Рішення адміністративного суду від 2014-01-17 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання дій відповідача щодо невірного нарахування позивачу доплати до пенсії неправомірними; зобов'язання відповідача провести перерахунок та виплатити позивачу недоплачену суму щомісячної доплати до пенсії згідно ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 23.12.2010 року, а також виплатити заборгованість за період часу з 01.11.2010 року по 23.12.2010 року. Постановою Славутицького міського суду Київської області від 04 травня 2011 р. позов задоволено частково. Зобов'язано відповідача провести перерахунок та виплату [PERSON] доплату до пенсії відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі однієї мінімальної заробітної плати за період з 01 листопада 2010 року до зміни зазначеного розміру відповідним законом чи припинення її виплати внаслідок настання обставин, передбачених законом з урахуванням фактично виплачених сум. В решті позовних вимог відмовлено. Оскільки апеляційні скарги подані на рішення суду першої інстанції, прийняте в порядку скороченого провадження, то колегія суддів приходить до висновку про розгляд справу у порядку письмово провадження у відповідності до п. 3) ч. 1 ст. 197 КАС України. Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог позивача повністю. Позивач також не погодилася з вказаним рішенням суду та просила виключити з резолютивної частини посилання на кінцеву дату перерахунку пенсії. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду - зміні з таких підстав. Суд першої інстанції прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача. З таким висновком суду колегія суддів не погоджується в повній мірі, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, позивач зареєстрований і постійно проживає в [ADDRESS], яке віднесене до зони посиленого радіологічного контролю. У відповідності до статті 49 Закону пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться оплата в таких розмірах: - у зоні посиленого радіологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата. Частини 2 ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що пенсії працюючим пенсіонерам, які проживають на території радіоактивного забруднення, підвищується у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті. Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Крім того, мінімальна пенсія за віком не може бути нижчою ніж прожитковий мінімум і відповідно до вимог ст. 46 Конституції України. Посилання відповідача на Закон України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року, яким були внесені зміни до ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є безпідставними, оскільки Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 такі зміни визнано неконституційними, а відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України встановлено, що Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Крім того, враховуючи вимоги ч. 4 ст. 9 КАС України щодо пріоритетності законів над підзаконними актами, безпідставними є посилання апелянта на постанови КМ України від 28.05.2008 № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» та від 26.07.1996 № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якими обмежені права на отримання вищезазначених додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю та доплати громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, встановленими ст. 51 Закону № 796-ХІІ, а тому застосуванню підлягають саме останні, що вірно встановлено судом першої інстанції. Також, колегія суддів зауважує, що до набрання чинності нормативно-правового акта Кабінету Міністрів України, прийнятого на виконання вимог пункту 4 Прикінцевих положень Закону України "Про державний бюджет України на 2011 рік", до 22 липня 2011 року застосуванню підлягали положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Разом з тим, враховуючи, що оскаржувана постанова суду першої інстанції була ухвалена 04 травня 2011 року, вказана дата є кінцевою датою здійснення перерахунку пенсії, оскільки в силу положень КАС України, суд позбавлений можливості задовольнити вимоги позивача на майбутнє. Також, колегія суддів зауважує, що відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Стаття 100 КАС України передбачає, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала. Враховуючи, що позивач звернулася з позовом до суду про зобов'язання здійснити перерахунок пенсії 07 лютого 2011 року , при цьому просила здійснити перерахунок та виплату доплати до пенсії з 01.11.2010 року, то колегія вважає вірним висновок суду першої інстанції, що позовні вимоги підлягають задоволенню з 01 листопада 2010 року . З урахуванням наведеного, колегія суддів підтримує думку суду першої інстанції, що у даному випадку, має місце порушення прав позивача, що дістало вияв у не проведенні прерахунку та не здійсненні виплати йому доплати до пенсії, у відповідності до вимог ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», проте, на думку колегії суддів задоволенню в даному випадку підлягають позовні вимоги щодо зобов'язання нарахувати та виплатити доплату до пенсії, в розмірі мінімальної заробітної плати згідно приписів ст. 39 Закону за період з 01 листопада 2010 року по 04 травня 2011 року. Згідно з ч. 1 ст. 201 КАС України підставою для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Результат розгляду: partial