.1.5 пп.139.1 ст.139, п.164.1 ст.164, п.177.1, п.177.4. ст.177 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VІ (із змінами та доповненнями) у результаті чого занижено суму податкових зобов'язань з податку на доходи 1304972,00 грн. (за 2011 рік на суму 572145,00 грн., за 2012 рік на суму 732827,00 грн.). Перевіркою правильності проведення остаточного розрахунку податку на доходи фізичних осіб за 2011-2012 рр., що підлягає сплаті до бюджету фізичною особою-підприємцем [PERSON] встановлено заниження суми податку на доходи фізичних осіб в сумі 170411,65 грн. - п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.2 ст.200 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI (із змінами та доповненнями), у результаті чого занижено податок на додану вартість у періоді, що перевірявся, на загальну суму 249813,00 грн. - п.44.1, п.44.3, п.44.6, п.44.7 ст.44 Податкового Кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VІ (зі змінами та доповненнями), в разі ненадання посадовим особам органу державної податкової служби, які проводять перевірку, документів (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності. На підставі даного акту перевірки відповідачем прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 05.11.2013 р. № 002731702, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 150026,52 грн. та нараховано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 37514,13 грн., від 05.11.2013 р. № 002721702, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 249763,00 грн. та нараховано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 124881,50 грн., від 05.11.2013 р. № 002741702, яким застосовано адміністративний штраф в розмірі 510,00 грн. (а.с.6-8, т.1), Окрім того, під час перевірки відповідачем був складений акт № 267/17-2/[NUMBER] від 30.09.2013 р. про ненадання документів необхідних для врахування в роботі при проведенні документальної планової виїзної перевірки фінансово-господарської діяльності ФОП [PERSON] за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2012 р., в якому зафіксовані порушення пп.20.1.2 п.20.1 ст.20, п.85.2, п.85.4, п.85.8 ст.85 Податкового Кодексу України, та на підставі якого відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення від 10.10.2013 р. № 0002341702 (а.с.41-44, 61, т.1). Перевіряючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, суд не може визнати їх такими, що узгоджуються з правовими положеннями законодавства України, зважаючи на наступне. Як свідчать матеріали податкової перевірки відповідачем встановлено відсутність бухгалтерських та звітних документів, які б підтверджували здійснення фінансово-господарської діяльності ФОП [PERSON] за період з 20.09.2013 р. по 03.10.2013 р., про що складено акти від 30.09.2013 р. за № 268/17-2 та від 01.10.2013р. за № 273/17-2 про відсутність та ненадання особисто ФОП [PERSON] документів, необхідних для врахування в роботі при проведенні документальної планової виїзної перевірки фінансово-господарської діяльності. Будь-які пояснення з приводу ненадання документів до перевірки ФОП [PERSON] не надані. Враховуючи відсутність та ненадання документів, перевірку фінансово-господарської діяльності ФОП [PERSON] проведено в приміщенні Житомирської ОДПІ ГУ Міндоходів у Житомирській області тільки на підставі даних АІС "Податковий блок" і використано подану податкову звітність ФОП [PERSON] (а.с.10-11, т.1). В акті № 1258/17-2/[NUMBER] від 10.10.2013 р. зазначено, що перевіркою правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, пов'язаних із здійсненням діяльності, відображених у додатку 5 до податкових декларації, встановлено їх завищення в період з 01.01.2011 р. по 31.12.2012 р. на 1304972,00 грн. (за 2011 рік на суму 572145,00 грн., за 2012 рік на суму 732827,00 грн.), чим порушено п.138.1, п.138.4, п.138.6-138.9, пп.138.10.2-138.10.4 п.138.10 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139, п.167.1 ст.167, п. 177.1, п.177.4 ст.177 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VІ (із змінами та доповненнями). Порушення виникло в зв'язку з непідтвердженням відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена Податковим кодексом України від 02.12.2010 р. № 2755-VІ (із змінами та доповненнями). Перевіркою повноти визначення податкового кредиту за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2012 р. встановлено його завищення всього у сумі 249813,00 грн. Зазначене порушення виникло в зв'язку з відсутністю податкових накладних на придбання товарів, сума податку по яких віднесена до податкового кредиту за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2012 р. (а.с.21-22, 26, 28, т.1). В акті № 1258/17-2/[NUMBER] від 10.10.2013 р. також зазначено, що на протязі перевірки ФОП [PERSON] надавалися листи від 23.09.2010 р. за № 12047/17-02 та від 26.09.2013 р. за № 12661/17-02 Житомирською ОДПІ ГУ Міндоходів у Житомирській області на адресу [PERSON] з переліком документів, які необхідно надати для здійснення планової документальної виїзної перевірки за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2012 р., які вручено [PERSON], що засвідчено особистим підписом [PERSON] Проте, станом на 03.10.2013 р. встановлено відсутність будь-яких документів, що підтверджують здійснення фінансово-господарської діяльності ФОП [PERSON] за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2012 р., будь-які пояснення з приводу надання документів не надані (а.с.24, т.1). Разом з тим, в ході судового розгляду справи обставини стосовно ненадання для перевірки перевіряючим первинних бухгалтерських документів і податкових накладних, описані в акті № 1258/17-2/[NUMBER] від 10.10.2013 р., свого підтвердження не знайшли. В акті № 1258/17-2/[NUMBER] від 10.10.2013р. зазначено, і сторонами не заперечується, що планова документальна виїзна перевірка позивача була розпочата відповідачем 20.09.2013 р. На підставі поданої заяви позивача перевірка відповідачем здійснювалась за адресою магазину "[INFO]" в [ADDRESS]. Відповідно до п.85.2. ст.85 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки. Згідно п.1.10 Методичних рекомендацій щодо порядку організації та проведення перевірок платників податків, затверджених наказом ДПА України від 14 квітня 2011 року N 213, у разі неможливості розпочати документальну перевірку у зв'язку з ненаданням документів для перевірки працівником підрозділу, який очолює або бере участь у перевірці, складається акт у довільній формі. В акті викладаються причини неможливості розпочати перевірку з дати, зазначеної у направленні та наказі, та вчиняється відповідний запис про здійснення зазначеної перевірки після усунення причин, які призвели до неможливості проведення. Цей акт реєструється у Спеціальному журналі реєстрації актів у порядку, передбаченому пунктом 1.8 цього розділу. Судом встановлено і представниками відповідача не заперечується, що акт про неможливість розпочати документальну перевірку у зв'язку з ненаданням документів для перевірки перевіряючими не складався. Вказана обставина, на думку суду, свідчить про те, що на момент початку перевірки первинні документи фінансово-господарської діяльності були надані перевіряючим для проведення перевірки. Крім того, в судовому засіданні представники відповідача, які приймали участь у перевірці, підтвердили, що в приміщенні магазину, в якому здійснювалась перевірка, були документи фінансово-господарської діяльності ФОП [PERSON] та 26.09.2013 р. перевіряючими був складений опис наданих для перевірки документів, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.80-81 т.1). Зі змісту зазначеного акту випливає, що первинні бухгалтерські документи з придбання товарів (накладні, товарно-транспортні накладні), отримані і видані податкові накладні, банківські виписки, інші первинні документи фінансово-господарської діяльності позивача за період, що підлягав перевірці, знаходились в приміщенні магазину "[INFO]", за адресою проведення перевірки. В судовому засіданні представники відповідача пояснили, що надані і зазначені в описі від 26.09.2013 р. документи не могли бути врахованими під час перевірки показників податкових витрат і податкового кредиту, адже до перевірки не були надані книги обліку розрахункових операцій (КОРО), книга обліку доходів і витрат за формою № 10, контрольні стрічки, в зв'язку з чим перевіряючі не могли співставити придбані за наявними документами товари з реалізованими, що, на їх думку, унеможливило визначення величини податкових витрат, пов'язаних з отриманими доходами від реалізації товарів, і сум податкового кредиту, через неможливість встановити використання придбаних товарів в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності позивача. Також пояснили, що факт ненадання до перевірки книг обліку розрахункових операцій (КОРО), книги обліку доходів і витрат за формою № 10, контрольних стрічок зафіксовано в довідці (як складової частини акту) від 10.10.2013 р. № 38/22-20 (а.с.15-19, т.7). Зазначили, що факт ненадання всіх документів зафіксований в акті № 267/17-2/[NUMBER] від 30.09.2013 р. про неподання документів необхідних для врахування в роботі при проведенні документальної планової виїзної перевірки фінансово-господарської діяльності ФОП [PERSON] за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2012 р. Суд вважає безпідставними вищенаведені доводи представників відповідача з огляду на наступне. Підставою для висновків відповідача за спірним актом № 1258/17-2/[NUMBER] від 10.10.2013 р. є ненадання для перевірки всіх без виключення первинних документів за перевірений період, а не лише КОРО, книги форми № 10, контрольних стрічок. Проте, така підстава щодо ненадання всіх документів спростовується описом документів від 26.09.2013 р., складеним безпосередньо перевіряючими. Статтею 177 ПК України встановлені правила оподаткування оходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування. Відповідно до п.177.4. ст.177 цього Кодексу до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу. Згідно з п.138.1. ст.138 розділу ІІІ Податкового кодексу України витрати операційної діяльності визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті. Витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку (п.