Рішення адміністративного суду від 2014-03-27 00:00:00+02

Відкрите акціонерне товариство "Поліссяхліб" звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Рівне (з урахування заяви про доповнення позовних вимог) про визнання дій Державної податкової інспекції у м.Рівне щодо прийняття першої податкової вимоги, призначення податкового керуючого по ВАТ "Поліссяхліб" та зобов'язання ВАТ "Поліссяхліб" надати перелік майна для забезпечення вимог податкової застави та погашення податкового боргу - неправомірними; визнання нечинними першої податкової вимоги №1/392 від 29.04.2010 та другої податкової вимоги №2/511 від 07.06.2010. В обґрунтування позову вказує, що податкове повідомлення-рішення №0002831742/0/17-123 від 16.12.2009 оскаржене в судовому порядку, тому податкове зобов'язання не набуло статусу узгодженого, відтак податковий орган не мав права виносити першу податкову вимогу №1/392 від 29.04.2010 та другу податкову вимогу №2/511 від 07.06.2010, а також були відсутніми підстави для призначення податкового керуючого та зобов'язання ВАТ "Поліссяхліб" надати перелік майна для забезпечення вимог податкової застави та погашення податкового боргу. Представник позивача в судовому засіданні адміністративний позов підтримав з наведених у ньому підстав та просив задовольнити повністю. Додатково пояснив, що ВАТ "Поліссяхліб", не зважаючи на судове оскарження податкового повідомлення-рішення, було сплачено до бюджету суму податкового боргу, зазначену в оспорюваних податкових вимогах, однак зазначив, що сплата податкового зобов'язання не свідчить про його узгодження в розумінні закону, оскільки це були вимушені дії. Відповідач Державна податкова інспекція у м. Рівне позов не визнав, подав письмове заперечення (а.с.37), в якому вказав, що не погодившись з податковим повідомленням-рішенням №0002831742/0/17-123 від 16.12.2009 ВАТ "Поліссяхліб" використало процедуру його адміністративного оскарження до ДПІ у м. Рівне, ДПА у Рівненській області та ДПА України. 07.04.2010 ДПА України винесено Рішення про результати розгляду повторної скарги №6830/7/25-0315, згідно з якою скаргу ВАТ "Поліссяхліб" залишено без задоволення. Вказане рішення ДПА України отримане позивачем 09.04.2010. Адміністративний позов про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення №0002831742/0/17-123 від 16.12.2009 подано до суду 07.05.2010. Враховуючи те, що по спливу десятиденного терміну з моменту отримання ВАТ "Поліссяхліб" рішення ДПА України про результати розгляду повторної скарги податкове зобов'язання не було сплачене платником податків та не було оскаржене в судовому порядку, відповідно набуло статусу податкового боргу, а тому ДПІ у м.Рівне 26.04.2010 по картці особового рахунку ВАТ "Поліссяхліб" проведено відповідну суму нарахування. У зв'язку з чим, 29.04.2010 податковим органом сформовано першу податкову вимогу №1/392. З наведених підстав відповідач в задоволенні позову просив відмовити повністю за безпідставністю вимог. Представник відповідача в судове засідання, призначене на 27.03.2014, не прибув, причини неприбуття суду не повідомив. Про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.61). Судом не визнавалася обов'язковою участь представника відповідача в судовому засіданні. Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача на підставі наявних доказів. На підставі ст.55 КАС України суд допустив заміну відповідача Державна податкова інспекція у м. Рівне правонаступником Державна податкова інспекція у м. Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області. Розглянувши позовну заяву та письмове заперечення, заслухавши пояснення представника позивача, встановивши фактичні обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх в сукупності, відповідно до вимог закону, суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає з таких підстав. Відповідно до п.1.3 ст.1 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" № 2181-III від 21.12.2000 (далі - Закон № 2181-III), чинного на момент виникнення правовідносин, податковий борг (недоїмка) - податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання. Відповідно до п.1.10 ст.1 Закону № 2181-III, податкова вимога - письмова вимога податкового органу до платника податків погасити суму податкового боргу. У відповідності до пп.5.3.2 п.5.3 ст.5 Закону №2181-ІІІ у випадках апеляційного узгодження суми податкового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити її узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом десяти календарних днів, наступних за днем такого узгодження. Відповідно до пп.6.2.1 п.6.2 ст.6 Закону № 2181-III, у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги. Згідно з пп.6.2.3 п.6.2 ст.6 Закону № 2181-III, податкові вимоги надсилаються: а) перша податкова вимога - не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання. Перша податкова вимога містить повідомлення про факт узгодження податкового зобов'язання та виникнення права податкової застави на активи платника податків, обов'язок погасити суму податкового боргу та можливі наслідки непогашення його у строк; б) друга податкова вимога - не раніше тридцятого календарного дня від дня направлення (вручення) першої податкової вимоги, у разі непогашення платником податків суми податкового боргу у встановлені строки. Друга податкова вимога додатково до відомостей, викладених у першій податковій вимозі, може містити повідомлення про дату та час проведення опису активів платника податків, що перебувають у податковій заставі, а також про дату та час проведення публічних торгів з їх продажу. Матеріалами справи стверджено, що 29.04.2010 ДПІ у м. Рівне винесено першу податкову вимогу №1/392 (а.с.5), якою повідомлено ВАТ "Поліссяхліб", що станом на 29.04.2010 сума податкового боргу підприємства за узгодженими податковими зобов'язаннями по податку з доходів найманих працівників становить 46055,46 грн., в тому числі: за основним платежем в сумі 13445,22 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 32610,24 грн. 07.06.2010 ДПІ у м. Рівне винесено другу податкову вимогу №2/511 (а.с.35), якою повідомлено ВАТ "Поліссяхліб", що станом на 07.06.2010 сума податкового боргу підприємства за узгодженими податковими зобов'язаннями по податку з доходів найманих працівників становить 46055,46 грн., в тому числі: за основним платежем в сумі 13445,22 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 32610,24 грн. Суд встановив, що податкове зобов'язання, визначене в спірних вимогах, нараховане ВАТ "Поліссяхліб" податковим повідомленням-рішенням №0002831742/0/17-123 від 16.12.2009. Вказане вище податкове повідомлення-рішення оскаржувалось позивачем в адміністративному порядку. 07.04.2010 ДПА України винесено Рішення про результати розгляду повторної скарги №6830/7/25-0315, згідно з якою скаргу ВАТ "Поліссяхліб" залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення без змін (а.с.11-13). Вказане рішення отримане ВАТ "Поліссяхліб " 12.04.2010. Впродовж десяти календарних днів після закінчення процедури адміністративного оскарження податкове зобов'язання платником податків сплачене не було, а відтак відповідно до п.1.3 ст.1 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" набуло статусу податкового боргу. Судом встановлено, що 07.05.2010 ВАТ "Поліссяхліб" звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень №0002831742/0/17-123 від 16.12.2009, №0002831742/1/17-123 від 29.12.2009, №0002831742/2/17-123 від 16.03.2010 та №0002831742/3/17-123 від 14.04.2010 року в частині визначення суми податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб у розмірі 15351,82 грн. основного платежу та 30703,64 грн. штрафних санкцій (а.с.14-17). Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 19.08.2010 у справі №2а-2053/10/1770, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 31.01.2014, ВАТ "Поліссяхліб" в задоволенні позову про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень ДПІ у м. Рівне №0002831742/0/17-123 від 16.12.2009, №0002831742/1/17-123 від 29.12.2009, №0002831742/2/17-123 від 16.03.2010 та №0002831742/3/17-123 від 14.04.2010 в частині визначення суми податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб у розмірі 15351,82 грн. основного платежу та 30703,64 грн. штрафних санкцій - відмовлено (а.с.44-46,50-52). Покликання позивача на те, що податкове повідомлення-рішення було оскаржене в судовому порядку, не доводить неправомірності першої та другої податкових вимог, позаяк судом встановлено, що позовну заяву в справі №2а-2053/10/1770 про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень подано до суду 07.05.2010, що підтверджується реєстрацією Відділу документального забезпечення Рівненського окружного адміністративного суду, а перша податкова вимога про сплату податкового боргу № 1/392 винесена податковим органом 29.04.2010, у зв'язку узгодженням податкових зобов'язань в адміністративному порядку. Таким чином, перша податкова вимога № 1/392 від 29.04.2010 та друга податкова вимога № 2/511 від 07.06.2010 винесена податковим органом з дотриманням приписів пп.6.2.3 п.6.2 ст.6 Закону № 2181-III. Крім того, представник позивача в судовому засіданні ствердив, що не зважаючи на судове оскарження податкового повідомлення-рішення, сума визначеного ним податкового зобов'язання та зазначена в спірних податкових вимогах сплачена ВАТ "Поліссяхліб" до бюджету в повному обсязі. Відповідно до пп.6.4.1 п.6.4 ст.6 Закону №2181-III податкове повідомлення або податкові вимоги вважаються відкликаними, якщо, зокрема, сума податкового зобов'язання або податкового боргу, а також пені та штрафних санкцій (за їх наявності) самостійно погашається платником податків. За таких обставин, з урахуванням добровільної сплати податкового зобов'язання, перша податкова вимога №1/392 від 29.04.2010 та друга податкова вимога №2/511 від 07.06.2010на час вирішення адміністративного спору вважаються відкликаними та не створюють прав та обов'язків платника податку. Також суд враховує, що відповідно до п.8.1 ст.8 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" з метою захисту інтересів бюджетних споживачів активи платника податків, що має податковий борг, передаються у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно із законом та не потребує письмового оформлення. За змістом пп.8.2.1 п.8.2 ст.8 цього Закону право податкової застави виникає у разі, зокрема, несплати у строки, встановлені цим Законом, суми податкового зобов'язання, визначеної контролюючим органом, - з дня, наступного за останнім днем граничного строку такого погашення, визначеного у податковому повідомленні. Згідно з пп.8.2.2 п.8.2 ст.8 цього Закону з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-які види активів платника податків, які перебували в його власності (повному господарському віданні) у день виникнення такого права, а також на будь-які інші активи, на які платник податків набуде прав власності у майбутньому, до моменту погашення його податкових зобов'язань або податкового боргу. Відповідно до пп.8.6.5 п.8.6 ст.8 цього Закону для своєчасного узгодження операцій з активами платника податків керівник податкового органу призначає з числа службових осіб такого податкового органу податкового керуючого. Податковий керуючий має право здійснювати перевірки стану збереження активів, які перебувають у податковій заставі, провадити опис (виділення) активів для їх продажу у випадках, передбачених цим Законом, одержувати від боржника повну інформацію про операції із заставленими активами, а в разі їх відчуження без згоди податкового органу (за умови коли наявність такої згоди має бути обов'язковою згідно з нормами цього Закону) отримувати пояснення від платника податків або його службових (посадових) осіб. З огляду на наявність у позивача податкового боргу за узгодженим в апеляційному порядку податковим зобов'язанням, призначення податкового керуючого та виконання ним визначених законом повноважень відповідає приписам Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами". Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову. За результатами судового розгляду справи суд вважає доведеним належними та допустимими доказами, що при прийнятті спірних податкових вимог та вчиненні спірних дій суб'єкт владних повноважень діяв у відповідності з приписами закону, добросовісно та розсудливо, з дотриманням визначеної процедури та врахуванням фактичних обставин справи. Доводи позивача не спростовують правомірності спірних рішень та дій суб'єкта владних повноважень та не дають суду підстав для задоволення позовних вимог. Підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 94 КАС України відсутні.

Результат розгляду: denied