Рішення адміністративного суду від 2014-03-06 00:00:00+02

09 квітня 2012 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Єристівський гірничо - збагачувальний комбінат" (далі - позивач, ТОВ "Єристівський ГЗК") звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Полтавської області Державної податкової служби про скасування податкових повідомлень - рішень № 0000572301/32 від 27.03.2012, № 0000582301/33 від 27.03.2012. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на безпідставність висновків перевіряючих про завищення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за листопад 2011 року на суму 438565,00 грн, за грудень 2011 року - на суму 11293,00 грн та завищення залишку від'ємного значення, який після відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду за грудень 2011 року, на суму 63839,00 грн, оскільки господарські операції з придбання у ПП "Укрспецсервіс-Нова", ТОВ "Промислова група "ДФМ", ТОВ НВП "Атоменергоспецзахист" товарів підтверджується первинними документами. Зазначав, що податковий кредит на товари, отримані від вказаних контрагентів, сформований на підставі належним чином оформлених податкових накладних. В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги, просили задовольнити їх в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві та письмових поясненнях (а.с. 220-221 Т.2, а.с. 1-3 Т.3, а.с. 170-172 Т.4). Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що при проведенні перевірки та винесенні спірних податкових повідомлень-рішень враховано результати попередніх перевірок, за наслідками яких складено акти № 409/23-309/35713283 від 25.01.2012, № 9791/23-309/35713283 від 28.12.2011 та прийняті податкові повідомлення-рішення. Крім того, зазначав про неправомірне віднесенням до складу податкового кредиту за листопад 2011 року суми податку на додану вартість: у розмірі 5460,00 грн за податковими накладними ТОВ "Промислова група "ДФМ", оскільки за операціями з цим контрагентом відсутні товарно-транспортні накладні та у первинних документах не зазначено прізвищ осіб, відповідальних за здійснення господарських год, та суми податку на додану вартість у розмірі 5833,36 грн за податковими накладними ТОВ НВП "Атоменергоспецзахист", оскільки цим товариством не задекларовано податкові зобов'язання з позивачем. Розглянувши подані сторонами документи, заслухавши пояснення їх представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 16.02.2012 по 29.02.2012 Кременчуцькою ОДПІ проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТОВ "Єристівський ГЗК" з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість у зменшення податкових зобов"язань з ПДВ наступних звітних (податкових) періодів за листопад 2011 року, яке виникло за рахунок від"ємного значення з ПДВ, що декларувалось в жовтні, листопаді 2011 року та згідно уточнюючого розрахунку за листопад 2011 року. За результатами перевірки складено акт №76/22-113/35713283 від 06.03.2012, в якому зафіксовано порушення ТОВ "Єристівський гірничо - збагачувальний комбінат" пунктів 200.1, 200.3, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування з ПДВ за листопад 2011 року на суму 438 565 грн, за грудень 2011 року на суму 11 293 грн, завищення залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного звітного податкового періоду за грудень 2011 року на суму 63 839 грн. На підставі акту перевірки №76/22-113/35713283 від 06.03.2012 Кременчуцькою ОДПІ прийняті податкові повідомлення - рішення: № 0000582301/33 від 27.03.2012, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 53 626 грн; № 0000572301/32 від 27.03.2012, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 449 858 грн та застосовано штрафні санкції на суму 224 929 грн. Не погодившись з вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач оскаржив їх до Полтавського окружного адміністративного суду. Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 12.03.2013 позовні вимоги задоволено. Податкові повідомлення -рішення Кременчуцької ОДПІ № 0000572301/32 від 27.03.2013, № 0000582301/33 від 27.03.2012 визнано протиправними та скасовано. Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 27.05.2013 постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 12.03.2013 залишена без змін. Ухвалою Вищого адміністративного суду від 18.12.2013 касаційну скаргу Кременчуцької ОДПІ задоволено частково. Скасовано постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 12.03.2013 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 27.05.2013. Колегія суддів касаційної інстанції не погодилася з висновком судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки ними не було досліджено обставин, що підтверджують або спростовують реальність здійснення самих господарських операцій між позивачем та його контрагентами- ПП "Укрспецсервіс-Нова", ТОВ "Промислова група "ДФМ", ТОВ НВП "Атоменергоспецзахист". Оцінюючи правомірність податкового повідомлення-рішення № 0000572301/32 від 27.03.2012, суд виходить з наступного. Зі змісту акту перевірки суд вбачає, що підставою для винесення податкового повідомлення-рішення № 0000572301/32 від 27.03.2012, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 449858 грн та застосовано штрафні санкції на суму 224 929 грн, стали висновки перевіряючих про завищення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за листопад 2011 року на суму 438565,00 грн (внаслідок завищення розміру від'ємного значення у вересні 2011 року) та за грудень 2011 року на суму 11293,00 грн (у зв'язку з безпідставним віднесенням позивачем до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість у розмірі у розмірі 5460,00 грн, сплаченої на підставі виписаних ТОВ "Промислова група "ДФМ" податкових накладних, та суми податку на додану вартість у розмірі 5833,36 грн, сплаченої на підставі податкових накладних, оформлених ТОВ НВП "Атоменергоспецзахист"). Судом з'ясовано, що 27.04.2011 між позивачем та ТОВ "Промислова група "ДФМ" укладено договір поставки № 164/51110, відповідно до якого ТОВ "Промислова група "ДФМ" зобов`язувалося поставити товар, а ТОВ "Єристівський ГЗК" - прийняти та оплатити товар (а.с.211 -214 Т.1). Пунктом 1.3 договору передбачено можливість узгодження умов поставки товару на підставі рахунків, які є невід`ємною частиною договору. Так, згідно з рахунками № 761 від 26.10.2011 (а.с.215 Т.1), № 692 від 07.11.2011 (а.с.220 Т.1), поставці підлягав товар (диски, автошини) на загальну суму 32760,00 грн, у тому числі 5460,00 грн-ПДВ. 08.11.2011 та 24.11.2011 ТОВ "Промислова група "ДФМ" виписало податкові накладні на товар (диски, автошини) на загальну суму 32760,00 грн, у тому числі 5460,00 грн-ПДВ (а.с.218, 223 Т.1). На підтвердження виконання умов договору від 27.04.2011 позивачем також надано суду платіжні доручення (а.с.217,221 Т.1), прибуткові ордера (а.с. 219, 224 Т.1). Відсутність товарно-транспортних накладних представники позивача не заперечували, пояснивши, що перевезення здійснювались зі складу ТОВ "Промислова група "ДФМ", що знаходиться за адресою: вул. 40 років Жовтня, буд.2/7, м.Кременчук, на власному автомобілі ГАЗ 330232-288, державний номер ВІ2975ВК, що також підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію та подорожнім листом, копії яких долучено до матеріалів справи (а.с.225-226 Т.2). Відповідно до преамбули Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженого Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363 (далі - Правила перевезення вантажів), правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні визначають права, обов'язки і відповідальність власників автомобільного транспорту - Перевізників та вантажовідправників і вантажоодержувачів - Замовників. Розділом 1 Правил передбачено, що замовник - це вантажовідправник або вантажоодержувач, який уклав з перевізником договір про перевезення вантажів, а перевізником є особа, яка надає послуги з перевезення вантажу автомобільним транспортом загального користування. З наведеного слідує, що Правила перевезення вантажів та, відповідно, обов'язкове застосування ТТН, поширюються лише на ті випадки, коли перевезення вантажу здійснюється третьою особою - перевізником на підставі укладеного з ним договором. З наданих суду доказів суд вбачає, що фактично товар був переданий у власність позивачу на складі постачальника, що знаходиться за адресою: вул.40 років Жовтня, будинок № 2/7 у м.Кременчуці, та у подальшому транспортувався позивачем власним транспортом, отже ані постачальник, ані будь-який сторонній перевізник не брали участі у процесі переміщення товару. Відповідно до пункту 2 Переліку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2009 № 207, для водія юридичної особи або фізичної особи - підприємця, що здійснює вантажні перевезення для власних потреб - накладна або інший документ, який підтверджує право власності на вантаж; - посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб або інший засвідчений в установленому порядку документ, що підтверджує право керування, користування чи розпорядження транспортним засобом; талон про проходження державного технічного огляду; поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Для водія юридичної особи необхідним є також дорожній лист з відмітками про проведення передрейсових медичного огляду водія та огляду технічного стану транспортного засобу. Товарно-транспортні накладні є обов'язковими лишу у випадку, коли вантажні перевезення здійснюються на договірних умовах, що встановлено пунктом 1 Переліку. Таким чином, обов'язковість товарно-транспортної накладної для перевезень для власних потреб чинним законодавством не передбачена. Отже, в даному випадку для переміщення власного товару позивач не був зобов'язаний мати товарно-транспортні накладні, а тому їх відсутність не може свідчити про безтоварність вищезазначених господарських операцій. Згідно з журналом реєстрації довіреностей (а.с.222 Т.2) товар на складі продавця на підставі рахунків № 761 від 26.10.2011, № 692 від 07.11.2011 отримував [PERSON], який його здав на склад ТОВ "Єристівський ГЗК" відповідно до прибуткових ордерів (а.с. 219,224 Т.1). В судовому засіданні представники позивача пояснили, що придбані товари (диски, австошини) встановлені на автомобілі Ssang Yong Rexton, Lexus GX460, які належать позивачу, що також підтверджується свідоцтвами про державну реєстрацію, актами закріплення автомобіля за водієм, актами списання матеріалів у зв`язку з їх установкою (а.с.5-17 Т.3). Також судом встановлено, що відповідно до договору від 16.08.2011, на підставі податкових накладних, виписаних ТОВ НВП "Атоменергоспецзахист", позивачем віднесено до складу податкового кредиту за листопад 2011 року суму податку на додану вартість у розмірі 5833,36 грн. Згідно з договором поставки № 303/50110, укладеним 16.08.2011 між позивачем та ТОВ НВП "Атоменергоспецзахист", останній зобов`язувався передати товар, найменування, асортимент та ціну якого визначено у специфікаціях (додатках), які є невід`ємною частиною договору, а ТОВ "Єристівський ГЗК" зобов`язувався прийняти та оплатити товар (а.с.179-172 Т.1). У додатку № 2 від 04.10.2011 до договору від 16.08.2011 визначено загальну вартість товару (автоматичний вимикач, розчеплювач, допоміжний контакт) у розмірі 35000,00 грн, в тому числі ПДВ-5833,36 грн (а.с.173 Т.1). На виконання досягнутої домовленості позивачем отримано від ТОВ НВП "Атоменергоспецзахист" товар (автоматичний вимикач, розчеплювач, допоміжний контакт) і проведено його оплату, про що свідчать долучені до матеріалів справи копії: видаткових накладних (а.с.176, 180 Т.1), податкових накладних (а.с.175,179 Т.1), рахунку-фактури (а.с.174 Т.1), товарно-транспортних накладних (а.с. 177, 181 Т.1), прибуткових ордерів (а.с.178, 182 Т.1), платіжного доручення (а.с.189 Т.1). В судовому засіданні представники позивача пояснили, що придбаний товар (автоматичний вимикач, розчеплювач, допоміжний контакт) оприбуткований на складі ТОВ "Єристівський ГЗК" та в подальшому встановлений на екскаватори драглайн ЕШ-11/70 (електрична землерийна машина), що підтверджується прибуткованими ордерами (а.с. 18,19 Т.3), оборотно-сальдовою відомістю (а.с. 20 Т.3), актами на списання матеріалів (а.с.21-79 Т.3), фотокартками встановлених автоматичних вимикачів, допоміжних контактів, розчеплювачів разом з екскаваторами (а.с.173-217 Т.4). Отже, виконуючи вказівки суду касаційної інстанції, судом проведено дослідження обставин справи здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ "Промислова група "ДФМ", ТОВ НВП "Атоменергоспецзахист" та наявність документів, які підтверджують отримання товарів від цих контрагентів, проведення оплати за нього та подальше використання в господарській діяльності. Згідно з пунктами 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. Включення до складу податкового кредиту у листопаді 2011 року сум податку на додану вартість у загальному розмірі 11293,00 грн здійснено ТОВ "Єристівський ГЗК" на підставі виписаних "Промислова група "ДФМ", ТОВ НВП "Атоменергоспецзахист" податкових накладних. Накладні містять адресу місцезнаходження покупця, кількість проданих товарів, ціну продажу. Будь-яких порушень щодо оформлення податкової накладної судом не встановлено. Відповідно до пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу. Пунктом 184.1 статті 184 Податкового кодексу України визначено, що реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку. Факту визнання недійсним або анулювання свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість ТОВ "Промислова група ДФМ", ТОВ НВП "Атоменергоспецзахист на момент здійснення господарської операції судом не встановлено. Отже, в ході судового розгляду доведено, що позивачем правомірно, на підставі належним чином оформлених податкових накладних включено до складу податкового кредиту декларації з ПДВ за листопад 2011 року суми податку на додану вартість у загальному розмірі 11293,00 грн, що підтверджується первинними бухгалтерськими документами. Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на відсутність ТОВ "Промислова група "ДФМ" за юридичною адресою як на доказ відсутності реального характеру господарських операцій, оскільки їх вірність доводиться Кременчуцькою ОДПІ виключно даними бази даних «Контрагенти» станом на дату проведення перевірки. Доказів відсутності ТОВ "Промислова група "ДФМ" за місцезнаходженням на час здійснення господарських відносин з позивачем відповідачем не надано. Доводи представника відповідача щодо відсутності у ТОВ "Промислова група "ДФМ" трудових ресурсів, виробничого, транспортного та торгівельного обладнання, сировини також суд розцінює як неспроможні, оскільки Кременчуцькою ОДПІ не надано доказів, які б доводили вплив зазначених обставин на належне виконання сторонами умов угоди. Окрім того, зазначені застереження не враховують права підприємства укладати цивільно-правові угоди оренди (користування) приміщень, устаткування та автотранспорту та використання залучених за такими цивільно-правовими угодами трудових та інших ресурсів у власній господарській діяльності. Суд вважає вірними зауваження представника відповідача про відсутність у рахунках та видаткових накладних прізвищ осіб, відповідальних за здійснення господарських операцій, однак такі недоліки в оформленні вказаних документів не є підставою для висновків про невиконання господарської операції, якщо загальний обсяг доказів у їх сукупності свідчить про протилежне. Пунктами 4, 6 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 22.12.2010 за № 984, регламентовано, що акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів. Вимоги вказаних норм Порядку відповідачем не дотримані. Викладення в акті перевірки №76/22-113/35713283 від 06.03.2012 допущених ТОВ "Єристівський ГЗК" порушень приписів Податкового кодексу України щодо завищення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за грудень 2011 року на суму 5833,36 грн проведено ревізором без посиланням на первинні документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку. Зауважень щодо оформлення первинних документів, на підставі яких позивачем проведено оприбуткування придбаних у ТОВ НВП "Атоменергоспецзахист" товарів, та правильності відображення господарської операції в бухгалтерському обліку акт перевірки не містить. Зі змісту акту перевірки №76/22-113/35713283 від 06.03.2012 судом встановлено, що висновки ґрунтуються лише на урахуванні ревізором висновків акту "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ НВП "Атоменергоспецзахист" № 80/3-23-20-30436473 від 03.02.2012, які знаходилися в базі даних «Конрагенти». При чому, як пояснив представник відповідача в судовому засіданні, копія самого акту перевірки до матеріалів перевірки ТОВ "Єристівський ГЗК" не залучалася та в наявності у Кременчуцької ОДПІ відсутня. У зв`язку з цим, судом витребувано від ДПІ у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві копію акту "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ НВП "Атоменергоспецзахист" № 80/3-23-20-30436473 від 03.02.2012 (а.с.133-138 Т.4) Пунктом 3 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України від 22.12.2010 №984, визначено, що результати документальних перевірок оформлюються у формі акта або довідки. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт, а у разі відсутності порушень - довідка. Відповідно до пункту 7 Порядку проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1232, за результатами проведеної зустрічної звірки складається довідка. Таким чином, судження податкового органу відносно правильності або неправильності декларування та сплати платником податків сум податків та зборів за відображеними в податковій звітності показниками господарських операцій можуть бути викладені виключно в акті перевірки або довідці зустрічної звірки. В акті про неможливість проведення зустрічної звірки мають зазначатись лише обставини, котрі зумовили її непроведення, а тому безпідставним є посилання представника відповідача на акт "Про неможливість проведення невиїзної документальної перевірки ТОВ НВП "Атоменергоспецзахист". Також, невмотивованими є доводи Кременчуцької ОДПІ про недекларування НВП "Атоменергоспецзахист" податкових зобов`язань від продажу товарів позивачу, оскільки невідображення контрагентами всіх податкових зобов'язань та ухилення ними від сплати податкових зобов'язань не може впливати на результати діяльності позивача і не може бути підставою для притягнення позивача до відповідальності у вигляді визначення податкових зобов'язань. Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права та свідчить про те, що якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкту, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (рішення Європейського Суду з прав людини від 09.01.2007 у справі "Інтерсплав проти України"). Крім того, Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11.01.2014 (а.с.215 Т.2) відповідача зобов'язано надати докази на підтвердження недекларування у листопаді 2011 року ТОВ НВП "Атоменергоспецзахист" податкових зобов'язань по взаємовідносинах з ТОВ "Єристівський ГЗК", проте вимоги ухвали Кременчуцькою ОДПІ не виконано. Разом з тим, на спростування доводів Кременчуцької ОДПІ щодо недекладування ТОВ НВП "Атоменергоспецзахист" податкових зобов'язань по взаємовідносинах з ТОВ "Єристівський ГЗК" позивачем надано декларацію ТОВ НВП "Атоменергоспецзахист" з ПДВ за листопад 2011 року з додатком 5 та квитанцією про прийняття вказаних документів ДПІ у Голосіївському районі м.Києва, реєстр виданих та отриманих податкових накладних (а.с.184-207 Т.1). Таким чином, висновки перевіряючих про завищення позивачем у листопаді 2011 року податкового кредиту у розмірі 11293,00 грн (в тому числі у розмірі 5460,00 грн- по взаємовідносинах з ТОВ "Промислова група "ДФМ"; у розмірі 5833,36 грн - по взаємовідносинах з ТОВ НВП "Атоменергоспецзахист") є помилковими та суперечать фактичним обставинам справи. Судом встановлено, що підставою для зменшення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за листопад 2011 року на суму 438565,00 грн стали результати проведеної Кременчуцькою ОДПІ планової перевірки ТОВ "Єристівський ГЗК" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2010 по 30.09.2011. За наслідками вказаної перевірки складено акт № 8791/23-309/35713283 від 28.12.2011, в якому зафіксовано, зокрема, завищення розміру від'ємного значення за вересень 2011 року на суму 438565,00 грн, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду-у листопаді 2011 року, у зв'язку з безпідставним віднесенням до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість, яка сплачена внаслідок взаємовідносин позивача з ПП "Укрспецсервіс-Нова", та винесено податкове повідомлення-рішення № 0000212301/8 від 13.01.2012. Вказаним податковим повідомленням-рішенням зменшено розмір від'ємного значення суми ПДВ на 1 139581 грн, в тому числі за вересень 2011 року у розмірі 438565,00 грн по взаємовідносинах з ПП "Укрспецсервіс-Нова". Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 26.04.2012, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.09.2012 у справі № 2а-1670/492/12, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № 0000212301/8 від 13.01.2012 (а.с.24-32 Т.2). Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В силу наведеної норми процесуального закону обставини, встановлені постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 26.04.2012 у справі № 2а-1670/492/12, яка набрала законної сили 24.09.2012, мають преюдиційне значення при вирішенні спору у цій справі. У рішенні зазначено, що ТОВ "Єристівський ГЗК" правомірно, на підставі виписаних ПП "Укрспецсервіс-Нова" податкових накладних включено до складу податкового кредиту суму податку на додану вартість у розмірі 1139581 грн, (в тому числі за вересень 2011 року у розмірі 438565,00 грн). Відповідно до положень пунктів 200.1 та 200.4 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду. Згідно з пунктом 200.3 статті 200 Податкового кодексу України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду. Отже, встановлені під час розгляду справи № 2а-1670/492/12 обставини: правомірне включення позивачем до складу податкового кредиту суму податку на додану вартість на загальну суму 1139581,00 грн (в тому числі за вересень 2011 року по взаємовідносинах з ПП "Укрспецсервіс-Нова" у розмірі 438565,00 грн) та безпідставне зменшення Кременчуцькою ОДПІ розміру від`ємного значення у розмірі 1139581,00 грн, та встановлені обставини під час розгляду іншої справи № 2а-1670/1951/12 (правомірне включення до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість у розмірі 11293,00 грн) вказують на правильність визначення ТОВ "Єристівський ГЗК" суми бюджетного відшкодування у листопаді 2011 у розмірі 438565,00 грн, у грудні 2011 року-у розмірі 11293,00 грн. У зв'язку з цим, висновок Кременчуцької ОДПІ щодо завищення суми бюджетного відшкодування з ПДВ за листопад 2011 року на суму 438565 грн, за грудень 2011 року на суму 11293,00 грн є помилковим. На підставі вищевикладеного, у зв`язку з правомірним визначенням ТОВ "Єристівський ГЗК" суми бюджетного відшкодування у листопаді 2011 у розмірі 438565,00 грн, у грудні 2011 року-у розмірі 11293,00 грн, податкове повідомлення-рішення № 0000572301/32 від 27.03.2013, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 449 858 грн та застосовано штрафні санкції на суму 224 929 грн, є протиправним та підлягає скасуванню. Перевіряючи обґрунтованість винесення податкового повідомлення - рішення № 0000582301/33 від 27.03.2013, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 53626 грн, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що сформована позивачем сума залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного звітного податкового періоду за грудень 2011 року в розмірі 63839 грн, входила до складу суми від'ємного значення податку на додану вартість за жовтень 2011 року, що задекларовано у відповідному звітному періоді в розмірі 662506 грн. Зазначене від'ємне значення за жовтень 2011 року сформовано частково за рахунок господарських операцій з ПП "Укрспецсервіс -Нова" у відповідному звітному періоді. Суми ПДВ, сплачені у ціні отриманих послуг, задекларовані у червні - серпні 2010 року, у вересні 2011 року та відносились до сум від'ємного значення вказаного податку, будучи задекларованими такими чином за відповідні звітні періоди. Відповідно, у жовтні 2011 року позивачем ці суми були заявлені до бюджетного відшкодування, а залишок його віднесено платником до складу від"ємного значення податку на грудень 2011 року, правомірність чого податковим органом поставлено під сумнів, в силу недоведеності реальності оподаткованих господарських операцій. Податковим повідомленням - рішенням № 0000372302/32 від 13.02.2012 Кременчуцькою ОДПІ зменшено суму від'ємного значення, на вищевказані 662506 грн. Вказане податкове повідомлення-рішення ТОВ "Єристівський ГЗК" оскаржило до суду, яким було надано правову оцінку цього податкового повідомлення-рішення у справі № 2а-1670/1272/12. Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 15.10.2012, залишеною без змін Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.02.2013, позов у адміністративній справі № 2а-1670/1272/12 задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції в Полтавській області № 0000372302/32 від 13.02.2012. (а.с.1-10 Т.2). В силу статті 72 КАС України обставини, встановлені постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 15.10.2012 у справі № 2а-1670/1272/12, яка набрала законної сили 04.02.2013, мають преюдиційне значення при вирішенні спору у цій справі. Вказаним рішенням підтверджено правомірність формування позивачем від'ємного значення сум ПДВ за жовтень 2011 року. Крім того, на підтвердження реальності оподаткованих господарських операцій з ПП "Укрспецсервіс -Нова" позивачем надано договір підряду від 23.08.2011 з додатками (а.с.73-80 Т.1), рахунок-фактуру (а.с.81 Т.1), податкову накладну (а.с.82 Т.1),акт виконаних робіт (а.с.83 Т.1), платіжні доручення (а.с.85-87 Т.1), список працівників, направлених для проходження інструктажа (а.с.234 Т.3), наряд-допуск на виробництво робіт підвищеної небезпеки (а.с.102-161 Т.1) (оригінал журналу реєстрації вказаних нарядів, прошитий, пронумерований, досліджений в судовому засіданні), журнали в'їзду та виїзду автотранспорта (а.с.80-168 Т.3), довідка про розмір перевезеної горної маси, про кількість відпрацьованих годин, сводки (а.с.1-68 Т.4). На підставі приписів пунктів 200.1, 200.3, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, враховуючи правомірність формування позивачем від'ємного значення сум ПДВ жовтень 2011 року у розмірі 662506 грн, в тому числі 63839,00 грн за рахунок від`ємного значення за січень 2011 року, суд дійшов висновку, що позивачем правомірно сформовано залишок від"ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного звітного податкового періоду за грудень 2011 року у розмірі 63839,00 грн, а податкове повідомлення- рішення № 0000582301/33 від 27.03.2013, яким ТОВ "Єристівський ГЗК" зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 53 626 грн, підлягає скасуванню. Статтею 71 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Проте в ході судового розгляду жодних доказів на підтвердження правомірності прийнятих податкових повідомлень - рішень відповідачем не надано, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені витрати з Державного бюджету України. У зв'язку із скасуванням Ухвалою Вищого адміністративного суду від 18.12.2013 рішень першої та апеляційної інстанції у цій справі, в тому числі в частині судового збору, та задоволенням позовних вимог з Державного бюджету України на користь позивача підлягають стягненню витрати у вигляді судового збору у розмірі 2146,00 гривень, сплачені відповідно до платіжного доручення № 1987 від 30.03.2012. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted