Рішення адміністративного суду від 2014-03-21 00:00:00+02

11 березня 2014 року на адресу Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов управління Пенсійного фонду України в Артемівському районі м. Луганська (далі - Позивач або УПФУ) до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції (далі - Відповідач або ВДВС) про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що УПФУ до Ленінського ВДВС було направлено на примусове виконання виконавчий лист № 2а-11225/11/1270 від 31.01.2012 про стягнення з ЛОДКСТП «Луганськтеплокомуненерго» на користь управління Пенсійного фонду України в Артемівському районі м. Луганська заборгованості в сумі 60965,06 грн. У зв'язку з тим, що фактичне місцезнаходження боржника кв. Восточний. 22, м. Луганськ, Ленінським ВДВС вказаний виконавчий лист передано на виконання до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції. 13 квітня 2012 року ВДВС відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим листом. 02 листопада 2012 року УПФУ на адресу ВДВС направлено запит про хід виконання виконавчого листа. Позивач зазначив, що відповідь до теперішнього часу до УПФУ не надходила. 06 березня 2013 року УПФУ була направлена скарга на дії (бездіяльність) державного виконавця, але також відповідь за наслідками розгляду не надходила. 12 липня 2013 року УПФУ подано повторну скаргу на дії (бездіяльність) державного виконавця. Враховуючи фактичне ігнорування всіх заяв, направлених УПФУ до ВДВС з метою отримання інформації про здійснення дій по виконанню виконавчого листа № 2а-11225/11/1270 від 31.01.2012, позивач вважав, що державним виконавцем в порушення вимог чинного законодавства України не здійснюються всі необхідні заходи з виконання виконавчого документу, що свідчить про протиправну діяльність відповідача. На підставі викладеного, позивач просив суд визнати неправомірними дії державного виконавця щодо нездійснення усіх передбачених чинним законодавством України заходів, щодо примусового виконання виконавчого листа 2а-11225/11/1270 від 31.01.2012, та зобов'язати ВДВС здійснити такі заходи. Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним у позові. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, надав письмові заперечення на позов, в яких зазначив, що на виконанні в Жовтневому відділі державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції знаходиться зведене виконавче провадження щодо стягнення боргу з ЛМ КП «Теплокомуненерго» на користь фізичних та юридичних осіб у загальній сумі 148 529 012,00 грн. (1428 виконавчих провадження). Також на виконанні знаходиться виконавчий лист № 2а-11225 від 31 січня 2012 року, виданий Луганським окружним адміністративним судом щодо стягнення з ЛМ КП «Теплокомуненерго» боргу на користь УПФУ в Артемівському районі м. Луганська у розмірі 60 965,06 грн. 03 жовтня 2011 року було винесено постанову про арешт коштів боржника в сумі 305 828,38 грн. 12 квітня 2012 року державним виконавцем відповідно до ст.ст. 17, 19, 25 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень та направлено сторонам. 19 квітня 2012 року державним виконавцем відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 37 та ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про зупинення виконавчого провадження. 02 січня 2013 року державним виконавцем відповідно до ч. 5 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про поновлення виконавчого провадження. До Жовтневого ВДВС Луганського МУЮ надійшов лист вх. № 4458/10-51/16 від 16 травня 2013 року від УПФУ в Артемівському районі м. Луганська, в якому вказано про те, що ЛМ КП «Луганськтеплокомуненерго» самостійно сплатило 5 000,00 грн. 07 серпня 2013 року зроблена платіжна вимога № 12/393 на суму 305 828,38 грн. та направлена до банківської установи для виконання. 08 січня 2014 року державним виконавцем відповідно до ч. 5 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про поновлення виконавчого провадження у зв'язку з тим, що процедура погашення заборгованості підприємствами паливно-енергетичного комплексу діє до 01 січня 2014 року. 12 лютого 2014 року до відділу надійшов висновок лист від експерта, в якому він вважає недоцільним проведення оцінки майна та визначення ринкової вартості для подальшої реалізації в рамках виконавчого провадження. 14 лютого 2014 року було винесено постанову про зняття арешту з майна, а саме з спецавтобуса ГАЗ 53Г1, держ. номер 2253АІА та автомобіля ЛУАЗ 969М, держ. номер 4642АІА. Зроблено повторні запити до ВДАІ м.Луганська, Головного управління статистики м. Луганська, Реєстраційної служби м. Луганська. Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 51107585 було встановлено, що за боржником зареєстровано нерухоме майно, а саме димогар, розташований за адресою: Луганська обл. м. Свердловськ, 50 лєт Октября, буд. 16. Дане майно знаходиться у податковій заставі. Станом на 20 березня 2014 року сума боргу перед УПФУ в Артемівському районі складає 55 965,06 грн. Виконавче провадження знаходиться на стадії виконання. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшов наступного. Частиною 1 статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606). Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення) (стаття 1 Закону № 606). Відповідно до статті 1 Закону України від 24 березня 1998 року № 202/98-ВР «Про державну виконавчу службу» завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом. Частиною 1 статті 11 Закону № 606 встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Згідно з частиною 2 статті 11 Закону № 606, державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: 1) виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті; 2) ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних, кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 3) судові накази; 4) виконавчі написи нотаріусів; 5) посвідчення комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; 6) постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 7) постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу; 8) рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу; 9) рішення Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Відповідно до статті 27 Закону № 606, у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення. Згідно з частиною другою статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа. Заходами примусового виконання рішень згідно зі статтею 32 Закону № 606 є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на примусовому виконанні у Жовтневому відділі державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції знаходиться виконавче провадження № 32132247 з примусового виконання виконавчого листа № 2а-11225/11/1270 від 31 січня 2012 року про стягнення з ЛОДКСТП «Луганськтеплокомуненерго» на користь управління Пенсійного фонду України в Артемівському районі м. Луганська заборгованості в сумі 60 965,06 грн. (а.с.13-14). 30 жовтня 2012 року УПФУ на адресу ВДВС направлено запит про хід виконання виконавчого листа (а.с. 10-11). 17 січня 2013 року УПФУ до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції була направлена скарга на дії (бездіяльність) державного виконавця (а.с. 8-8а). 12 липня 2013 року УПФУ складена скарга на дії (бездіяльність) державного виконавця на ім'я Управління державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції (а.с. 4). З протоколу ознайомлення зі станом реалізації виконавчого провадження від 24 грудня 2013 року вбачається, що 12 квітня 2012 року виконавче провадження за виконавчим листом № 2а-11225/11/1270 від 31 січня 2012 року об'єднано у зведене виконавче провадження. Дата останнього арешту рахунку боржника - 03 жовтня 2011 року. Згідно отриманої інформації від МРЕВ у боржника наявне майно - два транспортні засоби, які постановою від 08 серпня 2013 року описано у заставу. 08 серпня 2013 року вказане майно боржника реалізовано на загальну суму 3 527,00 грн. З метою проведення дій по примусовому виконанню, відповідачем було здійснено вихід за фактичним місцезнаходженням боржника (а.с. 6-7). 12 лютого 2014 року до відділу надійшов висновок лист від експерта, в якому він вважає недоцільним проведення оцінки майна та визначення ринкової вартості для подальшої реалізації в рамках виконавчого провадження (а.с. 36). 14 лютого 2014 року було винесено постанову про зняття арешту з майна, а саме з спецавтобуса ГАЗ 53Г1, держ. номер 2253АІА та автомобіля ЛУАЗ 969М, держ. номер 4642АІА (а.с. 40-41). Крім того, матеріалами справи підтверджується, що державним виконавцем Жовтневого ВДВС Луганського МУЮ було направлено до ВДАІ м.Луганська запит від 05.03.2014 № 2261 про надання інформації про наявність зареєстрованих транспортних засобів, належних на праві власності ЛМ КП «Теплокомуненерго» (ід. код 03340529). (а.с. 33) Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 51107585, за боржником зареєстровано нерухоме майно, а саме димогар, розташований за адресою: Луганська обл. м. Свердловськ, 50 лєт Октября, буд.16. Дане майно знаходиться у податковій заставі (а.с. 43-44). З викладеного слід, що відповідачем вживалися заходи примусового виконання виконавчого листа № 2а-11225/11/1270 від 31 січня 2012 року, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», що свідчить про відсутність бездіяльності з боку Жовтневого ВДВС Луганського МУЮ. Однак, враховуючи те, що вжиті відповідачем заходи не призвели до реального виконання виконавчого листа № 2а-11225/11/1270 від 31 січня 2012 року, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача здійснити заходи щодо примусового виконання виконавчого листа № 2а-11225/11/1270 від 31.01.2012, а саме: зобов'язати направити повторний запит до МРЕВ щодо наявності у боржника, здійснити вихід за адресою боржника, а також направити запит до Управління державної статистики. Таким чином, адміністративний позов підлягає частковому задоволенню. Питання по судових витратах не вирішується, оскільки позивач звільнений від їх сплати у встановленому порядку, а ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено їх стягнення у даних випадках. Згідно ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні, у якому закінчився розгляд справи, оголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено, що постанову у повному обсязі буде виготовлено та підписано 25.03.2014. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied