Рішення адміністративного суду від 2014-02-03 00:00:00+02

27 березня 2013 року позивач, Державна податкова інспекція у м. Краматорську Головного управління Міндоходів у Донецькій області, звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, фізичної особи-підприємця [PERSON], про стягнення заборгованості перед бюджетом в сумі 53008,00 гривень. Позовні вимоги були вмотивовані тим, що 18 лютого 2010 року на підставі акта планової виїзної перевірки від 08.02.2010 №185/17-1-[NUMBER] позивачем було прийнято податкове повідомлення-рішення №0000101701/0/7305/10/17-113 про збільшення відповідачу грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 53008,00 гривень, у тому числі за основним платежем - 33072,00 гривень, фінансовими санкціями - 19936,00 гривень. З 10 листопада 2010 року грошове зобов'язання вважалося узгодженим, оскільки набрала законної сили постанова суду у справі № 2-а-17167/10/0570 про відмову в задоволенні позову про визнання недійсним зазначеного рішення позивача. Позивач просив стягнути з відповідача податковий борг в сумі 53008,00 гривень. 16 травня 2012 року постановою суду адміністративний позов був задоволений. 18 листопада 2013 року відповідачем подана заява про перегляд постанови суду у даній справі за нововиявленими обставинами, у зв'язку із скасуванням судового рішення у справі № 2-а-17167/10/0570, яке стало підставою для прийняття постанови, що належить переглянути. Позивач просив скасувати постанову Донецького окружного адміністративного суду від 16 травня 2012 року та прийняту нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник позивача у судовому засіданні проти задоволення заяви відповідача заперечувала, просила відмовити у її задоволенні та залишити в силі постанову від 16 травня 2012 року. Представник відповідача заяву підтримав, просив її задовольнити. Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. 8 лютого 2010 року позивачем був складений «Акт № 185/17-1-[NUMBER] «Про результати документальної планової виїзної перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи-підприємця [PERSON], [NUMBER], за період з 01.10.2006 по 30.09.2009» (а.с. 9-11). 18 лютого 2010 року на підставі зазначеного акту позивачем було прийнято податкове повідомлення-рішення №0000101701/0/7305/10/17-113 про збільшення відповідачу грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 53008,00 гривень, у тому числі за основним платежем - 33072,00 гривень, фінансовими санкціями - 19936,00 гривень (а.с. 12). 10 листопада 2010 року ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду була залишена без змін постанова Донецького окружного адміністративного суду у справі №2-а-17167/10/0570 про відмову в задоволенні позову відповідача про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення №0000101701/0/7305/10/17-113 від 18.02.2010 (а.с. 17-21). 16 травня 2012 року постановою суду у даній справі з відповідача на користь Державного бюджету України був стягнутий податковий борг з податку на додану вартість в сумі 53008,00 гривень (а.с. 42-45). 8 квітня 2013 року ухвалою Вищого адміністративного суду України було скасовано постанову Донецького окружного адміністративного суду та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду у справі №2-а-17167/10/0570. Справу було передано на новий судовий розгляд. 6 листопада 2013 року ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду була залишена без змін постанова Донецького окружного адміністративного суду у справі №2-а-17167/10/0570 від 23 вересня 2013 року про скасування податкового повідомлення-рішення №0000101701/0/7305/10/17-113 від 18.02.2010 (а.с. 53-55, 60-61). 27 листопада 2013 року Вищим адміністративним судом України відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою позивача на судові рішення у справі №2а-17167/10/0570 (а.с. 78). При прийнятті постанови суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства. Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Податкового кодексу України (далі - ПК України) податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку, зокрема, сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом. Відповідно до підпункту 37.3.4. пункту 37.3 статті 37 ПК України підставою для припинення податкового обов'язку, крім його виконання, є скасування податкового обов'язку у передбачений законодавством спосіб. Статтею 58 ПК України визначено, що у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення. Податкове повідомлення-рішення містить підставу для такого нарахування податкового зобов'язання; посилання на норму цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок грошових зобов'язань платника податків; суму грошового зобов'язання, що повинен сплатити платник податку. За приписами статті 60 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним у день набрання законної сили рішенням суду, яким скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу. Згідно пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є скасування судового рішення, яке стало підставою для прийняття постанови чи постановлення ухвали, що належить переглянути. Скасування судових рішень у справі №2-а-17167/10/0570 слід визнати нововиявленою обставиною, оскільки суд обґрунтовував постанову у даній справі цими актами і виходив з того, що ними була підтверджена сума податкового боргу відповідача, але на теперішній час прийняті нові рішення, за змістом протилежні скасованим, що, в свою чергу, означає протилежне вирішення питання про стягнення податкового боргу. Частиною 1 статті 253 КАС України встановлено, що суд може скасувати постанову чи ухвалу у справі і прийняти нову постанову чи ухвалу або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення. При ухваленні нового судового рішення суд користується повноваженнями суду відповідної інстанції. З урахуванням наведеного, суд вважає, що наявні підстави для скасування постанови Донецького окружного адміністративного суду від 16 травня 2012 року та прийняття нової постанови, оскільки в наступний час скасовані податкове повідомлення-рішення та судові рішення, яке стали підставою для прийняття даної постанови. Відповідно до вимог статті 94 КАС України, судові витрати підлягають стягненню з Державного бюджету України на користь відповідача.

Результат розгляду: denied