Рішення адміністративного суду від 2014-02-27 00:00:00+02

23.01.2014р. Приватне підприємство «Ріаз Дніпро» звернулося з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Подільському районі м.Києва Головного управління Міндоходів у м.Києві та просить: - визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 04.12.2013р. №131 про анулювання реєстрації платника ПДВ - ПП «Ріаз Дніпро; - зобов'язати відповідача відновити реєстрацію платника ПДВ - ПП «Ріаз Дніпро». Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він у 2012р. перебував на обліку у ДПІ у Подільському районі м.Києва ГУ Міндоходів у м.Києві, станом на момент звернення до суду місцезнаходження позивача є м. Дніпропетровськ, вул. Глінки, буд. 2 офіс 108 та позивач перебуває на обліку у ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська. 10.12.2013р. позивач отримав поштою оспорюване рішення в якому зазначено, що за результатами звірки було встановлено відсутність факту реалізації та придбання товарів (робіт, послуг) за період з 01.11.2012р. по 31.10.2013р. (загальна сума здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг) становить 0 грн., тобто підставою для анулювання свідоцтва платника ПДВ позивача був абз. «г» п.184.1 ст.184 Податкового кодексу України. Позивач вважає дані висновки передчасними та необґрунтованими, а рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню з огляду на те, що позивачем у вказаний період здійснювалися господарські операції з купівлі-продажу товарів (послуг, робіт), що підтверджується змістом декларацій позивача за показниками яких, позивачем було придбано товару всього на суму 30 713 191,32 грн. з ПДВ та реалізовано на суму 45 058 849,08 грн. з ПДВ. Щодо результатів зустрічних звірок, то позивач зазначає, що вони можуть полягати виключно у направленні результатів проведення такої звірки до органів податкової служби (ініціатора), але ніяк не позбавлення реєстрації платника ПДВ згідно до вимог п.7 Порядку проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010р. №1232. Окрім того, позивач вказує і на те, що жодна норма порядку проведення зустрічних звірок, а також і ст.184 Податкового кодексу України не дає права на застосування до платника таких наслідків як анулювання реєстрації платника ПДВ. Представник позивача, який приймав участь у судовому засіданні 19.02.2014р., позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належно 07.02.2014р., що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням (а.с.132 том 1). 13.02.2014р. відповідач до канцелярії суду надіслав заперечення на позов в яких просить відмовити позивачеві у повному обсязі посилаючись на те, що дії посадових осіб ДПІ у повній мірі відповідають вимогам чинного податкового законодавства. При цьому, у запереченнях відповідач просить розглянути справу за відсутності представників ДПІ (а.с.135-136 том 1). Відповідно до ч.4 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи наведене, належне повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи, заявлене відповідачем клопотання про розгляд справи без участі представника ДПІ, строки розгляду і вирішення справи, встановлені ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними у справі доказами у відповідності до вимог ч.4 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України. У судовому засіданні оголошувалася перерва до 27.02.2014р. для надання позивачем додаткових документів. 27.02.2014р. представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений особисто під розписку в судовому засіданні, яке відбулося 19.02.2014р. (а.с.154 том 1). Між тим, 27.02.2014р. позивач надав до канцелярії суду заяву про перенесення розгляду справи на іншу дату посилаючись на відсутність представника (а.с.156 том 1). Розглянувши вказану заяву позивача про перенесення розгляду справи на іншу дату, суд не находить підстав для її задоволення у зв'язку з не обгрунтованістю заяви позивача та з урахуванням строків розгляду справи, встановлених ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідач також в судове засідання не з'явився без поважної причини, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином 19.02.2014р., що підтверджується наявним в матеріалах звітом про надіслання електронної пошти (а.с.155 том 1). Частиною 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні. З урахуванням наведеного, враховуючи належне повідомлення сторін про дату, час і місце судового розгляду справи, відсутність перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників сторін за наявними у справі документами у письмовому провадженні згідно до вимог ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України. У відповідності до вимог ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв'язку з неявкою осіб в судове засідання ( у тому числі при розгляді справи у порядку письмового провадження). Із наявних в матеріалах справи документів судом встановлені наступні обставини у справі. Приватне підприємство «Ріаз Дніпро» зареєстровано виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради 02.04.2007р. як юридична особа за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Глінки, будинок 7, офіс 703, перебуває на обліку як платник податків у ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська з 14.02.2013р., є платником податку на додану вартість, що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію від 17.02.2011р., копією довідки статистики, копією свідоцтва платника ПДВ, копією статуту позивача та випискою з ЄДРПОУ від 15.01.2014р. (а.с.10-17 том 1). При цьому, із копії виписки з ЄДРПОУ видно, що позивач з 17.04.2007р. перебував на обліку як платник податків і обов'язкових платежів до бюджету у ДПІ у Подільському районі м.Києва ГУ Міндоходів у м.Києві за місцезнаходженням: м.Київ, вул.Набережно-Хрещатицька буд. 33 до 14.02.2013р. (а.с.17 том 1). 28.11.2013р. посадовими особами ДПІ у Подільському районі м. Києва було складено акт №805/26-56-22-01-03/35042479 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «Ріаз Дніпро» щодо господарських взаємовідносин із платниками податків за період з 01.11.2012р. по 31.10.2013р. за висновками якого встановлено, а саме: - відсутність об'єктів оподаткування при визначенні доходів та витрат (послуг) за період з 01.11.2012р. по 31.10.2013р., як підпадають під визначення ст.134, 138 Податкового кодексу України; - завищення податкових зобов'язань з податку на додану вартість за вказаний вище період на загальну суму 5086878 грн. у липні 2013р., у серпні 2013р., вересні 2013р., жовтні 2013р.; - завищення податкового кредиту з ПДВ за вказаний вище період на загальну суму 5143411 грн. у серпні 2013р., у вересні 2013р., у жовтня 2013р. (а.с.137-144 том 1). В подальшому, 04.12.2013р. ДПІ у Подільському районі м.Києва було прийнято рішення № 131 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ПП «Ріаз Дніпро» з 04.12.2013р. у зв'язку з фактом відсутності оподатковуваних поставок протягом дванадцяти послідовних податкових місяців відповідно до абз. «г» п.184.1 ст.184 Податкового кодексу України(а.с.18-19 том 1). Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача в частині визнання протиправним та скасування оспорюваного рішення відповідача від 04.12.2013р. № 131 про анулювання свідоцтва платника ПДВ відносно позивача, виходячи з наступного. За приписами п.п.14.1.202 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України визначено, що продаж (реалізація) товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів. Відповідно до підпункту «г» пункту 184.1 ст.184 Податкового кодексу України встановлено, що реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку і відбувається у разі якщо особа, зареєстрована як платник податку протягом 12 послідовних податкових місяців не подає органу державної податкової служби декларації з податку на додану вартість та/або подає таку декларацію (податковий розрахунок), яка (який) свідчить про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов'язання чи податкового кредиту. Згідно з пунктом 184.2 ст.184 Податкового кодексу України анулювання реєстрації на підставах, визначених у підпунктах «б-и» пункту 184.1 ст.184 цього Кодексу, може здійснюватися за заявою платника податку або за самостійним рішенням відповідного органу державної податкової служби. Свідоцтво про реєстрацію платника податку вважається анульованим з дати анулювання реєстрації платника податку. Також, у відповідності до вимог п.п.5.5.2 Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.11.2011р. №1394 ( чинного станом на 04.12.2013р.) визначено, що рішення про анулювання реєстрації за ініціативою податкового органу приймаються за наявності відповідних підтверджуючих документів (відомостей). При цьому, п.п.5.5.2.3 вказаного Положення передбачав, що у разі анулювання реєстрації на підставі підпункту «г» пункту 184.1 ст.184 ПК України такими документами є: довідка підрозділу оподаткування юридичних та фізичних осіб про подання/неподання платником ПДВ податковому органу декларації з податку на додану вартість протягом 12 послідовних податкових місяців та/або реєстрі (перелік) податкових декларацій (податкових розрахунків) особи за 12 послідовних податкових місяців, які свідчать про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов'язання чи податкового кредиту у таких деклараціях (податкових розрахунках) протягом 12 послідовних податкових місяців. У реєстрі (переліку) зазначаються дані про реєстрацію особи платником ПДВ та по кожні декларації (податковому розрахунку) - податковий період, дата надходження декларації (податкового розрахунку) до податкового органу, загальні обсяги постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов'язання чи податкового кредиту, звітного періоду, вказані у відповідних рядках та колонках податкової декларації (податкового розрахунку). За приписами ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних судах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідно до ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Відповідачем у ході судового розгляду зазначеної справи не було надано документів, які визначені п.п.5.5.2.3 Положення 1394, оформлених посадовими особами податкової служби на підтвердження відсутності факту постачання/придбання товарів позивачем у період з 01.11.2012р. по 31.10.2013р., які є обов'язковими для складання податковим органом, що передують прийняттю рішення про анулювання свідоцтва платника ПДВ. При цьому, судом не можуть бути покладені в основу даного судового рішення доводи органу державної податкової служби про те, що факт відсутності у позивача постачання/придбання товарів у вказаний період встановлено за результатами звірки, проведеної податковою інспекцією згідно акту від 28.11.2013р. з огляду на те, що у відповідності до вимог ст. 73, 184 Податкового кодексу України проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок не є підставами для позбавлення свідоцтва платника податку на додану вартість. Між тим, із наданих до суду документів встановлено, що позивачем у період з 01.11.2012р. по 31.10.2013р. до податкової інспекції у встановленому законодавством порядку та строки, позивачем подавалися декларації з податку на додану вартість, які містять наступні показники, а саме: з листопада 2012р. по червень 2013р. обсяги придбання та реалізації товарів зазначені - 0 грн.;у липні 2013р. - обсяги придбання - 0 грн., обсяги реалізації -260 грн., позитивне/від'ємне значення об'єкта оподаткування - 52 грн.; у серпні 2013р. - обсяги придбання становили 1213881 грн., обсяги реалізації - 352931 грн., позитивне/від'ємне значення об'єкта оподаткування -175790 грн.; у вересні 2013р. - обсяги придбання становили 12048214 грн., обсяги реалізації - 12446254 грн., позитивне/від'ємне значення об'єкта оподаткування -79608 грн.; у жовтні 2013р. - обсяги придбання становили 12436958 грн., обсяги реалізації - 24796872 грн., позитивне/від'ємне значення об'єкта оподаткування -97181 грн. Зазначені декларації були прийняті податковою інспекцією, що підтверджується відповідними квитанціями та копіями поштових повідомлень, які наявні в матеріалах справи (а.с.21-112 том 1). Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що відсутність у позивача оподатковуваних операцій з придбання/постачання товарів мала місце лише у період з листопада 2012р. по червень 2013р., що становить менше ніж 12 послідовних податкових місяців, а тому висновки податкового органу про анулювання свідоцтва платника ПДВ позивача з підстав, викладених в абз. «г» п.184.1 ст.184 ПК України є неспроможними та протиправними. На підтвердження наявності фактів придбання/постачання товарів у період з 01.11.2012р. по 31.10.2013р. позивачем надано суду і копії договорів поставки, купівлі-продажу товарів, копії рахунків фактур, копії актів здачі-приймання робіт, копії видаткових та податкових накладних, які досліджені судом та підтверджують факти придбання і реалізації товарів позивачем (а.с.157-250 том 1, том 2-7). Також, факти придбання/постачання товарів позивачем у спірний період підтверджується і змістом самого акту від 28.11.2013р., який було складено у ході проведення заходів по зустрічній звірці та фактично є актом перевірки, оскільки у відповідності до вимог ст. 73 ПК України за результатами звірки складається довідка а не акт (а.с.113-128,137-134 том 1). Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Приймаючи до уваги викладене, та з урахуванням ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку про те, що оспорюване рішення № 131 про анулювання свідоцтва платника ПДВ позивача від 04.12.2013р. прийняте відповідачем не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано, без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому є протиправним та підлягає скасуванню. Між тим, не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача щодо зобов'язання відповідача відновити реєстрацію платника ПДВ ПП «Ріаз Дніпро», виходячи з наступного. Відповідно до п.184.2 ст.184 ПК України та Положення про реєстрацію платника податку на додану вартість, затвердженого наказом Міндоходів України від 16.01.2014р. №26, яке набрало чинності з 25.02.2014р.(далі - Положення №26), свідоцтво про реєстрацію платника ПДВ вважається анульованим з дати анулювання реєстрації платника податку. Анулювання реєстрації здійснюється шляхом виключення платника ПДВ з Реєстру. Підпунктом 5.10 п.5 розділу У вищевказаного Положення №26 передбачено, що підставою для внесення до Реєстру змін щодо скасування анулювання реєстрації, що відбулось за ініціативою контролюючого органу, є рішення суду, яке набрало законної сили, або рішення контролюючого органу про скасування рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ. Рішення із копіями відповідних документів направляється до Міністерства доходів і зборів України для внесення відповідних змін до Реєстру. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що внесення до реєстру змін щодо скасування анулювання реєстрації платника ПДВ - ПП «Ріаз Дніпро» і, відповідно, відновлення реєстрації платником податку на додану вартість позивача повинні бути здійснені контролюючим (податковим) органом після набрання законної сили рішенням суду про протиправність анулювання реєстрації платника ПДВ, а тому позовні вимоги щодо зобов'язання вчинити певні дії позивача є передчасними, оскільки, в даному випадку, право позивача відповідачем не є порушеним. Відповідної правової позиції дотримується і Вищий адміністративний Суд України у своїй ухвалі від 23.05.2013р. у справі №К/9991/57823/11. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч. 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог. З огляду на наведене, підлягають стягненню з Державного бюджету України на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 36 грн. 54 коп. з урахуванням часткового задоволення позовних вимог та ч.3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Результат розгляду: partial