Рішення адміністративного суду від 2014-02-20 00:00:00+02

В поданому до суду адміністративному позові з урахуванням уточнених та змінених позовних вимог (заява від 11.02.2014 року вх.№4357) позивач просить вважати некомпетентністю бездіяльність Управління Державної автомобільної інспекції УМВС України в Хмельницькій області щодо вчасного та належного інформування його про порядок виконання накладеного 03.08.2012 року адміністративного стягнення, а також ненадання в письмовому вигляді чіткої та правдивої інформації по суті викладених у листах від 07.11.2013 року, від 18.12.2013 року, від 29.12.2013 року і від 04.02.2014 року запитань; вважати перевищенням службових повноважень, протиправними та некомпетентними дії посадової особи Управління Державної автомобільної інспекції УМВС України в Хмельницькій області Берези М.В., пов»язані з твердженням про те, що позивач повинен добровільно здати посвідчення водія до МРЕВ у м.Хмельницькому після закінчення строку накладного адміністративного стягнення; через закінчення строку накладеного на позивача адміністративного стягнення у відповідності до ст.ст.299, 321, 317 КУпАП вважати понесене адміністративне стягнення відбутим в повному обсязі, а належне йому посвідчення водія - поверненим з відповідним правом його використання. На думку позивача відповідач неналежним чином розглянув його звернення від 07.11.2013 року, від 18.12.2013 року, від 29.12.2013 року і від 04.02.2014 року, оскільки не надав відповіді, чи необхідно позивачеві здати посвідчення водія, не вилучене у нього працівниками ДАІ, та здати іспити в ДАІ, враховуючи той факт, що строк накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами закінчився. Вказує, що будь-яких повідомлень про необхідність здачі посвідчення водія від відповідача не отримував. Вважає, що позиція відповідача щодо відрахунку терміну позбавлення права керування транспортними засобами від дати здачі посвідчення водія є протиправною і суперечить п.2.10 і п.4.5 Інструкції про порядок приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами та видачі посвідчень водія, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 грудня 2009 року N 515, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22 січня 2010 р. за N 74/17369 (надалі - Інструкції N 515) в редакція наказу від 22 лютого 2013 року N 176. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та підтвердив обставини, на які посилається у позовній заяві, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з урахуванням поданого уточнення. Представники відповідача проти позову заперечили, вважають, що в повному обсязі та змістовно надали відповіді на всі звернення позивача. Водночас, зазначили, що в відповідності до ст.321 КУпАП строк позбавлення їх спеціального права обчислюється з дня здачі або вилучення документа, що посвідчує це право. Заслухавши позивача та представників відповідача, дослідивши зібрані в матеріалах справи докази в їх взаємному зв»язку та сукупності, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з урахуванням наведеного нижче. Суд встановив, що постановою від 03.09.2012 року, яка набрала чинності 24.09.2012 року, Хмельницький міськрайонний суд визнав винним [PERSON] (позивача) у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і наклав на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 11 місяців. 07.11.2013 року позивач звернувся до Управління Державної автомобільної інспекції УМВС України в Хмельницькій області (відповідач) з листом щодо роз»яснення йому чи потрібно здавати іспити в ДАІ після закінчення строку накладення адміністративного стягнення, зважаючи на те, що співробітниками ДАІ у відповідності до ст.317 КУпАП посвідчення водія у нього не вилучене. У відповідь на зазначене звернення листом від 11.11.2013 року №5/6-4467, посилаючись на п.20 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993 року N 340 (надалі - Положення N 340) та п.2.10 Інструкції N 515, відповідач роз»яснив порядок складання іспитів для отримання права керування транспортними засобами у випадку позбавлення такого права, зазначивши, що термін позбавлення права керування транспортними засобами відраховується з моменту вилучення посвідчення водія. 18.12.2013 року, не погоджуючись з наданою відповідачем відповіддю на попереднє звернення від 07.11.2013 року, позивач повторно звернувся до Управління Державної автомобільної інспекції УМВС України в Хмельницькій області (відповідач) з листом щодо роз»яснення, чи може він без перешкод користуватися належним йому посвідченням водія, не вилученим співробітниками ДАІ, оскільки строк адміністративного стягнення, який відраховується з дня винесення постанови суду, закінчився. Листом від 25.12.2013 року №5/56-С-140 відповідач, окрім іншого, повідомив позивача, що у відповідності до п.4.5 Інструкції N 515 якщо при проведенні перевірки поданих особами документів буде встановлено, що вони позбавлені права керування транспортними засобами, національне посвідчення водія посадовими особами вилучається і надсилається до Центру за місцем проживання особи на зберігання до закінчення строку такого позбавлення, який в цьому випадку обчислюється відповідно до вимог статті 321 КУпАП. 29.12.2013 року позивач знову звернувся до відповідача з листом, в якому вимагав надати позитивну відповідь про наявність у нього права на користування належним йому посвідченням водія та довідку про відсутність зареєстрованого транспортного засобу. У відповідь на зазначене звернення відповідач надіслав позивачеві довідку від 08.01.2014 року №5/56-С1 про відсутність за даними Національної автоматизованої інформаційної системи ДАІ зареєстрованих на його ім»я транспортних засобів та відповідь від 08.01.2014 року, в якій повідомив позивача, що за експлуатацію транспортного засобу особою, позбавленою права керування транспортним засобом, передбачена відповідальність ч.3 ст.126 КУпАП. У зверненні до відповідача від 04.02.2014 року, надісланому під час розгляду судом його позовних вимог позивач, також прохав надати позитивну відповідь щодо відсутності підстав для здачі посвідчення водія в добровільному порядку у зв»язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення. На зазначене звернення відповідач також надав відповідь від 10.02.2014 року №5/56-С-31, яка за змістом відповідає раніше наданим відповідям. Досліджуючи правомірність дій відповідача щодо розгляду звернень позивача щодо надання роз»яснень, суд враховує наведене нижче. В силу ст.1 закону України «Про звернення громадян» від 2 жовтня 1996 року N 393/96-ВР (надалі - Закон N 393/96-ВР) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, з заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. За визначенням ст. 3 Закону N 393/96-ВР заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Статтею 19 Закону N 393/96-ВР визначені обов'язки органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб щодо розгляду заяв чи скарг. За змістом ст. 19 Закону N 393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані, зокрема: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; відміняти або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; у разі визнання заяви чи скарги необгрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи. В силу ст..20 Закону N 393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Суд встановив, що на всі звернення позивача відповідач своєчасно надав відповіді, обґрунтовуючи їх діючими нормативно-правовими актами, які регулюють відповідні відносини. При цьому суд враховує, що відповідно до ст.15 Закону України "Про дорожній рух" право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення. Відповідно до п.20 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993 року N 340 (надалі - Положення N 340), позбавлення водіїв права на керування транспортними засобами проводиться відповідно до законодавства. Повернення посвідчень водія особам, позбавленим права на керування транспортними засобами, проводиться після складення теоретичного і практичного іспитів. Таким чином, посвідчення водія є матеріальним носієм права громадянина на керування транспортним засобом. І у випадку позбавлення громадянина такого права за рішенням суду, для його відновлення необхідне складання відповідного іспиту. Статтею 321 КУпАП, яка визначає порядок обчислення строків позбавлення спеціального права, визначено, що водії транспортних засобів, судноводії і особи, що порушили правила полювання, вважаються позбавленими спеціального права з дня винесення постанови про позбавлення цього права. Якщо зазначені особи, які позбавлені спеціального права, ухиляються від здачі документа, що посвідчує це право, то строк позбавлення їх спеціального права обчислюється з дня здачі або вилучення такого документа. Після закінчення призначеного строку позбавлення спеціального права особі, щодо якої застосовано даний захід адміністративного стягнення, повертаються в установленому порядку вилучені в неї документи. Вилучене посвідчення водія транспортного засобу повертається особі, яку було позбавлено права керування транспортними засобами, після успішного складання нею у відповідному підрозділі Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, іспитів для отримання права керування. За змістом п.2.10 Інструкції №515 якщо при проведенні перевірки поданих особами документів буде встановлено, що вони позбавлені права керування транспортними засобами, вони до іспитів не допускаються, посвідчення водія (у разі наявності) посадовими особами вилучаються і до закінчення терміну позбавлення надсилаються в Центр за місцем проживання особи на зберігання. Термін позбавлення права керування транспортними засобами в цьому випадку відраховується з моменту вилучення посвідчення водія. Отже, з урахуванням положень КУпАП та Інструкції №515 водії транспортних засобів вважаються позбавленими спеціального права з дня винесення постанови про позбавлення цього права, однак строк позбавлення такого права обчислюється з дня здачі винною особою або вилучення у неї відповідного документа - посвідчення. При цьому статтею 321 КУпАП передбачене як вилучення посвідчення водія, яке здійснюється органами ДАІ, так і як добровільна здача посвідчення винною собою, позбавленою судом права керування. Оскільки позивач не здав посвідчення водія після винесення Хмельницьким міськрайонним судом постанови від 03.08.2012 року про позбавлення його права керування транспортними засобами, то перебіг строку позбавлення цього права не розпочався, а відтак адміністративне стягнення не може вважатися відбутим в повному обсязі. Тому, відповідач правомірно вказав позивачеві на необхідність здачі посвідчення водія органам ДАІ, повернення якого здійснюватиметься після завершення строку накладення адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами при умові здачі відповідного іспиту. Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Частиною 2 статті 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Разом з тим, відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. В судовому засіданні відповідачем доведена правомірність дій щодо розгляду звернень позивача, відтак, позовні вимоги не підлягають до задоволення. Враховуючи викладене,

Результат розгляду: denied