Рішення адміністративного суду від 2014-02-25 00:00:00+02

З позовної заяви вбачається, що постановою у справі про адміністративне правопорушення від 13.01.2014 року, яка винесена інспектором ВДАІ Городенківського РВ УМВС Пецюком Л.П., позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень. З даною постановою позивач не згідний оскільки стверджує, що він передав всі документи працівнику ДАІ, але йому не зрозуміло чому той взяв від нього посвідчення тракториста, а не посвідчення водія. Оскільки в той день відносно нього було складено і протокол за ч.1 ст.130 КУпАП за яке він вже відбув покарання. В судовому засіданні позивач просив його заяву задовільнити з наведених в заяві підстав. В судовому засіданні представник ДАІ заперечив проти даного позову ствердив, що постанова винесена працівником ДАІ є законною і позивач сам написав в протоколі, що він забув посвідчення водія. Суд, вислухавши позивача, представника відповідача, свідка дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. За змістом ст.288 КУпАП постанову органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП. Відповідно суд розглядає дану категорію справ у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП. Суд при розгляді даної категорії адмінсправ перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та повноважний згідно з вимогами ст.293 КУпАП скасувати постанову і закрити провадження у справі про адмінправопорушення. Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Від всебічності і об'єктивності з`ясування усіх обставин у справі залежить прийняття правильного рішення уповноваженим на те органом. Відповідно до п. 24 Постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" звернено увагу на неприпустимість спрощеного підходу до розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності. Крім цього, згідно зі ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган, уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. Норма даної статті діє безпосередньо: для застосування усного зауваження й звільнення від відповідальності не потрібно спеціального зазначення про таку можливість в акті про відповідальність за конкретний вчинок. Судом встановлено, що: Згідно Постанови АБ2№033614 від 13.01.2014 року позивача притягнуто до адмінвідповідальності згідно ч.1 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу 425 гривень. Постанова мотивована тим, що позивач 13.01.2013 року біля 13-30 год. в м.Городенка по вул.В.Великого керував автомобілем без посвідчення водія. Що також підтверджується і показами свідка [PERSON], який був присутнім під час оформлення даних документів. Працівником ДАІ було складено протокол про адміністративне правопорушення АВ2№559401 від 13.01.2014 року о 13-50 год. в м.Городенка де у поясненнях водія [PERSON] зазначив, що він «посвідчення водія забув на роботі». Також 13.01.2013 року було складено і протокол про адміністративне правопорушення АВ2№559384 в якому зазначено, що у водія [PERSON] вилучено посвідчення тракториста. Позивача було притягнуто 16.01.2014 року на підставі даних цього протоколу та його визнання вини за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності у вигляді адміністративного арешту терміном 7 діб, які він відбував до 22.01.2014 року. Дані факти ніким не спростовано в судовому засіданні. Тому зважаючи на факт перебування позивача в ІТТ Городенківського РВ УМВС з 16.01.2014 року по 22.01.2014 року суд приходить на переконання, що ним пропущено строк оскарження даної постанови з поважних причин і йому слід поновити даний строк. Судом не беруться до уваги твердження позивача, що він не підписував протокол АВ2№559401 від 13.01.2014 року, оскільки ним не подано про це жодних доказів і це спростовується матеріалами справи та показами свідка [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, окрім цього, згідно ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а також ч.4 ст. 70 КАС України, обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору. Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Оскільки враховуючи вищенаведене та положення ч.2 ст.11 КАС України де зазначено, що суд має право вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту захисту прав, свобод та інтересів осіб про захист яких вони просять, суд приходить до переконання, що хоча в діях позивача і вбачаються ознаки правопорушення передбаченого ч.1 ст.126 КУПАП про, що свідчить і його запис в протоколі АВ2№559401 від 13.01.2014 року, але даний позов слід задовільнити частково змінивши Постанову АБ2№033614 від 13.01.2014 року в частині накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу 425 гривень, обмежившись усним зауваженням та закривши провадження в даній справі, враховуючи матеріальне становище [PERSON], те, що позивач притягується до адмінвідповідальності вперше і дане правопорушення не потягло за собою тяжких наслідків.

Результат розгляду: partial