Рішення адміністративного суду від 2014-03-06 00:00:00+02

Товариство з обмеженою відповідальністю "Камчатська Губернія" звернулося до суду з позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 1 липня 2013 року № 0000012204. В обгрунтування заявлених вимог позивач посилається на Податковий кодекс України, Цивільний кодекс України, Господарський кодекс України, Порядок оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затверджений наказом Державної податкової адміністрації України від 22 грудня 2010 року № 984, Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, Порядок заповнення податкової накладної, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 1 листопада 2011 року № 1379, та зазначає, що Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві при проведенні перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Камчатська Губернія" неправомірно зроблений висновок про те, що правочини вчинені за участю Товариства з обмеженою відповідальністю "Камчатська Губернія" та Приватним виробничо-комерційним підприємством "Камчадал-Плюс" не спричинили реального настання правових наслідків, оскільки господарські взаємовідносини між позивачем та його контрагентом підтверджуються необхідними первинними документами. Також представник позивача вказує на те, що підставою для донарахування Товариству з обмеженою відповідальністю "Камчатська Губернія" податкових зобов'язань стало те, що у картках особової справи по Приватному виробничо-комерційному підприємству "Камчадал-Плюс" Державною податковою інспекцією у Дарницькому районі Головного управління Міндоходів у м. Києві не були відкореговані дані. Представник відповідача заперечила по суті заявлених позовних вимог з огляду на положення Податкового кодексу України, Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та зазначила, що Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві правомірно винесено податкове повідомлення-рішення від 1 липня 2013 року № 0000012204, оскільки реальність здійснення операцій за участю Товариства з обмеженою відповідальністю "Камчатська Губернія" та Приватного виробничо-комерційного підприємства "Камчадал-Плюс" не підтверджується первинними документами. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких грунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Товариство з обмеженою відповідальністю "Камчатська Губернія" є юридичною особою та перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у Дніпровському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві. В період з 24 травня 2013 року по 28 травня 2013 року Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі м. Києва Державної податкової служби на підставі наказу від 21 травня 2013 року № 1074, згідно з підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Камчатська Губернія" з питань правильності нарахування, повноти та своєчасності внесення до бюджету суми податку по податку на додану вартість в частині нарахування податкового кредиту з податку на додану вартість за грудень 2012 року та податку на прибуток за ІV квартал 2012 року по взаємовідносинам з Приватним виробничо-комерційним підприємством "Камчадал-Плюс". За результатами проведеної перевірки Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі м. Києва Державної податкової служби складено акт від 3 червня 2013 року № 1891/22-621-36688871, яким встановлено порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Камчатська Губернія" пунктів 201.1, 201.2, 201.4, 201.6, 201.7 статті 201, пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість за грудень 2012 року на суму: - заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету у сумі 525 799 грн.; - завищено від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду рядок 19 на суму 816 300 грн. На підставі складеного акту перевірки 1 липня 2013 року Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві винесено податкове повідомлення-рішення № 0000012204, яким збільшено Товариству з обмеженою відповідальністю "Камчатська Губернія" суму грошового зобов'язання в розмірі 657 249 грн., з якої: за основним платежем - 525 799 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 131 450 грн. за платежем: податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), код платежу: 14010100. Не погоджуючись з винесеним податковим повідомленням-рішенням позивач оскаржив його в адміністративному порядку. Рішенням Головного управління Міндоходів у м. Києві від 6 вересня 2013 року № 4111/00126-15-10-06-02 залишено без змін податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 1 липня 2013 року № 0000012204. Як встановлено під час розгляду справи, Державна податкова інспекція у Дніпровському районі м. Києва Державної податкової служби під час проведення перевірки прийшла до висновку про неправомірність віднесення до складу податкового кредиту суми ПДВ по взаємовідносинам з Приватним виробничо-комерційним підприємством "Камчадал-Плюс", оскільки правочини вчинені за участю позивача та його контрагента не спричинили настання реальних правових наслідків. Щодо визначення позивачем податкових зобов'язань з податку на додану вартість суд зазначає про наступне. Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами. Згідно зі статтею 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 статті 200 Кодексу, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені розділом V Кодексу (пункт 200.2 статті 200 Кодексу). Підпунктом 14.1.181. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу. Пунктом 198.1. статті 198 Податкового кодексу України встановлено право суб'єкта підприємницької діяльності на віднесення сум сплаченого податку на додану вартість до податкового кредиту у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу. Згідно пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: - придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; - придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду. Виходячи з системного аналізу наведених норм права суд приходить до висновку, що необхідними підставами для включення позивачем до складу податкового кредиту відповідних сум податку на додану вартість є: придбання ним товарів, робіт та послуг з метою його подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності; сплата чи нарахування сум податку на додану вартість у зв'язку з таким придбанням, з врахуванням рівня звичайних цін. Податковий кодекс України визначає лише окремі випадки, за яких неможливе включення витрат по сплаті податку на додану вартість до податкового кредиту звітного періоду. Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону. Податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (пункт 201.7 статті 201 Податкового кодексу України). Згідно пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу. Підставою для нарахування податкового кредиту, відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України є податкова накладна, яка видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача. Відповідно до статті 9 розділу 3 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Частиною другою статті 9 даного Закону передбачено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з наступного. 1 січня 2012 року між Приватним виробничо-комерційним підприємством "Камчадал-Плюс", як постачальником, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Камчатська Губернія", як покупцем, укладено договір поставки № 1, за умовами якого постачальник зобов'язується поставити і передати у власність покупця товар, а покупець зобов'язується прийняти цей товар і здійснити оплату відповідно до умов цього договору. Пунктом 4.1 договору визначено, що якість товару повинна відповідати державним стандартам, технічним умовам, іншій документації, що встановлює вимоги до якості товару, і підтверджуватися сертифікатом виробника і/або паспортом якості встановленим для даного виду товару. Відповідно до пунктів 6.1, 6.2, 6.3 договору, поставка товару здійснюється у партіях відповідно до замовлення покупця. Поставка товару здійснюється автомобільним транспортом постачальника або автомобільним транспортом третьої особи та в будь-якому випадку за рахунок постачальника. Поставка товару здійснюється на умовах базису поставки DDP (визначено Правилами Інкотермс у редакції 2000 року) до місцезнаходження складу покупця (конкретне місце поставки визначається у відповідній специфікації до даного договору). Фактичною датою поставки товару є дата приймання покупцем даного товару в місці поставки, яка відповідає даті товарної накладної, підписаної сторонами. Згідно підпункту 8.1.1 договору, ціна товару вказується у накладній. Згідно видаткових накладних № 1 від 3 грудня 2012 року, № 2 від 10 грудня 2012 року, № 3 від 13 грудня 2012 року, № 6 від 31 грудня 2012 року, Приватне виробничо-комерційним підприємством "Камчадал-Плюс" поставило замовлений Товариством з обмеженою відповідальністю "Камчатська Губернія" товар (ікра лососева зерниста) на загальну суму 8 052 596,40 грн. Як вбачається з матеріалів справи, Приватне виробничо-комерційне підприємство "Камчадал-Плюс" виписало на користь позивача податкову накладну № 1 від 31 грудня 2012 року на загальну суму 8 052 596,40 грн., в тому числі ПДВ - 1 342 099,40 грн. Товар (ікра лососева зерниста) поставлений Приватним виробничо-комерційним підприємством "Камчадал-Плюс" на склад Товариства з обмеженою відповідальністю "Камчатська Губернія" за адресою: м. Київ, вул. Здолбунівська, 3, згідно товарно-транспортних накладних № 011501001 та № 011502002 від 10 грудня 2012 року, № 011504003 від 13 грудня 2012 року, № 011505004 від 31 грудня 2012 року, № 011506005 від 3 січня 2013 року, № 011507006 від 6 січня 2013 року, № 011508007 від 9 січня 2013 