Рішення адміністративного суду від 2014-01-14 00:00:00+02

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2013 року відкрито провадження в адміністративній справі № 812/9450/13-а за позовом Луганського виробничого підприємства «Восток» УТОГ до управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Луганська про скасування вимоги про сплату недоїмки від 05 серпня 2013 року № Ю-2664У. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 04 жовтня 2013 року державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 40028455 про стягнення з позивача на користь управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Луганська 120234,83 грн. Ознайомившись з матеріалами справи 01 листопада 2013 року, позивачу стало відомо, що виконавче провадження було відкрито за вимогою від 05 серпня 2013 року № Ю-2664У, яка ним не отримувалась. З посиланням на норми абзацу 4 пункту 4 статті 25 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», Луганське виробниче підприємство «Восток» УТОГ вказало, що відповідачем було допущено порушення порядку пред'явлення вимоги, а тому вимога від 05 серпня 2013 року № Ю-2664У підлягає скасуванню. У зв'язку з тим, що про наявність вимоги про сплату недоїмки від 05 серпня 2013 року № Ю-2664У позивачу стало відомо тільки після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, останній вважає, що строк позовної давності не пропущений. Однак, якщо суд дійде висновку щодо пропущення цього строку, позивач просить поновити його через вищезазначену причину. У судове засідання представник позивача не прибув, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином (арк. справи 18, 20, 41, 45). Клопотанням від 09 грудня 2013 року за № 672 Луганське виробниче підприємство «Восток» УТОГ просило розглянути справу за відсутності їх представника на підставі доказів, що містяться у матеріалах справи (арк. справи 22). Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Луганська адміністративний позов не визнало, про що подало заперечення від 10 грудня 2013 року № 15747/07, в яких у задоволенні позовних вимог просить відмовити у повному обсязі (арк. справи 24-26). Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначив таке. Позивача зареєстровано в управлінні Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Луганська. Відповідно до частини 2 статті 6, частини 8 статті 9 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця. При цьому, платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Частиною 12 статті 9 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» встановлено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов'язаннями із сплати єдиного внеску зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами зобов'язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань з виплати заробітної плати (доходу). Проте, позивач систематично порушує діюче законодавство щодо сплати обов'язкових платежів до Пенсійного фонду і нарощує заборгованість. Станом на 01 серпня 2013 року заборгованість Луганського виробничого підприємства «Восток» УТОГ зі сплати єдиного внеску складає 582432,35 грн. 19 серпня 2013 року позивачем було отримано вимогу від 05 серпня 2013 року № Ю-2664 про сплату недоїмки у розмірі 582432,35 грн., з яких недоїмка - 544418,67 грн., штрафи - 21575,15 грн., пеня - 16438,53 грн. У встановлений законом 10-денний термін позивач не сплатив суму недоїмки, штрафів та пені, не узгодив суму недоїмки з органом Пенсійного фонду, не повідомив орган Пенсійного фонду про оскарження вимоги до суду. Згідно з частиною 4 статті 25 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» у разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти робочих днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом Пенсійного фонду, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів з дня надходження узгодженої вимоги, територіальний орган Пенсійного фонду надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки. Відповідно до пункту 6.9 Інструкції про порядок нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 27 вересня 2010 року № 21-5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 жовтня 2010 року за № 994-18289, якщо протягом наступного базового звітного періоду платник наростив суми боргу, то після проходження відповідної процедури узгодження та оскарження до органу державної виконавчої служби подається вимога тільки на суму зростання боргу. Таким чином, вказує відповідач, до органу Державної виконавчої служби для примусового стягнення виниклої заборгованості позивача була надіслана вимога саме на суму зростання боргу - 120234,83 грн., а тому вимога про сплату недоїмки від 05 серпня 2013 року № Ю-2664У виставлена відповідно до вимог діючого законодавства. У судовому засіданні представник відповідача проти адміністративного позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні, надав пояснення, аналогічні викладеним у письмових запереченнях від 10 грудня 2013 року № 15747/07. Відповідно до частини 6 статті 71 та частини 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справу за відсутності позивача на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню повністю, з таких підстав. Щодо клопотання позивача про визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними та поновлення строку звернення до суду, суд зазначає таке. Вимога про сплату недоїмки територіального органу Пенсійного фонду України за своїм правовим навантаженням не є рішенням органу, на підставі якого виникає борг, тобто сама по собі вимога не є рішенням суб'єкта, на підставі якого може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів, оскільки сама є виконавчим документом, за яким стягується борг, внаслідок чого при застосуванні діючих правил Кодексу адміністративного судочинства України необхідно виходити з положень частини 2, а не 5 статті 99 цього Кодексу. Шестимісячний строк звернення до суду, встановлений частиною 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, за оскарженням вимоги управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Луганська про сплату недоїмки від 05 серпня 2013 року № Ю-2664У позивачем не пропущений. Щодо позовних вимог, суд зазначає таке. З 01 січня 2011 року набрав чинності Закон України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закону № 2464), яким запроваджено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування як консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, та визначені правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 4 Закону № 2464 (тут і надалі посилання на норми зазначеного Закону наводяться в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами. Взяття на облік осіб, зазначених у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється Пенсійним фондом шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників (частина 1 статті 5 Закону № 2464). Згідно з пунктом 3 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 з дня набрання чинності цим Законом платники страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, вважаються платниками єдиного внеску. Перереєстрація платників страхових внесків та застрахованих осіб не здійснюється. Луганське виробниче підприємство «Восток» Українського товариства глухих перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Луганська як платник страхових внесків та з огляду на положення абзацу 2 пункту 1 частини 1 статті 4 та пункту 3 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 є платником єдиного внеску. Згідно із частиною 8 статті 9 Закону № 2464: - платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця; - при цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з територіальним органом Пенсійного фонду за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань; - періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до територіального органу Пенсійного фонду (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. Звітним періодом для Луганського виробничого підприємства «Восток» УТОГ є календарний місяць. Відповідно до частини 11 статті 9 Закону № 2464 у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. Частиною 12 статті 9 Закону № 2464 встановлено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов'язаннями із сплати єдиного внеску зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами зобов'язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань з виплати заробітної плати (доходу). Відповідно до вимог Закону № 2464 Луганське виробниче підприємство «Восток» УТОГ повинно нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі єдиний внесок. Статтею 25 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», серед іншого встановлено: - рішення, прийняті органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов'язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами; - положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов'язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; - суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів; - територіальний орган Пенсійного фонду у порядку, за формою і в строки, встановлені Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату; - вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом; - платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти робочих днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею; - у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом Пенсійного фонду в порядку, встановленому Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики; - у разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти робочих днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом Пенсійного фонду, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів з дня надходження узгодженої вимоги, територіальний орган Пенсійного фонду надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки; - у випадках, зазначених в абзаці шостому цієї частини, територіальний орган Пенсійного фонду також має право звернутися до суду з позовом про стягнення недоїмки. При цьому заходи досудового врегулювання спорів, передбачені законом, не застосовуються. Пунктом 2 частини 11 статті 25 Закону № 2464 передбачено, що за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. Частиною 10 статті 25 Закону № 2464 встановлено, що на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу. Нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно (частина 13 статті 25 Закону № 2464). Частиною 14 статті 25 Закону № 2464 встановлено, що про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа територіального органу Пенсійного фонду в порядку, встановленому Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску. Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон), нарахування і сплати фінансових санкцій органами Пенсійного фонду України, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів визначає Інструкція про порядок нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 27 вересня 2010 року № 21-5 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 27 жовтня 2010 року за № 994-18289 (далі - Інструкція № 21-5). Інструкція № 21-5 є нормативно-правовим актом у розумінні статті 117 Конституції України та підлягає застосуванню відповідно до пункту 2 частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України. Згідно з пунктом 6.3 розділу VI Інструкції № 21-5 (тут і надалі посилання на норми зазначеної Інструкції наводяться в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин): - органи Пенсійного фонду надсилають платникам вимогу про сплату недоїмки в таких випадках: а) якщо дані документальних перевірок результатів діяльності платника або інформація територіальних органів органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію єдиної державної податкової політики про суми доходу (прибутку) фізичних осіб - підприємців чи осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, свідчать про донарахування (зменшення) сум єдиного внеску або органами Пенсійного фонду у повідомленнях-розрахунках визначено суми єдиного внеску, які підлягають доплаті; б) якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; в) якщо платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій; - у випадку, передбаченому підпунктом «а» цього пункту, вимога надсилається одночасно з актом документальної перевірки платника єдиного внеску, або актом про суми розбіжностей щодо сум доходу (прибутку), заявлених у звітності до Пенсійного фонду та задекларованих у річній податковій декларації фізичними особами - підприємцями чи особами, які забезпечують себе роботою самостійно, або повідомленням-розрахунком на всю суму донарахованого (зменшеного) єдиного внеску; - у випадках, передбачених підпунктами «б» та/або «в» цього пункту, вимога надсилається: платникам, зазначеним у підпунктах 2.1.1 та 2.1.2 пункту 2.1 розділу II цієї Інструкції, протягом п'яти робочих днів, наступних за календарним місяцем, у якому виникла або зросла недоїмка зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій); платникам, зазначеним у підпунктах 2.1.3 та 2.1.4 пункту 2.1 розділу II цієї