Рішення адміністративного суду від 2014-01-28 00:00:00+02

14 січня 2014 року [PERSON] звернувся до Близнюківського районного суду Харківської області із адміністративною позовною заявою в якій просить визнати незаконною та скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Близнюківської селищної ради Близнюківського району Харківської області від 13 грудня 2013 року, якою його було притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП у вигляді штрафу - 1700 гривень. Також просить поновити строк для оскарження цієї постанови, посилаючись на поважність причин його пропуску - отримання копії постанови про притягнення до адміністративної відповідальності лише 08.01. 2014 року. В обгрунтування позову вказує на наступне. 13 грудня 2013 року адміністративною комісією при виконавчому комітеті Близнюківської селищної ради Близнюківського району Харківської області було винесено постанову якою його визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 гривень. Як зазначено в постанові, 28.11. 2013 року ним не виконано вказівку (припис) від 25.11.2013 року щодо упорядкування території, прилеглої до нежитлової будівлі по [ADDRESS], чим порушено вимоги п. 9.1 Правил благоустрою селища Близнюки, села Садове, села Інтернаціональне (надалі - Правила благоустрою). Вважає, що ця обставина не відповідає дійсності, оскільки він не отримував вказівку (припис) від 25.11.2013 року, а тому і не міг знати які дії мав вжити. Крім того вказане нежитлове приміщення перебуває в оренді у іншої особи. Не був ним отриманий і протокол про адміністративне правопорушення та невідомо чи був він взагалі складений. За таких обставин вважає що рішення прийняте за відсутності належних доказів порушення ним Правил благоустрою. Крім того, були порушені його права, передбачені ст.ст. 268 КУпАП, оскільки на засіданні комісії він присутній не був так як не був про це повідомлений. При винесенні постанови не дотримані вимоги ст.280 КУпАП. Постанова йому вручена під підпис лише 08.01. 2014 року, а тому і пропущений строк її оскарження, який просить поновити. Про дату, час та місце розгляду справи сторони були повідомлені своєчасно та належним чином. Позивач у судове засідання з'явився. Представник відповідача до суду не з'явився, про причини неприбуття не повідомлено, клопотань з цього приводу не заявлено. Відповідачем надані письмові заперечення на позов з долученими до них письмовими доказами. Заперечення у судовому засіданні оголошені, письмові докази вивчені. Позивач вважає за можливе справу розглянути у відсутність відповідача. За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність поважних причин неприбуття відповідача до суду і вирішення справи на підставі наявних у ній доказів, що відповідає вимогам ч.4 ст. 128 КАС України. Ухвалою суду від 17.01. 2014 року строк для звернення до суду зі скаргою поновлено. У судовому засіданні позивач [PERSON] на задоволенні свого позову наполягав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. У своїх письмових запереченнях Селищна рада вказала на наступне. Вказівка (припис) про усунення порушень Правил благоустрою була складена членом адміністративної комісії Келебердою Г.П., доставлена в магазин та вручена продавцю [PERSON], яка повідомила про це [PERSON] по телефону. Акт обстеження території по вул. Радянській, 22 г було складено 25.11. 2013 року. Протокол про адміністративне правопорушення за ст. 152 КУпАП складено 28.11.2013 року в 2-х екземплярах з яких один направлено [PERSON] поштою. У зв'язку із відсутністю [PERSON] на засіданні адміністративної комісії 05.12. 2013 року справа розглядом відкладалася. Від отримання поштової кореспонденції [PERSON] свідомо ухиляється, а тому розгляд справи 13.12. 2013 року відбувся без його участі. У задоволенні позову просять відмовити. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Судовим засіданням встановлено наступне. 13 грудня 2013 року адміністративною комісією при виконавчому комітеті Близнюківської селищної ради Близнюківського району Харківської області було винесено постанову з якої вбачається, що 28.11. 2013 року о 08.00 год. не виконано вказівку (припис) від 25.11. 2013 року щодо упорядкування території прилеглої до нежитлової будівлі по [ADDRESS], чим порушено п. 9.1 Правил благоустрою території селища Близнюки, села Садове та села Інтернаціональне. Адміністративна комісія дійшла висновку що ФОП [PERSON] скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 152 КУПАП і постановила накласти на ФОП [PERSON] штраф у розмірі 1700 гривень. Вищезазначене вбачається із копії цієї постанови (а.с.4). Отже до адміністративної відповідальності притягнено не фізичну особу [PERSON], який є підприємцем, а ФОП [PERSON] Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження до суду рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Відповідно до ст.51 ЦК України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин. За правилами глави 2 КУпАП до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень притягаються лише фізичні особи: громадяни України, іноземці та особи без громадянства в тому числі і ті, які являються відповідними посадовими особами (ст.ст. 12,13,14). Отже ФОП (фізична особа підприємець) не може бути суб'єктом адміністративного правопорушення. За таких обставин відсутня потреба в оцінці інших доказів сторін. Доводи відповідача, викладені в письмових запереченнях, цих висновків суду не спростовують. Згідно ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Згідно п.3 ч.1 ст.288 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. Згідно п.3 ч.1 ст.293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: скасовує постанову і закриває справу. Згідно п.1 ч.2 ст. 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень. Відповідно до ч.2 ст. 171-2 КАС України рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владним повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted