Рішення адміністративного суду від 2014-01-10 00:00:00+02

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, Державна податкова інспекція у Московському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області , з адміністративним позовом до Фізичної особи-підприємця [PERSON] , в якому просить суд припинити підприємницьку діяльність відповідача. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач, [PERSON], зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності та перебуває на обліку як платник податків в податковому органі. В порушення вимог діючого законодавства, податкова звітність відповідачем не надається більш ніж протягом року. Копія ухвали про відкриття скороченого провадження від 27.11.2013 року була надіслана відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення, однак не була ним отримана з незалежних від суду причин, що підтверджується конвертом з відміткою "за закінченням терміну зберігання", який міститься в матеріалах справи. Відповідно до ч.11 ст. 35 КАС України, у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином. Таким чином, відповідач є належним чином повідомлений про наслідки неподання заперечень проти позову та необхідних документів або заяви про визнання позову до суду. Відповідно до ч.4 ст. 183-2 КАС України, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. Оцінивши повідомлені позивачем обставини, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, Фізична особа - підприємець [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER], місце проживання: 61144, [ADDRESS]) зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності, згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, та перебуває на обліку як платник податків в Державній податковій інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області з 25.06.1998 року. Згідно п.п. 16.1.1, п.п.16.1.2, п.п.16.1.3 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI, платник податків зобов'язаний: стати на облік у контролюючих органах в порядку, встановленому законодавством України; вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів. Пунктами 49.1, 49.2 статті 49 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI передбачено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків. Платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді. В порушення цих норм, податкова звітність не подавалась відповідачем більше одного року, що підтверджується довідкою від 22.10.2013 року №1068/9/20-34-17-04-24, яка міститься в матеріалах справи. Як вбачається зі службової записки від 21.10.2013 року податковий борг у відповідача відсутній. Відповідно до п.п.19-1.1 та 19-1.2 ст. 19-1 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI, до функцій органів державної податкової служби входить здійснення контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування і сплати податків та зборів, установлених Податковим кодексом України, здійснення контролю за своєчасністю подання передбаченої законом звітності (податкових декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням податків та зборів), а також перевіряють достовірність цих документів щодо правильності визначення об'єктів оподаткування і обчислення податків та зборів. Підпунктом 20.1.12 п.20.1. ст. 20 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI встановлено, що органи державної податкової служби мають право: у випадках, встановлених законом, звертатися до суду щодо припинення юридичної особи та підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця про визнання недійсними установчих (засновницьких) документів суб'єктів господарювання. Відповідно до п. 67.2 ст. 67 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби в установленому законом порядку мають право звертатися до суду про винесення судового рішення щодо припинення юридичних осіб або підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців. Згідно абз.5 ч.1 ст. 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" від 15 травня 2003 року №755-ІV (далі - Закон України від 15 травня 2003 року №755-ІV), державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця проводиться у разі постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця. Відповідно до абз.3 ч.2, ч.3 ст. 46 Закону України від 15 травня 2003 року №755-ІV, підставами для постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця є неподання протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону. Фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця. Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом на підставі повноважень податкового органу та з визначених Законом України від 15 травня 2003 року №755-ІV підстав. Відповідачем не подано звітність до органів державної податкової служби протягом останнього року, заборгованість перед бюджетом у відповідача відсутня. Враховуючи викладене вище та беручи до уваги той факт, що відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона належними і достатніми доказами повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а відповідач належними доказами не довів факт подачі до податкових органів фінансової звітності, суд вбачає достатньо підстав для задоволення позову. Згідно з ч.1 ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України, негайно виконуються постанови суду, прийняті в порядку скороченого провадження. Відповідно до ч.4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати з відповідача не стягуються.

Результат розгляду: granted