Рішення адміністративного суду від 2014-03-13 00:00:00+02

ВАТ "Тернопільське об`єднання "Текстерно" звернулось до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі про: - визнання неправомірними дій по виставленню позивачу до відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій призначених відповідно до пунктів "б"-"з" Закону України "Про пенсійне забезпечення" по пенсіонерах після досягнення ними пенсійного віку, передбаченого ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення"; - визнання неправомірним Розрахунку фактичних витрат на виплату і доставку пенсій призначених відповідно до пунктів "б"-"з" Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 2014 року в частині відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій пенсіонерам після досягнення ними пенсійного віку, передбаченого ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення"; - визнання неправомірним Розрахунку фактичних витрат на виплату і доставку пенсій призначених відповідно до пунктів "б"-"з" Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 2014 року в частині відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій пенсіонерам [PERSON] та [PERSON] В обгрунтування позову зазначено, що враховуючи вимоги п.2 Перехідних положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, які працювали на роботах передбачених списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених КМУ, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах, - пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». При цьому, зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом. До набрання чинності Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тобто до 2003 року, діяв порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій врегульований ст.2 Закону України «Про збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції до 01.01.2003 року), де було передбачено, що об'єктом оподаткування для латників збору, визначених пунктами 1 та 2 ст.1 цього Закону є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст. 12 Закону Україну «Про пенсійне забезпечення». Статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років; жінки після досягнення 55 років. Враховуючи наведене, позивач вважає, що всупереч наведеним вище нормам діючого законодавства, Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі в річному розрахунку за 2013 рік виставило до відшкодування фактичні витрати на виплату і доставку пенсій призначених відповідно до пунктів «б» - «з» Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсіонерів після досягнення ними пенсійного віку, передбаченого ст. 12 Закону Україну «Про пенсійне забезпечення». Крім цього, у позові зазначено, що суми, виставлені до відшкодування в спірному річному розрахунку за 2013 рік по пенсіонеру [PERSON] у розмірі 3488,77 грн. та по пенсіонеру [PERSON] у розмірі 2945,95 грн., уже виставлялися Управлінням Пенсійного фонду України до відшкодування у річному розрахунку за 2012 рік, тому, позивач не може приймати їх до відшкодування. В судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримала в повному обсязі з мотивів, викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, подала письмові заперечення на позов. Суду пояснила, що Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо добровільної сплати єдиного внеску" №184 від 04.04.2013 (набрав чинності з 28.04.2013) в абзаці четвертому п.1 ст.2 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" слова і цифри "статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення" замінено словами і цифрами "статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Таким чином, представник відповідача вважає, що позивач повинен відшкодовувати Пенсійному фонду фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій - до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а не до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст. 12 Закону Україну «Про пенсійне забезпечення». Щодо сум, виставлених до відшкодування в річному розрахунку за 2013 рік по пенсіонеру [PERSON] у розмірі 3488,77 грн. та по пенсіонеру [PERSON] у розмірі 2945,95 грн., представник відповідача зазначила, що дійсно, вказані суми були зазначені помилково, проте, станом на час слухання справи, вказані обставини враховано відповідачем та вказану помилку виправлено, що підтверджується розрахунком з 2014 року. Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши наявні у матеріалах справи докази, перевіривши їх на предмет відповідності вимогам закону, суд прийшов до висновку, що заявлений позов до задоволення не підлягає враховуючи наступне. Відповідно до п.2 Перехідних положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, які працювали на роботах передбачених списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених КМУ, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах, - пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». При цьому, зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом. Відповідно до п.1 ст.2 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" (в редакції до 28.04.2013), для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років; жінки після досягнення 55 років. Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо добровільної сплати єдиного внеску" №184 від 04.04.2013 (набрав чинності з 28.04.2013) в абзаці четвертому п.1 ст.2 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" слова і цифри "статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення" замінено словами і цифрами "статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Тобто, з 28.04.2013, абзацом четвертим пункту першого ст.2 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. Закон України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" визначає порядок справляння та використання збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, об'єктом оподаткування якого, відповідно до ст.2 вказаного Закону, є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Враховуючи наведене, Закон України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" є спеціальним законом, який регулює вказані правовідносини. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач повинен відшкодовувати Пенсійному фонду фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", тобто, - 60 років, як це передбачено ст.2 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування". З вказаного слідує, що позовні вимоги про визнання неправомірними дій по виставленню позивачу до відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій призначених відповідно до пунктів "б"-"з" Закону України "Про пенсійне забезпечення" по пенсіонерах, після досягнення ними пенсійного віку, передбаченого ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та про визнання неправомірним Розрахунку фактичних витрат на виплату і доставку пенсій призначених відповідно до пунктів "б"-"з" Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 2014 року, - до задоволення не підлягають. Щодо сум, виставлених до відшкодування позивачу в річному розрахунку за 2013 рік по пенсіонерам [PERSON] у розмірі 3488,77 грн. та [PERSON] у розмірі 2945,95 грн., слід зазначити, що станом на час слухання справи, зазначені обставини враховано відповідачем та вказану помилку виправлено, що підтверджується розрахунком з 2014 року. (а.с.33-39) Відтак, вимоги про визнання неправомірним Розрахунку фактичних витрат на виплату і доставку пенсій призначених відповідно до пунктів "б"-"з" Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 2014 року в частині відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій пенсіонерам [PERSON] та [PERSON] теж не підлягають задоволенню. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що заявлений позов не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Результат розгляду: denied