Рішення адміністративного суду від 2014-02-11 00:00:00+02

[PERSON] 25 грудня 2013 року звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними, визнання протиправними та скасування рішень суб'єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, посилаючись на те, що 05.11.2013 року адмінкомісією виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради на підставі протоколу про адміністративне правопорушення було винесено постанову про визнання винним [PERSON] у самовільному встановленні плакату за адресою: вул. Перемоги, 16, м. Білгород-Дністровський Одеської області та застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1360 грн. Однак позивач вважає її протиправною та незаконною, оскільки її винесено із значними порушеннями чинного законодавства. У зв'язку з вищевикладеним просить суд визнати протиправними дії виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області щодо складання не уповноваженою особою протоколу серії ВК № 000162 від 15.10.2013 відносно [PERSON] про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, визнати протиправною та скасувати постанову адміністративної комісії виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради від 05.11.2013 № 54/19-13 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 1360 грн., а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити, визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області від 13.12.2013 року № 621, яким відмовлено у задоволенні скарги [PERSON] та залишено без змін постанову адміністративної комісії виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради від 05.11.2013 № 54/19-13 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 1360 грн., а також стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити . Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення вимог позивача заперечувала та просила суд відмовити в задоволенні позову [PERSON] Виходячи з меж заявлених позовних вимог, наданих позивачем документів, фактичних обставин справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову, зважаючи на наступне. Правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів і спрямований на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини визначає Закон України "Про благоустрій населених пунктів" від 06.09.2005 року №2807-IV(далі - Закон №2807-IV). Згідно до ч. 1 ст. 1 Закону №2807-IV благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля. Частиною 1 статті 34 Закону №2807-IV правила благоустрою території населеного пункту - нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту. Правила розробляються на підставі Типових правил благоустрою території населеного пункту (далі - Типові правила) для всіх сіл, селищ, міст і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядування. Типові правила розробляються та затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Орган місцевого самоврядування забезпечує вільний доступ населення до затверджених Правил. Державний контроль за дотриманням законодавства у сфері благоустрою території населених пунктів здійснюється місцевими державними адміністраціями. Самоврядний контроль у сфері благоустрою населених пунктів здійснюється сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами. Згідно із пунктом 14.1 „Правил благоустрою, забезпечення чистоти, порядку утримання і прибирання вуличних, дворових територій, парків, скверів та додержання тиші в громадських місцях м. Білгород-Дністровського „Кодекс Чистоти, затверджених рішенням Білгород-Дністровської міської ради від 08.10.2009 року № 820-V, до переліку порушень, за які настає відповідальність згідно зі статтею 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення входить порушення про самовільне встановлення будь-яких стендів, плакатів, панно, екранів, тумб, вивісок, покажчиків, транспарантів, тролів, зонтів, повітряних куль, тощо розміром до 3 кв.м. Так в судовому засіданні встановлено, 05.11.2013 року адміністративною комісією виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради було винесено постанову № 54/19-13, у відповідності до якої [PERSON] самовільного встановлено плакати за адресою: вул. Перемоги, 1 м.Білгород-Дністровський, Одеської області, у зв'язку з чим ним порушено п. 14.1 рішення міської ради від 08.10.2009 року № 820-V "Правила благоустрою, забезпечення чистоти, порядку утримання і прибирання вуличних, дворових територій, парків, скверів та додержання тиші в громадських місцях м.Білгород-Дністровського "КОДЕКС ЧИСТОТИ" та порушено ст. 152 КУпАП "Порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів ". На підставі вищевикладеного, на [PERSON] накладено стягнення у вигляді штрафу у сумі 1360 грн. Факт вчинення адміністративного правопорушення позивачем по справі не заперечується, та підтверджується наданими їм фотокартками. (а.с.35-36,43-47) 13 грудня 2013 року виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради було винесено рішення № 621 про розгляд заяви [PERSON] щодо оскарження постанови адміністративної комісії від 05.11.2013 року № 54/19-13, відповідно до якого скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а постанову адмінкомісії від 05.11.2013 року № 54/19-13 залишено без змін. В судовому засіданні [PERSON] пояснив, що не оспорює факт вчинення ним правопорушення у вигляді самовільного встановлення 14.10.2013 року плакатів, але вважає, що зазначена постанова винесена з порушенням норм чинного законодавства та через політичну упередженість, оскільки заважає вираженню його політичних поглядів Суд вважає вказані твердження позивача безпідставними, оскільки у відповідності до п. 14.1. рішення міської ради від 08.10.2009 року № 820-V "Правила благоустрою, забезпечення чистоти, порядку утримання і прибирання вуличних, дворових територій, парків, скверів та додержання тиші в громадських місцях м.Білгород-Дністровського "КОДЕКС ЧИСТОТИ", згідно якого забороняється самовільне встановлення будь-яких стендів, плакатів, панно, екранів, тумб, вивісок, покажчиків, транспарантів, тролів, зонтів, повітряних куль, тощо розміром до 3 кв. м. . Будь-яких означає, не залежно якого вони будуть змісту, політичного або релігійного тощо характеру. Крім того рішення власника об'єкта благоустрою, щодо розміщення плакату позивачем з дотриманням вимог законодавства, державних стандартів, норм і правил матеріали справи не містять та позивачем у судовому засіданні не надано. Також суд вважає неспроможними посилення позивача на ту обставину , що протокол про адміністративне правопорушення був складений не уповноваженою на те особою, оскільки у відповідності до рішення виконавчого комітету № 855 від 13.12.2012 року затверджено перелік посадових осіб, які уповноважені складати протоколи про адміністративні правопорушення, зокрема за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів уповноважено посадових осіб відділу контролю з питань благоустрою Білгород-Дністровської міської ради складати протоколи про адміністративні правопорушення. Отже посадові особи Білгород-Дністровської міської ради при винесення ними оскаржуваної постанови діяли цілком правомірно та в межах наданих їм повноважень. Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Згідно із частиною 1 статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Відповідно до статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Позивачем не надано переконливих доказів, які б спростовували доводи відповідача. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що постанова №54/19-13 адміністративної комісії виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради від 05 листопада 2013 року винесена компетентним органом, в межах його повноважень, в діях [PERSON] міститься склад правопорушення, передбачений ст. 152 КУпАП , за якою його притягнуто до відповідальності, стягнення накладено в межах санкції, передбаченої зазначеною статтею закону. Відтак , виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, беручи до уваги недоведеність позову, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 171-2 КАС рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Результат розгляду: denied