Рішення адміністративного суду від 2014-03-17 00:00:00+02

У січні 2014 року позивач [PERSON] звернувся із позовом до Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, посилаючись на те, що реалізовуючи своє конституційне право в порядку вимог ст. 118 Земельного кодексу України в 2013 року він звернувся до Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району із клопотанням та доданими до нього графічними матеріалами щодо отримання земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на території села Гатне. 27 листопада 2013 року сільською радою було розглянуте його клопотання та прийнято рішення № 30 від 27 листопада 2013 року, згідно якого йому відмовлено в задоволенні клопотання. Внаслідок неправомірних дій Гатненської сільської ради, Києво-Святошинського району йому було відмовлено у задоволенні клопотання, чим були порушені його права та законні інтереси, гарантовані Конституцією України та нормами чинного законодавства України на безоплатне отримання земельної ділянки. Підставою відмови у наданні дозволу на отримання земельної ділянки може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів. Клопотання про надання у власність земельної ділянки із земель комунальної власності повинно розглядатись виключно на пленарному засіданні сільської ради. Подане ним клопотання мало бути розглянуте згідно вимог чинного законодавства з прийняттям мотивованого рішення про задоволення чи відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на підставах, передбачених ст. 118 Земельного кодексу України. В поданому ним клопотанні були визначені всі необхідні дані та обґрунтування для реалізації права на безоплатне отримання у власність земельної ділянки згідно вимог законодавства України. До поданого ним клопотання були додані графічні матеріали з визначеною територією, на якій він бажає отримати земельну ділянку. Чинним законодавством не передбачено будь-яких вимог та нормативів щодо оформлення графічних матеріалів. Згідно ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України до клопотання додається викопіювання з кадастрової книги (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. Відмовляючи у задоволенні клопотання, сільською радою вказано на відсутність визначення на графічному матеріалі бажаного місця розташування запитуваної земельної ділянки. Однак він надавав до клопотання графічний матеріал, на якому було зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, в межах території села Гатне, Києво-Святошинського району, Київської області. Згідно ст. 79-1 Земельного кодексу України передбачено, що формування земельної ділянки, визначення її меж, площі та розташування здійснюється під час землевпорядних робіт. Отже законодавством не передбачено визначення конкретного місця розташування із зазначенням меж, розміру та форми земельної ділянки, а лише орієнтовні показники. Враховуючи викладене, [PERSON] просив визнати протиправними дії Гатненської сільської ради щодо відмови у задоволенні його клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо надання безоплатно у власність земельної ділянки, орієнтовною площею 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; визнати протиправним та скасувати рішення № 30 від 27 листопада 2013 року Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 27 сесії шостого скликання; зобов'язати Гатненську сільську раду винести на засідання чергової сесії Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області та розглянути подане ним клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо надання безоплатно у власність земельної ділянки, орієнтовною площею 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у відповідності до вимог чинного законодавства та винести мотивоване рішення за результатами вказаного клопотання; стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати. У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити. У судове засідання представник відповідача Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази в справі, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] звернувся з клопотанням від 08 листопада 2013 року до Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району, в якому просив в порядку реалізації його гарантованого права на отримання безоплатно у власність земельної ділянки, визначити без його погодження та виділити йому земельну ділянку орієнтовним розміром до 0,25 га в межах с. Гатне, Києво-Святошинського району, Київської області з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Рішенням 27 сесії VI скликання № 30 Гатненської сільської ради Києво-Святшинського району Київської області від 27 листопада 2013 року, у задоволенні клопотання [PERSON] щодо передачі безоплатно у власність земельної ділянки без його погодження та виділення йому у власність земельної ділянки, орієнтовним розміром 0,25 га в межах села Гатне, Києво-Святошинського району з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, відмовлено, посилаючись на те, що в доданих до клопотання графічних матеріалах відсутнє позначення бажаного місця розташування земельної ділянки. Згідно вимог ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Відповідно до вимог п. 7 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Згідно вимог ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції. Відповідно до вимог ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання: п. 34) вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Згідно вимог ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області з клопотанням про отримання безоплатно у власність земельної ділянки орієнтовним розміром до 0,25 га в межах села Гатне, Києво-Святошинського району, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Однак, рішенням Гатненської сільської ради від 27 листопада 2013 року за № 30, [PERSON] відмовлено в клопотанні про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки, з посиланням на те, що в доданому до заяви графічному матеріалі не визначено бажаного місця розташування земельної ділянки. У судовому засіданні позивач пояснив, що згідно вимог чинного законодавства України не передбачено обов'язку надання до клопотання графічних матеріалів із зазначенням конкретного місця розташування земельної ділянки, тому ним були надані графічні матеріали з зазначенням лише території на якій він бажає отримати земельну ділянку. У своїх поясненнях позивач посилався на лист Державного агентства земельних ресурсів України № К-3690-1808/6-13 від 19 грудня 2013 року, в якому надані роз'яснення щодо форми графічних матеріалів, що додаються до клопотання про відведення земельної ділянки із земель державної або комунальної власності. Однак, вказаний лист Державного агентства земельних ресурсів України носить лише консультативно-роз'яснювальний характер та не може вважати судом, як належний доказ по справі. Отже рішення Гатненської сільської ради від 27 листопада 2013 року було прийнято правомірно, у відповідності до вимог ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, з відповідним посиланням на норми чинного законодавства, у зв'язку з невідповідністю місця розташування об'єкта, а отже вимога позивача щодо скасування даного рішення не підлягає до задоволення. Заявлені вимоги позивача [PERSON] про те, що дії сільської ради є протиправними щодо відмови у надані відповідачем земельної ділянки, а він має право на її отримання, яке гарантовано йому законом, а тому необхідно скасувати оскаржуване ним рішення та зобов'язати відповідача Гатненську сільську раду винести на розгляд сесії питання про виділення йому безоплатно земельну ділянку орієнтовним розміром до 0,25 га в межах с. Гатне для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, надати йому земельну ділянку, не підлягають до задоволення, оскільки позивач не навів належних доказів в обґрунтування заявленого позову та не надав доказів, що дії Гатненською сільської ради та прийняте нею рішення є протиправними. Згідно вимог ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб»єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішеннями, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи та інтереси. Згідно вимог ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Оцінюючи в сукупності зібрані в справі докази, суд дійшов висновку, що позивачем [PERSON] не доведено в судовому засіданні та не надано суду доказів про порушення його прав при зверненні до суду з даним позовом, судом також не встановлено порушення прав позивача з боку відповідачів, а тому суд відмовляє у задоволенні позову.

Результат розгляду: denied