Рішення адміністративного суду від 2014-02-13 00:00:00+02

13.01.2014 Державна податкова інспекція у м. Чернігові Головного управління Міндоходів у Чернігівській області (далі - ДПІ у м. Чернігові) звернулась до суду з адміністративним позовом до Фізичної особи-підприємця [PERSON] (далі - ФОП [PERSON]) про стягнення податкового боргу в сумі 2 031,83 грн. по єдиному податку з фізичних осіб, мотивуючи тим, що відповідач є платником податків і зобов'язаний сплачувати належні суми податків і зборів (обов'язкових платежів) у встановлені законодавством терміни. Позивач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується розписками суду (вручено - 20.01.2014, 23.01.2014, 10.02.2014, а.с. 14,22,25). При цьому, представниками позивача через канцелярію суду були подані заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (вх. від 23.01.2014 № 1389/14, від 13.02.2014 № 3124/14, а.с. 16,27). Відповідач до суду також не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином за адресою реєстрації: [ADDRESS], вказаною в матеріалах справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (вручено - 20.01.2014, 24.01.2014, 11.02.2014, а.с. 15,24,29). За таких обставин, враховуючи ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути спір по суті на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, ФОП [PERSON] (ід.н. [NUMBER]) зареєстровано 11.01.2008 як фізичну особу-підприємця Реєстраційною службою Чернігівського міського управління юстиції Чернігівської області, включено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (витяг з ЄДР серії АВ № 099730, а.с. 8-9) і взято на облік до ДПІ у м. Чернігові як платника податків з 05.02.2008 за № 27821 (довідка від 06.02.2008 № 6654, а.с. 4). В силу пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. А згідно пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Кодексу - податковий борг, це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання. Відповідно враховуючи термін "податкове зобов'язання", визначене пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 Кодексу, суд зазначає, що вчинення платниками податків, їх посадовими особами та посадовими особами контролюючих органів порушень законів з питань оподаткування та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України (п. 109.2 ст. 109 Кодексу). Виходячи із аналізу правових норм, що регулюють обов'язки платника податків, під час дослідження позовних вимог судом встановлено, що відповідно до розрахунку позивача відповідач має податковий борг в сумі 2 031,83 грн. по єдиному податку з фізичних осіб, що відповідає даним картки обліку платника податку (а.с. 17-19) та підтверджується уточнюючою податковою декларацією платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2012 рік від 31.07.2013 (вх. від 08.08.2013 № [NUMBER]), в якій ФОП [PERSON] самостійно визначив грошове зобов'язання в сумі 2 031,83 грн. (розрахунки у зв'язку з виправленням помилки: рядок 32 - 1 972 65,00 грн., рядок 34 - 59,18 грн., а.с. 5-6). Так, необхідно зазначити, що податкова декларація являє собою самостійно визначене відповідачем грошове зобов'язання, що в силу п. 56.11 ст. 56 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню, тому сума податкових зобов'язань є узгодженою і підлягає сплаті. При перевірці правильності нарахування відповідачу податкового боргу необхідно врахувати, що в силу п. 291.3 ст. 291 Податкового кодексу України юридична особа чи фізична особа-підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою. Ставки єдиного податку встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), та у відсотках до доходу (відсоткові ставки) (п. 293.1 ст. 293 Кодексу). Податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку першої та другої груп згідно п. 294.1 ст. 294 Кодексу є календарний рік. Крім того, суд також враховує п. 49.1 ст. 49 Податкового кодексу України, яким визначено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків. При цьому в силу пп. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49 Кодексу податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя). Відповідно п. 57.1 ст. 57 Кодексу встановлено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено вище, узгоджена сума податкового зобов'язання ФОП [PERSON] сплачена не була. Таким чином, відповідно до порядку надіслання податкової вимоги, визначеного п. 59.3 ст. 59 Податкового кодексу України, на адресу відповідача була направлена податкова вимога від 05.12.2012 № 427 в сумі 357,31 грн. (а.с. 7). Вказана вимога не була отримана відповідачем, лист повернуто 08.01.2013 поштою без вручення з довідкою "за закінченням терміну зберігання", а отже податкове зобов'язання визнається узгодженим в силу п. 58.3 ст. 58 Податкового кодексу України, оскільки було направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою реєстрації ФОП [PERSON]: [ADDRESS]. Щодо даних правовідносин, судом також встановлено, що у ФОП [PERSON], як фізичної особи-підприємця, відсутні рахунки в банківських установах. Отже, судом встановлено, що передбачені чинним законодавством заходи не привели до погашення податкового боргу. Сума податкового боргу в добровільному порядку відповідачем не сплачена. Тобто, оскільки встановлено порушення відповідачем вищезазначених норм Податкового кодексу України, суд визнає, що податковий борг виник саме внаслідок несплати відповідачем узгодженого податкового зобов'язання. З огляду на встановлене, враховуючи норму пп. 20.1.18 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, якою встановлено право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини та може бути примусово стягнуто в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду, згідно п. 87.1 ст. 87 Податкового кодексу України, суд визнав позовні вимоги про стягнення податкового боргу в сумі 2 031,83 грн. по єдиному податку з фізичних осіб такими, що підтверджені належними та допустимими доказами, і такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати по справі згідно ч. 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України з відповідача не стягуються. Враховуючи викладене та

Результат розгляду: granted