Рішення адміністративного суду від 2014-01-08 00:00:00+02

Державна екологічна інспекція у Дніпропетровській області звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Демурінський гірничо-збагачувальний комбінат», в якому просить: - тимчасово заборонити (зупинити) діяльність щодо експлуатації джерел утворення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря Товариством з обмеженою відповідальністю «Демурінський гірничо-збагачувальний комбінат»; - тимчасово заборонити (зупинити) діяльність щодо утворення та розміщення відходів без ліміту на утворення та розміщення відходів Товариством з обмеженою відповідальністю «Демурінський гірничо-збагачувальний комбінат»; - тимчасово заборонити (зупинити) діяльність щодо експлуатації хвостосховища та скидання стічних вод у водний об'єкт через балку Широка без дозволу на спеціальне водокористування Товариством з обмеженою відповідальністю «Демурінський гірничо-збагачувальний комбінат». Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за наслідками перевірки відповідача встановлено, обладнання яке є джерелом утворення викидів, а саме:на проммайданчику № 1 (кар'єр) - бункери засипку піску, транспортерні стрічки; на проммайданчику № 2 (збагачувальна фабрика) - 3 булер'яни, токарний, свердлильний та заточний верстати (дільниця РМЦ). Дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від зазначених джерел утворення викидів - відсутній, що є порушенням ст. ст. 10, 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря». В ході перевірки встановлено, що в лімітах на утворення та розміщення відходів та дозволі на розміщення відходів на 2013 рік не враховані відходи електроізоляції, пил ГОУ сепарації руд, брухт кольорових металів, що є порушенням ст. ст. 17, 32, 33 Закону України «Про відходи», ст. 55 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища». Перевіркою встановлено, що водопостачання промділянки № 1 на технологічні потреби збагачувальної установки здійснюється за оборотною схемою за рахунок зворотної води з хвостосховища, яке являє собою гідротехнічну споруду, яка утворена за допомогою двох перегороджувальних плотин, розташованих поперек балки Широка. При піднятті рівня води вище відмітки у 115,50 м спрацьовує аварійний водоскид - металева труба, проложена в тілі плотини з послідуючим скидом у водний об'єкт через балку Широка. При цьому проект нормативів граничнодопустимого скиду (ГДС) не розроблено, дозвіл на спеціальне водокористування відсутній, що є порушенням ст. ст. 44, 48, 49 Водного кодексу України. Ухвалою судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.11.2013 року було відкрито провадження у справі. У судове засідання з'явилися представники позивача та представники відповідача. Представники позивача у судовому засіданні позов підтримали та просили суд задовольнити його з підстав, викладених у позовній заяві. Представники відповідача проти задоволення позову заперечували та просили суд відмовити в задоволенні позову у зв'язку з його необґрунтованістю. При цьому у письмових запереченнях проти позову відповідач зазначив, що до початку перевірки на підприємстві вже були проведені роботи по інвентаризації джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферу. Роботи проводились по договору зі спеціалізованою організацією, яка здійснює свою діяльність на підставі реєстраційного свідоцтва № 688 від 07.03.2012 року, виданого Міністерством екології та природних ресурсів. Проммайданчик №1 - бункери засипки та транспортерні стрічки не враховувались в інвентаризацію, оскільки вологість піску, який надходить у технологічний процес виробництва більше 3%, проммайданчику № 2 - джерело викиду «заточний верстат» був внесений в інвентаризацію за № 17. Токарний та свердлильний верстати не є власністю позивача та знаходяться у демонтованому стані. На підприємстві у 2012 році була проведена робота з інвентаризації відходів, результати якої погоджені в Держуправлінні охорони навколишнього природного середовища. Відходи електроізоляційних матеріалів на підприємстві не утворюються тому, що роботи виконуються спеціалізованими підприємствами; пил ГОУ сепарації руд не є відходами, тому що накопичується в бункері, потім повертається у зворотній цикл шляхом додавання його у колективний концентрат; використання кольорових металів у виробничих процесах підприємства не передбачено. На підприємстві передбачена замкнута система зворотного водопостачання, а відведення стічних вод у водні об'єкти відсутні, до того ж балка Широка не є водним об'єктом. Розглянувши матеріали справи та доводи позовної заяви, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з Положенням про державну екологічну інспекцію в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженому Наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 04.11.2011 року № 429 державна екологічна інспекція в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - Держекоінспекція) є територіальним органом Державної екологічної інспекції України, який діє у складі Держекоінспекції України і їй підпорядковується. Держекоінспекція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог:законодавства про охорону і раціональне використання вод та відтворення водних ресурсів щодо:наявності та дотримання умов виданих дозволів, установлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин, лімітів забору і використання води та скидання забруднюючих речовин;дотримання правил ведення водокористувачами первинного обліку кількості вод, що забираються із водних об'єктів і скидаються до них, та визначення якості води;дотримання регламентів скидання