Рішення адміністративного суду від 2014-02-24 00:00:00+02

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача у якому просить визнати протиправною відмову Департаменту соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації від 21.10.2013 року № 03/03 -12967, яка полягає у ненаданні дозволу на переоформлення автомобіля VOLKSWAGEN Passat на ім'я [PERSON], зобов'язати Департамент соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації надати [PERSON] дозвіл на переоформлення (перереєстрацію) автомобіля марки VOLKSWAGEN Passat, 1999 року випуску, номер кузова [NUMBER], білого кольору, державний номерний знак [NUMBER], ввезеного як гуманітарна допомога інваліду [PERSON], який помер [INFO] року, без сплати мита та інших податків (зборів), передбачених законодавством при імпорті автомобілів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що його батько - [PERSON] був інвалідом і мав право на пільги, які встановлені законодавством України для інвалідів. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 999 від 08.09.1997 року «Про затвердження порядку забезпечення інвалідів автомобілями», 17.07.2006 року [PERSON], отримав автомобіль марки VOLKSWAGEN Passat, 1999 року випуску, номер кузова [NUMBER], білого кольору, державний номерний знак [NUMBER]. Після смерті батька позивач - [PERSON] звернувся до Департаменту соціального захисту Хмельницької ОДА з письмовою заявою про надання дозволу на переоформлення автомобіля на своє ім'я. Листом Департаменту соціального захисту Хмельницької ОДА № 03/03 - 12967 від 21.10.2013 року позивачу відмовлено у переоформленні автомобіля на його ім'я, мотивуючи це тим, що відповідно до абзацу 7 пункту 41 постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2010 року № 826 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 року № 999", в редакції чинній на день смерті [PERSON], після смерті інваліда, автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід був забезпечений через головне управління соціального захисту і користувався менше 10 років, може бути переданий у власність одному з членів сім'ї інваліда за рішенням Комісії з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України за умови сплати податків і зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення автомобіля, які повинні бути сплачені членом сім'ї померлого інваліда, дитини-інваліда протягом шести місяців з дня смерті інваліда. Позивач вважає відмову відповідача неправомірною, оскільки на його думку переоформлення автомобіля повинно здійснюватись на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 999 від 08.09.1997 року «Про затвердження порядку забезпечення інвалідів автомобілями», згідно якої після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений безплатно або на пільгових умовах, залишається його сім'ї та знімається з обліку в органах соціального захисту населення, перереєстрація автомобіля на ім'я одного з членів сім'ї інваліда, який на час смерті інваліда проживав разом з ним, проводиться Державтоінспекцією з дозволу органу соціального захисту населення, де інвалід перебував на обліку як власник транспорту. Зважаючи на викладені обставини, позивач просить задоволити позов. Позивач в судове засідання не прибув, хоча був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в суді належним чином, та подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача в судове засідання не прибув, хоча відповідач був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином та подав до суду заперечення проти позову, в яких вказав, що спірні правовідносини виникли [INFO] року (день смерті [PERSON]) і на цей час діяв Порядок забезпечення інвалідів автомобілями, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року № 999, згідно якого після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід був забезпечений через головне управління соціального захисту і користувався менше 10 років, може бути переданий у власність одному з членів сім'ї інваліда за рішенням Комісії з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України за умови сплати податків і зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення автомобіля, які повинні бути сплачені членом сім'ї померлого інваліда, дитини-інваліда протягом шести місяців з дня смерті інваліда. Тому дії по відмові у переоформленні автомобіля відповідач вважає правомірними і у задоволенні позову просить суд відмовити. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що батько позивача - [PERSON] був інвалідом і мав право на пільги, які встановлені законодавством України для інвалідів. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 999 від 08.09.1997 року «Про затвердження порядку забезпечення інвалідів автомобілями» 03.08.2006 року (реєстрація у органах МРЕВ) [PERSON], отримав у користування легковий автомобіль VOLKSWAGEN Passat, 1999 року випуску, номер кузова [NUMBER], як гуманітарний вантаж, безкоштовно. [INFO] року [PERSON] помер. Після смерті батька, позивач - [PERSON] звернувся до Департаменту соціального захисту Хмельницької ОДА з письмовою заявою про надання дозволу на переоформлення на своє ім'я автомобіля, яким користувався його батько. Листом Департаменту соціального захисту населення Хмельницької ОДА № 03/03-12967 від 21.10.2013 року позивачеві було у відмовлено переоформленні автомобіля в зв'язку з тим, що відповідно до пункту 41 постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2010 року № 826 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 року № 999", чинній на день смерті [PERSON], після смерті інваліда, автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід був забезпечений через головне управління соціального захисту і користувався менше 10 років, може бути переданий у власність одному з членів сім'ї інваліда за рішенням Комісії з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України за умови сплати податків і зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення автомобіля. Тобто автомобіль міг бути переданий у власність позивача лише після сплати ним податків і зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення автомобіля. Суд погоджується з даним твердженням, враховуючи наступне. Пунктом 4 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 вересня 1997 року за № 999 (чинного на момент одержання автомобіля, далі Порядок) встановлено, що безоплатне забезпечення інвалідів автомобілями або продаж їх на пільгових умовах провадиться Міністерством праці та соціального захисту Автономної Республіки Крим, головними управліннями праці та соціального захисту населення обласних, Київської міської державної адміністрації і управлінням праці та соціального захисту населення Севастопольської міської державної адміністрації на десятирічний термін експлуатації без права продажу, дарування і передачі іншій особі. Після закінчення зазначеного терміну інвалід може користуватися цим автомобілем до одержання нового. Відповідно до пункту 2 рішення Конституційного Суду України №1-рп/99 від 9 лютого 1999 року, дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Частиною 4 статті 4 ЦК України визначено, що актами цивільного законодавства є також постанови КМ України. Згідно з частиною 3 статті 5 ЦК України, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Порядок від 8 вересня 1997 року був визнаний таким, що втратив чинність, постановою Кабінету Міністрів України №999 від 19 липня 2006 року. Спірні правовідносини виникли між сторонами у [INFO] року, тобто після смерті [PERSON], а тому застосуванню до них підлягає Порядок забезпечення інвалідів автомобілями, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року за № 999 (далі - Порядок від 19 липня 2006 року). Відповідно до пункту 41 Порядку від 19 липня 2006 року, за бажанням інвалідів головні управління соціального захисту можуть забезпечувати їх автомобілями, ввезеними в Україну і визнаними в установленому порядку гуманітарною допомогою, без права продажу, дарування, передачі (в тому числі за довіреністю) іншій особі. Автомобіль, отриманий головним управлінням соціального захисту як гуманітарна допомога для конкретного інваліда, який перебуває на обліку, видається такому інваліду безоплатно, незалежно від черговості, на десятирічний строк, визначений з дати видачі, із зняттям інваліда з обліку. Згідно з пунктом 16 зазначеного Порядку від 19 липня 2006 року, після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції, строк експлуатації якого більше ніж 10 років, залишається члену сім'ї, який на час смерті інваліда проживав та був зареєстрований за місцем проживання і реєстрації інваліда. Відповідно до абзацу 7 пункту 41 Порядку від 19 липня 2006 року, після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід був забезпечений через головне управління соціального захисту і користувався менше ніж 10 років, може бути переданий у власність одному з членів сім'ї інваліда за рішенням Мінсоцполітики за умови сплати податків і зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення автомобіля, які повинні бути сплачені членом сім'ї померлого інваліда, дитини-інваліда протягом шести місяців з дня смерті інваліда. Контроль за дотриманням зазначеного строку здійснюється головним управлінням соціального захисту чи управлінням виконавчої дирекції. Пунктами 30.1 - 30.2 статті 30 ПК України визначено, що податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов"язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті. Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об"єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат. Згідно статті 11-1 Закону України № 1192-XIV від 22.10.1999 року "Про гуманітарну допомогу", забезпечення інвалідів, дітей-інвалідів автомобілями, визнаними гуманітарною допомогою, здійснюється на умовах, передбачених законом, та у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України. Після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід був забезпечений через органи соціального захисту населення і користувався менше 10 років, може бути переданий у власність одному із членів сім'ї за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері соціального захисту населення, за умови сплати податків і зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення автомобіля. Якщо інвалід, дитина-інвалід користувався автомобілем більше 10 років, за бажанням членів його сім'ї автомобіль може бути переданий у їх власність безкоштовно. У разі несплати членом сім'ї інваліда, дитини-інваліда податків і зборів (обов'язкових платежів) автомобіль повертається (вилучається) органам соціального захисту населення у порядку та на умовах, що визначаються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Згідно частини 2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Згідно частини 1 статті 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України. У постанові Верховного Суду України від 16 січня 2013 року по справі № 6-153цс12 зазначено, що питання про вилучення після смерті інваліда автомобіля, отриманого ним як гуманітарна допомога, повинно вирішуватись на підставі нормативно-правових актів, чинних на час смерті інваліда. Також, ураховуючи те, що права та обов'язки у членів сім'ї інваліда щодо спірного автомобіля виникли після смерті інваліда, а не в момент забезпечення інваліда автомобілем, застосуванню до спірних правовідносин підлягає Порядок від 19 липня 2006 року. Таким чином, суд враховує і застосовує правову позицію Верховного Суду України по справі № 6-153цс12 від 16.01.2013 року та приходить до висновку, що суб'єкт владних повноважень не має законних підстав щодо надання дозволу на реєстрацію автомобіля, який ввезено як гуманітарна допомога інваліду, після його смерті без сплати податків (зборів), адже: на момент смерті [PERSON], - [INFO] року не сплив 10-ти річний строк експлуатації цього автомобіля наданого йому в 2006 році; позивач не надав доказів щодо звільнення його від сплати податків і зборів (податкова пільга), що вимагає від відповідача; порядок вирішення питання позивача, врегульований Порядком затвердженим постановою КМ України №999 від 19.07.2006 року і Законом України "Про гуманітарну допомогу", які не може порушувати Департамент соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації. Тобто, відповідач довів, що діяв у межах Закону, що підтверджено доказами, які перевірено судом, тому позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied