Рішення адміністративного суду від 2014-03-14 00:00:00+02

24 січня 2014 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов Управління пенсійного фонду України в Перевальську районі Луганської області до фізичної особи - підприємця [PERSON] про стягнення заборгованості по страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в розмірі 1540,80 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що відповідач перебуває на обліку в УПФУ в Перевальському районі Луганської області, працює за спрощеною системою оподаткування та є платником страхових внесків. Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню підлягають фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), та члени сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. В порушення зазначеного закону відповідач не в повному обсязі сплачує страхові внески, у зв'язку з чим станом на 21.01.2014 за відповідачем рахується недоїмка по сплаті страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за період з 01.07.2010 року по 31.12.2010 в розмірі 1540,80 грн. УПФУ в Перевальському районі Луганської області відповідачу була направлена вимога про сплату боргу №Ф-112С від 14.06.2011. Відповідач суму боргу, зазначеної у вимозі, у встановленому законом порядку протягом 10 днів з дня отримання такої вимоги, не оскаржив, борг в повному обсязі не сплатив. У зв'язку з несплатою відповідачем заборгованості зі сплати страхових внесків позивач звернувся з позовом до суду. Ухвалою від 27 січня 2014 року справу призначено до розгляду у порядку скороченого провадження. Ухвала про відкриття скороченого провадження направлена відповідачу на адресу: [ADDRESS]. 11.03.2013 на адресу суду повернувся конверт з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а. с. 17). Відповідно до положень ч. 11 ст. 35 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 40 КАС України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження), роботи, служби. У разі неповідомлення про зміну адреси повістка надсилається їм за останньою адресою і вважається врученою. У зв'язку з тим, що будь-яких відомостей відносно зміни місця реєстрації відповідач державному реєстратору не надав, записи до реєстру не вносились, суд позбавлений можливості повідомити відповідача про розгляд даної справи за іншою адресою. З огляду на вищезазначене суддя вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином для реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів. Суддя, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, оцінивши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач [PERSON] зареєстрована як фізична особа-підприємець Перевальською районною радою народних депутатів Луганської області 09.03.1995 (а. с. 3) та взята на облік до УПФУ в Перевальському районі Луганської області платником страхових внесків. Станом на 21.01.2014 заборгованість відповідача по сплаті страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за період з 01.07.2010 по 31.12.2010 складає 1540,80 грн., що підтверджується розрахунком ціни позову (а. с. 7), карткою особового рахунку платника за період з 01.01.2010 по 25.12.2013 (а. с. 8-9) та звітом за 2010 рік (а. с. 10), долучених позивачем до адміністративного позову. 14.06.2011 Управлінням пенсійного фонду України в Перевальському районі Луганської області була винесена вимога про сплату боргу №Ф-112С на суму 1540,80 грн. (а. с. 5). Вказана вимога була отримана відповідачем 16.06.2011, про що свідчить особистий підпис відповідача на корінці вимоги в графі «Вимогу отримав» (а. с. 6). Дослідивши матеріали справи, суддя дійшов висновку, що відповідач суму боргу, зазначеної у вимозі, у встановленому законом порядку протягом 10 днів з дня отримання такої вимоги, не оскаржила, борг в повному обсязі не сплатила. Правовідносини, пов'язані зі сплатою страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування регулюються Конституцією України, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058 (далі - Закон № 1058), який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. 08.07.2010 прийнято Закон України № 2464 від 08.07.2010 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464), який набрав чинності з 01.01.2011 року, регулює правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку. Відповідно до Прикінцевих положень Закону № 2464, стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Як вбачається з матеріалів справи, борг по сплаті недоїмки по страховим внескам у відповідача виник до 01.01.2011, тому, в даному випадку потрібно застосовувати норми Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (із змінами) (далі - Закон №1058-ІV). Згідно з п. 5 ст. 14 Закону №1058-ІV, страхувальниками є роботодавці - підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами). Відповідно до ст. 1 Закону №1058-ІV (що діяв на момент виникнення спірних правовідносин у 2010 році), застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону №1058-ІV, загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню підлягають: фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), та члени сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. Загальнообов'язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами: обов'язковості страхування осіб, які працюють на умовах трудового договору (контракту) та інших підставах, передбачених законодавством, а також осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності. Частиною 3 статті 15 Закону №1058-ІV передбачено, що страхувальники набувають статусу платників страхових внесків до Пенсійного фонду з дня взяття їх на облік територіальним органом Пенсійного фонду. Законом України від 08.07.10 № 2461 «Про внесення змін до законів України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» та «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено обов'язкову сплату підприємцями - фізичними особами на спрощеній системі оподаткування страхових внесків до Пенсійного фонду. Для платників фіксованого податку пунктом 2 розділу ІІ Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» від 13 лютого 1998 №129/98-ВР встановлено порядок перерахування з фіксованого податку відрахувань до ПФУ, а саме: до внесення відповідних змін до порядку здійснення відрахувань на державне пенсійне страхування громадянами-підприємцями, що сплачують фіксований податок, 10 відсотків сум цього податку, що надійшли до відповідного місцевого бюджету, перераховуються до Пенсійного фонду України, а 90 відсотків сум фіксованого податку, що надійшли до місцевого бюджету, спрямовуються на потреби територіальної громади за визначеними нею напрямами. До введення в дію Закону України від 08.07.2010 р. № 2461 «Про внесення змін до Законів України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» та «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» доплата до мінімального страхового внеску здійснювалася за бажанням фізичної особи-платника спрощеної системи оподаткування. Починаючи з липня 2010 року Законом України «Про внесення змін до Законів України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» та «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 08.07.2010 р. № 2461 встановлено обов'язкову сплату підприємцями-фізичними особами на спрощеній системі оподаткування страхових внесків до Пенсійного фонду в порядку, визначеному Законом України № 1058, тобто мінімального страхового внеску, а саме: за липень-вересень 2010 року - по 294,82 грн. щомісяця; за жовтень-листопад 2010 року - по 301,12 грн. щомісяця; за грудень 2010 року - 306,10 грн. Як вбачається з картки особового рахунку платника розмір заборгованості по сплаті страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за період з 01.07.2010 по 31.12.2010 становить 1540,80 грн. Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 17, п. 6. ст. 20 Закону №1058-ІV, страхувальники зобов'язані нараховувати, обчислювати і сплачувати у встановлені строки та в повному обсязі страхові внески до Пенсійного фонду України. Пунктом 6 частини 2 стаття 17, ч. 6 ст. 20 Закону №1058-ІV, страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Згідно з ч. 3 ст. 106 Закону №1058-ІV, вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Протягом десяти робочих днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобов'язаний сплатити суми недоїмки та суми фінансових санкцій. Страхувальник у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки, зазначеної у вимозі про сплату недоїмки, узгоджує її з органами Пенсійного фонду в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду, а в разі неузгодження вимоги із органами Пенсійного фонду має право на оскарження вимоги в судовому порядку. У разі якщо страхувальник, який одержав вимогу територіального органу Пенсійного фонду про сплату недоїмки і протягом десяти робочих днів після її отримання не сплатив зазначену у вимозі суму недоїмки разом з застосованою до нього фінансовою санкцією, включеної до вимоги, або не узгодив вимогу з відповідним органом Пенсійного фонду, або не оскаржив вимогу в судовому порядку, а також у разі якщо страхувальник узгодив вимогу, але не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги, відповідний орган Пенсійного фонду має право звернутися до суду чи господарського суду з позовом про стягнення недоїмки. Відповідно до ч. 15 ст. 106 Закону №1058-ІV, строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується. Як вбачається із матеріалів справи, загальна сума заборгованості по сплаті внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.07.2010 по 31.12.2010 становить 1792,80 грн. Відповідач частково сплатив суму страхових внесків в розмірі 252,00 грн., а тому загальний борг становить 1540,80 грн. (1792,80 грн.-252,00 грн.=1540,80 грн.). Зазначений борг до теперішнього часу відповідачем до УПФУ в Перевальському районі Луганської області не перерахований, вимога про сплату боргу №Ф-112С від 14.06.2011 у встановленому законом порядку не оскаржена. Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки та збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Суддя вважає, що позов Управління пенсійного фонду України в Перевальську районі Луганської області до фізичної особи - підприємця [PERSON] про стягнення заборгованості по страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в розмірі 1540,80 грн. є доведеним та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted