Рішення адміністративного суду від 2014-03-26 00:00:00+02

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Автомототех» (надалі - позивач або ТОВ «Автомототех») з позовом до Київської міжрегіональної митниці Міністерства доходів і зборів України (надалі - відповідач-1), Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві (надалі - відповідач-2), в якому просить: - визнати протиправною бездіяльність Київської міжрегіональної митниці Міндоходів України щодо неповернення з бюджету надмірно сплачених митних платежів у загальній сумі 81 740,78 грн.; - стягнути з Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві надмірно сплачені кошти на суму 81 740,78 грн. на користь ТОВ «Автомототех» (код ЄДРПОУ 37674173) на поточний рахунок 26003140788001 в АТ «Таскомбанк» м. Київ, МФО 339500; - стягнути з відповідача-2 судовий збір. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.02.2014 року відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні на 11.03.2014 року. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає про порушення відповідачами положень Податкового кодексу України, Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України №618 від 20.07.2007 року (далі - Порядок №618), а саме не повернення надміру сплачених митних платежів за скасованим рішенням Київської міжрегіональної митниці Міндоходів. У судове засідання 11.03.2014 року з'явився представник позивача, який позов підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити його з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, явку своїх представників у судове засідання не забезпечили, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, що, відповідно до положень ст. 35 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, наявними у матеріалах справи. Про причини неявки у судове засідання відповідачі суду не повідомляли, заяв та клопотань про відкладення судового засідання або про розгляд справи за відсутності їх представників не подавали. У судовому засіданні 11.03.2014 року, суд, на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, враховуючи неприбуття відповідачів, відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, ухвалив про перехід до розгляду справи у порядку письмового провадження. Разом з тим, 20.03.2014 року від представника відповідача-1 через канцелярію суду надійшли письмові заперечення проти позову, в яких зазначено, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №826/6899/13-а позовні вимоги задоволено частково, а саме: в частині скасування рішення про коригування митної вартості, при цьому, щодо повернення надмірно сплачених платежів суд відмовив позивачу. Крім того, представником відповідача-1 наголошено, що була подана касаційна скарга на вказане рішення. Розглянувши наявні в матеріалах справи документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про наступне. Київською міжрегіональною митницею Міндоходів було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів позивача від 24.04.2013 року №100250000/2013/600543/2. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.08.2013 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2013 року, у справі №826/6899/13-а за позовом ТОВ «Автомототех» до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 24.04.2013 року №100250000/2013/600543/2, картки відмови від 24.04.2013 року №100250000/2013/00677 в прийнятті митної декларації, зобов'язання вчинити дії позов задоволено частково, а саме: визнано протиправними та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів від 24.04.2013 року №100250000/2013/600543/2, картка відмови від 24.04.2013 року №100250000/2013/00677 в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Київської регіональної митниці, правонаступником якої є Київська міжрегіональна митниця Міндоходів; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Надалі, ТОВ «Автомототех» звернулося до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів із заявою про повернення платежу на суму 81 740,78 грн. №09/01-14-1 від 09.01.2014 року (надалі - заява від 09.01.2014 року), зі змісту якої вбачається, що позивач просив підготувати висновок про повернення коштів на суму 81 740,78 грн. та повернути платіж на суму 81 740,78 грн. на поточний рахунок позивача. У відповідь на вказану вище заяву Київською міжрегіональною митницею Міндоходів листом від 24.01.2014 року №970/1/26-70-52-04 проінформовано ТОВ «Автомототех», що на виконання постанови суду Київською міжрегіональною митницею Міндоходів скасовано рішення про коригування митної вартості від 24.04.2013 року №100250000/2013/600543/2, при цьому, у листі вказано, що підстави для повернення коштів з Держбюджету України у сумі, вказаної у листі позивача, відсутні, із зазначенням, що на рішення суду подана касаційна скарга. Крім того, додатково повідомлено позивача, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Державної казначейської служби України у відповідності до п. 3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845. Вважаючи таку відповідь необґрунтованою, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду. Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного. Приписами п. 1 Постанови Кабінету Міністрів №1093 від 16.11.2005 року «Про переведення митних та інших платежів, які вносяться до/або під час митного оформлення, на розрахунково-касове обслуговування через органи Державного казначейства» встановлено, що митні та інші платежі, які вносяться до/або під час митного оформлення, переводяться на розрахунково-касове обслуговування через органи Державного казначейства. В свою чергу, згідно п. 3.4 Порядку розрахунково-касового обслуговування через органи Державного казначейства України митних та інших платежів, які вносяться до/або під час митного оформлення, затвердженого наказом Міністерства фінансів України, Державної митної служби України №25/44 від 24.01.2006 року, повернення платникам помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів, що зараховані на депозитні рахунки митних органів 3734, здійснюється відповідно до Порядку №618. ГУДК України у м. Києві на підставі платіжних доручень митних органів забезпечує перерахування коштів на: банківські рахунки платників, відкриті в банках; банківські рахунки 2603, відкриті митним органам у відповідних відокремлених підрозділах уповноваженого банку за місцезнаходженням митного органу для виплати коштів платникам готівкою, якщо такі кошти вносилися готівкою. Нормативно-правовим актом, який визначає процедуру повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, у тому числі у випадках, зазначених у ст. 264, ч. 4 ст. 284 Митного кодексу України та в міжнародних договорах України, є Порядок №618. Відповідно до п. 1 р. 3 Порядку №618, для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою. Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України. У заяві зазначаються причини повернення коштів, реквізити банку, найменування та код за ЄДРПОУ платника податків - юридичної особи, або прізвище, ім'я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті) та напрям перерахування коштів: для повернення платнику податків - на поточний рахунок платника податків в установі банку; для подальших розрахунків як передоплата або грошова застава: на депозитний рахунок 3734; на банківський рахунок 2603; для повернення фізичній особі в готівковій формі, якщо такі кошти вносилися готівкою, - на банківський рахунок 2603; для погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на митні органи, незалежно від виду бюджету. До заяви додаються: аркуші з позначенням «3/8»комплектів бланків митних декларацій форм МД-2 і МД-3 і доповнення (у разі їх оформлення) або другий аркуш оформленої посадовою особою митного органу уніфікованої митної квитанції МД-1, за якою помилково та/або надмірно сплачено митні та інші платежі; документи, що підтверджують суму помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів; документи, що підтверджують право на перенесення граничних строків для подання заяв про повернення надмірно сплачених митних та інших платежів, у випадках, передбачених в абз.3-8 цього пункту. При цьому, п. 2 та п. 3 р. 3 Порядку №618 передбачено, що заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до Відділу для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум. Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати. Приписами п. 4 р. 3 Порядку №618 визначено, що для підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, форма якого наведена в додатку 1 до Порядку взаємодії митних органів з органами Державного казначейства України в процесі повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, затвердженого наказом Державної митної служби України та Державного казначейства України №611/147 від 20.07.2007 року, керівництвом Відділу за потреби ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу. Порядок і форма складання документа, у якому відображатимуться результати перевірки, визначаються наказом Державної митної служби України. При цьому, керівник (заступник керівника) митного органу на підставі результатів перевірки (у разі її проведення) підписує Висновок про повернення, Реєстр висновків про повернення та супровідний лист, адресований органу Державного казначейства України. Пакет документів на повернення коштів передається до Загального відділу для реєстрації та відправки до органу Державного казначейства України (п. 6 р. 3 Порядку №618). Згідно п. 7 р. 3 Порядку №618, висновок про повернення платникам податків помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів повинен бути прийнятий митним органом не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення 20-денного строку з дня подання платниками податків заяви. Після повернення платнику податків коштів, помилково та/або надмірно сплачених до Державного бюджету України, до Журналу реєстрації висновків про повернення коштів з Держбюджету посадовою особою Відділу заносяться дані про дату електронного реєстру, що формується органом Державного казначейства України, який повертає кошти, а також зазначається назва органу Державного казначейства України, що здійснив повернення (п. 9 р. 3 Порядку №618). В той же час, п. 11 р. 3 Порядку №618 передбачено, що за відсутності підстав для повернення коштів у встановленому порядку готується та надсилається заявнику письмова обґрунтована відповідь. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача-1 в межах встановлених строків та за встановленою формою письмової заяви про повернення надмірно сплачених митних платежів. Натомість, відповідачем-1 за результатами отримання такої письмової заяви позивача не було вжито дій, визначених Порядком №618, зокрема: проведення перевірки, встановлення факту відсутності надмірної сплати податку, встановлення факту оформлення заяви не за встановленими порядком і формою. Водночас, суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання протиправною бездіяльності Київської міжрегіональної митниці Міндоходів України щодо неповернення з бюджету надмірно сплачених митних платежів у загальній сумі 81 740,78 грн. не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до вищенаведених правових норм безпосереднє повернення коштів у відповідності до приписів Порядку №618 здійснює відповідний орган Державного казначейства України на підставі висновку про повернення коштів, складеного митним органом. В той же час, суд критично ставиться до посилань відповідача-1, викладених в листі від 24.01.2014 року №970/1/26-70-52-04 щодо касаційного оскарження рішень по справі №826/6899/13-а та подання позивачем заяви від 09.01.2014 року за помилковим порядком, з огляду на наступне. Так, суд звертає увагу, що постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.08.2013 року у справі №826/6899/13-а на момент подання ТОВ «Автомототех» заяви щодо повернення коштів від 09.01.2014 року, набрала законної сили та є обов'язковою для її виконання. Крім того, відповідач-1 у листі від 24.01.2014 року №970/1/26-70-52-04 посилається на те, що позивач мав подати документи відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №845 від 03.08.2011 року (надалі - Порядок №845). Як вбачаться із змісту п. 1 та п. 3 Порядку №845, цей Порядок визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення. Рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій). Таким чином, суд дійшов висновку, що Порядок №845 має застосовуватись лише у випадку, коли стягувач має відповідне рішення та виконавчий документ, а, відтак, у даних правовідносинах застосуванню не підлягає. Щодо позовних вимог про стягнення з Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві надмірно сплачених коштів на суму 81 740,78 грн. на користь ТОВ «Автомототех» (код ЄДРПОУ 37674173) на поточний рахунок 26003140788001 в АТ «Таскомбанк» м. Київ, МФО 339500 суд зазначає наступне. Як вбачається із змісту Порядку №618, стягнення коштів із Державного бюджету відбувається після виготовлення митним органом відповідного висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів. Більше того, зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді вбачається, що під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. При цьому, адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя, відтак, завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення. Таким чином, вищевказана вимога позивача є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача-1 та відповідача-2, та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому задоволенню не підлягає. Разом з тим, правила ст. 105 КАС України, стосовно зазначення позивачем у позовній заяві способу захисту судом порушених прав, не виключають можливості обрання іншого способу захисту самим судом. Зміст принципу офіційного з'ясування всіх обставин у справі зобов'язує адміністративний суд до активної ролі у судовому засіданні, в тому числі і до уточнення змісту позовних вимог, з наступним обранням відповідного способу захисту порушеного права (постанова Верховного Суду України від 20.04.2010 року, ЄДРСР №9341137). В той же час, відповідно до ч. 2 ст. 162 КАС України, суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. Враховуючи вищевикладене, для належного захисту порушених прав позивача, суд зобов'язує відповідача-1 повторно розглянути заяву ТОВ «Автомототех» про повернення платежу на суму 81 740,78 грн. №09/01-14-1 від 09.01.2014 року в порядку та строки, визначені Порядком повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України №618 від 20.07.2007 року. Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. При цьому суд, оцінюючи спірні дії відповідача, виходить з критеріїв оцінки рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, до яких, зокрема, відносяться вчинення дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії. Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині щодо зобов'язання Київської міжрегіональної митниці Міндоходів повторно розглянути заяву ТОВ «Автомототех» про повернення платежу на суму 81 740,78 грн. №09/01-14-1 від 09.01.2014 року в порядку та строки, визначені Порядком повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України №618 від 20.07.2007 року. В іншій частині позовних вимог суд дійшов висновку щодо відмови в їх задоволенні.

Результат розгляду: partial