Рішення адміністративного суду від 2014-02-05 00:00:00+02

04 листопада [PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Сніжне Донецької області (далі - відповідач) про визнання дій неправомірними, зобов'язання провести перерахунок призначеної пенсії. Позивач просила визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови по включенню періоду роботи з 03.11.1985 року по 02.07.1990 року як роботу в районах Крайньої Півночі. Зобов'язати відповідача зробити перерахунок та виплату пенсії з 04.10.2012 року з дня подачі заяви та зарахувати період роботи в районах Крайньої Півночі з 03.11.1985 року по 02.07.1990 року один рік роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які дорівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік та шість місяців при начисленні стажу. Зобов'язати відповідача нарахувати компенсацію втрати частини доходу з 04.10.2012 року по день виплати. Постановою Сніжнянського міського суду Донецької області від 10 грудня 2013 року у задоволенні позовних вимог позивачу було відмовлено. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову постанову суду, якою задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що нею були надані всі необхідні документи, які підтверджують спірний період роботи на підприємстві в умовах Крайньої Півночі - трудова книжка, архівна довідка, та які мають всю необхідну інформацію для пільгового нарахування страхового стажу. Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 КАС України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач з 31.08.2004 року знаходиться на обліку у відповідача як отримувач пенсії по інвалідності згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». На звернення позивача до пенсійного органу, відповідачем було повідомлено про те, що період роботи в районах Крайньої Півночі з 03.11.1985 року по 02.07.1990 року враховано на загальних підставах, оскільки відсутні відомості про укладення строкових трудових договорів або про розповсюдження пільг по обчисленню стажу (а.с.21). Відповідно до пункту 5 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року. Згідно з пунктом «д» статті 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР «Про упорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» від 10 лютого 1960 року працівникам, що переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах строком на п'ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надається додатково пільга зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що надає право на отримання пенсії через старість і по інвалідності. Статтею 3 Указу Президії Верховної Ради СРСР «Про розширення пільг на осіб, що працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» від 26 вересня 1967 року № 1908-VII передбачено скоротити тривалість трудового договору, що дає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року «Про упорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», з п'яти до трьох років та надавати зазначені пільги особам, які прибули в ці райони і місцевості з власної ініціативи, за умови укладення ними трудових договорів на строк три роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки. Відповідно до частини 2 пункту 2 Інструкції про порядок надання пільг особам, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої постановою Державного комітету СРСР з питань праці і заробітної плати, Президії Всесоюзної Центральної Ради професійних спілок від 16 грудня 1967 року № 530/П-28, пільги, передбачені статтею 5 Указу від 10 лютого 1960 р. та статтею 3 Указу від 26 вересня 1967 р., надаються додатково працівникам, які прибули на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни (включаючи осіб, які прибули з власної ініціативи), при умові укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах і місцевостях на строк три роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки. Відповідно до вимог статті 62 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року (далі за текстом - Порядок № 637), передбачено також, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. За пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Отже, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що факт укладання трудового договору з роботодавцем підтверджується записами у трудовій книжці позивача, відповідно до яких, позивач з 04.10.1982 року по 02.07.1990 працювала на ВАТ Лісопромисловій холдинговій компанії «Братський ЛПК» (район Крайньої Півночі) (а.с.8-9), а згідно архівної довідки від 16.03.2009 року № 100-703, ВАТ Лісопромислова холдингова компанія «Братський ЛПК» реорганізована та приєднана до ВАТ «Група Ілім». Трудовий стаж на підприємстві зараховується 1 рік за 1.5 рік (а.с.23), що, на думку колегії суддів, дає позивачу право на отримання пенсії на пільгових умовах з урахуванням стажу роботи в умовах Крайньої Півночі. Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судове рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням нормами матеріального та процесуального права, що є підставою для його скасування та задоволення вимог позивача в частині зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в м. Сніжне Донецької області здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з зарахуванням періоду роботи в районах Крайньої Півночі з 03.11.1985 року по 02.07.1990 року до пільгового стажу в кратному обчисленні один рік за 1.5 роки в межах строку, встановленого ст.99 КАС України з 04.05.2013 року. Щодо вимог позивача про нарахування компенсації втрати частини доходу з 04.10.2012 року по день виплати, колегія суддів вважає їх необгрунтованими з наступних підстав. Відповідно до ст.2 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати від 19.10.2000 року № 2050, компенсація громадянам частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Так як доходи позивачу нараховані не були, то відсутні підстави для проведення компенсації. На підставі вищевикладеного,

Результат розгляду: partial