Рішення адміністративного суду від 2014-01-15 00:00:00+02

Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «Талісман» пред'явило позов до до Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 18.05.2013 року № 0002602202 та № 0002612202. Постановою Київського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2013 року в задоволені позовних вимог відмовлено. Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким позовні вимоги задовольнити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Відповідно до положень ч.1 ст.41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи у порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню з ухваленням нового рішення у справі з таких підстав. Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 198, 202, п. 4 ч. 1ст. 4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідачем проведено позапланову виїзну документальну перевірку позивача з питань дотримання вимог цивільного, податкового та іншого законодавства і правильності нарахування та сплати податку на додану вартість та податку на прибуток при проведенні господарських операцій з ТОВ «Ферріт-Д», ПП «АТМ», ТОВ «ВК «Віконні системи»; ТОВ «Галактика М», ПП «Екоскан Сервіс», ТОВ «Ангстрем Континенталь», ТОВ «Дидактика», ТОВ «Ліга», ТОВ «Лігран», ТОВ «Матадор», ТОВ «Ривс», ТОВ «Старт Д», ТОВ «Супутник», ПП «Транс-Атлантика Сервіс», ТОВ «Шоковіта», ПП «Мегіур», ТОВ «Техніка» за період з 01.01.2010 по 31.01.2013 (акт перевірки від 26.04.2013 № 392/222/13732199). За результатами перевірки відповідачем встановлено порушення пунктів 138.2, 138.4, 138.6, 138.8 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України та пунктів 198.1, 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого прийнято два податкових повідомлення-рішення: від 18.05.2013 № 0002602202, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «Податок на додану вартість по вітчизняних товарах (роботах, послугах)» у загальній сумі 526767,00 грн., з яких: 351178,00 грн. - за основним платежем; 175589,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафом); від 18.05.2013 № 0002612202, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «Податок на прибуток приватних підприємств» у загальній сумі 460920,00 грн., з яких: 368736,00 грн. - за основним платежем; 92184,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафом). Не погоджуючись з рішеннями, прийнятими податковими органами, позивач звернувся до суду з даним позовом. Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, беручи до уваги ту обставину, що обґрунтованість та законність прийняття податкових повідомлень-рішень відповідачем суду доведена, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Колегія суддів із таким висновком суду першої інстанції не погоджується із огляду на наступне. Згідно з п. 138.2 ст. 138 ПК витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. Водночас витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку, не можуть підлягати включенню до складу витрат платника податків (пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК). Згідно з пп. «а» п. 198.1 ст. 198 ПК право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає зокрема у разі здійснення операцій з придбання товарів та послуг. При цьому згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу). Пунктом 201.1 ст. 201 ПК визначено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, яка, як встановлено п. 201.10 цієї ж статті є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Згідно із частини другої ст. 3 Закону України від 16.07.1999 №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством та на даних якого ґрунтується, зокрема, податкова звітність. Частиною першою ст. 9 цього Закону встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Частиною 2 визначено перелік обов'язкових реквізитів первинних документів: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Отже, формування валових витрат та податкового кредиту з ПДВ обумовлено придбанням товарів, робіт (послуг) з метою їх використання в межах господарської діяльності та реалізується за наявності в платника належно оформлених підтверджуючих проведення господарських операцій первинних документів і податкових накладних. Як вбачається із матеріалів справи, підприємством надано на перевірку оригінали усіх необхідних документів, що й зазначено безпосередньо в акті перевірки (договори, податкові накладні, видаткові накладні, акти прийняття виконаних робіт, рахунки-фактури, банківські