Інструкції, протягом п'ятнадцяти робочих днів, наступних за календарним місяцем, у якому виникла або зросла недоїмка зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій); - вимога формується на підставі даних особових рахунків платників на суму боргу, що перевищує 10 грн.; - вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Відповідно до пункту 6.4 розділу VI Інструкції № 21-5 вимога про сплату боргу формується на підставі актів документальних перевірок, інформації органів державної податкової служби, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з карток особових рахунків платників за формою згідно з додатком 4 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 5 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи). При формуванні вимоги їй присвоюється порядковий номер, який складається з трьох частин: 1-а частина - літери «Ю» (вимога до юридичної особи) або «Ф» (вимога до фізичної особи), 2-а частина - порядковий номер, 3-я частина - літера «У» (узгоджена вимога). Вимога формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу. Вимога вважається надісланою (врученою) юридичній особі або відокремленому підрозділу, якщо її передано службовій особі такого платника під підпис або надіслано листом з повідомленням про вручення. Протягом десяти робочих днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки платник зобов'язаний сплатити зазначені у вимозі суми недоїмки, штрафів та пені. У разі незгоди з розрахунком суми боргу, зазначеної у вимозі про сплату недоїмки, платник узгоджує її з органами Пенсійного фонду у порядку, встановленому Пенсійним фондом України, а у разі неузгодження вимоги із органами Пенсійного фонду - має право на оскарження вимоги в судовому порядку. Про оскарження вимоги до суду платник зобов'язаний письмово повідомити протягом десяти робочих днів орган Пенсійного фонду, який направив вимогу. (пункти 6.5, 6.6 розділу VI Інструкції № 21-5). Згідно з пунктом 6.8 розділу VI Інструкції № 21-5 у разі якщо платник, який одержав вимогу і протягом десяти робочих днів після її отримання не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки, штрафів та пені, не узгодив вимогу з відповідним органом Пенсійного фонду, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів з дня отримання узгодженої вимоги, орган Пенсійного фонду надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки, у якій зазначає суму боргу за даними карток особових рахунків платників на дату подання. До сум боргу, що подаються до органів державної виконавчої служби за даними карток особових рахунків платників, включаються також суми узгоджених з платником, але не сплачених у встановлений термін штрафів та пені. Якщо протягом наступного базового звітного періоду платник наростив суми боргу, то після проходження відповідної процедури узгодження та оскарження до органу державної виконавчої служби подається вимога тільки на суму зростання боргу (пункт 6.9 розділу VI Інструкції № 21-5). Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом під час судового розгляду, відповідно до вимог частини 4 статті 25 Закону № 2464 та пункту 6.4 розділу VI Інструкції № 21-5 управлінням Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Луганська на підставі облікових даних з картки особового рахунку страхувальника сформована вимога про сплату недоїмки від 05 серпня 2013 року № Ю-2664 станом на 01 серпня 2013 року в сумі 582432,35 грн., у тому числі недоїмки в сумі 544418,67 грн., штрафів в сумі 21575,15 грн., пені в сумі 16438,53 грн. (арк. справи 27, 29-30, 31). Вимога про сплату недоїмки від 05 серпня 2013 року № Ю-2664 отримана Луганським виробничим підприємством «Восток» УТОГ 19 серпня 2013 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (арк. справи 28). Протягом десяти робочих днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки від 05 серпня 2013 року № Ю-2664 позивач зазначені у вимозі суми недоїмки, штрафів та пені не сплатив, вимогу з відповідачем не узгодив та у судовому порядку її не оскаржив, у зв'язку з чим управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Луганська у відповідності із пунктами 6.8 та 6.9 розділу VI Інструкції № 21-5 подало до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Луганського міського управління на примусове виконання вимогу про сплату недоїмки від 05 серпня 2013 року № Ю-2664У на суму зростання боргу у розмірі 120234,83 грн., у тому числі недоїмки в сумі 104758,43 грн., штрафів в сумі 2179,54 грн. та пені в сумі 13296,86 грн., за якою останній постановою від 04 жовтня 2013 року ВП № 40028455 відкрив виконавче провадження (арк. справи 6, 7). Наявність у Луганського виробничого підприємства «Восток» УТОГ станом на 01 серпня 2013 року заборгованості зі сплати недоїмки в сумі 104758,43 грн., штрафів в сумі 2179,54 грн. та пені в сумі 13296,86 грн. підтверджується матеріалами справи, а саме: звітами з нарахування єдиного внеску за січень-червень 2013 року, рішеннями про застосування штрафних санкцій та нарахування пені від 19 лютого 2013 року №№ 579-581, 583-586, які отримані позивачем 21 лютого 2013 року, та карткою особового рахунку (арк. справи 29-30, 31, 51-82). З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку, що управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Луганська при формуванні та надісланні до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Луганського міського управління на примусове виконання вимоги про сплату недоїмки від 05 серпня 2013 року № Ю-2664У на суму зростання боргу у розмірі 120234,83 грн., у тому числі недоїмки в сумі 104758,43 грн., штрафів в сумі 2179,54 грн. та пені в сумі 13296,86 грн., діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідач як суб'єкт владних повноважень, на якого частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов'язок щодо доказування правомірності своїх дій та рішень, довів суду правомірність свого рішення, що є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову. Питання про розподіл судових витрат зі сплати судового збору судом не вирішується, оскільки позивач відповідно до пункту 19 частини 1 статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений. На підставі частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 14 січня 2014 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Складення постанови у повному обсязі відкладено до 20 січня 2014 року, про що згідно вимог частини 2 статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частин постанови у судовому засіданні.

Результат розгляду: denied