Рішення адміністративного суду від 2014-01-24 00:00:00+02

У листопаді 2010 року [PERSON] звернулася до суду з адміністративним позовом до Департамента праці та соціальної політики Миколаївської міської ради про визнання дій протиправними та стягнення недоотриманої разової грошової допомоги до 05 травня за 2010 рік в розмірі трьох мінімальних пенсій за віком 1998 грн., стягнення моральної шкоди в розмірі 5000 грн. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказує, що вона є ветераном-учасником війни, відповідно до ст.. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на отримання разової грошової допомоги до 05 травня в розмірі 3 мінімальних пенсій за віком. Однак, у 2010 році позивачу сплатили таку допомогу в значно меншому розмірі. Провести виплату допомоги у повному обсязі відповідач відмовляється. Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 січня 2012 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково; визнано дії відповідача щодо відмови в перерахунку та виплати позивачу недоотриманої суми разової грошової допомоги протиправними; зобов'язано відповідача зробити перерахунок розміру одноразової грошової допомоги [PERSON] до 05 травня 2010 року у відповідності до ст.. 14 Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, Департамент праці та соціальної політики Миколаївської міської ради подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом, при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми процесуального та матеріального права та просить скасувати оскаржену постанову прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. [PERSON] також подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити резолютивну частину рішення суду першої інстанції та стягнути з відповідача суму невиплаченої разової грошової допомоги. Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено, що [PERSON] є ветераном-учасником війни і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни -учасників війни (посвідчення серії [NUMBER]). У 2010 році позивачу була виплачена разова грошова допомога до 05 травня у розмірі 120,00 грн. Приймаючи рішення по справі, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, з огляду на те, що позивач має право на отримання грошової допомоги за 2010 рік розмірі, встановленому Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» - п'яти мінімальних пенсій за віком (з урахуванням виплаченої частини). Апеляційний суд не погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного. Відповідно до ст.14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (в редакції від 04.07.2002 року, яка набрала чинності 31.07.2002р.) було встановлено розмір виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня учасникам війни - три мінімальних пенсій за віком. Оскільки, після прийняття Конституційним Судом України рішення від 22.05.2008 року, ніякі зміни до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не вносилися, дія зазначеної статті на 2009 рік не призупинялась, тому слід вважати статтю 12 цього Закону, викладену в редакції, яка діяла до 01.01.2008 року чинною, тобто в редакції, яка діяла до внесення змін до цього Закону. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» розміри соціальних гарантій на 2010 рік, що визначаються залежно від прожиткового мінімуму, встановлюються відповідними законами України, цим Законом та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України. Таким чином, оскільки Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має пріоритетність перед постановою Кабінету Міністрів України від 07 квітня 2010 року №299 «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується у 2010 році відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань», крім того, статтею 2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що нормативні акти органів державної влади і органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними, таким чином, відповідач мав керуватися нормами Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а саме статтею 14 Закону, щодо виплати учасникам війни щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, що вірно було встановлено судом першої інстанції. Проте суд першої інстанції невірно визначив суму разової грошової допомоги у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, тоді до нарахуванню та виплаті підлягає сума у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком відповідно до ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». За таких обставин, апеляційний суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та задоволенню позовних вимог щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги як учаснику війни до 05 травня у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком відповідно до ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Стосовно вимог позивача про стягнення моральної шкоди, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову в цієї частині, оскільки внаслідок прийнятого рішення права позивача захищаються у повному обсязі. Стосовно вимог апеляційної скарги [PERSON] про зміну рішення, шляхом захисту порушеннях прав не нарахуванням та сплатою відповідачем суми одноразової грошової допомоги, а стягнення, апеляційний суд їх не приймає до уваги та зазначає наступне. Позивач при поданні адміністративного позову просив суд першої інстанції нарахувати та виплатити та виплатити відповідача суму недоотриманої разової грошової допомоги до 05 травня за 2010 рік в розмірі трьох мінімальних пенсій за віком, суд задовольняючи в цій частині прийняв правильне по суті рішення без допущення процесуальних помилок. Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам законності та обґрунтованості згідно ст. 159 КАС України. В силу п. 4 ст. 202 КАС України, підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Результат розгляду: partial