Рішення адміністративного суду від 2014-02-17 00:00:00+02

Позивач звернулася до суду з даним позовом. В якому просить суд визнати бездіяльність відповідача після ухвалення Городенківським районним судом Івано-Франківської області постанови на дії відповідача від 15.12.2010 року №43/8/К-15 щодо виконання вимог ст. 6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" в інтересах і на користь [PERSON], протиправною, та зобов'язати УПФ в Городенківському районі нарахувати та виплатити не донараховану та невиплачену суму коштів щодо підвищення пенсії як дитині війни на момент винесення Постанови Городенківського районного суду, а також просить нарахувати та виплачувати їй щомісячні і довічно доплати до пенсії як дитині війни в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком. Саме тому позивач і звернулася до суду з даним позовом який просить задовольнити. Представник УПФ України в Городенківському районі до суду подав заперечення на позов [PERSON], про перерахунок та стягнення пенсії як дитині війни, в якому зазначила, що на виконання постанови Городенківського районного суду від 28.02.2011 року згідно протоколу від 14.05.2011 року управлінням фонду проведено нарахування надбавки як дитині війни за період з 15.06.2010 року по 28.02.2011 року з урахуванням виплачених сум підвищення до пенсії "дітям війни" відповідно до ст.6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" та абз. 1 ч.1 ст. 28 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та здійснено її виплату в сумі 1430,10 грн., в травні місяці 2011 року. В судове засідання позивач не з'явилася хоча про час та місце судового розгляду була належним чином повідомлена, що стверджено поштовими повідомленнями при матеріалах справи. Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти даного позову з підстав зазначених в письмовому запереченні та ствердила, що [PERSON] не зверталась до них після винесення постанови суду 28.02.2011 року із заявою про виплату їй надбавки як дитині війни та подала довідку, про сплату коштів позивачу згідно Постанови суду від 28.02.2011 року. Суд вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи та надавши їм оцінку в їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства. Згідно до ст.6 цього ж Кодексу кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єктів владних повноважень порушені її права, свободи чи інтереси. Відповідно до п.1 ч.1ст.17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних та юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішення, дій чи бездіяльності. [PERSON], звернулась до суду з позовом в якому просить визнати бездіяльність відповідача в питанні доплати до пенсії як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком протиправною, та зобов'язати УПФ в Городенківському районі нарахувати та виплатити не донараховану та невиплачену суму коштів щодо підвищення пенсії як дитині війни, а також просить нарахувати та виплачувати їй щомісячні доплати до пенсії як дитині війни в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком довічно. В судовому засіданні встановлено, що: Згідно Постанови Городенківського районного суду від 28.02.2011 року відповідача було зобов'язано в період часу з 15.06.2010 року по 28.02.2011 року здійснити нарахування та виплату недоплаченого підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Позивачу дану виплату було проведено в травні 2011 року в сумі 1430,10 грн. (а.с.34,37). Позивач не зверталась до відповідача після 28.02.2011 року із заявою про здійснення їй доплати до пенсії як "дитині війни" у відповідності до вимог ст.6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" в розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком і їй здійснюється дана доплата в розмірі визначеному Постановою КМУ. Дані факти ніким не спростовано в судовому засіданні. Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, окрім цього, згідно ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а також ч.4 ст. 70 КАС України, обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору. Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що [PERSON], не зверталась до УПФ України в Городенківському районі після 28.02.2011 року про здійснення їй доплати до пенсії як дитині війни в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком то відповідно відповідач їй і не відмовляв у нарахуванні даної надбавки, а доплату згідно постанови суду від 28.02.2011 року їй уже здійснено на момент розгляду справи в суді, враховуючи, що в постанові суду від 28.02.2011 року зазначено конкретно за який період слід виплатити позивачу доплату як "дитині війни", а не зазначено, що вона має виплачуватися довічно, тому в задоволенні даного позову слід відмовити за безпідставністю вимог. На підставі наведеного,

Результат розгляду: denied