Рішення адміністративного суду від 2014-02-13 00:00:00+02

Позивач [PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправним рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Арцизького районного управління юстиції Одеської області Соколова В.В. № 6281659 від 27 вересня 2013 року про відмову в державній реєстрації права власності позивача на 12/100 частин житлового будинку [ADDRESS] та зобов'язати Реєстраційну службу Арцизького районного управління юстиції Одеської області здійснити державну реєстрацію права власності позивача зазначену частину житлового будинку. В поданому до суду позові позивач посилається на те, що маючи намір здійснити державну реєстрацію свого права власності на зазначену вище частину житлового будинку, 27 вересня 2013 року звернувся до відповідача із відповідною заявою та подав для проведення реєстрації правовстановлюючий документ, а саме договір дарування зазначеної вище частини житлового будинку від 19 червня 2003 року, однак йому державним реєстратором було відмовлено в державній реєстрації права власності з тієї підстави, що подані документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, а саме згідно договору дарування 19 червня 2003 року у власність позивача переходить 12/100 частин житлового будинку [ADDRESS], загальна площа житлового будинку складає 48,20м2, житлова 32,70 м2, тоді як згідно даних з Реєстру прав власності на нерухоме майно загальна площа зазначеного житлового будинку складає 1006,40 м2, житлова - 396,70 м2, що не відповідає правовстановлюючому документу та не дає змоги провести державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Таке рішення відповідача позивач вважає протиправним та таким, що прийнято всупереч вимогам законодавства, оскільки в договорі дарування зазначено загальну та житлову площу тієї частини житлового будинку, що йому подарована, а не загальна площа усього житлового будинку. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, з підстав, що викладені в адміністративному позові. Державний реєстратор прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Арцизького районного управління юстиції Одеської області Соколов В.В., дію чи як відповідач та як представник відповідача Реєстраційної служби Арцизького районного управління юстиції Одеської області за довіреністю, в судовому засіданні заявлений позов не визнав та дав суду пояснення про те, що позивачу правомірно відмовлено в реєстрації його права власності на 12/100 частин житлового будинку [ADDRESS], оскільки згідно договору дарування 19 червня 2003 року у власність позивача переходило 12/100 частин житлового будинку [ADDRESS], загальна площа житлового будинку складає 48,20м2, житлова 32,70 м2, тоді як згідно даних з Реєстру прав власності на нерухоме майно загальна площа зазначеного житлового будинку складає 1006,40 м2, житлова - 396,70 м2, що не відповідає правовстановлюючому документу та не дає змоги провести державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши та оцінивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, відносяться до сфери регулювання ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до положень ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», орган державної реєстрації прав: 1) проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації; 2) забезпечує ведення Державного реєстру прав; 3) надає інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом; 4) забезпечує облік безхазяйного нерухомого майна; 5) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України. Згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом. Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Судом встановлено, що рішенням Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Арцизького районного управління юстиції Одеської області Соколова В.В. № 6281659 від 27.09.2013 року було відмовлено у державній реєстрації права власності, форма власності приватна, на 12/100 частин житлового будинку, що розташований в [ADDRESS], у зв'язку з тим, що подані документи не дають змоги становити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Як вбачається з договору дарування від 19 червня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Арцизького нотаріального округу Одеської області [PERSON], [PERSON], [PERSON] подарували, а [PERSON] прийняв у дар 12/100 частин житлового будинку з частиною надвірних будівель, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. З зазначеного договору також вбачається, що в ньому ідеться саме про 12/100 частин житлового будинку, які прийняв у дар позивач [PERSON], зокрема в договорі вказані загальна та житлова площа будинку, які складають 48,20м2 - загальна площа, 32,70 м2 - житлова, і ці дані повністю співпадають з даними, що містяться в технічному паспорті на зазначену частину житлового будинку (а.с. 6 - 10). Судом встановлено, що зазначений договір дарування є чинним у встановленому законом порядку недійсним не визнавався і укладений у порядку, встановленому законом, а отже він в силу положень п. 1 ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», є підставою для державної реєстрації права власності позивача на належну йому частину нерухомого майна. З оскаржуваного рішення державного реєстратора вбачається, що при прийнятті рішення про відмову у проведенні державної реєстрації прав власності на нерухоме майно останній виходив з того, що надані документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Отже з рішення державного реєстратора вбачається, що він остаточно не визначився чи документи, подані позивачем не відповідають вимогам, або вони не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, що дає суду підстави вважати, що державний реєстратор віднісся до своїх обов'язків формально, не врахував, що в договорі дарування, що був наданий для здійснення реєстрації права власності [PERSON] на 12/100 частин житлового будинку, зазначено характеристику (загальна та житлова площі) саме цієї частки житлового будинку [ADDRESS], а не характеристики усього житлового будинку, і ці дані повністю співпадали з даними, що відбражені в технічному паспорті на зазначену частину житлового будинку. Оскільки позивач є власником нерухомого майна, його права власника гарантовані державою Україна положеннями ст. 41 Конституції України та ст.1 Протоколу №1 до ст. 1 Європейської Конвенції з прав людини, положення якої застосовуються в Україні відповідно до положень ст. 9 Конституції України та мають пріоритет над нормами вітчизняного законодавства. Державна реєстрація прав власності на нерухоме майно є гарантією захисту прав власника з боку держави, а тому її здійснення не може бути обмежено будь-якими формальними положеннями підзаконних нормативних актів вітчизняного законодавства, а безпідставна відмова у цьому, обмеженням прав та гарантій власника майна з боку держави Україна, про які зазначено вище, є неприпустимим. Таким чином, державний реєстратор, в даному випадку, як представник держави Україна, повинен був виходити з положень захисту прав власника майна та

Результат розгляду: granted