року, № 011509008 від 12 січня 2013 року. На підтвердження орендування нежитлового приміщення за адресою: м. Київ, вул. Здолбунівська, 3 позивачем надано копії договорів від 1 січня 2012 року та від 1 січня 2013 року, укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю "Тех-Авто", як орендарем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Камчатська Губернія", як суборендарем. На підтвердження відображення спірних господарських операцій у бухгалтерському обліку Товариства з обмеженою відповідальністю "Камчатська Губернія" позивачем надано картку по контрагенту за період з 1 січня 2012 року по 31 грудня 2013 року. На підтвердження оплати придбаного товару позивачем надано виписку по рахунку в АТ "Укрексімбанк" за період з 1 січня 2012 року по 31 грудня 2013 року. Під час розгляду справи представник позивача зазначив, що придбаний у Приватного виробничо-комерційного підприємства "Камчадал-Плюс" товар (ікра лососева зерниста) в подальшому був реалізований Товариству з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд", Товариству з обмеженою відповідальністю "Лідер-Продукт", Товариству з обмеженою відповідальністю "Долівенко", Приватному підприємству "Дівіал-2000" та Товариству з обмеженою відповідальністю "Стар груп-02", Товариству з обмеженою відповідальністю "Ікра.ЮА", Приватному виробничо-комерційному підприємству "Едельвейс-А", Товариству з обмеженою відповідальністю "Інтерпродсервіс", Товариству з обмеженою відповідальністю "Фортуна-СБ", Товариству з обмеженою відповідальністю "Лідер-Крим", Товариству з обмеженою відповідальністю "Експансія". На підтвердження своєї позиції позивачем надано копії видаткових та податкових накладних. Позивач на підтвердження реальності придбання товару надано копію сертифікату відповідності продукції - ікра лососева зерниста 1 гатунку, ікра лососева зерниста солена 1 гатунку торгової марки "Камчадал", "Губернаторъ Камчатки", "Камчатский посол", виданого виробнику продукції Товариству з обмеженою відповідальністю "Орландо". Також представником позивача надано копію висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 30 липня 2008 року № 05.03.02-04/47728, копію експертного висновку № 3208п/1/12 від 14 листопада 2012 року, копію експертного висновку № 1301 від 14 листопада 2012 року та копію сертифікату відповідності продукції - ікра лососевих риб зерниста солена, виробник продукції - Товариство з обмеженою відповідальністю "Авача". На підтвердження отримання Приватним виробничо-комерційним підприємством "Камчадал-Плюс" зі Сполучених Штатів Америки товару (ікри лососевої) в кількості 20 882 кг., який, як зазначає представник позивача, в подальшому був реалізований Товариству з обмеженою відповідальністю "Камчатська Губернія", позивачем надано копію сертифікату безпеки для здоров'я від 20 жовтня 2010 року № WUA41822779. Проте, надаючи правову оцінку обставинам справи, суд не може погодитись з доводами позивача та критично ставиться до наданих позивачем первинних документів бухгалтерського обліку, підтверджуючих здійснення господарських операцій у грудні 2012 року з Приватним виробничо-комерційним підприємством "Камчадал-Плюс", з огляду на нижченаведене. Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та Податковий кодекс України встановлюють, що будь-які документи (у тому числі договори, податкові накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Проте, позивачем під час розгляду справи не надано доказів на підтвердження фактичного отримання товару (ікри лососевої зернистої) від Приватного виробничо-комерційного підприємства "Камчадал-Плюс", згідно договору від 1 січня 2012 року № 1, та доказів на підтвердження виникнення податкових зобов'язань, які б давали право на формування податкового кредиту. При цьому, суд зазначає про наступне. Згідно пункту 3.1.3 договору поставки від 1 січня 2012 року № 1, постачальник поставляє товар разом із всією відповідною і належно оформленою документацією (накладні, податкові накладні, зведені податкові накладні, реєстри до зведених податкових накладних, паспорт якості, сертифікат відповідності, інші сертифікати, висновок санітарно-гігієнічної експертизи, інструкції і т.п.), що є необхідними відповідно до законодавства України та умов цього договору. Відповідно до пунктів 6.1, 6.2, 6.3 договору, поставка товару здійснюється у партіях відповідно до замовлення покупця. Поставка товару здійснюється автомобільним транспортом постачальника або автомобільним транспортом третьої особи та в будь-якому випадку за рахунок постачальника. Поставка товару здійснюється на умовах базису поставки DDP (визначено Правилами Інкотермс у редакції 2000 року) до місцезнаходження складу покупця (конкретне місце поставки визначається у відповідній специфікації до даного договору). Фактичною датою поставки товару є дата приймання покупцем даного товару в місці поставки, яка відповідає даті товарної накладної, підписаної сторонами. Пунктом 8.2.1 зазначеного договору, покупець здійснює оплату за поставлений товар шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника протягом дев'яносто календарних днів з моменту фактичної дати поставки. Як вбачається з податкової накладної № 1 від 31 грудня 2012 року, Приватне виробничо-комерційне підприємство "Камчадал-Плюс" визначило наступні дати виникнення податкового зобов'язання: 3 грудня 2012 року (ікра лососева зерниста, 1/100 в кількості 1 009 штук, ікра лососева зерниста, 1/140 в кількості 5 400 штук, ікра лососева зерниста в п/у (набір) в кількості 269 штук), 10 грудня 2012 року (ікра лососева зерниста в кількості 10 800 штук, ікра лососева зерниста, 1/500 в кількості 42 штуки), 13 грудня 2012 року (ікра лососева зерниста, 1/130 в кількості 1 074 штуки, ікра лососева зерниста, 1/140 в кількості 4 860 штук, ікра лососева зерниста, 1/500 в кількості 157 штук), 31 грудня 2012 року (ікра лососева зерниста, 1/130 в кількості 10 800 штук, ікра лососева зерниста (ГОСТ), 1/130 в кількості 8 288 штук, ікра лососева зерниста (кета), 1/140 в кількості 21 600 штук, ікра лососева зерниста (горб.), 1/140 в кількості 21 600 штук, ікра лососева зерниста (нерка), 1/140 в кількості 10 800 штук). Дати виникнення податкових зобов'язань співпадають з датами складання видаткових накладних. Разом з тим, згідно наданих представником позивача товарно-транспортних накладних, поставка товару (ікра лососева зерниста) здійснювалася 10 грудня 2012 року, 13 грудня 2012 року, 31 грудня 2012 року, 3 січня 2013 року, 6 січня 2013 року, 9 січня 2013 року, 12 січня 2013 року. Доказів попередньої оплати замовленого товару суду не пред'явлено. Відносно того, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Камчатська Губернія" та Приватним виробничо-комерційним підприємством "Камчадал-Плюс" здійснено взаємозалік однорідних вимог, суд зазначає про наступне. 1 січня 2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Камчатська Губернія", як продавцем, та Приватним виробничо-комерційним підприємством "Камчадал-Плюс", як покупцем, укладено договір купівлі-продажу № 0101111, за умовами якого продавець зобов'язується передати у власність, а покупець прийняти та оплатити товар в строки та на умовах, зазначених у даному договорі. Пунктом 1.2 договору визначено, що поставка товарів проводиться у відповідності до заявок, які подаються покупцем. Заявка обов'язково повинна містити дані щодо асортименту та кількості товару, а також адресу та місце поставки товару. 30 березня 2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Камчатська Губернія", як позикодавцем, та Приватним виробничо-комерційним підприємством "Камчадал-Плюс", як позичальником, укладено договір № 30 про надання поворотної фінансової допомоги, за умовами якого позикодавець надає позичальнику поворотну фінансову допомогу, а позичальник зобов'язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених даним договором. Пунктом 2.1 договору визначено, що поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України в межах суми 5 000 000 грн. без ПДВ. 29 грудня 2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Камчатська Губернія" та Приватним виробничо-комерційним підприємством "Камчадал-Плюс" підписана додаткова угода до договору № 30 від 30 березня 2011 року, згідно якої пункт 2.1 договору викладено у наступній редакції: "Поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України в межах суми 6 000 000 грн. без ПДВ", пункт 3.1 договору викладено в наступній редакції: "Поворотна фінансова допомога підлягає поверненню до 31 грудня 2012 року". 31 грудня 2012 року директор Приватного виробничо-комерційного підприємства "Камчадал-Плюс" Задіянчук О.В. звернувся до генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Камчатська Губернія" Піддубного О.В. із листом, в якому просив надати згоду на взаємозалік заборгованості, який буде оформлено актом взаємозаліку однорідних вимог. 31 грудня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Камчатська Губернія" та Приватним виробничо-комерційним підприємством "Камчадал-Плюс" підписаний акт взаємозаліку однорідних вимог станом на 31 грудня 2012 року, в якому зазначено, що Приватне виробничо-комерційне підприємство "Камчадал-Плюс" має непогашене грошове зобов'язання перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Камчатська Губернія" в сумі 6 000 000 грн. без ПДВ, яке виникло на підставі договору № 30 про надання поворотної фінансової допомоги від 30 березня 2011 року. Товариство з обмеженою відповідальністю "Камчатська Губернія" має грошове зобов'язання перед Приватним виробничо-комерційним підприємством "Камчадал-Плюс" в сумі 6 000 000 грн. з ПДВ, яке виникло на підставі договору поставки № 1 від 1 січня 2012 року.

Результат розгляду: denied