п.138.1.1. п.138.1. ст.138 ПК України). Згідно п.138.2. ст.138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. За приписами п.138.4. ст.138 ПК України витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг. Згідно п.198.3. ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду. Згідно п.198.6. ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. До матеріалів справи долучені копії первинних документів, податкових накладних, які підтверджують задекларовані позивачем податкові витрати і податковий кредит за перевірений період. Відсутність під час перевірки книг обліку розрахункових операцій і книги форми № 10, контрольних стрічок, на думку суду, не є підставою для неврахування відповідачем наданих для перевірки первинних документів, податкових накладних з урахуванням вимог п.138.2. ст.138, п.177.4. ст.177, абз.2 п.198.3. ст.198 ПКУкраїни. Слід зазначити, що відповідно до опису наданих для перевірки документів від 26.09.2013 р., складеного перевіряючими, для перевірки були надані виписані позивачем податкові накладні на реалізацію товару. Відповідно до п.п.201.6., 201.7. ст.201 ПК України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). Згідно п.201.1. ст.201 цього ж Кодексу обов'язковим реквізитом податкової накладної є опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг. Отже, на думку суду, на підставі наданих до перевірки документів (накладних на придбання товару, виписаних позивачем податкових накладних на реалізацію товару) відповідач мав можливість визначити витрати позивача в частині собівартості реалізованих товарів звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів. На підставі наданих до перевірки документів, відповідач також мав можливість визначити і витрати, передбачені підпунктами 138.10.2. - 138.10.4. пункту 138.10., пунктом 138.11. статті 138 ПК України, які згідно п.138.5. ст.138 Кодексу визнаються витратами того звітного періоду, в якому вони були здійснені, згідно з правилами ведення бухгалтерського обліку, проте цього не зробив. Окрім того, факт ненадання для перевірки КОРО і контрольних стрічок в ході судового розгляду справи не доведений відповідачем. Зокрема, в спірному акті № 1258/17-2/[NUMBER] від 10.10.2013 р. відсутні конкретні записи стосовно ненадання для перевірки саме книг обліку розрахункових операцій і контрольних стрічок. Записи про ненадання книг обліку розрахункових операцій і контрольних стрічок містяться в довідці (як складової частини акту) від 10.10.2013 р. № 38/22-20, проте відповідач не ознайомив зі змістом вказаної довідки позивача, хоча форма довідки передбачає наявність підпису платника податків про його ознайомлення, в довідці відсутній запис щодо відмови позивача від ознайомлення з нею, акт відмови від підпису довідки відповідачем не складався. Вказану довідку позивач не отримував, що підтвердили в судовому засіданні представники відповідача. За таких обставин, суд не приймає довідку (як складова частина акту) від 10.10.2013 р. № 38/22-20 в якості доказу ненадання під час перевірки позивачем книг обліку розрахункових операцій і контрольних стрічок. Суд також критично ставиться до акта № 267/17-2/[NUMBER] від 30.09.2013 р. про ненадання документів, адже з даним актом відповідач під час його складання позивача не ознайомлював, в акті відсутній запис про відмову від підписання його позивачем, акт про відмову позивача від ознайомлення з актом № 267/17-2/[NUMBER] від 30.09.2013 р. відповідач не складав, в акті відсутній конкретний перелік не наданих документів. Акт № 267/17-2/[NUMBER] від 30.09.2013 р. був надісланий відповідачем на поштову адресу позивача і отриманий останнім після закінчення перевірки. Згідно ч.1 п.44.7 ст.44 ПК України у разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який призначив проведення перевірки, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи). Враховуючи, що позивач стверджує про наявність всіх бухгалтерських документів під час перевірки, на думку суду, через не ознайомлення позивача зі змістом довідки (як складової частини акту) від 10.10.2013 р. № 38/22-20, акту № 267/17-2/[NUMBER] від 30.09.2013 р. в день їх складання, відповідачем порушені, зокрема, права позивача, передбачені ч.1 п.44.7 ст. 44 Податкового кодексу України. Обставини щодо ненадання документів на підставі зазначених спірних актів у спірних правовідносинах не можуть вважатись доведеними. Слід зазначити, що в акті № 267/17-2/[NUMBER] від 30.09.2013 р. відповідач вказав, що станом на 26.09.2013 р. ФОП [PERSON] було надано документи, що підтверджують здійснення фінансово-господарської діяльності за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2012 р., про що 26.09.2013 р. складено опис документів та акт відмови ФОП [PERSON] від підпису під описом документів. 26.09.2013 р. відповідачем складено лист за № 12661-1702 з переліком документів, що необхідно надати для здійснення планової документальної виїзної перевірки ФОП [PERSON] за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2012 р., який 27.09.2013 р. вручено [PERSON] (а.с.4-5, т.7) Аналізуючи зміст листа № 12661-1702 від 26.09.2013 р., суд дійшов висновку, що для перевірки, зокрема, не були надані податкові накладні за листопад-грудень 2012 року, тоді як податкові накладні за інший перевіряємий період, так само як податкові накладні на реалізацію товару та накладні на придбання товару в вказаному листі не зазначено, отже такі документи надавались для перевірки, що також підтверджується описом документів від 26.09.2013 р. Пунктом 36.1 статті 36 ПК України визначено, що податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Для реалізації вказаного обов'язку платники податків, у відповідності до п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами. Ненадання суб'єктом господарювання посадовим особам податковому органу, який проводить перевірку, документів (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, то у відповідності до п.44.6. ст.44 ПК України, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності, що у свою чергу, у відповідності до п.44.1. ст.44 ПК України, не дає йому права на формування даних податкового обліку. Ненадання первинних документів бухгалтерського обліку на підтвердження обсягу формування податкових витрат та податкового кредиту не позбавляє права податкового органу на визначення податкових зобов'язань суб'єкта господарювання на підставі іншої податкової інформації наявної у податкового органу. Разом з тим, суд вважає за потрібне зазначити, що акт № 267/17-2/[NUMBER] від 30.09.2013 р. був складений 30.09.2013 р., тоді як перевірка відповідачем розпочата 20.09.2013 р., отже відповідач мав право ознайомлюватись з наданими документами в період з 20.09.2013 р. до 29.09.2013 р. включно (за виключенням вихідних днів), а також в період з 01.10.2013 р. по 03.10.2013 р., і врахувати надані документи для достовірного визначення фактичних податкових зобов'язань позивача. Суд також зазначає, що правові наслідки, передбачені абз.1 п.44.6 ст.46 ПК України, наступають, зокрема, у разі якщо до закінчення перевірки платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи. Разом з тим, спірна перевірка була закінчена 03.10.2013 р., тоді як акт № 267/17-2/[NUMBER] складений 30.09.2013 р. Доказів ненадання всіх первинних документів до закінчення перевірки (03.10.2013р.) представники відповідача не надали і судом не встановлено. Відповідно до показів свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], допитаних в процесі розгляду справи, перевіряючі не з'являлись на перевірку 2-го, 3-го жовтня 2013 року за адресою магазину "[INFO]": [ADDRESS]. Свідки пояснили, що в період з 20.09.2013 р. по 03.10.2013 р. вони знаходились в робочий час в магазині "[INFO]" і були обізнані з тим, що у позивача відбувається в цей період податкова перевірка, перевіряючих знали в обличчя, та пояснили, що 2-го і 3-го жовтня 2013 року жодного з перевіряючих на перевірці позивача не було. Представники відповідача проти цих пояснень не заперечували. Свідок [PERSON] пояснила, що в робочі дні з 20.09.2013 р. по 29.09.2013 р. перебувала в приміщенні магазину де проводилась перевірка і всі первинні документи знаходились в цьому приміщенні. 30.09.2013 р. вона хоч і була в магазині, однак в приміщення до податківців не заходила, тому не може стверджувати про наявність документів в цей день. Пояснила, що з 01.10.2013 р. по 03.10.2013 р. вона також перебувала в робочий час в приміщенні, призначеному для перевірки, і бухгалтерські документи позивача знаходились в цьому приміщенні, також в повному обсязі були КОРО і контрольні стрічки за перевіряємий період, однак в останніх два дні перевірки (2-го, 3-го жовтня) перевіряючих не було. З огляду на все вищевикладене, суд дійшов висновку, що правові наслідки, передбачені абзацом 1 пункту 44.6. статті 46 ПК України, не можуть бути застосовані до позивача. Судом також встановлено, що в порядку п.86.7 ст.86 Податкового кодексу України позивач подав відповідачеві заперечення на спірний акт перевірки № 1258/17-2/[NUMBER] від 10.10.2013 р., та в порядку абз.2 п.44.7 ст.44 Кодексу разом із запереченнями надав завірені належним чином копії платіжних і розрахункових документів, інших первинних документів, податкових накладних, які підтверджують задекларовані показники витрат і податкового кредиту перевіреного періоду. Відповідно до абз.2 п.44.7 ст.44 Податкового кодексу України протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта перевірки платник податків має право надати до контролюючого органу, що призначив