Рішення адміністративного суду від 2014-03-06 00:00:00+02

Споживчий садівницький кооператив «Заводське» звернувся до суду з адміністративним позовом до Суворівської сільської ради Сакського району АР Крим про визнання незаконним та скасування рішення IV-ї сесії 23-го скликання Суворівської сільської ради Сакського району АР Крим від 30.04.1999р. «Про надання земельної ділянки громадянам у власність», мотивуючи свої позовні вимоги тим, що позивачу на праві постійного користування належить земельна ділянка площею 21,94 га для ведення колективного садівництва на підставі державного акту серії ІІ-КМ № 000036, виданого Сакською районною радою народних депутатів Республіки Крим 17.02.1998р. Рішенням, що оскаржується, [PERSON] передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,04 га для ведення садівництва у садівницькому товаристві Заводське (ділянка № [NUMBER]). Передачу здійснено без отримання на те відповідної згоди кооперативу. Рішенням загальних зборів Споживчого садівницького кооперативу «Заводське» від 20.05.2012р. [PERSON] було виключено із складу членів кооперативу у зв'язку з несплатою членських внесків. Протоколом загальних зборів уповноважених Споживчого садівницького кооперативу «Заводське» від 02.06.2013р. ділянку № [NUMBER] у кооперативі надано як додаткову ділянку [PERSON] У листопаді 2013 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] та Споживчого садівницького кооперативу «Заводське» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, з якої позивач дізнався про рішення IV-ї сесії 23-го скликання Суворівської сільської ради Сакського району АР Крим від 30.04.1999р. «Про надання земельної ділянки громадянам у власність», на підставі якого [PERSON] оформив свідоцтво про право власності на земельну ділянку площею 0,0414 га, що розташована за адресою: АР Крим, Сакський район, Суворівська сільська рада, споживчий садівницький кооператив «Заводське», ділянка № [NUMBER], кадастровий № 0124387000:14:001:0471, для індивідуального садівництва. З огляду на те, що позивач дізнався про рішення, що оскаржується, у листопаді 2013 року, вважаючи, що ним не пропущений строк звернення до адміністративного суду, встановлений ст. 99 КАС України, просив суд позов задовольнити. Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили його задовольнити за підстав, викладених у позові, а також пояснили при цьому, що площа земельної ділянки, що була передана у власність [PERSON], у рішенні не відповідає площі, вказаної у свідоцтві про право власності. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, про що надав письмові заперечення на позов, відповідно до яких повідомив, що рішення IV-ї сесії 23-го скликання Суворівської сільської ради Сакського району АР Крим від 30.04.1999р. «Про надання земельної ділянки громадянам у власність» виносилося у відповідності до діючого на той час законодавства, а тому підстави для задоволення позову відсутні. Крім того, наполягав на застосуванні наслідків пропущення строків звернення до адміністративного суду. Третя особа [PERSON] та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Представник третьої особи Реєстраційної служби Сакського міськрайонного управління юстиції АР Крим у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, надавши матеріали реєстраційної справи та пояснивши, що підставою оформлення свідоцтва на право власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: АР Крим, Сакський район, Суворівська сільська рада, споживчий садівницький кооператив «Заводське», ділянка № [NUMBER], кадастровий № 0124387000:14:001:0471, для індивідуального садівництва, послужило не рішення IV-ї сесії 23-го скликання Суворівської сільської ради Сакського району АР Крим від 30.04.1999р. «Про надання земельної ділянки громадянам у власність», розпорядження Сакської районної державної адміністрації № 1057-р від 02.12.2004р. «Про передачу громадянам безоплатно у приватну власність земельних ділянок для ведення садівництва на території Оріхівської, Штормівської, Молочненської Суворівської та Уютненської сільських рад». Третя особа [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив в їх задоволенні відмовити. Вислухавши представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Рішенням IV-ї сесії 23-го скликання Суворівської сільської ради Сакського району АР Крим від 30.04.1999р. «Про надання земельної ділянки громадянам у власність» у зв'язку із добровільною відмовою вилучено із землекористування [PERSON] земельну ділянку загальною площею 0,04 га у садовому товаристві «Заводське» за № [NUMBER] та передано вилучену земельну ділянку безоплатно у приватну власність [PERSON] для ведення садівництва. Відповідно до п. 1 Декрету Кабінету Міністрів України «Про приватизацію земельних ділянок» № 15-92 від 26 грудня 1992 року, що був чинним на час винесення спірного рішення, сільським, селищним, міським Радам народних депутатів забезпечити передачу протягом 1993 року громадянам України у приватну власність земельних ділянок, наданих їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, у межах норм, установлених Земельним кодексом України. Згідно зі ст. 17 Земельного кодексу України (1990 року), у редакції чинній на час винесення рішення, передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки. Власники земельних ділянок, переданих їм Радою народних депутатів, не вправі протягом шести років з часу набуття права власності продавати або іншими способами відчужувати належну їм земельну ділянку, крім передачі її у спадщину або Раді народних депутатів на тих же умовах, на яких вона була їм передана. При наявності поважних причин суд за позовом власника може скоротити зазначений строк. Громадяни, заінтересовані у передачі їм у власність земельних ділянок із земель запасу, подають заяву про це до сільської, селищної, міської, а у разі відмови - до районної, міської, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, Ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розмір і місце розташування ділянки, мета її використання і склад сім'ї. Відповідна Рада народних депутатів розглядає заяву і у разі згоди передати земельну ділянку у власність громадянину замовляє землевпорядній організації розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки погоджується з сільською (селищною) Радою народних депутатів, з районними (міськими) землевпорядним, природоохоронним і санітарним органами, органом архітектури і подається до районної (міської) Ради народних депутатів для прийняття рішення про передачу громадянину земельної ділянки у власність. Передача у власність земельної ділянки, що була раніше надана громадянину, провадиться сільськими, селищними, міськими Радами народних депутатів за місцем розташування цієї ділянки для: ведення селянського (фермерського) господарства у розмірі згідно з статтею 52 цього Кодексу; ведення особистого підсобного господарства у розмірі згідно з статтею 56 цього Кодексу; будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва у розмірах згідно із статтями 57 і 67 цього Кодексу. Розпорядженням Сакської районної державної адміністрації № 1057-р від 02.12.2004р. «Про передачу громадянам безоплатно у приватну власність земельних ділянок для ведення садівництва на території Оріхівської, Штормівської, Молочненської Суворівської та Уютненської сільських рад» передано безоплатно у приватну власність із земель, що знаходяться у користуванні громадян, які заінтересовані у приватизації земель, земельну ділянку для ведення садівництва із землекористування садівницького товариства «Заводське» [PERSON] - площею 0,04 га, індивідуальна ділянка № [NUMBER]. Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; організація землеустрою; координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; вирішення земельних спорів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. Згідно зі ст. 17 Земельного кодексу України до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить: розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом; участь у розробленні та забезпеченні виконання загальнодержавних і регіональних (республіканських) програм з питань використання та охорони земель; координація здійснення землеустрою та державного контролю за використанням та охороною земель; підготовка висновків щодо надання або вилучення (викупу) земельних ділянок; викуп земельних ділянок для суспільних потреб у межах, визначених законом; підготовка висновків щодо встановлення та зміни меж сіл, селищ, районів, районів у містах та міст; здійснення контролю за використанням коштів, що надходять у порядку відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, пов'язаних із вилученням (викупом) земельних ділянок; координація діяльності державних органів земельних ресурсів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. Пунктом 1 Порядку безоплатних оформлення та видачі громадянам України державних актів на право власності на земельні ділянки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.2009р. № 844 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2009р. № 1112) передбачено, що цей Порядок визначає спрощену процедуру безоплатних оформлення та видачі громадянам України у 2009 та наступних роках державних актів на право власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, ведення особистого селянського господарства в межах населених пунктів та ведення садівництва у розмірах, визначених статтею 121 Земельного кодексу України, після прийняття рішення про передачу громадянам безоплатно у приватну власність земельних ділянок: 1) органами місцевого самоврядування до 01.01.2002р. - відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992р. № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок» та Земельного кодексу України від 18.12.1990р. № 561-XII (в редакції Закону України від 13.03.1992р. № 2196-XII); 2) органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з 01.01.2002р. - відповідно до статті 118 Земельного кодексу України. Відповідно до свідоцтва про право власності на земельну ділянку, індексний номер 5951598, від 10.07.2013р. площею 0,0414 га, що розташована за адресою: АР Крим, Сакський район, Суворівська сільська рада, споживчий садівницький кооператив «Заводське», ділянка № [NUMBER], кадастровий № 0124387000:14:001:0471, для індивідуального садівництва, [PERSON] є власником вказаної земельної ділянки. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 20.06.2013р. підставою для здійснення державної реєстрації земельної ділянки була - Технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, в тому числі при поділі чи об'єднанні земельних ділянок, 21.09.2012р., ЗПП «Корван». Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Частиною 2 статті 19 КАС України передбачено, що адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об'єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи -позивача, або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України). Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Частиною 1 статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає, оскільки Суворівська сільська рада Сакського району АР Крим при прийнятті оскаржуємого рішення діяла: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, що діяли на час винесення спірного рішення, з огляду до чого підстави для задоволення позову відсутні. Відповідно до ч. 4 ст. 118 КАС України якщо у задоволенні вимог позивачеві буде відмовлено, вжиті заходи забезпечення адміністративного позову зберігаються до набрання постановою суду законної сили. Проте суд може одночасно з прийняттям постанови або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення адміністративного позову або заміну одного способу забезпечення адміністративного позову іншим. Враховуючі наведене,

Результат розгляду: denied