Рішення адміністративного суду від 2014-03-06 00:00:00+02

Позивач - Державна податкова інспекція у Галицькому районі м.Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області звернулась в суд з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сюрприз" та просить з підстав, наведених у ньому, стягнути з рахунків відповідача податковий борг в сумі 29 849,95 грн. Позивачем подано уточнення позовних вимог відповідно до якого, просить стягнути з рахунків відповідача податковий борг в сумі 28 596,72 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач неналежним чином виконує вимоги щодо сплати податків та зборів передбачених Податковим кодексом України, внаслідок чого виник податковий борг, сума якого є узгодженою та у встановлені строки до бюджету не сплачена. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просив позов задовольнити. Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечили. Просили в його задоволенні відмовити, так як основний платіж 92 грн., штрафні санкції 403 грн. сплачено, щодо штрафу у 8500 грн., то такий був оскаржений до ДПІ у Львівській області, 10.05.2011 року їм скеровано рішення про продовження строку розгляду первинної скарги, іншого рішення не надходило. Вважають, що пеня нарахована протиправно, так як невідомо з яких сум. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, мотивуючи це наступним. Згідно матеріалів справи вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Сюрприз» зареєстровано 09.06.1993 р., присвоєно код ЄДРПОУ 06725046 та перебуває на обліку у ДПІ у Галицькому районі м.Львова ГУ Міндоходів у Львівській області. Позивач стверджує, що у відповідача наявна заборгованість, яка виникла внаслідок несплати податкових зобов»язань в сумі 28596,72 грн., на підтвердження такої надано податкові повідомлення-рішення від 15.06.2011 року №0001923311, від 25.05.2012 року №0000833311, рішення про застосування фінансових санкцій від 26.04.2011 р. №00044/3311, податкову декларацію з податку на прибуток за 12р.,податкові повідомлення-рішення від 26.02.2013 р. №0000121510, №0000101510, №0000131510, №0000111510. Згідно п. 41.1 та п. 41.5 ст. 41 Податкового кодексу України органи державної податкової служби є контролюючими органами щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, а також стосовно законодавства, контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби. Підпунктом 20.1.18. п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України передбачено, що органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини. Згідно п. 59.1. ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. У позовній заяві позивач зазначає, що вимоги виносились №1/155 від 05.11.2001 р. та №2/393 від 14.12.2001 року однак такі не додані до матеріалів справи. У п.57.1. ст.57 цього Кодексу визначено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається із платіжного доручення №84 від 08.02.2013 року позивачем сплачено 92,00 грн. податку на прибуток за 4 кв.2012 р. згідно декларації з податку на прибуток за 12р, із платіжного доручення №91 від 11.02.2013 року вбачається сплата позивачем 403,20 грн. згідно податкового повідомлення-рішення №0000833311. Суд не бере до уваги пояснення представника позивача щодо того, що дані суми були зараховані на інший період, так як не надано суду доказів за який саме період зарахована така сума та на яку заборгованість. Відповідно до п. 56.8, п. 56.9 ст.56 ПК України контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. Керівник (його заступник або інша уповноважена посадова особа) відповідного контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 56.8 цієї статті. Якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або іншої уповноваженої посадової особи), така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків. Як вбачається із матеріалів справи позивачем було оскаржено до ДПІ у Львівській області податкове повідомлення-рішення №0001923311 від 15.06.2011 року на суму 8500 грн., яким 10.05.2011 року скеровано рішення про продовження строку розгляду первинної скарги. Суд приймає до уваги пояснення представника відповідача про те, що остаточного рішення по даній скарзі не надходило, так як таке не спростовано позивачем. Отже, вважається що скарга відповідача повністю задоволена, а податкове повідомлення-рішення №0001923311 від 15.06.2011 року скасоване. Згідно з п. 102.1 ст.102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. Відповідно до п.101.1, п.101.2.3, п.101.4 ст.101 ПК України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, на такий податковий борг. Під терміном «безнадійний» розуміється податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом. Органи стягнення відкликають розрахункові документи, якими передбачено стягнення пені, штрафних санкцій та безнадійного податкового боргу, списаних відповідно до цього Кодексу. Суд вважає, що позовна вимога про стягнення пені 17950,92 грн. та штрафу у розмірі 300 грн. не підлягає до задоволення, так як позивачем не доведено правомірність її нарахування, не надано суду доказів на підтвердження такої заборгованості, у податкових повідомленнях-рішеннях від 26.02.2013 р. №0000121510, №0000101510, №0000131510, №0000111510 не вказано підставу такого нарахування. З приводу нарахування пені на борг, який виник у 2002-2010 роках, то суд зазначає, що такий борг є безнадійним та підлягає списанню. Суд вважає, що слід задовольнити позов в частині стягнення податкового боргу у сумі 2350 грн., який виник на підставі податкового повідомленням - рішення № 0001923311 від 15.06.2011 року, так як такий на сплачено відповідачем. Суд не приймає до уваги пояснення відповідача про те, що таке рішення не надходило на їх адресу, так як в матеріалах справи міститься повідомлення про вручення поштового відправлення, із зазначенням «одержав упов. Соловей». У відповідності до пп.95.1, пп.95.2 ст. 95 Податкового кодексу України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів за податковим боргом є одним із видів процедур стягнення податкового боргу, що встановлені Податковим кодексом України. Згідно з пунктом 87.2 статті 87 Податкового кодексу України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами. Згідно пп. 20.1.28 п.20.1 ст. 20 Податкового кодексу України податковий орган має право застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом, стягувати суми простроченої заборгованості суб'єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що позов слід задоволити частково на суму 2350,00 грн. , в решті позовних вимог відмовити.

Результат розгляду: partial