виписки, реєстр податкових накладних тощо), що підтверджують факт надання відповідних товарів (робіт, послуг) контрагентами по договорам, вимоги до оформлення первинних документів, які встановлені ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-ХІУ від -6.07.1999 року, виконані в повній мірі. Крім того, на підтвердження факту поставки товару, позивачем суду надано товарно-транспортні накладні, які підтверджують реальне здійснення господарських взаємовідносин між TOB ВКФ «Талісман» з контрагентами ТОВ «Ферріт-Д», ТОВ «Галактика М». Відповідно до зазначених документів господарська діяльність підприємства підтверджується наступним. Так, у грудні 2011 року між позивачем (покупець) і Товариством з обмеженою відповідальністю «Галактика М» (постачальник) укладено договір від 19.12.2011 № 72, згідно з яким постачальник зобов'язувався передати у власність покупця товар (листва декоративна, штифти, комплекти карнизів європаз, ножі для зачеканки, несучі профілі, анкери, болти тощо), а позивач зобов'язувався прийняти цей товар та оплатити. Згідно з умовами договору, номенклатура товарів, їх кількість та вартість була визначена сторонами у рахунках-фактурах від 01.02.2012 № 1637 та від 01.03.2012 № 1882. На підтвердження факту поставки на загальну суму 53272,66 грн., у тому числі ПДВ - 8878,78 грн., позивач надав суду копії видаткових накладних (від 01.02.2012 № 641, від 01.03.2012 № 238), виписаних ТОВ «Галактика М», копії прибуткових накладних (від 01.02.2012 № 71, від 01.03.2013 № 253), складених представниками позивача, а також товарно-транспортних накладних від 01.02.2012 № 1832, від 01.03.2012 № 1874 (перевізник - ПП «Валга»). Крім того, у грудні 2011 укладено договір від 19.12.2011 № 71, згідно з яким виконавець зобов'язувався виконати згідно із заявками замовника певну роботу (підготовку поверхонь алюмінієвих профілів до фарбування, нанесення на ці поверхні полімерного покриття; зібрати заготовки, нарізати профіль за розміром, торцювання, свердління отворів, приведення профілю до товарного вигляду, пакування тощо). Як убачається з договору та наданих позивачем документів, позивач у заявці вказував виконавцю роботи, які слід виконати, передавав йому необроблений алюмінієвий профіль, а виконавець після виконання робіт повертав його позивачеві. При цьому, транспортування профілю зі складу позивача до складу виконавця та у зворотному напрямку здійснювалось силами і за рахунок виконавця - Товариства з обмеженою відповідальністю «Галактика М». На підтвердження факту відвантаження профілю на склад виконавця позивач представив суду копії трьох видаткових накладних (у переробку) (від 12.01.2012 № 16/01, від 01.02.2012 № 68/02, від 01.03.2012 № 145/03) та копії товарно-транспортних накладних на перевезення товару зі складу позивача (м. Бровари) до складу виконавця (м. Дніпропетровськ) (перевізник - Приватне підприємство «Валга»). На підтвердження факту виконання робіт у період з січня по березень 2012 на загальну суму 1034568,14 грн., у тому числі ПДВ - 172428,02 грн., позивач представив суду копії актів приймання-передачі виконаних робіт на загальну суму 10343568,14 грн., у тому числі ПДВ - 172428,02 грн., копії прибуткових накладних (з переробки) на цю ж суму. Крім того, позивач представив суду копії товарно-транспортних накладних на перевезення товару зі складу виконавця (м. Дніпропетровськ) до складу позивача (м. Бровари), перевізник - Приватне підприємство «Валга». Оплата поставлених Товариством з обмеженою відповідальністю «Галактика М» товарів та виконаних робіт за вказаними договорами здійснювалась позивачем безготівковим способом. В оплату за придбані товари та виконані роботи позивач перерахував на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Галактика М» кошти в сумі 1087840,80 грн., у тому числі ПДВ - 181306,80 грн., факт перерахування коштів підтверджується копіями платіжних доручень та банківських виписок, що містяться у матеріалах справи. Факт перерахування коштів також не заперечувався сторонами. На підтвердження розрахунків та сплати в складі ціни придбаних товарів та виконаних робіт сум податку на додану вартість за вказаними господарськими операціями позивач отримав від Товариства з обмеженою відповідальністю «Галактика М» дванадцять податкових накладних на загальну суму 1087840,80 грн., у тому числі ПДВ - 181306,80 грн. У лютому 2012 року між позивачем (покупець) і Товариством з обмеженою відповідальністю «Ферріт-Д» (постачальник) укладено