Рішення адміністративного суду від 2014-01-27 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду із позовом про оскарження постанови №234-13 від 06 березня 2013 року, якою він був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 1.360 грн. на підставі частини 1 статті 152 КУпАП за нанесення зображення на стіну паркану по вулиці Садовій ріг проспекту Леніна. У судовому засіданні позивач позов підтримав та пояснив, що вважає його вину у вчиненні недоведеною за допомогою належних та допустимих доказів. Відповідач у судове засідання свого представника не надіслав, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, не заперечував проти розгляду справи за відсутності його представника. Зважаючи про те, що у справі є наявними достатні докази для її розгляду по суті, та немає необхідності в особистих поясненнях представника відповідача для прийняття рішення по суті, суд ухвалив про розгляд справи за його відсутності. Після вислуховування позивача та перевірки матеріалів справи суд дійшов такого. Оскаржуваною постановою встановлено, що позивач 4 лютого 2013 року близько 3-45 наносив фарбу через трафарет із зображенням образливого характеру на стіни паркану по вулиці Садовій ріг проспекту Леніна Такі дії позивача кваліфіковані за частиною 1 статті 152 КУпАП та за їх вчинення на позивача накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 1.360 грн. При перевірці цієї постанови суд виходе з вимог частини 3 статті 2 КАС України, відповідно до якої перевіряє лише, чи винесена вона: 1. на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2. з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3. обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4. безсторонньо (неупереджено); 5. добросовісно; 6. розсудливо; 7. з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8. пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9. з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10. своєчасно, тобто протягом розумного строку. В зв'язку із цим суд відзначає, що доказів протилежного позивачем не наведено та суду не надано. Натомість з матеріалів справи вбачається, що при винесенні оскаржуваної постанови відповідач: · діяв у межах наданих йому повноважень щодо притягнення винних до адміністративної відповідальності. · діяв обґрунтовано. Так, відповідач у межах його компетенції встановив факт вчинення адміністративного правопорушення; Цей факт є підтвердженим належними та допустими доказами, які узгоджуються між собою. Так, матеріалами справи встановлено, та сторони не заперечують того, що позивач між 3 та 4 годинами 4 лютого 2013 року знаходився на розі вулиці Садової та проспекту Леніна у місті Миколаєві, більше того, біля того самого паркану, про який йдеться в оскаржуваній постанові. Далі, з рапортів [PERSON] та [PERSON] вбачається, що вони помітили, як позивач та [PERSON] наносили фарбу на паркан. Доказів на спростування цих свідчень позивач не навів, пославшись лише про те, що вказані особи некоретно їх затримали. Наведені вище пояснення [PERSON] та [PERSON] про те, що позивач наносив фарбу на паркан підтверджуються іншими доказами у справі, зокрема: - протоколм особистого догляду від 4 лютого 2013 року, з якого вбачається, що 4 лютого 2013 року о 3-40 [PERSON] мав при собі 2 балнни з фарбою ; - протоколом особистого огляду [PERSON], з якого вбачається, що на його кросівках були помітними сліди фарби. . Самі ж по собі пояснення позивача під час розгляду справи у суді не можуть бути покладені в основу рішення по суті справи, адже не є ані послідовними, ані такими, що відповідають здоровому глузду, та, зрештою, наведених вище доказів не спростовують. Так, позивач пояснив, що 4 лютого 2013 року о 3 ранку повертався від своєї дівчини, через що випадково опинився на розі проспекту Леніна та вулиці Садової. Але ці пояснення не відповідають іншим доказам у справі. Зокрма, сам по собі факт наявності товарища ([PERSON]) спростовує факт побачення позивача "з дівчиною". Далі, предмети, перелічені вище, а також виявлені в позивача балончики "Терен-4" та ніж геть не відповідають обставинам, притаманним побаченню. При цьому доказів на спростування наведених вище позивач не навів. До того ж, відповідач інших вимог діючого законодавства не порушував та кваліфікував дії позивача вірно та обрав йому вид та міру адміністративного стягнення в межах санкції, що передбачена відповідною статтею КУпАП. Отже, підстави для задоволення позову є відсутніми.

Результат розгляду: denied