Рішення адміністративного суду від 2014-02-07 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії в якому посилаючись на те, що відповідач неправомірно виплачує позивачу замість пенсії, як компенсації втрати працездатності - соціальну пенсію розмір якої значно менший від того розміру, на який позивач претендує, просив зобов'язати відповідача нараховувати та сплачувати належну позивачу державну пенсію, як компенсацію втрати працездатності, виходячи із розміру 30 000 карбованців СРСР та відшкодувати матеріальну і моральну шкоду. В судовому засіданні позивач та його представник вимоги позовної заяви підтримали частково та не наполягали на задоволення вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Крім того пояснили, що відповідач неправомірно застосовує до позивача Порядок обчислення пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою КМ України від 23.11.2011 року оскільки документи, які б свідчили про правомірність вимог позивача та які б підтверджували розмір отриманої ним заробітної плати в період ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС не збереглися, тому відповідач мав би керуватися нормативними документами, які діяли на момент завдання шкоди здоров'ю позивача а розмір пенсії розраховуватися з виходячи із розміру оплати, який передбачений Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 року та Постановою Ради Міністрів СРСР від 19.07.1986 року. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог зазначив, що відповідач діє виключно на підставі норм чинного законодавства України, а пенсія позивача була йому призначена та виплачується на підставі наявних в пенсійній справі відомостей про розмір заробітної плати, який він отримував в період його перебування в зоні відчуження. Жодних інших відомостей, які б свідчили про неправомірність дій відповідача при призначенні пенсії позивачу, матеріали пенсійної справи не містять, а розмір коштів, які позивач просить встановити як початковий при призначенні пенсії жодним документом не підтверджений, що свідчить про безпідставність його вимог. Вислухавши пояснення позивача та його представника, пояснення представника відповідача, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач є особою, постраждалою внаслідок аварії на ЧАЕС 1-ї категорії. 13.07.2003 року позивачу призначено пенсію (державну та додаткову) як ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС. Крім цього, позивач є інвалідом ІІ групи захворювання, пов'язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Постановою Оболонського районного суду м.Києва від 28.07.2011 року задоволено позов [PERSON] до Управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м.Києва про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії, перерахунок пенсії, визнано протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку та виплаті [PERSON] державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у відповідності до вимог ст.ст.50, 54 закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов'язано здійснити перерахунок та виплату [PERSON] державної пенсії в розмірі 8 прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 75% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, починаючи з 01.01.2011 року з урахуванням раніше здійснених виплат. Додатковою постановою Оболонського районного суду м. Києва від 26.08.2011 року роз'яснено, що основна державна пенсія відповідно до ч.4 ст.54 повинна бути не нижчою ніж 8 мінімальних пенсій за віком, де розмір мінімальної пенсії за віком дорівнює прожитковому мінімуму для непрацездатних осіб встановленого законом. Відповідно до Постанови КМУ №894 розмір державної пенсії, встановлений ч.4 ст.54 Закону України №769, який повинен бути не нижчою ніж 8 мінімальних пенсій за віком збільшується на 12%. Відповідно до постанови КМУ №1293 розмір державної пенсії, встановлений ч.4 ст.54 Закону України №769, який повинен бути не нижчою ніж 8 мінімальних пенсій за віком та збільшений на 12%, відповідно до постанови КМУ №894, збільшується у 3,5 рази. Ухвалою колегії суддів Київського апеляційного адміністративного суду від 02.10.2012 року вказані вище судові рішення залишено без зміни. В судовому засіданні позивач та його представник пояснили, що вони просять відповідача виплачувати йому пенсію виходячи із приписів вищенаведених рішень судів або виходити із розміру його заробітної плати встановивши, що вона становила 30 000 крб. СРСР у зв'язку із неможливістю встановити фактичний розмір заробітної плати, яку позивач отримував при ліквідації наслідків на ЧАЕС в період його роботи, і врахувати, що позивач отримав значне опромінення, що по своєму розміру прирівнюється до опромінення не сумісним із життям. З такою позицією позивача суд погодитися не може виходячи із наступного. Як вбачається із пояснень представника відповідача позивач перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у мінімальному розмірі. Згідно із п.1 Порядку обчислення пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою КМ України від 23.11.2011 року (далі - Порядок) цей Порядок визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Відповідно до п.1,3 Порядку пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків. У разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження менше календарного місяця у 1986 - 1990 роках, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати за період роботи за межами зони відчуження. У такому разі заробітна плата за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати. Пунктом 8 Порядку визначено, що в усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу в зоні відчуження у 1986 - 1990 роках не може перевищувати 3 тис. карбованців. Формула для визначення розміру пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, для осіб з числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС міститься в п.9 Порядку. Розрахунок пенсії по інвалідності у розмірі фактичних збитків з урахуванням відсотка втрати працездатності необхідно проводити виходячи із розміру заробітної плати, отриманої за роботу у зоні відчуження. Якщо в зоні відчуження особа попрацювала менше місяця, то довідка про заробітну плату повинна подаватися за формою, затвердженого листом Міністерства праці та соціального захисту населення від 27.02.1996 року №01-3/244-013-02. З матеріалів справи слідує, що позивач перебував у зоні відчуження менше місяця з 29.04.1986 року по 01.05.1986 року та з 05.05.1986 року по 09.05.1986 року. З пояснень представника відповідача та з його листа від 23.12.2013 року вбачається, що підстав для нарахування пенсії в тому розмірі, про який просить позивач немає, оскільки документи, які б могли підтвердити посилання позивача відсутні в пенсійній справі, як і відсутні на місці роботи, з якої позивач направлявся в зону відчуження. Таким чином, суд приходить до висновку про безпідставність вимог позивача, оскільки позивач діє в межах своїх повноважень та на підставі норм чинного законодавства України. Суд звертає увагу на те, що позивач просить суд визначити державну пенсію виходячи із розміру 30 000 карбованців СРСР, однак дана вимога прямо суперечить приписам п.8 Порядку яким відповідач вправі керуватися при визначенні такого розміру. Отже позивач заявляє вимогу яка прямо суперечить положенням чинного законодавства України. Крім того суд звертає увагу на те, що позивач в своєму позові не зазначає, що він дійсно отримував кошти будучи в зоні відчуження в тому розмірі, який просить визначити для нарахування йому державної пенсії, а просто стверджує, що такі кошти могли б ним бути отримані при вчиненні певних дій та за умови виконання покладених на нього обов'язків. Дана обставина підтверджує факт того, що позивач коштів про які він говорить в дійсності не отримував, і його вимоги щодо їх визначення ґрунтуються виключно на його бажанні, а не на підставах, які визначені нормами чинного законодавства України. За таких обставин, суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied