Рішення адміністративного суду від 2014-03-14 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому вказав , що згідно до постанови від 14 01 2014 року , яка складена інспектором Филь О.Є., на нього накладено адміністративне стягнення за ст. 122 ч 2 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 425 грв. Згідно до постанови він , керуючи автомобілем ВАЗ 21072 , дер. номер [NUMBER] , 14 01 2014 року о 09-30 год., в м. Кривому Розі на регульованому перехресті, повертаючи ліворуч з вул.. Іллічівської на пр.. Миру, не дав дороги пішоходам, які переходили проїзну частину на яку він повертав. Він вважає постанову незаконною, так як в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Він здійснював поворот ліворуч і після маневру повороту , зайняв крайню праву смугу , пішоходів на проїзній частині дороги в напрямку його руху не було. Коли вже він проїхав перехрестя і від»їхав перехрестя на 30-50 метрів, то лише тоді з»явився пішохід на протилежній ( зустрічній ) полосі дороги. Тобто коли він проїхав перехрестя то пішохід перебував на тротуарі протилежної ( зустрічної полоси ) дороги і ще не був учасником дорожнього руху. Коли пішохід почав переходити дорогу, перебуваючи на протилежному боці дороги і став учасником дорожнього руху , то він вже проїхав перехрестя і від»їхав на відстань 80-100 метрів. Він не створив для пішохода ніякої перешкоди чи небезпеки, вони перебували з пішоходом на коліях з різним напрямком руху, на дорозі яка має по три смуги для руху в обох напрямках і коли пішохід дійшов до дорожньої смуги по який він здійснював рух , то він вже далеко від»їхав від перехрестя. . Особу пішохода відповідач не встановив , не допитав його. Просить визнати дії відповідача при винесені оскаржуваної постанови - протиправними, та скасувати постанову від 14 01 2014 року, закрити провадження по справі. В судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в адміністративному позові. Відповідач Филь О.Є. в судовому засіданні з позовом не погодився , пояснив, що позивач порушив вимоги ПДР України , за що відповідальність передбачена ч 2 ст. 122 КУпАП . Просить в задоволені позову відмовити. Представник третьої особи відділу ДАІ з обслуговування адміністративної території м. Кривого Рогу в судове засідання не з»явився, про день слухання справи повідомлялися. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень , дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень обов»язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. В судовому засіданні встановлено , що 14 01 2014 року інспектором Филь О.Є. складений протокол АБ2 № 808078 ( л.с. 14 ) та винесена постанова ПС1 № 095937 ( л.с. 15 ) , відповідно до яких позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч 2 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грв. Судом встановлено, що [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ 21072 , держ. номер [NUMBER] , 14 01 2014 року о 09-30 год., в м. Кривому Розі на регульованому перехресті, повертаючи ліворуч з вул.. Іллічівська на пр.. Миру, не надав перевагу в русі пішоходам, які переходили проїзну частину на яку він повертав, чим порушив вимоги п.п. 16.2, 4.16. ПДР України за що відповідальність передбачена ч 2 ст. 122 КУпАП . Факт порушення [PERSON] ПДР України в судовому засіданні підтверджено відеозаписом , що наданий в судове засідання та переглянутий учасниками судового засідання. Згідно до відеозапису проїзна частина дороги має по три полоси руху в одному напрямку. Дійсно позивач після маневру повороту зайняв крайню праву смугу проїзної частини . А пішоходи , які переходили проїзну частину дороги ( їх відповідно до запису двоє , а не один як в позові стверджує позивач ) в момент повороту автомобіля позивача вже знаходилися на першій та другій полосі руху проїзної частини на яку позивач повернув, а тому позивач повинен був пропустити пішоходів у відповідності до п. 16 .2 та 4.16 ПДР України. Суд вважає, що невизнання позивачем того, що він порушив вимоги ПДР, пов"язані з метою уникнути адміністративної відповідальності та стягнення у вигляді штрафу. Не визнання своєї вини не спростовує постанову відповідача. Таким чином, суд вважає , що позов задоволенню не підлягає . Відповідно до ч .2 ст. 171-2 КАС України визначено, що рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Результат розгляду: denied