Рішення адміністративного суду від 2014-03-07 00:00:00+02

Товариство з обмеженою відповідальністю «Саратське автотранспортне підприємство 15166» зареєстроване Саратською районною державною адміністрацією Одеської області 30.08.1996 року. Відповідно до завдання на перевірку від 27.09.2013 року №0030951 29.09.2013 року співробітники Управління Укртрансінспекції в Одеській області провели перевірку дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом транспортного засобу БАЗ А 079.19, державний номерний знак «[NUMBER]», що належить ТОВ «Саратське автотранспортне підприємство 15166». За результатами цієї перевірки 29.09.2013 року відповідач склав акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №079376 (а.с.47), яким встановлені порушення позивачем: - абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», що виразилося в наданні послуг з перевезення пасажирів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, а саме: відсутній протокол про перевірку та адаптацію тахографу до транспортного засобу, відсутній витяг з транспорту маршруту, який виготовляється як фотокопія паспорту, завірений печаткою організатора перевезень; - абз.8 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», що виразилося у відсутності щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку водія [PERSON] з 01.09.2013 року по 29.09.2013 року. На підставі акту перевірки відповідач прийняв постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 031310 від 23.10.2013 року, якою позивачеві, за порушення абз.8 ч.1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», накладено штраф у розмірі 340,00 грн. (а.с.23). Позивач оскаржив вищезазначену постанову до Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті. Державна інспекція України з безпеки на наземному транспорті листом від 06.12.2013 року №6820/8/15-13 надала відповідь на скаргу позивача. В вищезазначеному листі Державна інспекція України з безпеки на наземному транспорті зазначила, що постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу № 031310 від 23.10.2013 року залишається без змін, а скарга без задоволення (а.с.25). Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія). Перевіривши законність рішення відповідача суд дійшов висновку, що спірна постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу № 031310 від 23.10.2013 року, якою позивачеві, за порушення абз.8 ч.1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», накладено штраф у розмірі 340,00 грн., прийнята відповідачем обґрунтовано, на підставі Конституції та законів України, у зв'язку з чим заявлені позивачем вимоги про скасування цієї постанови не належать до задоволення. Так, пункт 1 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року №1567, визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням суб'єктами господарювання ліцензійних умов, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, а також диспетчерського контролю за роботою автомобільних перевізників. Так, як вже було встановлено вище, впродовж проведення перевірки позивача відповідач встановив порушення абз.8 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», що виразилося у відсутності індивідуальних контрольних листків режимів праці та відпочинку водія. Відповідно до п.8 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті під час проведення комплексної перевірки суб'єкта господарювання перевіряється виключно, крім іншого, наявність тахографів - контрольних пристроїв для показу чи реєстрації в автоматичному або напівавтоматичному режимі інформації про рух транспортних засобів та періоди роботи водіїв, ведення щоденних реєстраційних листків режиму праці та відпочинку водіїв на транспортних засобах, якими здійснюються міжнародні автомобільні перевезення. Відповідно до п.3.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 24.06.2010 року №385, водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв); у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів. Суд зазначає, що з 20 грудня 2010 року набула чинності Поправка № 6 до ЄУТР в частині необхідності надання до контролю реєстраційних листків праці та відпочинку водія (тахокарт) за поточний день та попередні 28 календарних дні. Крім того, суд наголошує, що вищезазначена інструкція поширюється на суб'єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами без будь-якого розмежування на види перевезень. Згідно з п.27 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті за наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів. Так, відповідно до абз.8 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за порушення режимів праці та відпочинку водіями транспортних засобів - штраф у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Також, згідно з ч.3 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» при вчиненні однією особою двох або більше правопорушень адміністративно-господарський штраф накладається за кожне правопорушення окремо. Підсумовуючи вищезазначене суд робить висновок, що постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу № 031310 від 23.10.2013 року, якою позивачеві, за порушення абз.8 ч.1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», накладено штраф у розмірі 340,00 грн., прийнята відповідачем правомірно, на підставі Конституції та законів України, у зв'язку з чим заявлені позивачем вимоги про скасування цієї постанови не належать до задоволення. Доводи позивача, якими він обґрунтовував свої позовні вимоги не знайшли свого підтвердження впродовж розгляду справи та спростовуються наведеними в рішенні суду обставинами. Адже відповідно до ч.1 ст.71 КАС України: «Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення». Відповідно до ч.2 чт.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Оскільки суд по справі свідків не залучав та не призначав проведення судових експертиз, розподіл судових витрат не здійснюється. У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied