Рішення адміністративного суду від 2014-02-13 00:00:00+02

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Пунктом 7 частини 1 статті 3 КАС України дано визначення суб'єктів владних повноважень, до яких належать орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні, передбачені Законом України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (далі по тексту - Закон №2939) Відповідно до статті 2 Закону №2939 головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи. Згідно з частиною 1 статті 1 Закону №2939 здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Президентом України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю. Указом Президента України від 09.12.2010 року №1085/2010 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» утворено Державну фінансову інспекцію України, реорганізувавши Головне контрольно-ревізійне управління України. Згідно з п.1 Положення про територіальні органи Державної фінансової інспекції України та їх підрозділи, затвердженого наказом Міністерства фінансів від 03.10.2011 року №1236, державні фінансові інспекції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - Інспекції) підпорядковуються Державній фінансовій інспекції України (далі - Держфінінспекція) та є її територіальними органами. Таким чином, Державна фінансова інспекція в АР Крим, здійснюючи свої повноваження у спірних відносинах є суб'єктом владних повноважень, спір, що виник між сторонами, є публічно-правовим та його належить розглядати в порядку, встановленому КАС України. Відповідно до положень статті 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування. Статтею 4 Закону №2939 передбачено, що інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті. Порядок проведення органом державного фінансового контролю державного фінансового аудиту, інспектування та перевірок державних закупівель установлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 2 Закону № 2939). Порядок проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами затверджено Постановою Кабінету Міністрів України №550 від 20.04.2006 року (далі по тексту - Порядок). Пунктами 4-5 Порядку передбачено, що планові та позапланові виїзні ревізії проводяться контролюючими органами відповідно до Закону та цього Порядку. Планові виїзні ревізії проводяться відповідно до планів контрольно-ревізійної роботи, затверджених в установленому порядку, позапланові виїзні ревізії - за наявності підстав, визначених Законом. Відповідно до пункту 35 Порядку результати ревізії оформляються актом. Виявлені допущені об'єктом контролю порушення законодавства, контроль за дотриманням якого віднесено до компетенції контролюючого органу, фіксуються в констатуючій частині акта ревізії з обов'язковим посиланням на норми законів чи інших нормативно-правових актів, які порушено, та зазначенням винних у їх допущенні осіб. Після складення акта ревізії посадова особа контролюючого органу підписує всі його примірники та забезпечує реєстрацію в журналі реєстрації актів ревізій, форма якого визначається Держфінінспекцією. Перший і третій примірники акта ревізії надаються для ознайомлення і підписання об'єкту контролю у строк не пізніше ніж 5 робочих днів після закінчення ревізії (пункт 39 Порядку). Згідно з пунктом 40 Порядку керівник, головний бухгалтер та інші визначені працівники об'єкта контролю зобов'язані ознайомитися з актом ревізії та у разі погодження з викладеними у ньому фактами підписати отримані примірники акта. У разі наявності заперечень (зауважень) щодо змісту акта ревізії керівник, головний бухгалтер чи інші особи підписують його із застереженням. Відповідно до пункту 46 Постанови Кабінету Міністрів України №550 від 20.04.2006 року, яким передбачено, що якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, контролюючим органом у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування. Згідно із статтею 15 Закону № 2939 законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються. Як вбачається з матеріалів справи, у період з 11.03.2013 року по 06.06.2013 року посадовими особами Державної фінансової інспекції АР Крим проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Міського клінічного пологового будинку №2 за період з 01.12.2011 року по 28.02.2013 року. За наслідками ревізії складено акт №04-21/74 від 13.06.2013 року (а.