Рішення адміністративного суду від 2014-01-08 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Управління Державної автомобільної інспекції Головного Управління МВС України в Донецькій області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності мотивуючи свої вимоги наступним. Позивач 02.12.2013р. керуючи автомобілем марки ВАЗ 2107, державний номер [NUMBER], рухаючись по вул. Леніна на перехресті з вул. К. Лібкнехта проїхав ліворуч, після чого був зупинений представником Державтоінспекції, який став безпідставно стверджувати, що він скоїв проїзд на перехресті на забороняючий сигнал світлофору тим самим порушив вимоги п. 8.7.3 Правил дорожнього руху. На пояснення інспектор не реагував та склав протокол про адміністративне правопорушення серія 2 №221881 від 02.12.2013р., на підставі якого виніс постанову АА2 № 307689 від 02.12.2013 року згідно якої позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425грн. Але, вважає, що обставини викладені державтоінспектором повністю суперечать ситуації на дорозі та не повідають дійсності, так як позивач виїхав на перехрестя на зелений сигнал світлофору, а вже на жовтий сигнал, внаслідок того, що пропускав транспорт, який рухався у зустрічному напрямку, здійснив поворот ліворуч та завершив проїзд перехрестя. Крім того, вважає, що інспектором було допущено ряд порушень. Доказів того, що він проїхав перехрестя на заборонний сигнал світлофора, співробітником ДАЇ, яким складено адмінпротокол, не наведено. Сам він знаходився на значній відстані за перехрестям та він не міг точно встановити момент перетинання межі перехрестя відповідно увімкненого у цей момент сигналу світлофору Фактично, позивач виїхав на перехрестя на дозволяючий зелений сигнал світлофору, та закінчив перетинання перехрестя, повернувши ліворуч, вже на жовтий сигнал світлофору на виконання и.16.8 Правил дорожнього руху, яким закріплено, що водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді. Частиною 2 ст.122 КУпАП передбачено, що порушення, передбачене цією нормою, повинно бути підтверджено поясненнями свідків або потерпілих. Між тим, таких осіб не було, пояснення у них не відбиралися на місці порушення та складання протоколу. Це сам по собі свідчить про відсутність зазначеного у вказаній статті складу адміністративного правопорушення, через відсутність одного з передбачених нею необхідних елементів складу правопорушення. У постанові відсутні вказівки на те, що правопорушення зафіксовано працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису. У зв'язку з тим, що інспектором ДПС не було зафіксовано у Протоколі показань ані потерпілих осіб, ані свідків події, відсутні докази вчинення інкримінованого йому правопорушення. Співробітник ДАЇ на протиріччя вимогам Інструкції, а також ст.ст. 256, 272 КпАП України відмовився вказати у протоколі свідків, зокрема, пасажира транспортного засобу, яким керував позивач, посилаючись на те, що вона нібито є заінтересованою особою, хоча КпАП України не знає таких обмежень і прямо вимагає фіксації даних та пояснень свідків, як будь-яких осіб, про яких є дані, що їм відомі обставини, які підлягають встановленню по даній справі. Очевидно, що безпосередній очевидець події у будь-якому разі є такою особою. Окрім самого грубого порушення процесуального законодавства, зазначене говорить ще й про упередженість до мене співробітника ДАЇ, який склав протокол. За таких обставин дане правопорушення розглянуто однобічно з порушенням вимог встановлених Кодексом України про адміністративні правопорушення та Інструкцією з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС. Постанова, яка оскаржується не відповідає вимогам ст.283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме не викладена повною мірою суть скоєного правопорушення, не описані встановлені обставини, крім того, з резолютивної частини постанови не вбачається, чи визнано особу винною та з яких міркувань посадова особа виходила при призначенні саме такого розміру штрафу. У судовому засіданні позивач надав суду пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві та просив суд скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 02.12.2013 р. серії АА2 № 307689 про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст. 122 ч. 2 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. Представник відповідача - Управління Державної автомобільної інспекції Головного Управління МВС України в Донецькій області до судового засідання не з’явився, про слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про зо в матеріалах справи є розписки. Причини неявки суду невідомі. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача – суб’єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття, розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Постановою інспектора ДПС взводу ДПС м. Макіївки [PERSON] від 02.12.2013 р. серії АА2 № 307689 [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та піддано стягненню у вигляді штрафу 425 грн. (а.с. 6). В протоколі про адміністративне правопорушення серії АВ2 № 221881 зазначено, що [PERSON] 08.12.2013 року о 11.00 годині керуючи транспортним засобом ВАЗ 2107 номерний знак [NUMBER] у м. Макіївці по вулиці К. Лібкнехта на перехресті з вулицею Леніна проїхав дане перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофору, чим порушив п.2.7.3 ПДР України (а.с. 7). З доводів позивача, викладених у позовній заяві вбачається, що у зазначений день та час позивач виїхав на зазначене у протоколі перехрестя на зелений сигнал світлофору, а вже на жовтий сигнал, внаслідок того, що пропускав транспорт, який рухався у зустрічному напрямку, здійснив поворот ліворуч та завершив проїзд перехрестя. Вказані доводи знайшли своє підтвердження у досліджених судом матеріалах справи. Будь-яких доказів у підтвердження факту порушення [PERSON] п.2.7.3 Правил дорожнього руху судом не встановлено. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Представник відповідача до судового засідання не з’явився, про слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку, заперечення проти позову [PERSON] на пропозицію суду не надав. З урахуванням вказаних обставин, суд вирішив справу на основі наявних у ній доказах. На підставі викладеного, суд не знайшов достатніх доказів у підтвердження вини [PERSON] у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП у зв’язку з порушенням останнім п.2.7.3 Правил дорожнього руху. Тому позовні вимоги [PERSON] про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Результат розгляду: granted