Рішення адміністративного суду від 2014-02-26 00:00:00+02

із адміністративним позовом про визнання протиправними рішення, дій та бездіяльності у суд звернувся [PERSON] до Державної казначейської служби України. Позивач [PERSON] позовні вимоги обґрунтовує тим, що на виконання постанови Козелецького районного суду Чернігівської області видано 11 листопада 2013 року виконавчий лист № 734/2261/13-а про стягнення з Управління Пенсійного фонду України в Козелецькому районі Чернігівської області 110989.23 гривень нарахованих та невиплачених йому коштів на підставі судового рішення від 7 грудня 2009 року Козелецького районного суду Чернігівської області. Відповідно до Законів України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», «Про виконавче провадження», Постанови Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року № 845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників» та інших правових актів ним подана відповідну заява із додатками до Державної казначейської служби України для виконання. Відповідач повернув виконавчий лист із доданими до нього документами на тій підставі, що виконавчий документ не підлягає виконанню. Позивач [PERSON] ставить позовні вимоги про: визнання незаконними (протиправними) дій, бездіяльності та рішення щодо порушення законодавства при виконання виконавчого листа № 734/2261/13-а, що виданий 11 листопада 2013 року, - незаконного (необґрунтованого, протиправного) повернення стягувачеві виконавчого документа без виконання та прийняття незаконного (необґрунтованого, протиправного) рішення про повернення стягувачеві документа без виконання; зобов'язання відповідача прийняти до виконання та виконати виконавчий лист № 734/2261/13-а, що виданий 11 листопада 2013 року у порядку, встановленому Законами України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», «Про виконавче провадження», Постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року № 845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», листа Міністерства фінансів України № 31-08330-10-18/14701 від 11 червня 2012 року. У судове засіданні позивач [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутності та підтримав позовні вимоги. Представник відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, у судове засідання не з'явився. При судовому розгляді адміністративної справи встановлено, що за постановою від 29 жовтня 2014 року Козелецького районного суду Чернігівської області у справі №734/2261/13-а заявлені позивачем [PERSON] вимоги про визнання протиправною бездіяльності, що вчинена суб'єктом владних повноважень на виконання постанови від 7 грудня 2009 року Козелецького районного суду Чернігівської області у справі № 2-251/09 задоволені. Визнана протиправною бездіяльність, що вчинена суб'єктом владних повноважень на виконання постанови від 7 грудня 2009 року Козелецького районного суду Чернігівської області. Із Управління Пенсійного фонду України в Козелецькому районі Чернігівської області стягнуті 110989.23 гривень нарахованих та невиплачених [PERSON] коштів на виконання судового рішення від 7 грудня 2009 року Козелецького районного суду Чернігівської області у справі № 2-251/09. Позивачу [PERSON] виданий 11 листопада 2013 року виконавчий лист, який ним 14 листопада 2013 року пред'явлений до виконання до Управління державної казначейської служби України у Козелецькому районі Чернігівської області. [PERSON] 27 грудня 2013 року Державною казначейською службою України вказаний виконавчий лист повернутий без виконання. Вивчивши надані сторонами докази, суд вважає, що адміністративний позов [PERSON] до Державної казначейської служби України про визнання протиправними рішення, дій та бездіяльності не підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 9 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України встановлено, що рішення суду про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Бюджетним кодексом України визначено, що при виконанні державного і місцевих бюджетів застосовується казначейська форма обслуговування, яка передбачає розрахунково-касове обслуговування розпорядників і одержувачів бюджетних коштів, шляхом проведення платежів із реєстраційних, спеціальних реєстраційних рахунків, які відкриваються бюджетними установами в органах Казначейства у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 72 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» кошти Пенсійного фонду до складу Державного бюджету України не включаються. У п. 2 ст. 76 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що кошти Пенсійного фонду зараховуються на єдиний рахунок Пенсійного фонду і зберігаються на окремих рахунках територіальних органів Пенсійного фонду в уповноваженому банку. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» органи казначейства не є органами примусового виконання, чинним законодавством не передбачено повноважень органу казначейства на здійснення списання коштів із рахунків боржника, відкритих в банківських установах, натомість такі права мають органи Державної виконавчої служби відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». У ч. 1 п. 9 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2011 року № 845, у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 року № 45, встановлено, що орган Казначейства повертає виконавчий документ стягувачеві у разі, коли не підлягає виконанню органом Казначейства. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Згідно положень Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», зокрема розділу «Прикінцеві та перехідні положення» (п. 3), виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб'єкти (державний орган; державні підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства), які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом (1 січня 2013 року), подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців із дня набрання чинності цим пунктом (16 жовтня 2013 року). Таким чином, рішення від 7 грудня 2009 року Козелецького районного суду Чернігівської області у справі позовом [PERSON] до Управління пенсійного фонду України в Козелецькому районі набуло законної сили до набрання чинності Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень». За таких обставин суд не вбачає законних підстав для задоволення адміністративного позову [PERSON] до Державної казначейської служби України про визнання протиправними рішення, дій та бездіяльності.

Результат розгляду: denied