Рішення адміністративного суду від 2014-01-24 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача, в якому просив визнати незаконним і скасувати рішення 23 сесії Григорівської сільської ради 6 скликання №789 від 28 листопада 2013 року «Про скасування рішення 22 сесії шостого скликання Григорівської сільської ради від 18.09.2013 року № 745 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, а також визнати дії сесії сільради щодо прийняття вказаного рішення неправомірними. Обгрунтовуючи позов, позивач посилався на те, рішенням сесії сільради йому було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою для виділення у власність земельної ділянки в с.Григорівка, він уклав договір із землевпорядною організацією, однак оскаржуваним рішенням відповідач скасував раніше прийняте рішення, чим вийшов за межі своєї компетенції. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на те, що відповідач протиправно скасував раніше прийняте рішення, хоч він вже заплатив за приватизацію, проект виготовляється, порушень законодавства ним не допускалось, чим порушено його право на отримання земельної ділянки у власність. Представники відповідача Бранець М.І., Стельникович С.А. проти позову заперечили, посилаючись на порушення законодавства при наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, перебування ділянки в межах водоохоронної зони та охоронної зони електромереж, надання позивачем на сесії ради договору оренди із його ж фірмою. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що є депутатом Григорівської сільради, рішенням сесії ради позивачу було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою, однак потім це рішення було скасовано, хоч він звертав увагу депутатів на незаконність такого рішення. Вислухавши позивача, представників відповідача, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Рішенням двадцять другої сесії шостого скликання Григорівської сільської ради від 18.09.2013 року № 745 було надано [PERSON] дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 1 га за адресою: [ADDRESS], для ведення особистого селянського господарства із земель Григорівської сільської ради, що підтверджується копією рішення та визнається сторонами. 13 жовтня 2013 року між [PERSON] та ПП «Укрземпроект ВМ» було укладено договір № 2742 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, позивач оплатив вартість виготовлення документації, ПП «Укрземпроект ВМ» розпочато виготовлення проекту, що підтверджується копіями договору, квитанції, кадастрового плану земельної ділянки, плану меж зон обмежень, обтяжень та сервітутів, іншими матеріалами справи. 28 листопада 2013 року рішенням двадцять третьої сесії Григорівської сільської ради шостого скликання №789 було скасовано рішення 22 сесії шостого скликання Григорівської сільської ради від 18.09.2013 року № 745 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки гр. [PERSON]» в зв'язку із порушеннями чинного законодавства, що підтверджується копією рішення, витягами із протоколу та визнається сторонами. Згідно ч.2 ст.2 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст. Згідно ч.ч.1,2 ст.59 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень, рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. У відповідності до вимог п. "а" ч.1 ст.12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад. Згідно ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності або права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, що підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Рішенням відповідача як органу місцевого самоврядування було надано дозвіл позивачеві на розроблення проекту землеустрою, під час чинності вказаного рішення позивачем було виконано дії щодо виконання рішення, а саме укладено договір із землевпорядною організацією, оплачено вартість послуг по розробленню проекту землеустрою, тобто рішення сільради потягло за собою правові наслідки для позивача, який реалізовуючи приписи рішення сільради діяв правомірно. В рішенні Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) (справа N 1-9/2009) зазначено, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в абзаці другому пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року N 1-зп у справі щодо несумісності депутатського мандата. Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. Враховуючи викладене, суд вважає оскаржуване рішення неправомірним, оскільки підставою для його прийняття зазначено незаконність раніше прийнятого рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, у позивача на підставі рішення сільради від 18.09.2013 року виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів (укладення цивільно-правового договору, понесення матеріальних витрат по виконанню такої угоди), він заперечує проти їх зміни чи припинення. За таких обставин, сільська рада не мала повноважень самостійно скасовувати своє рішення, оскільки воно є актом одноразового застосування, його дія вичерпана внаслідок початку процедури розроблення проекту землеустрою, тому скасування такого рішення з мотивів його незаконності можливе лише в судовому порядку. Таким чином, оскаржуване рішення відповідача не ґрунтується на законі, тому підлягає скасуванню, а позов цій частині слід задовольнити. Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Суд вважає, що під час судового розгляду позивачем не доведено факту наявності неправомірних дій суб'єкту владних повноважень, оскільки згідно ч.ч.1,2 ст.59 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" належною формою реалізації владних повноважень сільської ради є рішення, яке приймається колегіальним органом - сесією ради, якому суд вже надав правову оцінку вище. Позов не містить фактичних даних щодо відповідних дій, тому в цій частині позовних вимог позов є безпідставним та не ґрунтується на матеріалах справи, тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. При цьому суд вважає достатнім способом захисту прав та інтересів позивача визнання незаконним і скасування рішення сесії сільради від 28.11.2013 року, оскільки цим в повній мірі забезпечується відновлення порушених прав позивача. Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень За таких обставин, суд вважає, що позов є обґрунтованим в частині оскарження рішення колегіального орану місцевого самоврядування, порушені суб'єктом владних повноважень права позивача підлягають захисту в судовому порядку, тому в цій частині позов слід задовольнити, в іншій частині позовні вимоги суд оцінює як безпідставні. Таким чином, позов підлягає задоволенню частково.

Результат розгляду: partial