Рішення адміністративного суду від 2014-01-20 00:00:00+02

Позивач - [PERSON] є суддею у відставці, отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці і перебуває на обліку від Управління Пенсійного фонду України в Джанкойському районі АР Крим. Відповідно до довідки Територіального управління державної судової адміністрації в Автономній Республіці Крим про складові заробітної плати для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що подані позивачем для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", позивачу призначено до виплати щомісячне довічне грошове утримання з 01.01.2012 року в розмірі 13734,40 гривень (а.с.8). Згідно Довідок про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці заробітна плата, яка враховується при призначенні (перерахунку) довічного грошового утримання суддям у відставці складає: - станом на 01.04.2012 року - 14003,20 грн. (у т.ч. оклад - 8752,00 грн., надбавка за вислугу років (60 %) - 5251,20 грн. (а.с.9); - станом на 01.07.2012 року - 14105,60 грн. (у т.ч. оклад - 8816,00 грн., надбавка за вислугу років - 5289,60 грн.) (а.с.10); - станом на 01.10.2012 року - 14310,40 грн. ( у т.ч. оклад - 8944,00 грн., надбавка за вислугу років - 5366,40 грн.) (а.с.11); - станом на 01.12.2012 року - 14515,20 грн. (у т.ч. оклад - 9072,00 грн., надбавка за вислугу років - 5443,20 грн.) (а.с.12); - станом на 01.01.2013 року - 18352,00 грн. (у т.ч. оклад - 11470,00 грн., надбавка - 6882,00 грн.) (а.с.14); - станом на 01.12.2013 року - 19488,00 грн. (у т.ч. оклад - 12180,00 грн., надбавка за вислугу років - 7308,00 грн.) (а.с.17) Довідками УПФУ в Джанкойському районі АР Крим визначене щомісячне довічне грошове утримання судді: - у грудні 2012 року в сумі 5877,72 грн. згідно довідки №1207/49 від 09.09.2013 року (а.с.13); - у січні-серпні 2013 року загалом - 49176,94 грн.., у т.ч. у січні - 5877,72 грн., лютому 2013 року - 5877,72 грн., березні - 5877,72 грн., квітні - 5877,72 грн., травні - 5877,72 грн., червні - 6563,46 грн., липні - 6612,44 грн., серпні - 6612,44 грн. (а.с.15); - у вересні-листопаді 2013 року загалом 19837,32 грн., у т.ч. у вересні - 6612,44 грн., жовтні - 6612,44 грн., листопаді - 6612,44 грн. (а.с.16). Позивач звернувся до УПФУ в Джанкойському районі АРК із заявою про проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці Листом УПФУ в Джанкойському районі АР Крим від 29.11.2013 року від 31.10.2013 року №44/с-01-1701позивачу відмовлено в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання відповідно до заробітної плати працюючого судді у зв'язку з тим, що Законом України «Про судоустрій і статус суддів» такий перерахунок не передбачений для суддів місцевих та апеляційних судів. Не погодившись з вказаною відмовою, позивач звернувся з позовом до суду. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обгрунтованим, виходячи з наступного. Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів, закріплених у статті 126 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання, тощо), надання їм у майбутньому статусу судді у відставці, право якого на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Незалежність судді забезпечується окремим порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності судів, установленим законом, належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді. Частиною 3 статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції Закону від 7 липня 2010 року № 2453-VI встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. Разом з тим, Законом України від 8 липня 2011 року № 3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, частини третю і п'яту статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" викладено в новій редакції, згідно з якою щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді (частина третя статті 138 Закону). Максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність (частина п'ята статті 138 Закону). Предметом цього спору визнання протиправною відмови відповідача щодо перерахунку довічного грошового утримання судді з 1 січня 2012 року, а отже на момент виникнення спірних відносин їх правове регулювання здійснювалося відповідно до частини третьої статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції Закону України від 8 липня 2011 року № 3668-VI. Разом з тим, Рішенням Конституційного Суду України № 3-рп/2013 від 03 червня 2013 року встановлено, що частина 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону № 3668, суперечить Конституції України не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Натомість підлягає застосуванню частина 3 статті 138 Закону № 2453 в редакції до змін, внесених Законом № 3668, а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. Перше, друге, трете речення частини 5 статті 138 Закону № 2453 у редакції Закону № 3668, що суперечать Конституції України, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Проте підлягають застосуванню перше речення частини 5 статті 138 Закону № 2453 в редакції до змін, внесених Законом № 3668, а саме: «Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного суддею після виходу у відставку"‚ та четверте речення частини 5 статті 138 Закону № 2453 зі змінами, внесеними Законом № 3668, а саме: «Довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України. Оскільки рішення Конституційного Суду України не мають ретроспективної сили, а неконституційні положення оголошуються нечинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, суд вважає, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2012р. по 31.12.2013 року має здійснюватися у відповідності до положень законодавства, чинного в ці періоди часу. Оскільки зміст ст. 138 Закону № 2453 в редакції, яка діє внаслідок прийняття рішення Конституційного Суду України № 3-рп/2013 від 03 червня 2013 року, чітко та однозначно встановлює співвідношення та залежність розміру місячного довічного грошового утримання судді у відставці від розміру грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, існуюче формулювання змісту статті зазначеного закону є цілком достатнім для того, щоб зробити висновок, що зміна розміру грошового утримання працюючого на відповідній посаді судді, є достатньою підставою для зміни розміру відповідного місячного довічного грошового утримання судді у відставці Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Відповідно до ч.2 ст.6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України. Згідно Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 6 квітня 2011 року N 384/2011, Пенсійний фонд України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань пенсійного забезпечення (п.1), основними завданнями Пенсійного фонду України є, зокрема, призначення (перерахунок) щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці та підготовка документів для їх виплати (п.3). Отже, обов'язок по перерахунку та виплаті щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці покладено саме на органи Пенсійного фонду України, а в даному випадку на УПФУ в Джанкойському районі АРК. Довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України. За таких обставин, суд робить висновок, що розрахунок розміру довічного грошового утримання необхідно здійснювати із заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді. Перерахунок довічного грошового утримання проводиться у випадку збільшення заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді. Перерахунок та виплата здійснюється органами Пенсійного фонду України. Крім того, Постановою Окружного адміністративного суду від 15.11.2012 року у справі №2а-8724/12/0170/10 за позовом [PERSON] до УПФУ в Джанкойському районі АР Крим про визнання рішення протиправним та стягнення суми, позовні вимоги задоволено: визнано протиправною відмову відповідача, викладену у протоколі від 20.02.2012 року щодо виплати [PERSON] щомісячного грошового утримання суддів у розмірах, що встановлені Законом України «Про судоустрій і статус суддів»; стягнено з УПФУ в Джанкойському районі АР Крим на користь [PERSON] суму недоплаченого довічного грошового утримання судді у відставці за період з 13 лютого 2012 року по листопад 2012 року у розмірі 25242,80 грн.; стягнено з Державного бюджету України на користь [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору у розмірі - 30,60 грн. Згідно до ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або щодо якої встановлено ці обставини. Перевіряючи рішення суб'єкта владних повноважень, адміністративний суд у справі щодо їх оскарження на підставі ч.3 ст.2 КАС України перевіряє чи прийнято (вчинено) воно: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відповідно до частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно із статтею 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Статтею 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно зі статтею 86 цього Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Таким чином, проаналізувавши зазначені вище норми чинного законодавства України, матеріали адміністративного позову,враховуючи неправомірність прийнятого відповідачем рішення про відмову [PERSON] в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання відповідно до заробітної плати працюючого судді, суд вважає позовні вимоги такими, що належить задовольнити. Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Результат розгляду: granted