договір від 08.02.2012 № 08/02, згідно з яким постачальник зобов'язувався передати у власність покупця товар (листва декоративна, кронштейни карнизні), а позивач зобов'язувався прийняти цей товар та оплатити. Згідно з умовами договору, номенклатура товарів, їх кількість та вартість була визначена сторонами у рахунках-фактурах від 03.04.2012 № СФ0003264 та від 15.05.2015 № СФ0003381. На підтвердження факту поставки товару на загальну суму 13768,88 грн., у тому числі ПДВ - 2294,81 грн., позивач представив суду копії видаткових накладних (від 03.04.2012 № 2277, від 15.05.2012 № 3131), виписаних ТОВ «Ферріт-Д», копії прибуткових накладних (від 05.04.2012 № 335, від 15.05.2013 № 443), складених представниками позивача, а також товарно-транспортних накладних від 05.04.2012 № 141 та від 15.05.2012 № 201 (перевізник - ПП «Валга»). Крім того, у лютому 2012 року укладено договір від 24.02.2012 № 24/02, згідно з яким виконавець зобов'язувався виконати згідно із заявками замовника певну роботу (підготовку поверхонь алюмінієвих профілів до фарбування, нанесення на ці поверхні полімерного покриття; зібрати заготовки, нарізати профіль за розміром, торцювання, свердління отворів, пробивка отворів, приведення профілю до товарного вигляду, пакування тощо). Як убачається з договору та наданих позивачем документів, позивач у заявці вказував виконавцю роботи, які слід виконати, передавав йому необроблений алюмінієвий профіль, а виконавець після виконання робіт повертав його позивачеві. При цьому, транспортування профілю зі складу позивача до складу виконавця та у зворотному напрямку здійснювалось силами і за рахунок виконавця - Товариства з обмеженою відповідальністю «Ферріт-Д». На підтвердження факту відвантаження профілю на склад виконавця позивач представив суду копії двох видаткових накладних (у переробку) (від 02.03.2012 № 154/03, від 05.04.2012 № 315/4) та копії товарно-транспортних накладних на перевезення товару зі складу позивача (м. Бровари) до складу виконавця (м. Дніпропетровськ) (перевізник - Приватне підприємство «Валга»). На підтвердження факту виконання робіт у період з квітня по травень 2012 року на загальну суму 1005455,15 грн., у тому числі ПДВ - 167575,85 грн., позивач надав суду копії актів приймання-передачі виконаних робіт на загальну суму 1005455,15 грн., у тому числі ПДВ - 167575,85 грн., копії прибуткових накладних (з переробки) на цю ж суму, копії товарно-транспортних накладних на перевезення товару зі складу виконавця (м. Дніпропетровськ) до складу позивача (м. Бровари), перевізник - Приватне підприємство «Валга». Оплата поставлених Товариством з обмеженою відповідальністю «Ферріт-Д» товарів та виконаних робіт за вказаними договорами здійснювалась позивачем безготівковим способом. В оплату за виконані придбані товари та виконані роботи позивач перерахував на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Ферріт-Д» кошти в сумі 1019224,03 грн., у тому числі ПДВ - 169870,67 грн., факт перерахування коштів підтверджується копіями платіжних доручень та банківських виписок, що містяться у матеріалах справи. Факт перерахування коштів також не заперечувався сторонами. На підтвердження розрахунків та сплати в складі ціни придбаних товарів та виконаних робіт сум податку на додану вартість за вказаними господарськими операціями позивач отримав від Товариства з обмеженою відповідальністю «Ферріт-Д» вісімнадцять податкових накладних на загальну суму 1019224,03 грн., у тому числі ПДВ - 169870,67 грн. Усі здійснені банківські та господарські операції між TOB ВКФ «Талісман» та TOB «Галактика М», TOB «Ферріт-Д», знайшли своє належне відображення на відповідних рахунках бухгалтерського обліку відображені у податкових деклараціях і розрахунках. Судові рішення, що встановлювали б недійсність правочинів, укладених між цими підприємствами - відсутні. Докази про скасування чи припинення державної реєстрації TOB «Галактика М», TOB «Ферріт-Д» та анулювання їх свідоцтв про сплату податку на додану вартість на момент виконання договорів, укладених між цими юридичними особами та TOB ВКФ «Талісман», відсутні. Крім того, чинне законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання. При цьому, сторони вказаного договору при здійсненні зазначених правочинів були правоздатними і зареєстрованими в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Щодо посилання податкового органу на відсутність реального характеру зазначених правочинів через неспроможність контрагентів його виконання у зв'язку з відсутністю належних ресурсів, колегія суддів зазначає, що відповідачем не доведено кількість працівників контрагентів та конкретно визначених ресурсів в тому числі і складських приміщень, які повинні були бути у контрагента для виконання передбачених вказаним договором операцій, а тому такі посилання податкового органу є необґрунтованими. Також, відповідачем не надано судового рішення, яке б набрало законної сили, прийнятого в порядку ст. 551 Господарського кодексу України щодо встановлення підробної реєстрації контрагентів, втрачених документів або реєстрацію на осіб, які не мали наміру провадити фінансово-господарську діяльність або реалізовувати повноваження, а також не наданого судового рішення в порядку ст. 234 Цивільного кодексу України щодо фіктивності правочинів між позивачем та його контрагентами. Крім того, суд не погоджується з твердженнями відповідача про нікчемність правочинів між позивачем і «Галактика М», TOB «Ферріт-Д» і вважає такі доводи відповідача необґрунтованими і безпідставними, з огляду на відсутність належного документального підтвердження завідомо умисної мети і факту спрямованості правочинів на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, АР Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним, з чим частина перша ст. 228 ЦК пов'язує визначення порушення публічного порядку. Отже, на підтвердження виконання вказаних правочинів (договорів) надавались первинні бухгалтерські документи, які повністю відповідають вимогам, встановлених до первинних документів, які пред'являються п. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п. 2 Положення про документальне - забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88. Вимоги правочинів (договорів) виконані в повному обсязі, сторони претензій не мають, що відповідачем в судовому засіданні не заперечувалось. Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем не спростовано доводів позивача та доказів, наявних у матеріалах справи, які доводять товарність та реальність господарських операцій між позивачем та контрагентами. Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що операції позивача з TOB «Галактика М», TOB «Ферріт-Д» здійснені в межах господарської діяльності, є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій. Як вбачається із матеріалів справи, на момент здійснення правовідносин із TOB «Галактика М», TOB «Ферріт-Д», позивач та контрагенти були у відповідності до вимог чинного законодавства зареєстровані платниками податку на додану вартість, установчі документи TOB «Галактика М», TOB «Ферріт-Д» не були визнані в судовому порядку недійсними, відсутній вирок суду щодо посадових осіб TOB «Галактика М», TOB «Ферріт-Д», правовідносини відбувалися на підставі договорів, виконання яких та сплата коштів за якими підтверджується відповідними актами здачі-прийому виконаних робіт, довідками щодо наданих послуг та виписками з банку по особових рахунках, згідно до чого TOB «Галактика М», TOB «Ферріт-Д» на адресу позивача були виписані податкові накладні, сума ПДВ за якими була включена позивачем до податкового кредиту за відповідний період. Також, колегія суддів не приймає до уваги посилання податкового органу на Акти ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська від 21.12.2012 року № 7208/224/36441206 по ТОВ «Феррріт-Д» та № 7208/224/31890900 по TOB «Галактика М», з огляду на те, що чинним законодавством не передбачено право податкового органу при складанні акту перевірки одного платника податків приймати за основу акт перевірки іншого платника податків, як підставу для висновку про наявність порушень з боку першого. Крім того, ТОВ «Ферріт-Д» та ТОВ «Галактика М» були пред'явлені позови до суду про визнання протиправними дій щодо проведення перевірок та складання вищевказаних актів, за результатами розгляду яких, винесено рішення у справах № 804/1263/13-а та № 804/1489/13-а на користь вищевказаних суб'єктів господарювання, рішення набрали законної сили. У зв'язку з вищевикладеним, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції при ухваленні постанови було порушено норми матеріального та процесуального права, а висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню є помилковим. Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, тому вбачаються підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нової постанови про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Результат розгляду: granted