Рішення адміністративного суду від 2014-02-04 00:00:00+02

Донецьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі - позивач, ДОВ ФСЗІ) звернулось до суду з позовною заявою до Відділу державної виконавчої служби Ворошиловського районного управління юстиції у місті Донецьку (далі - відповідач, ВДВС Ворошиловського РУЮ у м. Донецьку) про визнання бездіяльності щодо примусового виконання виконавчого листа №2а-8668/09/0570 від 04.02.2010 року незаконною, зобов'язання накласти арешт на рахунки боржника у межах суми боргу за виконавчим листом №2а-8668/09/0570 від 04.02.2010 року та зобов'язання виконати рішення суду №2а-8668/09/0570, шляхом встановлення рухомого, нерухомого та іншого майна (майнових прав) боржника, звернення стягнення на кошти та інше майно боржника; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго». Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.04.2010 року з метою примусового виконання рішення суду, ДОВ ФСЗІ на адресу ВДВС Ворошиловського РУЮ у м. Донецьку був надісланий виконавчий лист по адміністративній справі №2а-8668/09/0570 від 04.02.2010 року. З часу направлення зазначеного листа відповідачеві, позивач не отримував інформації щодо стану виконання вказаного виконавчого документа. 14.07.2011 року та 20.02.2013 року ДОВ ФСЗІ зверталось до ВДВС Ворошиловського РУЮ у м. Донецьку з листами про надання інформації щодо стану виконавчого провадження, проте жодної інформації відповідач не надав. 11.04.2013 року позивачем на адресу Управління Державної виконавчої служби у Донецькій області була направлена скарга на бездіяльність начальника ВДВС Ворошиловського РУЮ у м. Донецьку Асадова В.Т. та старшого державного виконавця Золотарьової О.Є. 23.05.2013 року ДОВ ФСЗІ у відповідь на скаргу отримало лист Управління Державної виконавчої служби у Донецькій області в якому повідомлялось, що у зв'язку з внесенням боржника в Реєстр підприємств паливно-енергетичного комплексу, виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2а-8668/09/0570 від 04.02.2010 року було зупинено з 15.05.2010 року по 03.01.2013 рік. Додатково зазначено, що державним виконавцем провадяться необхідні заходи для виконання судового рішення. 20.11.2013 року позивач звернувся до відповідача із заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження за виконавчим листом №2а-8668/09/0570 від 04.02.2010 року. За результатами ознайомлення з виконавчим провадженням, позивачем було встановлено, що відповідачем накладено арешт коштів на рахунки боржника, проте в матеріалах справи не має жодного документу, що підтверджує відсутність коштів на рахунках. До того ж, інших дій направлених на виконання рішення суду та стягнення коштів з боржника відповідачем не вживалось. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, надавши пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував посилаючись на те, що державним виконавцем вживалися заходи для примусового виконання рішення суду. Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, надав заперечення на адміністративний позов. З наданих заперечень вбачається, що на думку боржника відповідачем виконані всі можливі дії передбачені Законом України «Про виконавче провадження». Додатково боржник зазначив, що ТОВ «ДТЕК Східенерго» має, як внутрішні так і зовнішні економічні зобов'язання. Одночасне стягнення суми боргу за виконавчим листом №2а-8668/09/0570 від 04.02.2010 року може призвести до негативних наслідків, які можуть вплинути на енергетичну стабільність та надійність енергосистеми України. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини, що мають значення для вирішення спору та перевіривши їх доказами, наданими особами, які беруть участь у справі, визначившись із правовими нормами, які слід застосувати до спірних відносин, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Позивач - Фонд соціального захисту інвалідів відповідно до наказу Міністерства соціальної політики України "Про затвердження Положення про Фонд соціального захисту інвалідів" від 14.04.2011 року №129 є бюджетною установою, діяльність якої спрямовується, координується та контролюється Міністерством соціальної політики України. Відповідач - є органом державної виконавчої служби, який у спірних правовідносинах здійснює функції, передбачені Законами України "Про державну виконавчу службу" та "Про виконавче провадження", а отже є суб'єктом владних повноважень. Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 29.10.2009 року по справі №2а-8668/09/0570, у задоволенні позовних вимог Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до товариства з обмеженою відповідальністю «Східенерго» про стягнення адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів та пені, відмовлено у повному обсязі. Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 04.02.2010 року апеляційну скаргу Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 29.10.2009 року по справі №2а-8668/09/0570 за адміністративним позовом Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Східенерго" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені, задоволено. Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 29.10.2009 року по справі №2а-8668/09/0570 за адміністративним позовом Донецького обласного відділення соціального захисту інвалідів до товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Східенерго" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені, скасовано. Прийнято нову постанову, якою позовні вимоги Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені, задоволено 18.03.2010 року позивачем отримано виконавчий лист по справі №2а-8668/09/0570. З метою примусового виконання судового рішення 14.04.2010 року вказаний виконавчий документ був надісланий позивачем на адресу відповідача. 