Рішення адміністративного суду від 2014-01-30 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання неправомірними дії щодо проведення позапланової перевірки додержання вимог містобудівного законодавства; визнання неправомірними дії щодо складання припису від 01.01.2013р. та скасування постанови №284/13 від 15.07.2013р. та припису від 01.07.2013р. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.10.13р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено. Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить суд скасувати постанову з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про задоволення адміністративного позову. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги те, що Товариством не допущено порушень у сфері містобудівної діяльності; натомість відповідачем протиправно призначено та проведено перевірку Товариства, а відтак протиправно винесено оспорювані припис та постанову. Не погоджується апелянт і з віднесенням спірного об'єкта будівництва до V категорії складності, що не відповідає фактичним обставинам справи, не встановлено у спосіб визначений Законом, не доведено суб'єктом владних повноважень документально та є, на думку апелянта, достатньою правовою підставою для визнання протиправною та скасування постанови, оскільки категорія складності об'єкта безпосередньо впливає на розмір штрафу. У судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги. Представник відповідачів у судовому засіданні заперечив доводи апеляційної скарги. Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, заступником начальника Інспекційного відділу №1 Інспекції Державного архітектурно - будівельного контролю у місті Києві, на підставі звернення Головного відділу по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Головного управління СБУ від 12.06.13р., проведено позапланову перевірку позивача з реконструкції виробничих корпусів та будівель на вул. Червоноткацькій, 61, 67, 78 у Деснянському районі м. Києва, за результатами якої складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 01.07.13р. Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», що полягало у експлуатації після реконструкції, без прийняття в експлуатацію у встановленому законодавством порядку, закінчених будівництвом об'єктів, а саме : нежитлова будівля (корпус дослідних установок та побутових приміщень №143 (літ. Ж) на вул. Червоноткацькій, 61 після проведеної реконструкції з влаштуванням прибудови та надбудови (загальна площа до реконструкції - 2781 кв.м., після реконструкції, за інформацією власника - близько 4200кв.м.); нежитлова будівля (цех очистки відпрацьованої кислоти літ. ХLV (корпус 86) на вул. Червоноткацькій, 67 після проведеної реконструкції з влаштуванням прибудов (загальна площа до реконструкції - 681,70кв.м., після реконструкції не встановлено); нежитлова будівля (цех очистки відпрацьованої кислоти літ. LІV на вул. Червоноткацькій, 67 після проведеної реконструкції з влаштуванням прибудов (загальна площа до реконструкції - 717,80кв.м., після реконструкції, за інформацією власника - близько 4080кв.м.); нежитлова будівля (розфасовки препаративних форм літ. ХСЄР - корпус 11а літ. СХV) на вул. Червоноткацькій, 67 після проведеної реконструкції з влаштуванням прибудов (загальна площа до реконструкції - 266,6кв.м., після реконструкції не встановлено). Також, під час перевірки відповідачем встановлено порушення позивачем вимог ч. 8 ст. 36 та ч. 10 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а саме: зазначення Товариством у деклараціях про початок виконання будівельних робіт від 06.04.12р. №КВ08312053130 та про готовність об'єкта до експлуатації від 31.05.12р. №КВ14312085727 недостовірних даних в частині віднесення об'єкта будівництва до ІІІ категорії складності, при тому, що на думку інспекції, об'єкт має бути віднесений до V категорії складності. На підставі акту перевірки, відповідачем винесено припис від 01.07.13р. про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з вимогами: заборонити експлуатацію об'єктів будівництва (нежитлових будівель) до усунення допущених правопорушень у встановленому законодавством порядку та усунути допущені правопорушення в термін до 26.08.13р. та складено протокол від 01.07.13р. про правопорушення у сфері містобудівної діяльності. За результатами розгляду справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності (акту перевірки, припису та протоколу), відповідачем прийнято постанову №284/13 від 15.07.13р. про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності у розмірі 1 032 300 грн. відповідно до абз.6 п.6 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність у сфері містобудівної діяльності». Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції погодився з висновком відповідачів щодо порушення позивачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, а відтак дійшов висновку про правомірність винесення припису та застосування санкції згідно з оспорюванню постановою. Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного. Зокрема, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відповідачем проведена перевірка у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом, а висновки відповідача щодо правопорушення позивача у сфері містобудівної діяльності відповідають фактичним обставинам справи та не спростовані апелянтом. Так, відповідно до статті 41 Закону України від 17.02.2011 № 3038-VІ "Про регулювання містобудівної діяльності" (із змінами та доповненнями, далі - Закон № 3038-VІ) державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 549 «Про утворення територіальних органів Державної архітектурно-будівельної інспекції» утворено територіальний орган Державної архітектурно-будівельної інспекції - Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві. Відповідно до пункту 6 статті 7 Закону № 3038-VІ, управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється шляхом контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування (далі - вихідні дані), проектної документації. Проведення архітектурно-будівельного контролю регулюється Порядком здійснення архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011р. №553 (надалі - Порядок №553). У відповідності до пунктів 1, 2, 3 Порядку №553, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється Держархбудінспекцією та її територіальними органами (далі - інспекції) за дотриманням: 1) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції; 2) порядку здійснення авторського і технічного нагляду, ведення загального та (або) спеціальних журналів обліку виконання робіт (далі - загальні та (або) спеціальні журнали), виконавчої документації, складення актів на виконані будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи; 3) інших вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, правилами та проектною документацією, щодо створення об'єкта будівництва. Державний архітектурно-будівельний контроль на об'єктах будівництва, що є власністю іноземних держав, міжнародних організацій, іноземних юридичних і фізичних осіб та розташовані на території України, здійснюється відповідно до цього Порядку. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється посадовими особами інспекцій відповідно до їх посадових інструкцій та функціональних повноважень. Пунктом 7 Порядку №553 передбачено, що позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи інспекції. Підставами для проведення позапланової перевірки, зокрема, є: вимога правоохоронних органів про проведення перевірки. Як вбачається з матеріалів справи, перевірка позивача проведена на підставі звернення Головного відділу по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Головного управління Служби безпеки України від 12.06.13р., а відтак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що перевірка проведена у спосіб та у межах повноважень відповідача. Відповідно до п.11 Порядку №553, посадові особи інспекцій під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю мають право: видавати обов'язкові для виконання приписи щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Виходячи з виявлених під час перевірки порушень та відповідно до ст. 41 Закону №3038-VІ, п. 11 Порядку №553, відповідачем винесено припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з вимогою: заборонити експлуатацію об'єктів будівництва (нежитлових будівель) до усунення допущених правопорушень у встановленому законодавством порядку та усунути допущені правопорушення у термін до 26.08.13р. Апелянтом не надано доказів в спростування виявлених під час перевірки порушень ним вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, а відтак колегія суддів приходить до висновку, що оспорюваний припис є вмотивованим та винесений у межах та у спосіб наділених повноважень. Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності оспорюваної постанови №284/13 від 15.07.13р про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності. Як свідчать обставини справи, підставою для прийняття спірної постанови є порушення позивачем вимог ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих в експлуатацію), а відповідальність застосована відповідно до абз.6 п.6 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» від 14 жовтня 1994 року N 208/94-ВР. Вказаною нормою Закону N 208/94-ВР передбачено, що суб'єкти містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за такі правопорушення, як експлуатація або використання об'єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об'єкта до експлуатації чи акті готовності об'єкта до експлуатації: об'єктів I категорії складності - у розмірі вісімнадцяти мінімальних заробітних плат; об'єктів II категорії складності - у розмірі сорока п'яти мінімальних заробітних плат; об'єктів III категорії складності - у розмірі дев'яноста мінімальних заробітних плат; об'єктів IV категорії складності - у розмірі трьохсот сімдесяти мінімальних заробітних плат; об'єктів V категорії складності - у розмірі дев'ятисот мінімальних заробітних плат. Отже, з наведеної норми слідує, що розмір штрафу залежить від категорії складності об'єктів. Частинами 2-4 ст. 32 Закону №3038-VІ передбачено, що категорія складності об'єкта будівництва визначається відповідно до державних будівельних норм та стандартів на підставі класу наслідків (відповідальності) такого об'єкта будівництва. Віднесення об'єкта будівництва до тієї чи іншої категорії складності здійснюється проектною організацією і замовником будівництва. Порядок віднесення об'єктів до IV і V категорій складності визначається Кабінетом Міністрів України. Рекомендації щодо застосування будівельних норм та усталених методик при визначенні категорій складності для подальшого проектування і експертизи були закріплені у Настанові щодо застосування будівельних норм у частині віднесення об'єктів будівництва до категорій складності для подальшого проектування і експертизи, схваленої Рішенням науково-технічної ради Міністерства регіонального розвитку та будівництва України 16.06.11р. №59 (у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин). Віднесення об'єктів будівництва до IV і V категорій складності здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку віднесення об'єктів будівництва до IV і V категорій складності" від 27.04.2011 N 557 (далі - Порядок), виходячи з класу наслідків та категорії складності. Так, відповідно до п. 7. цього Порядку, під час проведення державного архітектурно-будівельного контролю на об'єктах самочинного будівництва (у разі відсутності проектної документації) категорія складності таких об'єктів визначається посадовими особами Держархбудінспекції та її територіальних органів, а в разі необхідності - шляхом проведення експертизи експертною організацією чи експертом, що має відповідний сертифікат. За вимогами настанови, підпункту 1 пункту 4 статті 31 Закону №3038-VІ та постанови Кабінету Міністрів України від 11.05.2011 N 560 "Про затвердження Порядку затвердження проектів будівництва і проведення їх експертизи та визначення такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України" обов'язковій експертизі підлягають проекти будівництва об'єктів, які належать до IV і V категорій складності, за напрямками (з питань санітарного та епідеміологічного благополуччя населення, екології, охорони праці, енергозбереження, пожежної, техногенної, ядерної та радіаційної безпеки, міцності, надійності та необхідної довговічності) виходячи з призначення об'єкта будівництва. Настановою також передбачено, що на об'єктах самочинного будівництва (у разі відсутності проектної документації) категорія складності таких об'єктів визначається посадовими особами Держархбудінспекції та її територіальних органів, а в разі необхідності - шляхом проведення експертизи експертною організацією. У разі наявності сумнівів щодо віднесення об'єктів будівництва до тієї чи іншої категорії складності проектувальник або замовник може звернутися до експертної організації з метою отримання підтвердження правильності вибраної категорії. Як вбачається з матеріалів справи, згідно технічного звіту та розрахунку категорії складності об'єкту будівництва - будівлі за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 67, виконаного ТОВ «Український інститут сталевих конструкцій ім. В.М. Шиманського» на замовлення позивача об'єкт будівництва - реконструкція виробничих корпусів під адміністративно-складську будівлю з лабораторними приміщеннями та котельною на вул. Червоноткацькій, 67 у Деснянському районі м. Києва відноситься до класу наслідків (відповідальності) СС2 і має III категорію складності будівництва. Вказаний розрахунок здійснений та затверджений експертом, що має відповідний сертифікат АЕ № 000646 від 28.08.2012 року. Натомість Інспекцією віднесено спірний об'єкт до V категорії складності будівництва, без надання відповідних доказів (вмовтивованих рішень Держархбудінспекції та її територіальних органів чи експертизи експертної організації) з покликанням на державні будівельні норми та стандарти, як це передбачено вищенаведеними правовими нормами. При цьому, лист ТОВ «Українська будівельна експертиза» від 12.07.13р. №3/1207/142, на який покликається відповідач, як на єдину підставу для віднесення спірних об'єктів до V категорії складності будівництва, не може бути достатнім і беззастережним доказом у спірному випадку, з огляду на те, що експертиза фактично не проводилась, висновок у листі про те, що «об'єкт будівництва на вул. Червоноткацькій, 61, 67, 78 може бути віднесений до V категорії складності об'єктів будівництва» носить характер припущення. Отже, з огляду на те, що матеріали справи містять докази віднесення спірного об'єкта до ІІІ категорії складеності будівництва, а Інспекцією застосовано до позивача штраф у розмірі, який передбачений для об'єктів V категорії складності, колегія суддів приходить до висновку про протиправність застосування до позивача штрафу на підставі абз.6 п.6 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», а відтак постанова №284/13 від 15.07.2013р. підлягає скасуванню. Серед критеріїв /принципів/, які повинні застосовуватись субґєктом владних повноважень при прийнятті ними рішень та якими керується адміністративний суд у разі оскарження таких рішень (ст.2 КАС України), є, зокрема, принцип законності, відповідно до якого субґєкт владних повноважень зобовґязаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, а рішення субґєкта вланих повноважень має прийматися обгрунтовано, тобто у урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. Рішення субґєкта владних повноважень на може грунтуватись на припущеннях, тим більше коли йдеться про розмір відповідальності, який застосовується таким субґєктом владних повноважень. Забороняється здійснювати доказування через припущення, тобто твердження, які самі по собі потребують доведення. Пленум ВС України у ч. 11 постанови N 14 від 18.12.2009 р. наголошує, що суд, встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовуються вимоги чи заперечення сторін, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, має мотивувати свої дії та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За вимогами ч. 2. ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. У спірному випадку, відповідачем не доведено правомірність оспорюваної постанови щодо розміру застосування штрафу, а відтак колегія суддів вважає таку постанову протиправною, такою, що підлягає скасуванню. Відповідно до пунктів 1, 4 ч.1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання. З огляду на викладене, колегія суду дійшла висновку про часткове скасування постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.10.13р. у справі №826/12039/13-а та ухвалення нової постанови про часткове задоволення позову.

Результат розгляду: partial