с.22-74), в якому зафіксовано, що в порушення пункту 46 Порядку складання, розгляду, затвердження й основні вимоги до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів АР Крим від 28.021.2002 року №228, Пологовим будинком сплачено у завищеному розмірі вартість послуг за КЕКВ 1162, 2272 «Оплата водопостачання і водовідведення» у сумі 32242,75 грн. (за грудень 2011 року - 2445,50 грн., 2012 рік - 29300,93 грн., за січень-лютий 2013 року - 496,32 грн.) та за КЕКВ 1163,2273 «Оплата електроенергії» у сумі 57442,58 грн. (за грудень 2011 року - 3466,11 грн., за 2012 рік - 46175,37 грн., за січень-лютий 2013 року - 7801,10 грн.). Вказане порушення виникло внаслідок наступних обставин. Ревізією встановлено, що протягом періоду з 01.12.2011 року по 28.02.2013 року Міським клінічним пологовим будинком № 2 щорічно укладались договори на відшкодування комунальних послуг по наданим 7-ою міською клінічною лікарнею м. Сімферополя приміщенням, з правом спільного використання технологічних мереж електроенергії та водопровідних мереж. Під час проведення ревізії з питання правильності та обґрунтованості складання 7-ою лікарнею розрахунків за спожиті комунальні послуги Пологовим будинком встановлено наступне. Згідно «Розрахунків споживання води відділенням Пологового будинку №2, що знаходяться на території Лікарні на 2011 рік та 2012 рік» по гінекологічному відділенню розрахунок проведено з урахуванням норми споживання питної води на одного хворого на добу у кількості 0,25 куб.м., що на 0,135 куб.м. більше, ніж передбачено типовими водоспоживання (СніП 2.04.02-85) для Лікарень з загальними ваннами та душами і повинно становити 0,115 куб.м. на добу. Таким чином, в результаті завищеної норми споживання питної води на одного хворого зайво виставлено для сплати та сплачено Пологовим будинком по гінекологічному відділенню за воду та водовідведення на суму 31313,28 грн., у тому числі за грудень 2011 року - 2409,41 грн. та за 2012 рік - 28903,87 грн. Стосовно правильності розрахунку споживання води на виготовлення блюд по харчоблоку встановлено, що Розрахунки на 2011, 2012 та 2013 роки зроблені на 185 хворих, в той час, як протягом 2011-2012 років в Пологовому будинку було розгорнуто лише 175 ліжок, а після скорочення ліжкового фонду з метою оптимізації в грудні 2012 року Пологовий будинок розраховано на 110 ліжок. Таким чином, в результаті включення до розрахунків по харчоблоку 7-ої лікарні завищеної кількості хворих, зайво пред'явлено до сплати та сплачено Пологовим будинком за воду та водовідведення суму 929,47 грн., у тому числі за грудень 2011 року 36,10 грн., за 2012 рік - 397,06 грн. та за січень-лютий 2013 року - 496,32 грн. Загалом за період з 01.12.2011 року по 28.02.2013 року в результаті завищення 7-ою лікарнею норм споживання води на одного хворого та завищення загальної кількості хворих по харчоблоку, зайво встановлено для сплати та сплачено Пологовим будинком за воду та водовідведення суму 32242,75 грн., в тому числі за грудень 2011 року - 2445,50 грн., за 2012 рік - 29300,93 грн., за січень-лютий 2013 року - 496,32 грн. Також, ревізією було ініційовано проведення вибіркової інвентаризації основних засобів та матеріальних цінностей, що знаходяться в підзвіті матеріально-відповідальних осіб жіночої консультації, стоматологічного кабінету та харчоблоку. Ревізією встановлено, що за ревізуємий період 7-ою лікарнею в результаті включення до розрахунків обладнання, яке не використовується співробітниками жіночої консультації Пологового будинку та харчоблоку в процесі виконання їх основних функцій, зайво пред'явлено до сплати та сплачено Пологовим будинком за спожиту активну та реактивну електроенергію суму 57442,58 грн., в тому числі за грудень 2011 року - 3466,11 грн., за 2012 рік - 46175,37 грн., за січень-лютий 2013 року - 7801,10 грн. Внаслідок виявлених ревізією порушень законодавства 27.06.2013 року Державною фінансовою інспекцією в АР Крим на адресу відповідача було направлено вимоги щодо усунення порушень №01-04-14-14/5707 (а.с.95-97). Пунктом 3 письмових вимоги відповідачу приписано вжити відповідно до діючого законодавства заходи щодо фактичного відшкодування коштів з оплати комунальних послуг з 7-ої міської клінічної лікарні м. Сімферополь у сумі 89685,33 грн. В іншому випадку, стягнути з осіб, винних у проведенні зайвих виплат коштів у сумі 89685,33 грн., шкоду у порядку та розмірі, встановленому статтями 130-136 Кодексу законів про працю України. Згідно із письмовими вимогами інформацію про вжиті заходи щодо усунення виявлених ревізію порушень відповідачу необхідно в термін до 13.09.2013 року надіслати на адресу Державної фінансової інспекції в АР Крим разом із копіями завірених первинних, розпорядчих та інших документів. У зв'язку із тим, що станом на 01.08.2013 року відповідачем не було відшкодовано суму незаконних видатків, а також не було надано до Державної фінансової інспекції інформації щодо претензійно-позовної роботи, у тому числі до 7-ої міської клінічної лікарні м. Сімферополь, позивачем 13.08.2013 року на адресу відповідача був направлений лист №01-04-14-14/7183 про ініціювання позовів (а.с.112-113). Крім того, 11.10.2013 року позивачем на адресу відповідача було направлено лист №01-04-14-14/8943 (а.с.120-121), в якому відповідачу повторно запропоновано опрацювати матеріали ревізії та вжити заходи щодо усунення виявлених порушень. В листі відповідача також попереджено про те, що у випадку не виконання законних вимог у відповідності до положень пункту 10 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» Державна фінансова інспекція в АР Крим повинна буде звернутися до суду в інтересах держави. Згідно з пунктом 10 частини 1 статті 10 Закону № 2939 органам державного фінансового контролю надається право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів. Враховуючи не виконання Міським клінічним пологовим будинком № 2 пункту 3 вимоги №01-04-14-14/5707 від 27.06.2013 року, Державна фінансова інспекція в АР Крим звернулась з відповідним позовом до суду. Перевіряючи доводи сторін та надані ними документи, судом встановлено наступне. Як свідчать матеріали справи, листом від 22.07.2013 року (а.с.101-102) відповідач звертався до Головного лікаря міської клінічної лікарні № 7 з проханням вжити заходів у відповідності до діючого законодавства відносно фактичного відшкодування коштів з оплати комунальних послуг Міському клінічному пологовому будинку № 2 в загальній сумі 89685,33 грн. Крім того, листами від 22.07.2013 року, від 07.08.2013 року та від 15.08.2013 року (а.с.103-107) відповідач звертався до начальника Управління охорони здоров'я Сімферопольської міської ради з проханням виділити бюджетні кошти на відшкодування вартості комунальних послуг 7-ої клінічної міської лікарні, а також на подання позовної заяви. Однак, станом на 22.08.2013 року відповідачем не було отримано відповіді на листи, що спрямовувались до начальника Управління охорони здоров'я Сімферопольської міської ради, а також до Головного лікаря міської клінічної лікарні № 7, про що відповідачем було зазначено у листі № 1446/01-10 від 22.08.2013 року до Державної фінансової інспекції в АР Крим (а.с.98-100). Проте, в матеріалах справи відсутні будь-які інші документи, які б вказували на вжиття відповідачем заходів, спрямованих на забезпечення виконання пункту 3 вимоги №01-04-14-14/5707 від 27.06.2013 року щодо стягнення з 7-ої клінічної міської лікарні заборгованості. Зокрема, відповідачем не надані докази звернення до суду із позовом про стягнення з 7-ої клінічної міської лікарні зайво здійснених витрат на комунальні послуги у зв'язку з не врегулюванням спору у добровільному порядку. В той час, як у відповідності до частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. При цьому, суд не може прийняти до уваги доводи відповідача про відсутність асигнувань на здійснення судових витрат для звернення до суду з огляду на наступні обставини. Правові засади справляння судового збору визначені Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI. Статтею 1 цього Закону передбачено, що судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Статтею 8 Закону № 3674 встановлено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті. Отже, з огляду на зазначене вище, відсутність коштів для сплати судового збору не є перешкодою для звернення до суду із позовом за захистом своїх прав та інтересів. Як зазначалось вище, у відповідності статті 15 Закону № 2939 законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються. Під час розгляду справи судом було встановлено, що пункт 3 вимоги Державної фінансової інспекції №01-04-14-14/5707 від 27.06.2013 року відповідачем у судовому порядку не оскаржувався. Докази визнання протиправним пункту 3 вимоги відсутні. Внаслідок цього, виконання вимоги фінансової інспекції є обов'язковим для підконтрольної установи - Міського клінічного пологового будинку № 2. Отже, підсумовуючи зазначене вище, враховуючи, що під час розгляду справи встановлено не забезпечення відповідачем виконання пункту 3 вимоги №01-04-14-14/5707 від 27.06.2013 року, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. У судовому засіданні, яке відбулось 13.02.2013, оголошено вступну та резолютивну частини постанови. Відповідно до ст. 163 КАС України постанова оформлена та підписана 18.02.2013 року. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted