Рішення адміністративного суду від 2014-01-23 00:00:00+02

Позивач, Луганська митниця Міндоходів звернувся до Лугансокого окружного адміністративного суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Краснодонського міськрайонного управління юстиції в якому позивачем заявлено вимогу про визнання незаконними дій відповідача щодо відмови у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання постанови Ленінського районного суду м. Луганска від 14.11.2013 по справі №437/17457/13 та скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 11.12.2013 ВП №41181624. Обґрунтовуючи викладені вимоги позивач зазначив що, постановою Відділу державної виконавчої служби Краснодонського міськрайонного управління юстиції Луганської області від 11 грудня 2013 року № 41181624 було відмовлено позивачеві у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання постанови Ленінського районного суду м. Луганська від 14 листопада 2013 року про стягнення з громадянина [PERSON] витрат, понесених Луганської митницею Міндоходів за зберігання майна в сумі 52 грн. 70 коп. Підставою відмови стало те, що у виконавчому документі відсутній ідентифікаційний код боржника. Позивач вважає, що вказана постанова відповідача не відповідає вимогам закону та прийнята з порушення норм діючого законодавства, оскільки виконавчий документ - постанова Ленінського районного суду м. Луганська від 14 листопада 2013 року містить всі необхідні відомості, та відповідає вимогам ст.18 Закону України "Про виконавче провадження". Ухвалою від 15 січня 2014 року було засучено в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON], який є стороною у виконавчому провадженні яке є предметом розгляду у даній справі. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, надав пояснення аналогічні викладеному в адміністративному позові, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти адміністративного позову з наступних підстав. 11 грудня 2013 року було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, у зв'язку з відсутністю в постанові Ленінського районного суду м. Луганська від 14 листопада 2013 року відповідних ознак, а саме ідентифікаційного номеру боржника. На думку представника відповідача, що висловлена у судовому засіданні наявність ідентифікаційного коду боржника є обов'язковою ознакою виконавчого документа відповідно до вимог ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження». Третя особа в судове засідання не з'явився, про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 69-72 КАС України, суд прийшов до наступного. Частиною 1 статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби (частина 3 статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України). Законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку є Закон України "Про виконавче провадження". Стаття 17 Закон України "Про виконавче провадження" встановлює, що примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: 2)ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних, кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; Отже, з приписів ст.17 Закону України "Про виконавче провадження" вбачається, що за загальним правилом постанова адміністративного суду виконується на підставі виданого судом виконавчого листа, а згідно п.2 ч.2 зазначеної статті постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних, кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення підлягають виконанню державною виконавчою службою у випадках, передбачених законом. У відповідності до ст.25 Закону України "Про виконавче провадження" Державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Судом встановлено, що постановою Ленінського районного суду м. Луганська від 14 листопада 2013 року по справі № 437/17457/13 яка прийнята за наслідками розгляду матеріалів митної справи №547/700222/13 про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON], [INFO], який проведено за відсутності [PERSON], останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до ст.484 Митного Кодексу України з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді конфіскації в дохід держави предметів згідно опису від 15 жовтня 2013 року, як безпосередні предмети порушення митних правил. Одночасно цією постановою з вказаної особи стягнуто на користь позивача витрати за зберігання майна у сумі 52 гривні 70 коп. (а.с. 8-9). В зв'язку з невиконанням боржником вказаної постанови Ленінського районного суду м. Луганська від 14.11.2013, Луганською митницею було направлено постанову районного суду до Відділу Державної виконавчої служби Краснодонського міськрайонного управління юстиції для примусового виконання. Постановою Відділу Державної виконавчої служби Краснодонського міськрайонного управління юстиції від 11 грудня 2013 року з урахуванням вимог п.3 ч.1 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" на підставі п.6 ч.1 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" відмовлено позивачеві у відкритті виконавчого провадження за вказаною постановою районного суду від 14 листопада 2013 року про стягнення з громадянина [PERSON] витрат, понесених позивачем за зберігання вилученого майна у сумі 52,70 грн. Підставою відмови стало те, що у виконавчому документі відсутній ідентифікаційний код боржника (а.с.10). Суд вважає, що у даному випадку у відповідача не було підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження на звернення позивача. Державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження за наявності підстав, передбачених ч.1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", зокрема у разі: 6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону. В свою чергу, ч. 2 ст.8 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом. Суд вважає, що висновки державного виконавця відповідача щодо необхідності зазначення у постанові Ленінського районного суду м. Луганська від 14 листопада 2013 року ідентифікаційного коду боржника є помилковими. Судом встановлено, що справа про порушення митних правил громадянином [PERSON] розглянута Ленінським районним судом м. Луганська у межах своїх повноважень та в порядку встановленому Митним Кодексом України та Кодексом України про адміністративні правопорушення, постанова від 14 листопада 2013 року, прийнята за результатами розгляду справи (а.с.8-9). Стаття 283 Кодексу України про адміністративне правопорушення містить перелік вимог, який має містити постанова про адміністративне правопорушення, а саме: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Відповідно до ст. 285 Кодексу України про адміністративне правопорушення постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі. По справах про порушення митних правил копія постанови вручається особам, щодо яких її винесено, в порядку, встановленому Митним кодексом України. Стаття 329, 330 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення в частині відшкодування майнової шкоди виконується в порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами України. Постанова по справі про адміністративне правопорушення в частині відшкодування майнової шкоди є виконавчим документом. Майнова шкода має бути відшкодована порушником не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому копії постанови (стаття 285), а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі невиконання постанови по справі про адміністративне правопорушення в частині відшкодування майнової шкоди у строк, установлений частиною третьою статті 329 цього Кодексу, вона надсилається для стягнення збитків у порядку виконавчого провадження. Митний Кодекс України не містить положень щодо порядку виконання постанов суду про адміністративні правопорушення в частині митних правил. Таким чином, ні нормами Митного Кодексу України, ні Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено необхідність наявності в постанові по справі про адміністративне правопорушення ідентифікаційного коду боржника. Враховуючи вищезазначені норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про те, що відсутність ідентифікаційного коду боржника у постанові по справі про адміністративне правопорушення в даному випадку не є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження, оскільки у ній чітко зазначено боржника - [PERSON], його дата та місце народження, а також його місце проживання, тобто зазначено інформацію, яка необхідна для ідентифікації боржника. При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.2 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. В даному випадку, враховуючи вказані положення Закону України "Про виконавче провадження", не зазначення у постанові по справі про адміністративне правопорушення ідентифікаційного коду боржника є лише формальною підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження, що може призвести до безпідставного затягування виконання судового рішення, оскільки у виконавчому документі конкретно визначено боржника по справі, що виключає неможливість його виконання. Також суд вважає за необхідне зазначити що листом від 15.05.2013 №101-739/0/4-13 Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ повідомив, про те що реєстраційний номер облікової карти платника податків або серія і номер паспорта можуть не зазначатись в постановах у справах про адміністративні правопорушення, які виносяться на місці вчинення правопорушення або без участі особи, вказане положення визначено підпунктом «г» пункту 3.3. розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом міністерства юстиції України 2 квітня 2012 року №512/5. В інших випадках орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративні правопорушення згідно із статтею 278 Кодексу України про адміністративні правопорушення повинен з'ясувати, у тому числі: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративні правопорушення, чи витребувано необхідні додаткові матеріали, тощо. Врахувавши вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовна вимога щодо скасування постанови ВП № 41181624 від 11 грудня 2013 року про відмову у відкритті виконавчого провадження по примусовому виконанню постанови Ленінського районного суду м. Луганська №347/17457/13 від 14 листопада 2013 року про стягнення з [PERSON] на користь Луганської митниці Міндоходів боргу у сумі 52,70 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Позовна вимога щодо визнання незаконними дій відповідача щодо відмови у відкритті виконавчого провадження по примусовому виконанню постанови Ленінського районного суду м. Луганська №437/17457/13 від 14 листопада 2013 року про стягнення з [PERSON] на користь Луганської митниці Міндоходів боргу у сумі 52,70 грн. незаконними, залишається судом без задоволення з огляду на таке. Вчинення дій суб'єктом владних повноважень є способом реалізації наданої суб'єкту владних повноважень компетенції. Здійснення дії являє собою процес реалізації наданих законом функцій суб'єкту владних повноважень. Самі по собі дії не тягнуть за собою будь-яких правових наслідків для особи. Правові наслідки для позивача несуть акти індивідуальної дії. Саме вони мають вплив на його права та інтереси. Виходячи із завдань Кодексу адміністративного судочинства України, як то захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, судовий захист права може бути здійснений лише за умови наявності порушення для фізичної особи прав (чи інтересів). З огляду на вищевикладене, суд зазначає, що вимоги позивача в цій частині не підлягають задоволенню через відсутність порушення прав діями відповідача, а обраний позивачем спосіб захисту в цій частині не відповідає об'єкту порушеного права. Зважаючи на обставини справи, враховуючи положення статті 124 Конституції України щодо обов'язковості до виконання на всій території України судових рішень, ухвалених судами іменем України, суд вважає за необхідне скасувати постанову Відділу державної виконавчої служби Краснодонського міськрайонного управління юстиції Луганської області ВП № 41181624 від 11 грудня 2013 року про відмову у відкритті виконавчого провадження по примусовому виконанню постанови Ленінського районного суду м. Луганська № 347/17457/13 від 14 листопада.2013 року про стягнення з [PERSON] на користь Луганської митниці Міндоходів боргу у сумі 52,70 грн., оскільки саме такий спосіб захисту порушених прав позивача відповідає об'єкту порушеного права і, на думку суду, у спірних правовідносинах є достатнім та необхідним. Відповідно до статті 94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Результат розгляду: partial