21.04.2010 року державним виконавцем ВДВС Ворошиловського РУЮ у м. Донецьку винесена постанова про відкриття виконавчого провадження та надано боржнику строк до 28.04.2010 року або семиденний строк з дня отримання постанови для добровільного виконання судового рішення. З преамбули Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 року №606-XIV (далі - Закон №606) вбачається, що він визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку. Відповідно до статті 1 Закону №606, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення). Згідно з частиною 1 статті 11 Закону №606, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Статтею 25 Закону №606 передбачено, що у постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова. Відповідно до статті 27 Закону №606, у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення. З документів наявних у матеріалах справи вбачається, що постанова Донецького апеляційного адміністративного суду від 04.02.2010 року в строки зазначені у постанові про відкриття виконавчого провадження від 21.04.2010 року боржником добровільно не виконана. Частиною 2 статті 52 Закону №606 передбачено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. Відповідно до частини 5 зазначеної статті, у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем. Зі змісту зазначених положень Закону №606 вбачається, що у разі невчиннення боржником дій з самостійного виконання рішення, або документального підтвердження його виконання, державний виконавець зобов'язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для вчинити виконавчих дії та розпочати примусове виконання рішення з дотриманням загального порядку звернення стягнення на майно боржника та строків здійснення виконавчого провадження. Відповідно до частини 2 статті 30 Закону №606, державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. З документів, наявних у матеріалах справи вбачається, що виконавче провадження №18890827 було відкрито 21.04.2010 року, з урахуванням зупинення провадження, шестимісячний строк виконання рішення по справі № 2а-8668/09/0570 сплинув у червні місяці. Однак заходи примусового виконання рішення в строки визначені Законом №606, відповідачем проведені не були. З пояснень відповідача вбачається, що на його думку державним виконавцем вживалися заходи примусового виконання рішення суду по справі № 2а-8668/09/0570. Зазначені доводи відповідача судом не приймаються з огляду на наступне. Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони своєчасно, тобто протягом розумного строку. Частиною 1 статті 71 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Частиною 4 статті 71 КАС України передбачено, що суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали. З метою з'ясування всіх обставин у справі, ухвалою суду від 13.01.2013 року, відповідач був зобов'язаний надати до Донецького окружного адміністративного суду матеріали виконавчого провадження № 18890827 та №38175159. Ознайомившись зі змістом витребуваних від відповідача матеріалів, судом не була встановлена наявність факту об'єднання виконавчих проваджень №18890827 та №38175159 у зведене виконавче провадження. Окрім того, запит державного виконавця №15241 наданий відповідачем в обґрунтування своїх заперечень, судом до уваги не приймається з огляду на те, що з його змісту неможливо встановити факт надіслання вказаного документу зазначеним у ньому адресатам. Також суд зазначає, що відповідно до пункту 3.1 Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 20.05.2003 року №43/5, до Єдиного реєстру обов'язково вносяться відомості про проведення всіх виконавчих дій. Відповідно до підпунктів 1.12.1 та 1.12.2 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року, відомості вносяться до Єдиного реєстру державним виконавцем одночасно з виготовленням документа, на підставі якого вчиняється виконавча дія. У разі здійснення виконавчої дії за межами органу ДВС відомості про таку дію - вносяться до Єдиного реєстру протягом двох робочих днів після її проведення або надходження повідомлення про її проведення. З матеріалів справи вбачається, що з 27.05.2013 року, коли було проведено опис майна боржника за наслідком якого державним виконавцем складено акт опису й арешту майна ТОВ «ДТЕК Східенерго, відповідачем не вчинялись жодні дії направлені на виконання виконавчого документу та стягнення з божника заборгованості в рахунок позивача. Згідно положень статті 30 Закону №606, державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконаного провадження, проте цей термін відповідачем значно перевищений. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що вимога позивача про визнання бездіяльності відповідача щодо примусового виконання виконавчого листа №2а-8668/09/0570 від 04.02.2010 року незаконною є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Щодо вимоги позивача про зобов'язання відповідача накласти арешт на рахунки боржника у межах суми боргу за виконавчим листом №2а-8668/09/0570 від 04.02.2010 року, суд зазнає наступне. Представником відповідача в судовому засіданні 27.01.2014 року надано постанову про арешт коштів боржника від 08.01.2014 року (тобто вже під час розгляду справи) по виконавчому провадження №18890827, яким на підставі постанови суду №2а-8668/09/0570 накладено арешт на кошти, які містяться на рахунках у банках та належать боржнику - ТОВ «ДТЕК Східенерго». Оскільки постанова про арешт коштів боржника вже добровільно винесена ВДВС Ворошиловського РУЮ у м. Донецьку, то суд не може зобов'язати відповідача виконати вже вчинені дії, тому дана вимога позивача є такою, що не підлягає задоволенню. Щодо вимоги про зобов'язання виконати рішення суду №2а-8668/09/0570, шляхом встановлення рухомого, нерухомого та іншого майна (майнових прав) боржника, звернення стягнення на кошти та інше майно боржника, суд зазначає наступне. ВДВС Ворошиловського РУЮ у м. Донецьку здійснює функції покладені на нього Законами України "Про державну виконавчу службу" та "Про виконавче провадження". Відповідно до частин 1 та 2 статті 11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Тобто за приписами Закону №606, державний виконавець здійснює заходи щодо примусового виконання рішень неупереджено, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом, а не за рішенням суду. Суд не вправі втручатись в повноваження та діяльність суб'єктів владних повноважень, або ж підміняти їх. Така позиція суду повністю узгоджується з позицією Верховного суду України, викладеною в постанові Пленуму Верховного суду України № 13 від 24.10.2008 року, згідно якої, суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень та з позицією Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави, і суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Приймаючи до уваги пояснення осіб, які беруть участь у справі, досліджені матеріали справи, а також встановлені обставин у справі суд дійшов висновку, що позовні вимоги Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів про визнання бездіяльності щодо примусового виконання виконавчого листа №2а-8668/09/0570 від 04.02.2010 року незаконною, зобов'язання накласти арешт на рахунки боржника у межах суми боргу за виконавчим листом №2а-8668/09/0570 від 04.02.2010 року та зобов'язання виконати рішення суду №2а-8668/09/0570, шляхом встановлення рухомого, нерухомого та іншого майна (майнових прав) боржника, звернення стягнення на кошти та інше майно боржника, підлягають частковому задоволенню. Відповідно до частини 4 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Результат розгляду: partial