Рішення адміністративного суду від 2014-02-26 00:00:00+02

28 січня 2014 року позивач ТОВ "Гідросервіс 2000" звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ДПІ у м. Полтаві про визнання протиправною відмови у наданні інформації від 23 грудня 2013 року № 8092/10/16-01-11-01-41, зобов'язання надати повну інформацію на запит позивача від 11 грудня 2013 року № 598 щодо відкритих та діючих банківських рахунків КП Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" із зазначенням найменування банку, коду банка, номера рахунка, валюти рахунка та дати його відкриття. В обґрунтування позовних вимог позивач вказував на те, що рішенням Господарського суду Полтавської області від 29 червня 2011 року ухвалено стягнути з КП Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" на користь ТОВ "Гідросервіс 2000" заборгованість, проте вищевказане судове рішення до цього часу не виконане. З метою встановлення фінансового стану підприємства-боржника позивач звернувся до ДПІ у м. Полтаві із запитом, в якому вимагав надати інформацію про відкриті та діючі рахунки КП Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" із зазначенням найменування банку, коду банка, номера рахунка, валюти рахунка та дати його відкриття. Податковий орган за наслідками розгляду вказаного запиту залишив останній без задоволення, посилаючись на конфіденційність запитуваної інформації, та мотивуючи свою відмову положеннями Конституції, Податкового кодексу, Законів України "Про інформацію", "Про доступ до публічної інформації" та "Про банки і банківську діяльність". Позивач, не погодився із правомірністю відмови контролюючого органа на свій запит та оскаржив відмову контролюючого органа до суду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача проти позову заперечував, просив суд відмовити у його задоволенні, дії ДПІ у м. Полтаві вважає правомірними, а відмову у задоволенні запиту такою, що відповідає вимогам чинного законодавства. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 грудня 2013 року ТОВ "Гідросервіс 2000" звернувся до відповідача із запитом від 11 грудня 2013 року № 598, у якому вимагав надання інформації щодо відкритих та діючих банківських рахунків КП Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" із зазначенням найменування банку, коду банка, номера рахунка, валюти рахунка та дати його відкриття. 23 грудня 2013 року контролюючим органом на вищевказаний запит надано відмову у наданні інформації № 8092/10/16-01-11-01-41, мотивовану її конфіденційністю. ТОВ "Гідросервіс 2000", вважаючи відмову у наданні інформації на запит від 11 грудня 2013 року № 598 упередженою, такою, що обмежує та порушує права, свободи та інтереси позивача, звернувся до суду з вимогами про визнання протиправною відмови у наданні інформації від 23 грудня 2013 року № 8092/10/16-01-11-01-41 та зобов'язання надати повну інформацію на запит позивача від 11 грудня 2013 року № 598 щодо відкритих та діючих банківських рахунків КП Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" із зазначенням найменування банку, коду банка, номера рахунка, валюти рахунка та дати його відкриття. Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 5 Закону України "Про інформацію" кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. Згідно частин 1-2 статті 21 Закону України "Про інформацію" інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація. Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом. Відносини, пов'язані з правовим режимом конфіденційної інформації, регулюються законом. Положеннями статті 1076 Цивільного кодексу України визначено, що банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта. Відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність. Відповідно до частин 1-2 статті 60 Закону України "Про банки і банківську діяльність" інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею. Банківською таємницею, зокрема, є: 1) відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України; 2) операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди; 3) фінансово-економічний стан клієнтів; 4) системи охорони банку та клієнтів; 5) інформація про організаційно-правову структуру юридичної особи - клієнта, її керівників, напрями діяльності; 6) відомості стосовно комерційної діяльності клієнтів чи комерційної таємниці, будь-якого проекту, винаходів, зразків продукції та інша комерційна інформація; 7) інформація щодо звітності по окремому банку, за винятком тієї, що підлягає опублікуванню; 8) коди, що використовуються банками для захисту інформації. З урахуванням вищевикладеного можна дійти висновку, що запитувана позивачем інформація відноситься до інформації з обмеженим доступом, порядок розкриття якої врегульовано статтею 62 Закону України "Про банки і банківську діяльність". Так, нормами статті 62 Закону України "Про банки і банківську діяльність" визначено, що інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками органам Державної податкової служби України на їх письмову вимогу щодо наявності банківських рахунків. Вимога відповідного державного органу на отримання інформації, яка містить банківську таємницю, повинна містити передбачені цим Законом підстави для отримання цієї інформації, містити посилання на норми закону, відповідно до яких державний орган має право на отримання такої інформації. Наявність у відповідача інформації щодо юридичних осіб, яка містить банківську таємницю, обумовлюється положеннями пунктів 63.1, 63.12 статті 63 Податкового кодексу України, які у свою чергу передбачають, що облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. Інформація, що збирається, використовується та формується органами державної податкової служби у зв'язку з обліком платників податків, вноситься до інформаційних баз даних і використовується з урахуванням обмежень, передбачених для податкової інформації з обмеженим доступом. Згідно вимог статті 16 Закону України "Про інформацію" податкова інформація - сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб'єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України. Правовий режим податкової інформації визначається Податковим кодексом України та іншими законами. Пунктами 21.1.4 та 21.1.6 статті 21 Податкового кодексу України визначено, що посадові особи контролюючих органів зобов'язані не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій, не допускати розголошення інформації з обмеженим доступом, що одержується, використовується, зберігається під час реалізації функцій, покладених на контролюючі органи. Крім того, положеннями пункту 17.1.9 статті 17 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків має право на нерозголошення контролюючим органом (посадовими особами) відомостей про такого платника без його письмової згоди та відомостей, що становлять конфіденційну інформацію, державну, комерційну чи банківську таємницю та стали відомі під час виконання посадовими особами службових обов'язків, крім випадків, коли це прямо передбачено законами. Враховуючи те, що запитувана позивачем 11 грудня 2013 року інформація не є такою, що становить суспільний інтерес, та зв'язку з тим, що позивач не надав контролюючому органу письмової згоди юридичної особи-платника податків КП "Полтававодоканал" на розголошення конфіденційної інформації про нього, суд погоджується з правомірністю дій ДПІ у м. Полтаві щодо відмови у задоволенні запиту позивача від 11 грудня 2013 року № 598. Разом із цим, посилання позивача на положення частини 1 статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації", якими визначено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктом владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, є безпідставними, спростовуються вищевикладеними обґрунтуваннями суду та наведеним аналізом законодавства, яке регулює спірні правовідносини. Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно із статтею 86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Приписами статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи вищевикладене, ДПІ у м. Полтаві, надаючи відмову на запит ТОВ "Гідросервіс-2000", діяла у межах наданих повноважень та у відповідності до чинного законодавства України, в зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог необхідно віжмовити. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied