Рішення адміністративного суду від 2014-02-05 00:00:00+02

[PERSON] звернулася до суду з адміністративним позовом до Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України, Господарського суду Чернігівської області, Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України в Чернігівській області, треті особи - Чернігівська міська рада, Виконавчий комітет Чернігівської міської ради, Чернігівська обласна державна адміністрація, в якому остаточно просить суд: визнати протиправною бездіяльність Міністерства фінансів України, Державної судової адміністрації України щодо незабезпечення судді Господарського суду Чернігівської області [PERSON] благоустроєним житлом в м. Чернігів; стягнути з Державної судової адміністрації України шляхом списання коштів з рахунків Державної судової адміністрації України, відкритих у Державній казначейській службі України при Міністерстві фінансів України на рахунок Господарського суду Чернігівської області 457600 грн на придбання і передачу у користування судді Господарського суду Чернігівської області [PERSON] двохкімнатної квартири площею не менше 80 кв.м.; зобов'язати Господарський суд Чернігівської області за кошти Державного бюджету України, списаних з рахунків Державної судової адміністрації України, відкритих у Державній казначейській службі України, придбати і передати у користування судді Господарського суду Чернігівської області [PERSON] житло у вигляді двохкімнатної квартири площею не менше 80 кв.м. Позовні вимоги мотивовано тим, що [PERSON] працює на посаді судді Господарського суду Чернігівської області з 15.06.2000 року. Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради № 161 від 17.07.2006 року, позивач, разом із своєю сім'єю у складі трьох осіб взята на квартирний облік за місцем проживання, як особа, яка користується правом позачергового отримання житла. Позивач зазначає, що згідно до вимог Закону України "Про статус суддів" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), їй гарантоване право на отримання, не пізніше ніж через 6 місяців після обрання суддею, житла. Оскільки, позивач потребує поліпшення житлових умов, а станом на момент звернення до суду з позовом вимоги вищезазначеного Закону не виконанні, тому позивач змушений був звернутись до суду з позовом за захистом своїх прав. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, підтримав та просив суд їх задовольнити. Представник Державної судової адміністрації України в судовому засіданні проти позову заперечував в повному обсязі, надав заперечення в яких зазначив, що аналіз положень Закону України «Про статус суддів» та «Порядку забезпечення житлом суддів Апеляційного суду України, апеляційних і місцевих судів» (чинних на момент виникнення спірних правовідносин) свідчить, що обов'язок забезпечити житлом суддю, який потребує поліпшення житлових умов, покладений на місцеві органи виконавчої влади за місцем роботи судді, а дії ДСА України та її територіальних управлінь із забезпечення суддів житлом є додатковими у разі не вирішення цього питання органами місцевої виконавчої влади. Представник Державної казначейської служби України та Головного управління Державної казначейської служби України в Чернігівській області в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів загальної юрисдикції здійснює Державна судова адміністрація України. Також вказував на недоцільність притягнення Головного управління в якості відповідача по справі, оскільки відповідно до покладених на нього завдань, воно лише здійснює розрахунково-касове обслуговування розпорядників і одержувачів бюджетних коштів та контроль за відповідністю кошторисів розпорядників бюджетних коштів розпису Державного бюджету України. Представники Міністерства фінансів України, Господарського суду Чернігівської області, Чернігівської міської ради, Виконавчого комітету Чернігівської міської ради, Чернігівської обласної державної адміністрації в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі. Вислухавши пояснення позивача та представників Державної судової адміністрації України, Державної казначейської служби України та Головного управління Державної казначейської служби України в Чернігівській області, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що згідно довідки Господарського суду Чернігівської області № 05-34/12 від 04.11.2010 року (а.с. 7), позивач працює суддею Господарського суду Чернігівської області з 15.06.2000 року. Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради № 161 від 17.07.2006 року, [PERSON], разом з сім'єю у складі трьох осіб, взята на квартирний облік за місцем проживання, як особа, яка користується правом позачергового отримання житла, як суддя. Відповідно до довідки Господарського суду Чернігівської області від 04.11.2010 року № 05-34/13 (а.с. 9), позивач знаходиться у контрольному списку суддів Господарського суду Чернігівської області, які перебувають на квартирному обліку і потребують поліпшення житлових умов. В судовому засіданні позивач пояснив, що потребує поліпшення житлових умов, а станом на момент звернення до суду з позовом вимоги Закону України "Про статус суддів" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) не виконанні відповідачами. Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив з наступного. Пунктом 7 статті 44 Закону України "Про статус суддів", (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що не пізніш як через шість місяців після обрання суддя Конституційного Суду, Верховного Суду, вищого спеціалізованого суду, апеляційного та місцевого суду, який потребує поліпшення житлових умов, забезпечується благоустроєним житлом у вигляді окремої квартири чи будинку або службовим житлом за місцем знаходження суду. Судді військових судів забезпечуються таким же житлом і в ті ж строки за рахунок Міністерства оборони України. У разі незабезпечення судді благоустроєним житлом у зазначені строки суд за рахунок державного бюджету може придбати квартиру або будинок за ринковими цінами і передати їх у користування судді. Порядок фінансування судів для цієї мети, а також порядок розрахунків з державним бюджетом органу державної виконавчої влади, який своєчасно не надав судді житло, визначається Кабінетом Міністрів України. Тобто, даною нормою закріплено право позивача як судді Господарського суду Чернігівської області, на забезпечення благоустроєним житлом у вигляді окремої квартири. Процедура забезпечення суддів Апеляційного суду України, апеляційних і місцевих судів благоустроєним житлом регламентована "Порядком забезпечення житлом суддів Апеляційного суду України, апеляційних і місцевих судів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2005 року № 707 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) (надалі - Порядок № 707). Пунктом 2 Порядку № 707 визначено, що суддям, які відповідно до житлового законодавства перебувають на обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов, надають окрему квартиру або будинок місцеві органи виконавчої влади не пізніше ніж через шість місяців після їх обрання на посаду. Відповідно до пунктів 4-5 Порядку № 707 взяття, перебування та зняття з обліку судді здійснюється виконавчими комітетами рад за місцем роботи відповідно до житлового законодавства, а судді військового суду згідно з порядком забезпечення житлом військовослужбовців. Суддя, щодо якого прийнято рішення про взяття на облік, письмово повідомляє про це місцевий орган виконавчої влади (суддя військового суду - відповідний підрозділ Міноборони) та суд, у якому він працює. Згідно пункту 7 Порядку № 707 у разі коли місцевий орган виконавчої влади або Міноборони у шестимісячний строк не забезпечили житлом суддю, який потребує поліпшення житлових умов, суд на підставі його заяви за погодженням з Державною судовою адміністрацією або її територіальним управлінням (стосовно судді місцевого суду) може прийняти рішення про придбання житла за рахунок коштів державного бюджету та передачу його у користування судді. Придбання житла здійснюється згідно з вимогами Закону України "Про закупівлю товарів, робіт та послуг за державні кошти". Пунктом 8 Порядку № 707 визначено, що розрахунок вартості житла проводиться територіальними управліннями Державної судової адміністрації (стосовно суддів місцевих судів) або судом виходячи з розміру житла, визначеного згідно з пунктом 3 цього Порядку, та вартості 1 кв. метра його загальної площі, яка не може перевищувати більш як на 25 відсотків опосередковану вартість будівництва житла за даними Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства у відповідному регіоні на час його придбання. Під час визначення загальної вартості житла враховуються витрати, пов'язані з переоформленням права власності на нього та внесенням передбачених законодавством податків, зборів та інших обов'язкових платежів. Розрахунок вартості житла погоджується з Державною судовою адміністрацією. З аналізу даних правових норм можна зробити висновок, що моменту забезпечення судді благоустроєним житлом у вигляді окремої квартири або будинку за рахунок коштів державного бюджету, передує певна процедура, яка включає в себе: написання суддею заяви про незабезпечення його житлом органом місцевої виконавчої влади до суду в якому він працює; погодження даної заяви з Державною судовою адміністрацією або її територіальним управлінням та прийняття судом, в якому працює суддя, рішення про придбання житла за рахунок коштів державного бюджету та передачу його у користування судді. При цьому розрахунок вартості житла проводиться територіальним управлінням Державної судової адміністрації України, а пізніше погоджується самою Державною адміністрацією України. З матеріалів справи вбачається, що позивачем дана процедура дотримана не була. Доказів написання суддею заяви про незабезпечення його житлом органом місцевої виконавчої влади до суду в якому він працює, погодження даної заяви з Державною судовою адміністрацією або її територіальним управлінням та прийняття судом, в якому працює суддя, рішення про придбання житла за рахунок коштів державного бюджету та передачу його у користування судді суду надано не було. Суд не приймає до уваги посилання позивача на заяву від 22.11.2007 року, оскільки докази надходження даної заяви до Господарського суду Чернігівської області, погодження з Державною судовою адміністрацією або її територіальним управлінням та прийняття судом, в якому працює суддя, рішення про придбання житла за рахунок коштів державного бюджету та передачу його у користування судді відсутні. Надаючи правову оцінку заявленим позовним вимогам, колегією суддів враховано той факт, що позивачем не надано будь-яких належних доказів, які б підтверджували написання суддею заяви про незабезпечення його житлом органом місцевої виконавчої влади після спливу шестимісячного строку, відсутні докази щодо погодження такої заяви в Державній судовій адміністрації України або її територіальним управлінням, і як наслідок прийняття рішення судом, в якому працює суддя, про придбання житла за рахунок коштів державного бюджету та передачу його у користування судді. Отже, позивачем не дотримано вимог пункту 7 Порядку № 707 щодо отримання благоустроєного житла. У відповідності до частини 1 статті 11 КАС України, суд виходить з того, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування, що передбачено частиною 1 статті 70 КАС України. У відповідності до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відповідно до частини 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. А суд згідно статті 86 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи, докази в розрізі заявлених позовних вимог, здійснивши системний аналіз обставин адміністративної справи та положень чинного законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні заявлених позовних вимог необхідно відмовити. Частина 2 статті 94 КАС України визначено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. За даних обставин, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Результат розгляду: denied