Рішення адміністративного суду від 2014-01-30 00:00:00+02

Позивач звернувся до Керченського міського суду із адміністративним позовом до Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професіональних захворювань України у м. Керчі про визнання дій відповідача протиправними , зобов'язання призвести перерахунок здійснюваних виплат, спонукання до вчинення певних дій та стягнення інфляційних витрат за несвоєчасну виплату страхового відшкодування. Вимоги адміністративного позову мотивовані тим, що постановою Керченського міського суду відповідача було зобов'язано здійснювати страхові виплати на користь позивача, починаючі з встановлення дати професійного захворювання, а саме з: 15.10.2007 року, але, на думку [PERSON] Відділенням виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професіональних захворювань України у м. Керчі було розраховано та призначено до сплати суму виплати, яка є значно меншою і не відповідає постанові суду. З наведеного позивач просив суд постановити рішення, яким визнати дії відповідача стосовно призначення страхових виплат, що не відповідають постанові Керченського міського суду від 13.04.2012 року незаконними, зобов'язати призвести перерахунок виплат, що йому належать, визначити страхову виплату у розмірі 7 301 грн. 45 коп., стягнути на його користь з відповідача недоплату по страховим виплатам у розмірі 264 030 грн. 20 коп., а також інфляційні витрати у зв'язку з несвоєчасною виплатою страхового відшкодування. Заявою від 12.11.2013 року представник позивача за довіреністю [PERSON] повідомив про залишення вимог адміністративного позову про визнання дій відповідача стосовно призначення страхових виплат, що не відповідають постанові Керченського міського суду від 13.04.2012 року незаконними, про зобов'язання призвести перерахунок виплат, що йому належать, про визначення страхової виплати у розмірі 7 301 грн. 45 коп., про стягнення на користь позивача з відповідача недоплати по страховим виплатам у розмірі 264 030 грн. 20 коп. без розгляду, а також про розгляд справи у порядку письмового провадження, про що судом було постановлено відповідні ухвали. Від представника відповідача надійшла заява у якій він просив провести розгляд справи за його відсутності у порядку письмового провадження, у задоволенні вимог адміністративного позову відмовити у повному обсязі. З огляду на вищезазначене суддя вважає можливим розглянути справу у порядку письмового провадження. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків. Так, матеріалами справи підтверджено, що постановою Керченського міського суду від 13 квітня 2012 року були задоволені вимоги [PERSON] до Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професіональних захворювань України у м. Керчі, відповідача зобов'язано призначити позивачу страхові виплати з урахуванням середньомісячного заробітку для обчислення суми страхових виплат, визначеному відповідно до вимог п. 10 ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, яки спричинили втрату працездатності» починаючі з дати встановлення професійного захворювання 15.10.2007 року (а.с. 12-13). З постанов Фонду страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 23 січня 2013 року (а.с. 19-25) вбачається, що потерпілому [PERSON] були призначені страхові виплати з 15 жовтня 2007 року. Стаття 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» до страхові виплати, серед іншого, складаються з грошових сум страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім'ї та особам, які перебували на утриманні померлого). У разі стійкої втрати професійної працездатності, встановленої МСЕК, Фонд соціального страхування від нещасних випадків проводить одноразову страхову виплату потерпілому, сума якої визначається із розрахунку середньомісячного заробітку потерпілого за кожний відсоток втрати потерпілим професійної працездатності, але не вище чотирикратного розміру граничної суми заробітної плати (доходу), з якої справляються внески до Фонду. Згідно з ч 18 ст.34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» індексація суми страхової виплати провадиться відповідно до законодавства. Згідно з ч. 7 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду соціального страхування від нещасних випадків своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв'язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України "Про оплату праці" Згідно із ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Однак згідно зі ст.1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексації підлягають лише ті виплати, які не мають разового характеру заробітна плата, стипендії, пенсії). Згідно із ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру. Кабінет Міністрів України може встановлювати інші об'єкти індексації, що не передбачені частиною першою цієї статті. Згідно з п.3 Постанови Кабінету Міністрів «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» № 1078 від 17.07.2003 р. до об'єктів індексації, визначених у пункті 2, не відносяться, зокрема: - одноразова виплата допомоги по безробіттю для організації безробітним підприємницької діяльності, одноразова допомога у разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; Статтею 75 Конституції України передбачено, що Верховна Рада України є єдиним органом законодавчої влади в Україні. Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає також закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу. Водночас Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення від 3 жовтня 1997 року № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив: «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше». За змістом частини третьої статті 150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території України. Отже, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суд повиннен застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше. Виходячи з наведених положень Конституції України та рішення Конституційного Суду України, враховуючи, що ст.. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» набрала чинності 23.09.1999 року, але після цього п.3 Постанови Кабінету Міністрів «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» № 1078 від 17.07.2003 р. були встановлені інші об'єкти індексації, що не передбачені ч. 1 ст. 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", пріоритетними в даному випадку, на думку суду, є положення Постанови Кабінету Міністрів «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» № 1078 та Закону України "Про індексацію грошових доходів населення". Отже законодавчими актами, яки регулюють питання індексації суми страхового відшкодування є - постанова Кабінету Міністрів «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» № 1078 та Закон України "Про індексацію грошових доходів населення", а тому позовні вимоги [PERSON] про застосування в спірних відносинах ч. 7 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» є не обґрунтованими. Згідно із ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. У відповідності до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому суд бере до уваги положення ч. 2 ст. 71 КАС України, згідно з якими в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. За таких обставинах, суддя приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача індексації страхового відшкодування задоволенню не підлягають у повному обсязі.

Результат розгляду: denied