Рішення адміністративного суду від 2014-02-06 00:00:00+02

Позивач звернувся до Червонозаводського районного суду міста Харкова з адміністративним позовом до Управління пенсійного фонду України в Червонозаводському районі міста Харкова, в якому просить суд визнати дії відповідача щодо відмови в здійсненні перерахунку пенсії протиправними та покласти на відповідача зобов'язання провести перерахунок та виплату пенсії. В підтвердження позову позивач посилається на те, що він є суддею Комінтернівського районного суду м. Харкова у відставці на підставі Постанови Верховної Ради України «Про звільнення суддів» № 465-IV від 16.01.2003 року у зв'язку з поданням заяви про відставку з 02.02.2003 року. По виходу у відставку йому було призначено та виплачувалось щомісячне довічне грошове утримання судді відповідно до ст. 43 Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року в розмірі 90 % заробітної плати працюючого судді на відповідній посаді. 17 січня 2014 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України у Червонозаводському районі м. Харкова з заявою про перерахунок довічного грошового утримання з виплатою 90 % суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді з вислугою суддівського стажу більше 26 років. Рішенням управління Пенсійного фонду України у Червонозаводському районі м. Харкова від 17.01.2014 року позивачу відмовлено в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання. Вважає дії управління Пенсійного фонду України у Червонозаводському районі м. Харкова щодо відмови йому в перерахунку і виплаті щомісячного довічного грошового утримання в зазначеному ним розмірі протиправними. Відповідач повинен був перерахувати розмір щомісячного довічного грошового утримання у разі зміни розміру заробітної плати судді за зверненням позивача. Представник відповідача проти позовних вимог заперечував, посилаючись на їх безпідставність. Надав до суду заперечення, у якому вказав, що [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова з 01.01.2007 року як одержувач довічного грошового утримання суддям у відставці. Пенсійний фонд України призначає та виплачує пенсію або щомісячне довічне грошове утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів». 17.01.2014 року [PERSON] звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова з заявою про перерахунок раніше призначеного довічного грошового утримання суддям у відставці та одночасно надав до заяви довідки Територіального управління державної судової адміністрації України в Харківській області від 17.01.2014 року №31,№37,№№36,№35,№34,№33,№32, про те, що згідно Закону України № 2453-УІ від 07.07.2010 "Про судоустрій та статус суддів" на 01.01.2012 року заробітна плата, яка враховується при призначенні щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, склала - 13734,40 грн., з 01.04.2012 року - 14003,20 грн., з 01.07.2012 року - 14105,60 грн., з 01.10.2012 року - 14310,40 грн., з 01.12.2012 року-14515,20 грн., з 01.01.2013 року- 18352,00 грн., з 01.12.2013 року - 19488,00 грн. Рішенням відділу з призначення пенсій Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова від 17.01.2014 року [PERSON] було відмовлено в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці згідно Закону України "Про судоустрій та статус суддів" по наданим довідкам Територіального управління державної судової адміністрації України в Харківській області від 17.01.2014 року №31,№37,№№36,№35,№34,№33,№32. Відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» ст.138, та Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України 25.01.2008року №3-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 року № 200/14891, не передбачено перерахунків довічного грошового утримання суддів у відставці (п.4 ст. 138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» передбачено перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання тільки суддям Конституційного Суду України). Отже УПФУ в Червонозаводському районі м. Харкова немає законних підстав для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді, оскільки в Законі чітко вказано, право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання мають тільки судді Конституційного Суду України. Зважаючи на те, що застосування нової довідки до вже призначеного щомісячного довічного грошового утримання, розрахованого свого часу із заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, несе в собі за змістом - перерахунок від заробітку раніше призначеного розміру щомісячного довічного грошового утримання та його виплату в подальшому, підстав для проведення обчислення щомісячного довічного грошового утримання за довідками Територіального управління державної судової адміністрації України в Харківській області від 17.01.2014 року №31,№37,№№36,№35,№34,№33,№32 немає (ст.138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» передбачено перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання тільки суддям Конституційного Суду України). Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 41 КАС України. Відповідно до ч.4 ст.183 - 2 КАС України, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України. Згідно статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України. Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова з 01.01.2007 року як одержувач довічного грошового утримання суддям у відставці. 17 січня 2014 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України у Червонозаводському районі м. Харкова з заявою про перерахунок довічного грошового утримання з виплатою 90 % суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді з вислугою суддівського стажу більше 26 років. Згідно довідок бухгалтерії територіального управління Державної судової адміністрації у Харківській області №№31,32,33,34,35,36,37 від 17.01.2014 року про розмір суддівської грошової винагороди судді Комінтернівського районного суду м. Харкова із аналогічною позивачу вислугою років, які складають: - за січень 2012 року - 13734,40 грн. (при окладі 8584,00 грн., надбавці за вислугу років (60 %) - 5150,40 грн. (згідно довідки №31 від 17.01.2014 року); - за грудень 2013 року - 19488,00 грн. (при окладі 12180,00 грн., надбавці за вислугу років (60 %) - 7308,00 грн. (згідно довідки №32 від 17.01.2014 року); - за січень 2013 року - 18352,00 грн. (при окладі 11470,00 грн., надбавці за вислугу років (60 %) - 6882,00 грн. (згідно довідки №33 від 17.01.2014 року); - за грудень 2012 року - 14515,20 грн. (при окладі 9072,00 грн., надбавці за вислугу років (60 %) - 5443,20 грн. (згідно довідки №34 від 17.01.2014 року); - за жовтень 2012 року - 14310,40 грн. (при окладі 8944,00 грн., надбавці за вислугу років (60 %) - 5366,40 грн. (згідно довідки №35 від 17.01.2014 року); - за липень 2012 року - 14105,60 грн. (при окладі 8816,00 грн., надбавці за вислугу років (60 %) - 5289,60 грн. (згідно довідки №36 від 17.01.2014 року); - за квітень 2012 року - 14003,20 грн. (при окладі 8752,00 грн., надбавці за вислугу років (60 %) - 5251,20 грн. (згідно довідки №37 від 17.01.2014 року); Рішенням управління Пенсійного фонду України у Червонозаводському районі м. Харкова від 17.01.2014 року позивачу відмовлено в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання. Відповідно до статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Як зазначено вище, позивач вийшов у відставку з 21.02.2003 року в період дії Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року та Постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 03 вересня 2005 року «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», а також наказу Державної судової адміністрації України від 25 серпня 2005 року №94, зареєстрованого Міністерством юстиції України 01.11.2005 року за № 1314/11594 «Про затвердження положення про порядок призначення та виплати щомісячного грошового утримання суддям у відставці», де в статті 6 передбачено порядок перерахунку щомісячного довічного грошового утримання. У частині першій статті 126 Основного Закону України закріплено положення, згідно з яким незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України. Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів, закріплених у частині першій статті 126 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу передбачених законом гарантій самостійності судів, незалежності та правової захищеності суддів. Згідно з п.4 ст.43 Закону України "Про статус суддів" (далі Закон № 2453), який діяв на час виходу позивача у відставку, судді, який пішов у відставку, за наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу" ( 3723-12 ). Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді менше 20 років і досяг 55-річного віку (для жінок - 50 років), розмір щомісячного грошового утримання обчислюється пропорційно кількості повних років роботи на посаді судді. При досягненні таким суддею пенсійного віку за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання в зазначеному розмірі, або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу. У зв'язку з набуттям чинності Закону України "Про судоустрій і статус суддів" змінено порядок оплати праці працюючим суддям, яким виплачується суддівська винагорода. Статтею 129 цього Закону визначено вид, склад, розмір суддівської винагороди, яка складається з грошового утримання, яке включає в себе посадовий оклад та доплати за вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді, науковий ступінь, роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці. Так, призначення та нарахування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці проводиться згідно вимог статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів". Згідно частини 3 статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції Закону від 07.07.2010 року щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року частина 3 статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" був викладений в іншій редакції, згідно з якою щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді. Однак, рішенням Конституційного Суду України №3-рп/2013 від 03.06.2013 року (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) визнано такими, що не відповідають Конституції (є неконституційними) частину третю, перше, друге, третє речення частини п'ятої статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010р. №2453 в редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року № 3668. При цьому, в рішенні зазначено, що визначений Законом № 2453 порядок нарахування щомісячного довічного грошового утримання було змінено Законом № 3668, внаслідок чого зменшено розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів. Залишивши незмінним зміст права на щомісячне довічне грошове утримання суддів, Закон № 3668 звузив обсяг цього права, встановивши обмежену базу для нарахування суддям щомісячного довічного грошового утримання, та скасував право суддів на одержання щомісячного довічного грошового утримання без обмеження граничного розміру, чим знизив досягнутий рівень гарантій незалежності суддів. Отже, частина третя статті 138 Закону № 2453 не узгоджується з конституційним положенням про недопустимість звуження змісту чи обсягу гарантій незалежності суддів, а тому суперечить статті 126 Основного Закону України. Щодо обмеження максимального розміру грошового довічного утримання судді у відставці, визначеного ч.5 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Конституційний Суд зазначив, що в Рішенні від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 Конституційний Суд України вже вирішував питання про недопустимість встановлення в законі максимального розміру пенсії суддів або їх щомісячного довічного грошового утримання, наголошуючи, що це обмежить їх обсяг, а також зазначав, що залишивши незмінним зміст права на пенсію та щомісячне довічне грошове утримання суддів, закон звузив обсяг цього права, встановивши граничну межу для таких виплат суддям (абзац шостий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини). Враховуючи, що однією з гарантій незалежності суддів є заборона при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звужувати зміст та обсяг визначених Конституцією України таких гарантій, Конституційний Суд України вважає, що положення третього речення частини п'ятої статті 138 Закону № 2453, статті 2 Закону № 3668 стосовно встановлення максимального розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) суддів суперечать частині першій статті 126 Основного Закону України. Згідно з п.п.3,4,5 Рішення Конституційного Суду України №3-рп/2013 від 03.06.2013 року положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів», «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року № 3668-VI, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними. Оскільки діючим законодавством чітко визначено, що розмір довічного утримання, який призначено та виплачується судді у відставці, розраховується із розміру грошового утримання працюючого судді, тому у разі збільшення розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, повинен збільшуватися розмір довічного грошового утримання судді у відставці без обмеження максимального розміру грошового довічного утримання судді у відставці, визначеного ч.5 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Посилання відповідача на те, що Законом України «Про судоустрій і статус суддів», ст. 43 Закону України «Про статус суддів» та Порядком подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1 не передбачено здійснення перерахунку грошового утримання судді у відставці є необґрунтованими, оскільки відсутність встановленого порядку проведення перерахунку не звільняє відповідача від виконання вимог Закону, яким чітко встановлений порядок визначення розміру щомісячного грошового утримання судді у відставці. Крім того, перерахунок щомісячного довічного грошового утримання передбачений на рівні підзаконного нормативно-правового регулювання. Зокрема, пунктами 3 і 4 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 № 384/2011, пунктами 2.1 і 2.2 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 № 8-2 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 25.02.2008 № 5-5), серед основних завдань і функцій Пенсійного фонду України та його органів на місцях є призначення (перерахунок) пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці та підготовка документів для їх виплати. Також додатком № 2 до Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1, встановлена форма довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в якій зазначаються відомості про заробітну плату судді, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці. Законом України «Про судоустрій і статус суддів» встановлена гарантія матеріального забезпечення судді у відставці, яка не може бути знівельована в зв'язку з тим, що органи влади України не встановили порядку, за яким зазначена гарантія повинна бути дотримана. Оскільки ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлений розмір щомісячного грошового утримання судді у відставці у відсотках від заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, то розмір щомісячного довічного грошового утримання має збільшуватись у разі збільшення розміру заробітної плати відповідного судді. Отже, відповідач повинен був перерахувати розмір щомісячного довічного грошового утримання у разі зміни розміру заробітної плати судді за зверненням позивача. Твердження відповідача про те, що Законом України «Про судоустрій і статус суддів» проведення перерахунку довічного грошового утримання судді передбачено виключно для суддів Конституційного Суду України, судом не беруться до уваги, з огляду на наступне. Відповідно до ст.3 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди загальної юрисдикції утворюють єдину систему судів. Єдиним органом конституційної юрисдикції в Україні є Конституційний Суд України. Як встановлено положеннями ч.4 ст. 17 вказаного Закону, єдність системи судів загальної юрисдикції забезпечується, зокрема: єдиними засадами організації та діяльності судів; єдиним статусом суддів; єдиним порядком організаційного забезпечення діяльності судів; фінансуванням судів виключно з Державного бюджету України. Статтею 51 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суддею є громадянин України, який відповідно до Конституції України та цього Закону призначений чи обраний суддею, займає штатну суддівську посаду в одному з судів України і здійснює правосуддя на професійній основі. Судді в Україні мають єдиний статус незалежно від місця суду в системі судів загальної юрисдикції чи адміністративної посади, яку суддя обіймає в суді. Згідно з ч.5 ст.109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» за суддею, звільненим за його заявою, про відставку, зберігається звання судді та гарантії недоторканності, встановлені для судді до його виходу у відставку. Враховуючи викладене, суд вважає, що судді, які працюють або працювали у системі судів загальної юрисдикції, не повинні ставитись у менш вигідне становище в питаннях пенсійного забезпечення, а саме нарахування та виплати довічного грошового утримання судді у відставці, порівняно із суддями Конституційного Суду України. Відповідно до ст. 6.4. Європейської хартії про статус суддів суддя, що досяг встановленого законом віку для виходу у відставку з суддівської посади, яку займав протягом певного часу, повинен отримувати пенсію по виходу у відставку, рівень якої повинен бути як можна ближче до рівня останньої заробітної плати в якості судді. Стаття 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає здійснення судочинства відповідно як Законів України, так і міжнародних договорів, згода на які надана BP України. Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принципи верховенства права. За змістом ст.17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» єдність системи судів загальної юрисдикції забезпечується, зокрема, вирішенням питань внутрішньої діяльності судів органами суддівського самоврядування. Згідно з п.6 рішення Ради Суддів України №18 від 23.03.2012 року за результатами розгляду звернень суддів у відставці щодо їх права на перерахунок довічного грошового утримання, передбачено: вважати наявним у них такого права відповідно до частини 3 статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». При цьому слід запровадити порядок на рівні Державної судової адміністрації України та Пенсійного фонду України, за яким під грошовим утриманням судді, який працює на відповідній посаді, слід вважати єдиний рівень по державі для суддів відповідної інстанції. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність у позивача права на перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці. З огляду на зазначене, суд вважає, що позов [PERSON] є обґрунтованим, відповідає діючому законодавству, а тому підлягає частковому задоволенню в частині вимог щодо визнання дій незаконними та зобов'язання провести перерахунок позивачу, з урахування наданих довідок. Стосовно вимог щодо зобов'язання відповідача самостійно робити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання, виходячи із збільшення розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині, оскільки вони є передчасними, у зв'язку з чим не підлягають задоволенню, на підставі наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Тобто, особа може звернутися за захистом своїх прав, свобод чи інтересів, які, на її думку, порушені існуючою дією, бездіяльністю чи рішенням. Таким чином, судове рішення має бути наслідком чинного правового регулювання. Воно не може обмежувати волю законодавчого органу в майбутньому змінювати правове регулювання суспільних відносин, зокрема, приймати в подальшому рішення щодо зміни порядку виплати та розміру довічного грошового утримання судді у відставці. Питання розподілу судових витрат підлягає вирішенню в порядку ст. 94 КАС України. На підставі вищевикладеного,

Результат розгляду: partial