перевірку, документи, визначені в акті перевірки як відсутні. За приписами абз.2 п.44.6 ст.44 Податкового кодексу України, якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення. Надані із запереченнями документи не були враховані відповідачем з підстав, викладених у відповіді на заперечення - листі від 04.11.2013 р. № 18419/17-02. Однак, наведені в зазначеному листі підстави неврахування документів суд не вважає поважними, адже в акті № 1258/17-2/[NUMBER] від 10.10.2013 р. встановлено завищення витрат і податкового кредиту на підставі відсутності первинних документів. Позивач надав документи з запереченнями на спірний акт, які підтверджують саме ці показники з урахуванням вимог п.138.2. ст.138, п.198.6. ст.198 ПК України. В зв'язку з чим відповідачем порушені вимоги абз.2 п.44.6. ст.44 ПК України. Слід наголосити, що у податковому праві визнається критерій добросовісності платника, який передбачає законність дій платника у сфері податкових правовідносин (у тому числі і щодо формування даних податкового обліку), доки це не спростовано у порядку, встановленому Податковим кодексом України. Задекларовані позивачем показники витрат і податкового кредиту за період 2011 - 2012 рр. підтверджуються долученими до матеріалів справи платіжними і розрахунковими документами, іншими первинними документами і податковими накладними, які безпідставно не враховані відповідачем під час перевірки та при розгляді заперечень на спірний акт перевірки. Суд вважає за необхідне зазначити, що аналіз положень КАС України свідчить про відсутність у ньому норм, які б визначали повноваження адміністративних судів на призначення повторних перевірок платника податків. Отже, неврахування під час перевірки первинних документів, які надавались відповідачеві, а також неврахування первинних документів, які надавались із запереченнями на спірний акт перевірки, на підставі яких позивачем вчинено записи у податковому обліку, призвели до фактичної та правової невизначеності зроблених відповідачем висновків і як наслідок, до неправомірності і передчасності прийняття податковим органом податкових повідомлень-рішень від 05.11.2013 р. № 002731702, від 05.11.2013 р. № 002721702, від 10.10.2013 р. № 0002341702. З урахуванням встановлених в ході судового розгляду обставин, суд приходить до висновку, що твердження відповідача щодо заниження підприємцем податку з доходів фізичних осіб, податку на додану вартість, ненадання документів є безпідставними, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню. Щодо податкового повідомлення-рішення від 05.11.2013 р. № 002741702, в акті зазначено, що перевіркою дотримання встановленого порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, що здійснюють діяльність на загальній системі оподаткування, встановлено порушення п.п.16.1.2. п.16.1. ст.16, п.44.1. ст.44, п.177.10. ст. 177 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-IV (із змінами та доповненнями), а саме: відсутність книги обліку доходів та витрат за встановленою ф. № 10 за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2012 р., чим порушено п.177.10. ст.177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ, зі змінами та доповненнями, встановлено за період з 01.01.2010 р. по 31.12.2012 р. неналежне ведення обліку доходів та витрат, за встановленою формою - книга ф. № 10. Відповідно до п.177.10. ст.177 ПК України фізичні особи-підприємці зобов'язані вести книгу обліку доходів і витрат (далі - книга) та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Форма книги та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Зокрема, форма книги, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та порядок її ведення на момент виникнення спірних правовідносин були затверджені наказом Державної податкової адміністрації України від 24.12.2010 № 1025, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30 грудня 2010 р. за № 1425/18720. Згідно зі ст.121 ПК України ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених Податковим кодексом України, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень. Враховуючи неведення позивачем книги обліку доходів і витрат, штрафні санкції за спірним податковим повідомленням-рішенням від 05.11.2013 р. № 002741702 застосовані відповідачем правомірно. Відповідно до ч.1 ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні грунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. З огляду на припис наведеної норми процесуального права при розгляді судом спору щодо правомірності рішення контролюючого органу, яким платнику податків донараховані податкові зобов'язання, контролюючий орган має доводити недобросовісність платника податків. Зважаючи на встановлені у справі обставини, а також враховуючи приписи чинного податкового законодавства, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги про скасування спірних податкових повідомлень-рішень підлягають частковому задоволенню.

Результат розгляду: partial