Рішення адміністративного суду від 2014-01-30 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про оскарження дій суб'єкта владних повноважень, мотивуючи свої вимоги тим, що 27.11.2013 року його представник у ВДВС Подільського РУЮ в м. Києві дізнався про наявність виконавчого провадження стосовно [PERSON] ВП № 40869999. Зазначає, що ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження, він дізнався, що воно відкрито з виконання постанови відповідача серії АА2 № 859424 від 13.10.2013 року, з якої вбачається, що він 08.09.2013 року о 18 год. 10 хв. на пр-ті. Бажана порушив п. 12.4 ПДР України. Посилається на те, що за наслідками подій, описаних в постанові, інспектором Дарницького ВДАІ РУ ГУМВС в м. Києві 08.09.2013 року було складено протокол серії АВ2 № 571080 та винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності Серія АА2 № 059199. Зазначає, що постановою Подільського районного суду м. Києва по справі № 758/11777/13-а від 18.11.2013 року дії інспектора Гудим при складанні протоколу від 08.09.2013 року було визнано протиправними, а у зв'язку з наданням відповідачем фотокопії постанови начальника ДАІ Дарницького РУ ГУ МВС від 14.10.2013 року про скасування постанови від 08.09.2013 року, суд прийшов до висновку про відсутність спору в частині скасування оскаржуваної постанови. Звертає увагу суду на те, що скасування вищезазначеної постанови Серія АА2 № 059199 відбулось 14 жовтня 2013 року, а нова постанова Серія АА2 № 859424 була винесена 13 жовтня 2013 року, і на момент його звернення з цією позовною заявою, органами державної виконавчої служби з нього відбувається стягнення за обома постановами (постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 40869999 від 23.11.2013 року щодо виконання Постанови відповідача та постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 40589758 від 08.09.2013 року щодо виконання нібито «скасованої» постанови інспектора Гудим. Посилається на те, що згідно ст. 283 КУпАП винесенню постанови передує розгляд справи, однак відповідачем було проігноровано вимоги закону щодо вчинення дій передбачених ст. 278 КУпАП як однієї із стадій судового розгляду, що дає підстави прийти до висновку про прийняття Постанови за відсутності її розгляду в розумінні глави 22 КУпАП, що є перевищенням повноважень, порушенням способу дій відповідача, встановлених законом і грубим порушенням ст. 19 Конституції України. Крім того статтею 268 КУпАП передбачені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, однак не сповістивши його про місце і час розгляду справи, відповідач неправомірно позбавив його всіх встановлених законом прав, а тому такі дії відповідача також є неправомірними, прийнятими з перевищенням наданої йому компетенції. Через не повідомлення його, розгляд адміністративної справи відповідачем було проведено без подання документів, які характеризують особу, з грубим ігнорування його клопотання про користування правовою допомогою при розгляді адміністративної справи, інших доказів по справі, що не тільки порушило його права, передбачені ст.268 КУпАП, але й призвело до того, що при винесенні Постанови не враховано особу, матеріальний стан та інші обставини, які слід враховувати при призначенні адміністративного стягнення відповідно КУпАП. Зазначає, що відповідно до п. 1, ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Визнання дій щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення протиправними робить неможливість прийняття протоколу в якості належного і допустимого доказу, будь-які інші належні та допустимі докази вчинення правопорушення відсутні, що свідчить про відсутність події і складу адміністративного правопорушення, а тому саме адміністративне провадження за відсутності протоколу не повинно взагалі було бути розпочатим. Звертає увагу суду на те, що наведені обставини в їх сукупності свідчать, що відповідач не мав достатніх повноважень щодо винесення оскаржуваної постанови і при її прийнятті вчинив низку неправомірних дій. У зв'язку з чим звертається з даним позовом до суду. Позивач та відповідач в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином, від позивача до суду надано заяву згідно якої останній просить розгляд справи провести за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Причини неявки відповідача суду невідомі. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність вищезазначених осіб на підставі наявних у справі доказів в порядку письмового провадження, відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 КАС України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов доведений та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 08.09.2013 року інспектором СОМ ДТП та дізнання Дарницького ВДАІ РУ ГУМВС в м. Києві Гудим С.О. відносно [PERSON] було складено Протокол про адміністративне правопорушення Серії АВ2 № 571080 у зв'язку з тим, що останній 08.09.2013 року о 18.10 год. керуючи автомобілем БМВ, д/н [NUMBER] по пр-ту. Бажана в м. Києві біля станції метро «Осокорки» рухався зі швидкістю 99 км/год., чим перевищив встановлену швидкість на 39 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР України (а.с. 8). Як вбачається з матеріалів справи, в цей же день, а саме 08.09.2013 року інспектором СОМ ДТП та дізнання Дарницького ВДАІ РУ ГУМВС в м. Києві Гудим С.О. було винесено Постанову Серія АА2 № 059199 в справі про адміністративне правопорушення, якою [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255, 00 грн. (а.с. 10). Судом встановлено, що 18.11.2013 року Постановою Подільського районного суду м. Києва по адміністративній справі № 758/11777/13-а за позовом [PERSON] до інспектора СОМ ДТП та дізнання ВДАІ Дарницького РУ ГУ МВС України у м. Києві Гудима Сергія Олександровича про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення, було визнано дії інспектора СОМ ДТП та дізнання ВДАІ Дарницького РУ ГУ МВС України у м. Києві Гудима С.О. при складанні протоколу від 08.09.2013 року протиправними, а у зв'язку з тим, що судом встановлено, що за результатами службової перевірки по зверненню [PERSON], постанову від 08.09.2013 року про притягнення до адміністративної відповідальності останнього за ч. 2 ст. 122 КУпАП було скасовано, в цій частині вимог позивача суд відмовив за відсутністю спору (а.с. 13-16). Зазначене рішення оскарженню не підлягає, а тому набрало законної сили з моменту його проголошення. Частина перша статті 72 КАС України визначає, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Враховуючи вищевикладене, факт протиправності дій інспектора СОМ ДТП та дізнання ВДАІ Дарницького РУ ГУ МВС України у м. Києві Гудима С.О. при складанні на [PERSON] Протоколу про адміністративне правопорушення Серія АВ2 № 571080 від 08.09.2013 року, є встановленим, а тому доказуванню не підлягає. Як вбачається з матеріалів справи (а.с. 9), 13.10.2013 року старшим інспектором ВДАІ Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві Ільєнко В.М. повторно було розглянуто матеріали про адміністративне правопорушення, а саме Протокол про адміністративне правопорушення Серії АВ2 № 571080 складений 08.09.2013 року відносно [PERSON] та винесено Постанову Серія АА2 № 859424 в справі про адміністративне правопорушення, якою останнього повторно притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255, 00 грн. Як вже зазначалося вище, позивач вважає дії відповідача щодо винесення зазначеної постанови протиправними, оскільки останній не мав достатніх повноважень щодо її винесення і при її прийнятті вчинив низку неправомірних дій. У зв'язку з чим він просить визнати дії відповідача противними, постанову скасувати, а провадження по адміністративній справі закрити. Пункт третій частини першої статті 288 КУпАП визначає, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. Відповідно до ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою прокурора, особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу. Як вбачається з матеріалів справи (а.с. 1), позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про оскарження Постанови Серія АА2 № 859424 в справі про адміністративне правопорушення від 13.10.2013 року, лише 02.12.2013 року, тобто з пропуском строку для її оскарження визначеного вищезазначеною нормою закону. В той же час судом встановлено, що про існування вищезазначеної постанови позивачу стало відомо лише після ознайомлення його представником 27.11.2013 року в ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві із матеріалами виконавчого провадження № 40869999. Відповідачем же постанова позивачу не направлялася. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про можливість поновлення позивачу строку для оскарження зазначеної постанови. Кодексом України про адміністративні правопорушення закріплено низку гарантій забезпечення прав суб'єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб. За змістом статті 9 Кодексу саме винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність суб'єкта адміністративної відповідальності є однією з ознак адміністративного правопорушення (проступку). Статтею 268 Кодексу встановлено перелік прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема: особа має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права; справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо (статті 245, 280 Кодексу). Згідно з Кодексом провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення (пункт 1 статті 247); справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці (частина перша статті 249); оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності (стаття 252) тощо. Положення зазначених статей визначають систему процесуальних механізмів, які в сукупності з наведеними конституційними нормами унеможливлюють притягнення до адміністративної відповідальності особи, яка не вчиняла правопорушення. Крім того, при системному аналізі норм КУпАП вбачається, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів. Підтвердженням вчинення адміністративного проступку є докази. Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, компетентними органами та в установленому порядку, а належними - якщо вони підтверджують факт даного адміністративного проступку. Як вбачається з вищевикладеного, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана виконати ряд дій, обов'язкове виконання яких в своїй сукупності сприяє правильному вирішенню справи по сутті і винесенню законного рішення, однак судом встановлено, що старшим інспектором ВДАІ Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві Ільєнко В.М. при вирішенні питання про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] дані дії виконано не було, а саме не повідомлено останнього про день, час та місце розгляду справи, проігноровано клопотання про користування правовою допомогою під час розгляду та винесено постанову на підставі лише одного доказу, а саме Протоколу про адміністративне правопорушення Серії АВ2 № 571080 від 08.09.2013 року, дії інспектора по складанню якого, як вже зазначалося вище, визнано протиправними, чим грубо порушено вимоги ст.ст. 245, 256, 268, 272, 280 КУпАП. У зв'язку з чим оскаржувана постанова не може вважатися законною. З врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтується на вимогах чинного законодавства, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, в силу ч. 1 ст. 94 КАС України з Державного бюджету України на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 68, 82 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 122 ч. 1, 245, 247, 252, 256, 268, 272, 280 КУпАП,

Результат розгляду: granted