Рішення адміністративного суду від 2014-04-01 00:00:00+03

Управлінням Пенсійного фонду України в Микитівському районі м. Горлівки Донецької області заявлено позов до Фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком № 2 за січень 2014 року у розмірі 4721 грн. 11 коп. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що за січень 2014 року відповідачем не відшкодовані витрати на виплату і доставку пенсій, призначених за списком № 2, внаслідок чого виникла заборгованість, яку просить стягнути в сумі 4721 грн. 11 коп. Правовою підставою стягнення зазначеної суми позивач визначив норми пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пунктів 6.4, 6.5, 6.8 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України. Відповідач проти позовних вимог заперечує, вважає відсутніми правові підстави для стягнення заборгованості за січень 2014 року у розмірі 4721 грн. 11 коп. Вислухавши у судовому засіданні представників сторін, дослідивши та оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд встановив наступне. [PERSON] зареєстрований фізичною особою-підприємцем виконавчим комітетом Горлівської міської ради Донецької області 19 березня 1996 року, знаходиться на обліку в Управління Пенсійного фонду України в Микитівському районі м. Горлівки як платник єдиного внеску з 12 серпня 1996 року, реєстраційний номер 05-10-11-2101, вид діяльності - інший наземний транспорт. 19 вересня 2012 року відповідачем видана довідка [PERSON] в тому, що він працював у відповідача з 1 жовтня 2003 року по 6 вересня 2004 року та з 1 лютого 2005 року по 17 липня 2008 року водієм міського пасажирського транспорту - автобусу з повним робочим днем. Згідно з протоколом від 31 жовтня 2013 року № 850, розрахунку стажу, розпорядження позивача від 28 листопада 2013 року № 171931, позивачем була призначена пільгова пенсія [PERSON] у розмірі 856 грн. (з доплатою 894 грн.), з січня 2014 року - у розмірі 949 грн. Як було встановлено судом під час судового розгляду з усних пояснень представників позивача пільгова пенсія [PERSON] була призначена на підставі постанови Микитівського районного суду м. Горлівки Донецької області від 10 червня 2013 року (набрала законної сили 13 вересня 2013 року згідно з ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду). відповідно до якої було скасовано рішення УПФУ в Микитівському районі м. Горлівки від 10 січня 2013 року № 1/03 про відмову в призначенні пенсії [PERSON], зобов'язано призначити та виплачувати з 11 жовтня 2012 року [PERSON] пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням його пільгового стажу роботи на посаді водія міського пасажирського транспорту - автобусу, в тому числі з 1 жовтня 2003 року по 6 вересня 2004 року, з 1 лютого 2005 року по 17 липня 2008 року з фізичною особою-підприємцем [PERSON] Суд зазначає, що у позовній заяві відсутні посилання позивача на зазначені судові рішення як на фактичні обставини справи та підстави для стягнення заборгованості. Статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26 червня 1997 року № 400/97-ВР (надалі - Закон № 400) платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є: суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників; філії, відділення та інші відокремлені підрозділи платників податку, зазначених у пункті 1 цієї статті, що не мають статусу юридичної особи, розташовані на території іншої, ніж платник зборів, територіальної громади. Відповідно до пункту 2 розділу ХV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (надалі - Закон № 1058) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. Відповідно до пункту 6.1 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1 (надалі - Інструкція № 21) відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в таких розмірах, зокрема, для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції (крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку), - також 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу першого частини 2 Прикінцевих положень Закону застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідно до абзацу першого підпункту 2.1.1 пункту 2.1 Інструкції № 21 роботодавці: підприємства, установи й організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування - фіксований податок, єдиний податок та фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру. Відповідно до пункту 6.4 Інструкції № 21 розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій. Пунктом 6.8 Інструкції № 21 закріплено, що підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. Згідно з пунктом 6.9 Інструкції № 21 відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у таких випадках здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцем його реєстрації. Відповідно до пункту 6.8 Інструкції № 21 уразі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання та ін.), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства в місячний термін з моменту виникнення цих обставин. Як встановлено судом, позивачем складений розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій. призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пункту «б-з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до якого доданий супровідний лист від 6 січня 2014 року № 40/02. Розрахунок отриманий відповідачем особисто, про що свідчить його підпис. В розрахунку позивачем визначений період фактичних витрат з січня 2014 по грудень 2013 року стосовно [PERSON], з яких 856 грн. розмір пенсії, 93 грн. доплати, частка плати відповідача 35,18%, сума плати відповідача за попередній рік 4419 грн. 97 коп., місячний розмір фактичних витрат 301 грн. 14 коп. У супровідному листі до розрахунку період позивачем визначений з січня 2014 року по грудень 2014 року, сума до відшкодування за січень 2014 року складає 4721 грн. 11 коп., яка складається з суми плати відповідача за попередній рік 4419 грн. 97 коп., місячний розмір фактичних витрат 301 грн. 14 коп. Термін сплати визначений до 25 січня 2014 року. Під час судового розгляду справи з пояснень представників позивача суд встановив, що сума заборгованості у розмірі 4721 грн. 11 коп. за січень 2014 року фактично є витратами на виплату пенсії [PERSON] за період з жовтня 2012 року по січень 2014 року, призначеної розпорядженням від 28 листопада 2013 року. Однак, представники позивача наполягали на стягненні зазначеної заборгованості саме за січень 2014 року у розмірі 4721 грн. 11 коп. З пояснень представників позивача судом встановлено, що до січня 2014 року позивачем відповідачу не надсилалося жодних повідомлень чи розрахунків. Відповідно до статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Відповідно до частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Отже, предметом спору в межах даної справи позивач визначив як стягнення заборгованості за січень 2014 року у розмірі 4721 грн. 11 коп. на підставі наданого розрахунку, в якому також позивач визначив суму до відшкодування за січень 2014 року у розмірі 4721 грн. 11 коп. Однак, даний предмет спору не відповідає фактичним обставинам справи, зокрема, періоду стягнення, а отже, і правовим підставам для стягнення, оскільки позивач фактично просить суд стягнути заборгованість іншого періоду з урахуванням призначення пільгової пенсії на підставі рішення суду. Суд не може привласнювати функції суб'єкта владних повноважень та здійснювати самостійно розрахунок фактичних витрат, самостійно визначати період стягнення та правові підстави для такого стягнення, змінюючи при цьому і предмет, і підстави позову суб'єкта владних повноважень. Під час судового розгляду справи позивачем як суб'єктом владних повноважень в порядку статті 71 КАС України не доведено суду наявність заборгованості у відповідача за січень 2014 року у розмірі 4721 грн. 11 коп. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Результат розгляду: denied