промислових забруднених стічних чи шахтних, кар'єрних, рудникових вод з накопичувачів, норм і правил експлуатації технологічних водойм;якості та кількості скинутих у водні об'єкти зворотних вод і забруднюючих речовин;законодавства про охорону атмосферного повітря щодо:наявності та додержання дозволів на викиди забруднюючих речовин;додержання нормативів у галузі охорони атмосферного повітря; законодавства про поводження з відходами щодо:дотримання вимог виданих дозволів на здійснення операцій у сфері поводження з відходами;дотримання вимог виданих лімітів на утворення та розміщення відходів. Держекоінспекція для виконання покладених на неї завдань має право: проводити перевірки з питань, що належать до її компетенції, видавати за їх результатами обов'язкові для виконання приписи, розпорядження. Вживати в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступати позивачем та відповідачем у судах. Статтею 3 КАС України визначено, що суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства. Отже, Державна екологічна інспекція у Дніпропетровській області при реалізації нею прав, передбачених законодавством, є суб'єктом владних повноважень. Частиною 5 ст. 4 Закону України від 05.04.2007 року № 877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" встановлено, що повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг допускається за постановою адміністративного суду, ухваленою за результатами розгляду позову органу державного нагляду (контролю) щодо застосування заходів реагування. Застосовані адміністративним судом заходи реагування за позовом органу державного нагляду (контролю), а також вжиті органом державного нагляду (контролю) заходи, обґрунтованість яких підтверджена адміністративним судом, скасовуються адміністративним судом у порядку, встановленому процесуальним законом. При цьому за змістом п. 2 ч. 2 ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства України окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи про застосування у випадках, передбачених законом, заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю), якщо вони можуть бути застосовані виключно за судовим рішенням Судом за наявними в матеріалах справи документами встановлено, що ТОВ «НВК «Барель-груп» на підставі договору № 308 від 16.11.2012 року, укладеного з відповідачем, та на підставі Реєстраційного свідоцтва від 07.03.2012 року, виданого Міністерством екології та природних ресурсів України, було проведено інвентаризацію джерел викидів та розроблені обгрунтовуючі матеріали для отримання дозволів на викид забруднюючих речовин в атмосферу Волчанського родовища титано-цирконієвих руд. 19.03.2013 року Міністерством охорони навколишнього природного середовища України на підставі документів, розроблених ТОВ «НВК «Барель-груп», було надано ТОВ «Демурінський ГЗК» дозволи № 1220700000-56 та № 1222600000-29на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами. Як вбачається із змісту позовної заяви, позивач звернувся до суду з вимогою про тимчасову заборону (зупинення) діяльності відповідача у зв'язку з експлуатацією джерел утворення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря. Проте, за змістом ст. 11 Закону України від 16.10.1992 року № 2707-XII "Про охорону атмосферного повітря" викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб'єкту господарювання. Перелік установ, організацій та закладів, яким надається право на розробку документів, що обґрунтовують обсяги викидів для підприємств, установ, організацій та громадян - суб'єктів підприємницької діяльності, визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища. Порядок проведення та оплати робіт, пов'язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян - суб'єктів підприємницької діяльності, які отримали такі дозволи, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 12 вказаного закону встановлено, що господарська чи інші види діяльності, пов'язані з порушенням умов і вимог до викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, передбачених дозволами, може бути обмежена, тимчасово заборонена (зупинена) або припинена відповідно до законодавства. Зміст наведених правових норм вказує на те, що господарська може бути обмежена, заборонена або припинена за порушення умов і вимог до викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, передбачених дозволами, які підлягають отриманню у відповідності та на підставі документів, що розробляються спеціалізованими підприємствами, яким надано відповідне право центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища За таких обставин позовні вимоги про тимчасову заборону діяльності відповідача не у зв'язку з порушенням умов і вимог до викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, передбачених дозволами, а у зв'язку з експлуатацією обладнання, що, на думку позивача,є додатковими джерелами викидів, ніж ті, що були визначені спеціалізованою організацією при проведенні відповідної інвентаризації, є безпідставними та задоволенню не підлягають. При цьому суд враховує також ту обставину, що позивач не надав суду будь-яких доказів того, що спірні бункери засипку піску, транспортерні стрічки, булер'яни, токарний, свердлильний та заточний верстати є джерелами викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря. Статтями 1, 32 Закону України від 05.03.1998 року № 187/98-ВР "Про відходи"визначено, що відходи - будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворилися у процесі виробництва чи споживання, а також товари (продукція), що повністю або частково втратили свої споживчі властивості і не мають