Рішення адміністративного суду від 2014-03-20 00:00:00+02

Хустська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Закарпатській області звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до фізичної особи - підприємця [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 1676,10 грн. Позов мотивовано тим, що станом на момент звернення позивача до суду з позовною заявою за ФОП [PERSON]. рахується податковий борг у розмірі 1676,10 грн., який є несплачений, відтак позивач просить задовольнити заявлені позовні вимоги та стягнути вказану суму боргу в судовому порядку. Позивач, в судове засідання не з'явився, проте в пунктом 3 прохальної частини позовної заяви просить суд позовну заяву розглядати за відсутності представника позивача за наявними матеріалами справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча судом вживалися заходи щодо повідомлення відповідача про час та місце судового засідання, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с.21-27). Відповідно до ч.4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Судом вжито достатніх заходів щодо належного повідомлення відповідача про відкриття провадження, про дату, час і місце судового розгляду даної адміністративної справи. Таким чином справа розглядається за відсутності представника відповідача на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Сторони в судове засідання не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, а відтак у відповідності до ч. 1 ст. 41 КАС України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснюється. З'ясувавши всі обставини у справі та перевіривши їх належними та допустимими доказами суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення з огляду на наступне. Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Згідно п.п. 16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України передбачено обов'язок платників податків сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 04.04.2012 року ФОП [PERSON] до податкового органу було подано заяву про застосування спрощеної системи оподаткування з 01.05.2012 року та обрано 2 групу платника єдиного податку, ставка єдиного податку - 20 відсотків до розміру мінімальної заробітної плати (а.с.6). Статтею 13 Закону України «Про державний бюджет на 2012 рік» встановлено мінімальну заробітну плату з 01.01.2012 року у розмірі 1073 грн. Законом України «Про державний бюджет на 2013 рік» встановлено мінімальну заробітну плату з 01.01.2013 року у розмірі 1147 грн. Відповідно до п. 291.4.ст.291 Податкового Кодексу України суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на чотири групи платників єдиного податку, зокрема, друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку ,та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1000000 гривень. Ставки єдиного податку встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), та у відсотках до доходу (відсоткові ставки), (п. 293.1 ст.293 Податкового кодексу України). Платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця, (п.295.1 ст.295 Податкового кодексу України). Відповідно до п.294.1 ст.294 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент спірних правовідносин) податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку другої - шостої груп є календарний квартал. Податкові декларації подаються за базовий звітний ; податковий) період, що дорівнює календарному кварталу, - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (п.п.49.18.2 п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України). Як вбачається з матеріалів справи 30 вересня 2013 року працівниками Хустської ОДПІ була проведена камеральна перевірка ФОП [PERSON] з питань дотримання граничних термінів сплати єдиного податку з фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності якою встановлено порушення термінів сплати єдиного податку з фізичних осіб, визначених п.1 ст.295 Податкового Кодексу України. За результатами вказаної перевірки був складений акт №175/17 від 30.09.2013 року (а.с.9). Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що вищевказаний акт перевірки був надісланий відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення (а.с.10). На підставі акту перевірки №175/17 від 30.09.2013 року податковим органом було прийнято податкове повідомлення-рішення №0006971702 від 04.12.2013 р., яким відповідачу визначено зобов'язання за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 1676,10 грн. (а.с.11). Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що вищевказане податкове повідомлення-рішення було надіслано відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення (а.с.11- зворотній бік). Відповідно до п. 57.3. ст. 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження. Відповідно ст. 102 Податкового Кодексу України (далі-Кодекс) у разі якщо грошове зобов'язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним. Заборгованість відповідача також підтверджується витягом з облікової картки платника податку (а.с.5). Зважаючи на вказані норми Закону, враховуючи обставини, встановлені судом, позовні вимоги слід задовольнити.

Результат розгляду: granted