Рішення адміністративного суду від 2014-04-02 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з адміністративним позовом до ГУПФУ в Хмельницькій області, третя особа на стороні відповідача - УСБУ у Хмельницькій області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії щодо виплати підвищення пенсії. Позовні вимоги мотивовано тим, що [PERSON] було призначено пенсію з урахуванням приписів п.7 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393. Вважаючи, що при призначенні розміру пенсії ГУ ПФУ у Хмельницькій області не дотримано вимог ч.3 ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", просив визнати неправомірними дії органу пенсійного фонду України щодо призначення пенсії у меншому розмірі, а також зобов'язати ГП УПФУ провести перерахунок і виплату пенсії з урахуванням розміру грошового забезпечення та премій за останньою штатною посадою, індексу інфляції, а також трьох відсотків річних за весь час прострочення. Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02.06.2011 року позов задоволено частково. Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02.06.2011 року, та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись при цьому на неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи та порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору. В судовому засіданні представник відповідача (апелянта) апеляційну скаргу підтримала у повному обсязі за обставин, викладених у ній, просила постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02.06.2011 року скасувати, дала пояснення, аналогічні доводам, викладеним в апеляційній скарзі. Позивач в судовому засіданні апеляційну скаргу не визнав у повному обсязі, проти її задоволення заперечив, вважаючи рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим і таким, що відповідає фактичним обставинам справи. Просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Частиною 3 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. При цьому в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України). Частиною 1 ст. 195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, згідно наказу Голови СБ України № 2041-ос від 24.12.2007р. [PERSON] був звільнений з військової служби за станом здоров'я. Відповідно наказу начальника Управління СБ України в Хмельницькій області № 315-ос від 29.12.2007р. позивача було виключено зі списків особового складу вказаного Управління. Відповідно до довідки Управління СБ України у Хмельницькій області №705 від 25.11.2011 року місячне грошове забезпечення [PERSON] станом на 30.12.2007 року складало 5296 грн. 10 коп. З 31.12.2007р. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області позивачу була нарахована пенсія за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в розмірі 3588 грн. 05 коп. Вирішуючи по суті існуючий спір, суд першої інстанції керувався тим, що згідно ч.3 ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військовослужбовцям за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством. Відповідно до ч.2 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. З урахуванням наведеного суд першої інстанції дійшов висновку про те, що дії Головного управління Пенсійного фонду України слід визнати неправомірними та зобов'язати здійснити перерахунок пенсії позивачу з 01.08.2010р. відповідно до ч.3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходячи з розміру грошового забезпечення [PERSON] за останньою штатною посадою перед звільненням. Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції помилковим, з огляду на наступне. Судом першої інстанції не було враховано, що Згідно із Законом України N 489-V від 19.12.2006 р. "Про Державний бюджет на 2007 рік" дію частини третьої статті 43 зупинено на 2007 рік, і така редакція Закону діяла на час призначення позивачу пенсії - з 31.12.2007 року. Відповідно до п. 7 Постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членів їх сімей" від 17 липня 1992 року № 393 (далі - Постанова № 393) пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат) установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Постанова № 393 не суперечить положенням ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", оскільки вказаним Порядком лише роз'яснюється, як саме обраховуються середньомісячна сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії за останньою штатною посадою перед звільненням. Враховуючи вищезазначене колегія суддів приходить до переконання, що [PERSON] пенсію за вислугу років на основі грошового атестату №007653 та довідки до нього призначено відповідно до вимог законодавства, чинного на час призначення відповідної пенсії, і підстави для задоволення позову відсутні. Доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню. Оцінюючи наявні в справі докази в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість доводів позивача. Разом з тим, відповідач як суб'єкт владних повноважень в ході судового розгляду довів обґрунтованість своїх висновків і правомірність прийнятих на їх підставі рішень. Відповідно до статті 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення судом норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи. Враховуючи порушення судом першої інстанції норм права та невідповідність висновків суду обставинам справи, колегія суддів вбачає підстави для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову в задоволення позову.

Результат розгляду: denied