подальшого використання за місцем їх утворення чи виявлення і від яких їх власник позбувається, має намір або повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення. З метою обмеження та запобігання негативному впливу відходів на навколишнє природне середовище та здоров'я людини забороняється вести будь-яку господарську діяльність, пов'язану з утворенням відходів, без одержання від уповноважених органів виконавчої влади у сфері поводження з відходами лімітів на обсяги утворення та розміщення відходів. У відповідності зі ст. 55 Закону України від 25.06.1991 року № 1264-XII "Про охорону навколишнього природного середовища" суб'єкти права власності на відходи повинні вживати ефективних заходів для зменшення обсягів утворення відходів, а також для їх утилізації, знешкодження або розміщення. Розміщення відходів дозволяється лише за наявності спеціального дозволу на визначених місцевими радами територіях у межах установлених лімітів з додержанням санітарних і екологічних норм способом, що забезпечує можливість їх подальшого використання як вторинної сировини і безпеку для навколишнього природного середовища та здоров'я людей. Судом встановлено, що відповідачем була проведена інвентаризація відходів, на підставі якої Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища у Дніпропетровській області надано Дозволи та ліміти на утворення та розміщення відходів № 382 від 21.12.2012 року та № 918 від 27.11.2012 року. Як вбачається із змісту позовної заяви, позивач звернувся до суду з вимогою про тимчасову заборону (зупинення) діяльності відповідача у зв'язку з утворенням та розміщенням без відповідного ліміту відходів інших ніж ті, що визначені відповідачем за наслідками інвентаризації і щодо яких отримані зазначені дозволи, а саме: відходи електроізоляції, пил ГОУ сепарації руд, брухт кольорових металів. У письмових запереченнях проти позову відповідач зазначив, що відходи електроізоляційних матеріалів на підприємстві не утворюються тому, що роботи виконуються спеціалізованими підприємствами; пил ГОУ сепарації руд не є відходами, тому що накопичується в бункері, потім повертається у зворотній цикл шляхом додавання його у колективний концентрат; використання кольорових металів у виробничих процесах підприємства не передбачено. У відповідності з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Позивач не надав суду будь-яких доказів утворення та наявності у відповідача таких спірних відходів як відходи електроізоляційних матеріалів та брухт кольорових металів, а також не надав доказів утворення й наявності пилу ГОУ сепарації руд, а також доказів того, що пил ГОУ сепарації руд є відходом, тобто не має подальшого використання за місцем його утворення. За таких обставин позовні вимоги про тимчасову заборону діяльності відповідача щодо утворення та розміщення таких відходів як відходи електроізоляції, пил ГОУ сепарації руд та брухт кольорових металів без ліміту на їх утворення та розміщення є необґрунтованими. Статтею 48 Водного кодексу України визначено, що спеціальне водокористування - це забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. Не належать до спеціального водокористування, зокрема: вилучення води з надр разом з видобуванням корисних копалин; видобування корисних копалин і водних рослин. Статтею 49 Водного кодексу України встановлено, що спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу. Дозвіл на спеціальне водокористування видається: Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями - у разі використання води водних об'єктів загальнодержавного значення; органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами за погодженням із Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями - у разі використання води водних об'єктів місцевого значення. У дозволі на спеціальне водокористування встановлюються ліміт забору води, ліміт використання води та ліміт скидання забруднюючих речовин. У разі настання маловоддя ці ліміти можуть бути зменшені спеціально уповноваженими державними органами без коригування дозволу на спеціальне водокористування. Спеціальне водокористування є платним. Зміст наведених правових приписів вказує на те, що спеціальним водокористуванням, яке потребує дозволу, є фактичний забір води з водних об'єктів та фактичне скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти. Як вбачається із змісту позовної заяви, позовні вимоги щодо заборони (зупинення) діяльності відповідача щодо експлуатації хвостосховища та скидання стічних вод у водний об'єкт через балку Широка обґрунтовано тим, що при піднятті у хвостосховища рівня води вище відмітки у 115,50 м спрацьовує аварійний водоскид - металева труба, проложена в тілі плотини з послідуючим скидом у водний об'єкт через балку Широка. При цьому у позові не зазначено та не надано суду належних доказів того, в який саме водний об'єкт можуть бути скинуті води з хвостосховища при спрацюванні аварійного водоскиду. Водночас, згідно з Висновком від 22.07.2005 року Державної екологічної експертизи робочого проекту «Розробка частини Волчанськоготитано-цирконієвого родовища для відпрацювання технології збагачення при будівництві Демурінського ГОКу» майданчик хвостосховища розташований в балці Широкій. Русло балки сухе, постійного водотоку немає. За таких умов, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про тимчасову заборону діяльності відповідача щодо експлуатації хвостосховища та скидання стічних вод у водний об'єкт через балку Широка без дозволу на спеціальне водокористування є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Результат розгляду: denied