Рішення адміністративного суду від 2014-03-28 00:00:00+02

Фізична особа-підприємець [PERSON] (далі - позивач) звернувся з адміністративним позовом до Новокаховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області (далі - відповідач, Новокаховська ОДПІ), в якому просить визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 14.02.2014 р. № Ф-473-17 на суму 691,70 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 24.02.2014 р. позивачу було вручено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 14.02.2014 р. № 473-17. Вважає оскаржувану вимогу протиправною, оскільки законодавством України не передбачено обов'язку щодо особистого страхування, а тому сплата єдиного внеску є правом позивача. Крім того, підприємець зазначає, що в порушення ч.4 ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" та ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" вимога від 14.02.2014 р. № 473-17 не містить строку пред'явлення виконавчого документа до виконання, з неї не видно за який строк нараховано та стягується борг, відсутній розрахунок боргу в сумі 691,70 грн. У позовній заяві ФОП [PERSON] просив розглянути справу без його участі. Представник відповідача надав до суду заперечення, в яких зазначив, що вимога про сплату недоїмки від 14.02.2014 р. № Ф-473-17 є правомірною, оскільки відповідно до чинного законодавства України всі фізичні особи-підприємці в обов'язковому порядку мають сплачувати єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а форма вимоги для платника фізичної особи затверджена Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Крім того, зазначає, що 19.03.2014 р. ФОП [PERSON] повністю сплатив заборгованість, а тому вимога вважається відкликаною. Просив відмовити в задоволенні позову та розглянути справу без участі представника Новокаховської ОДПІ. Положеннями ч.4 ст.122 КАС України визначено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного. Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначено Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон № 2464). Пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону № 2464 визначено, що єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування. Платники єдиного внеску визначені ст.4 Закону № 2464. Зокрема, до них відносяться фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. Виходячи із змісту ч.4 ст.5 Закону № 2464, обов'язки фізичних осіб-підприємців як платників єдиного внеску виникають з моменту їх державної реєстрації. Судом встановлено, що [PERSON] як фізична особа-підприємець зареєстрований 13.02.2002 р. виконавчим комітетом Новокаховської міської ради, що не заперечується позивачем. Так як [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, яка обрала спрощену систему оподаткування, та не звільнений від сплати єдиного внеску за себе (не є пенсіонером за віком або інвалідом та не отримує відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу), то суд приходить до висновку про те, що позивач зобов'язаний сплачувати єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у встановленому законом порядку. Із положень ч.2 ст.4 Закону № 2464 вбачається, що фізичні особи-підприємці є застрахованими особами відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Таким чином, до обов'язків фізичних осіб-підприємців, що є роботодавцями, а також для фізичних осіб-підприємців, що не є роботодавцями, входить своєчасне нарахування та сплата нарахованого єдиного внеску до органів доходів і зборів на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе та членів сім'ї, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу (п.3 ч.1 ст.7 Закону № 2464). Згідно п.1 ч.2 ст.6 Закону № 2464 платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Разом з тим, ч.8 ст.9 Закону № 2464 передбачено, що фізичні особи-підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей таких осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок. Однак, всупереч положенням вищевказаних норм, позивач вчасно не сплатив у повному обсязі суму єдиного внеску у розмірі 691,70 грн. Виходячи з цього та на підставі п.6 ч.1 ст.1 Закону № 2464 несплачена позивачем вчасно сума єдиного внеску визнається недоїмкою. Відповідно до ч.4 ст.25 Закону № 2464 орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Таким чином, Новокаховською ОДПІ станом на 31.01.2014 р. було виявлено заборгованість в сумі 691,70 грн., у зв'язку з чим податковий орган мав право надіслати позивачу вимогу про сплату недоїмки по єдиному внеску, це відповідає покладеній на нього Законом № 2464 функції щодо обліку та збору єдиного внеску. Твердження позивача про протиправність вимоги від 14.02.2014 р. № Ф-473-17 у зв'язку з тим, що вона не відповідає вимогам виконавчого документа, суд не бере до уваги з наступних підстав. Процедура нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон), нарахування і сплата фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначені Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 р. № 455 (далі - Інструкція № 455). Відповідно до п.6.3 Інструкції № 455 вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Пунктом 6.4 Інструкції № 455 передбачено, що вимога про сплату боргу формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з карток особових рахунків платників за формою згідно з додатком 4 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 5 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи). При формуванні вимоги їй присвоюється порядковий номер, який складається з трьох частин: 1 частина - літера "Ю" (вимога до юридичної особи) або "Ф" (вимога до фізичної особи), 2 частина - порядковий номер, 3 частина - літера "У" (узгоджена вимога). Вимога формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу. Із дослідження вимоги про сплату недоїмки від 14.02.2014 р. № Ф-473-17 судом встановлено, що її форма та зміст повністю відповідають додатку 5 Інструкції № 455. Окремо суд зазначає, що відповідно до п.6.7 Інструкції вимога вважається відкликаною, якщо: сума боргу самостійно погашається платником; орган доходів і зборів скасовує або змінює раніше зазначену суму боргу внаслідок її узгодження або оскарження; вимога органу доходів і зборів про сплату боргу скасовується чи змінюється судом (господарським судом); борг списується у випадках, передбачених статтею 25 Закону; є рішення суду на стягнення відповідних сум боргу, що зазначені у вимозі. У випадку, зазначеному в абзаці другому цього пункту, вимога вважається відкликаною у день, протягом якого відбулося погашення суми боргу. Судом встановлено, що згідно із особовою карткою 19.03.2014 р. позивачем самостійно погашено борг, у зв'язку з чим вимога про сплату недоїмки від 14.02.2014 р. № Ф-473-17 вважається відкликаною. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач як суб'єкт владних повноважень, при складанні вимоги про сплату недоїмки діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому вимога Новокаховської ОДПІ про сплату недоїмки від 14.02.2014 р. № Ф-473-17 на суму 691,70 грн. є законною та не підлягає скасуванню. Відповідно до ч.2 ст.87 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Пунктом 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру ставка судового збору становить 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати. Оскільки ФОП [PERSON] просив визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 14.02.2014 р. № Ф-473-17 на суму 691,70 грн., то судовий збір за адміністративний позов майнового характеру складає 1827 грн. Згідно із ч.3 ст.4 Закону України "Про судовий збір" під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги. Так, при подачі адміністративного позову фізичною особою-підприємцем було сплачено судовий збір в сумі 183 грн., що підтверджується квитанціями від 04.03.2014 р. № К14/4/268 на суму 123 грн. та від 13.03.2014 р. № К14/D/372 на суму 60 грн. Оскільки під час розгляду справи встановлено правомірність оскаржуваної вимоги, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з ФОП [PERSON] решти судового збору в сумі 1644 грн. (1827 грн. - 183 грн.).

Результат розгляду: granted