Рішення адміністративного суду від 2014-03-20 00:00:00+02

У листопаді 2010 року, ФОП [PERSON] звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Вознесенської об'єднаної Державної податкової інспекції Миколаївської області, в якому просив визнати не чинним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення Вознесенської об'єднаної Державної податкової інспекції Миколаївської області № 0008861702/0 від 11.10.2010 року про визначення податкового зобов'язання платника податків ФОП [PERSON] за платежем по податку на додану вартість всього в розмірі 329.831,82 грн., в тому числі основний платіж - 289.082,88 грн., штрафні (фінансові) санкції на суму 40.748,94 грн. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що укладений між позивачем та ПП «Мет-Профіль» договір купівлі-продажу шкіряної сировини було виконано в повному обсязі; всі податкові накладні, що були оформлені належним чином; позивач сплатив суми податку на додану вартість в ціні товару, а тому його право на податковий кредит не залежить від виконання своїх зобов'язань перед бюджетом третьою особою; позивач не зобов'язаний контролювати та перевіряти законність реєстрації контрагента, дійсність його свідоцтва платника ПДВ; позивач не повинен нести відповідальність за неправомірні дії іншої особи. Відповідач позовні вимоги не визнав, надав письмові заперечення де зазначив, що документальною перевіркою ФОП [PERSON] встановлено завищення податкового кредиту по податковим накладним виписаним ПП «Мет-Профіль». Під час перевірки було встановлено, що ПП «Мет-Профіль» не знаходиться за юридичною адресою, а працівниками ВПМ у Малиновському районі м. Одеси проводяться заходи щодо його розшуку. Крім того було встановлено, що основні засоби у підприємства відсутні, чисельність працюючих складається з однієї особи. У ПП «Мет-Профіль» відсутні трудові ресурси, складські приміщення, виробничі потужності для здійснення будь-якого виду діяльності та вбачається проведення транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій з надання податкової вигоди з метою штучного формування витрат та податкового кредиту, операції не мають реального товарного характеру. Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2011 року, адміністративний позов ФОП [PERSON] задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Вознесенської об'єднаної Державної податкової інспекції Миколаївської області № 0008861702 від 11.10.2010 року. Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції Вознесенської об'єднаної Державної податкової інспекції Миколаївської області подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову. Відповідач надав апеляційному суду клопотання про заміну відповідача Вознесенської об'єднаної державної податкової інспекції Миколаївської області на процесуального правонаступника Вознесенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про утворення територіальних органів Міністерства доходів і зборів» № 229 від 20 березня 2013 року. Дослідивши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що в період з 28 вересня 2010 року по 30 вересня 2010 року Вознесенською об'єднаною Державною податковою інспекцією у Миколаївській області було проведено документальну невиїзну перевірку ФОП [PERSON] з питань встановлених розбіжностей за результатами автоматизованого співставлення розшифровок податкового зобов'язання та податкового кредиту в розрізі контрагентів та правомірності формування податкового кредиту з податку на додану вартість з ПП «Мет-Профіль» за липень 2010 року та серпень 2010 року. Актом встановлено, що згідно даних автоматизованої системи співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів на рівні ДПА України за липень 2010 року та серпень 2010 року, підприємство ПП «Мет-Профіль» не відобразило податкові зобов'язання з податку на додану вартість, вбачається відсутність поставок товару (робіт, послуг). В зв'язку з чим, представники податкового органу дійшли висновку, що ФОП [PERSON] сформував податковий кредит з податку на додану вартість на загальну суму 118.406,51 грн. за липень 2010 року та на загальну суму 170.676,37 грн. за серпень 2010 року за рахунок підприємства, що надавало послуги по формуванню «віртуального» плдатку на додану вартість без поставки товару (робіт, послуг). За наслідками перевірки було складено акт № 2575/17/[NUMBER] від 30 вересня 2010 року, яким встановлено порушення позивачем пп. 7.4.1, 7.4.5 п. 7.4 , пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 ЗУ «Про податок на додану вартість» в результаті чого нарахована суму ПДВ 289.082,88 грн. в тому числі за липень 2010 року - 118.406,51 грн. та за серпень 2010 року - 170.676,37 грн. На підставі висновків акту перевірки Вознесенською об'єднаною Державною податковою інспекцією у Миколаївській області було прийнято податкове повідомлення-рішення № 0008861702/0 від 11.10.2010 року, яким визначено суму грошового зобов'язання ФОП [PERSON] за платежем «податок на додану вартість по вітчизняних товарах (роботах, послугах)» на суму 289.082,88 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у розмірі 40.748,94 грн. Відповідно до пп. 7.4.1. п. 7.4 ст. 7 ЗУ «Про податок на додану вартість», податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку. Згідно з пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 ЗУ «Про податок на додану вартість» не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями. Визначальним фактором для формування податкового кредиту платником податку на додану вартість є подальше використання таких товарів (основних фондів) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи - платника податку. Під господарською діяльністю у Господарському кодексі України (стаття 3) розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Зробивши аналіз загальних положень законодавства, що регулює питання господарської діяльності, її змісту та спрямованості, аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. А для визначення правомірності формування платниками податку податкового кредиту потрібно встановлення всіх фактичних обставин, що підтверджують реальне здійснення господарських операцій, на підставі яких визначено суму податкового кредиту. В силу ст. 1 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Згідно з ст. 9 вказаного Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Враховуючи зазначені положення, суд першої інстанції правильно зазначив, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатись первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством. Судом встановлено, що у перевіряємому періоді, взаємовідносини між ФОП [PERSON] та ПП «Мет-Профіль» було врегульовано договором купівлі-продажу № 01/06 від 01 червня 2010 року (а.с. 19). За умовами п. 1 Договору ПП «Мет-Профіль» (продавець), продає шкіряну сировину великої рогатої худоби та свиней 1-4 сортів. Аналізуючи документи, наявні в матеріалах справ, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо реальності здійсненої господарської операції купівлі-продажу між ФОП [PERSON] та ПП «Мет-Профіль». В силу положень Глав 52, 54 Цивільного кодексу України, ціна договору купівлі-продажу є суттєвою умовою та встановлюється за домовленістю сторін. Як вбачається з Договору купівлі-продажу № 01/06 від 01 червня 2010 року, сторони не визначили, як загальну ціну договору так і ціну одиниці продукції, договором не передбачений інший механізм формування ціни товару. Відповідно до п. 3 Договору № 01/06 від 01 червня 2010 року, сторонами передбачено, що транспортування шкіряної сировини здійснюється транспортним засобом, наданим за домовленістю сторін. На підтвердження перевезення вантажу, позивачем було надано суду першої інстанції Договор № 1 на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 01 квітня 2009 року між ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] (а.с. 51-53). Колегія суддів вважає, що надані на підтвердження перевезення вантажу Акти виконаних робіт від 31.07.2010 року та 31.08.2010 року (а.с. 69, 70) не можуть бути прийняті до уваги, в зв'язку з тим, що позивачем не було надано доказів домовленості сторін щодо організації транспортування товару саме за рахунок ФОП [PERSON], як це передбачено п. 3 Договору № 01/06 від 01 червня 2010 року; пп. 1.1, 2.2, 2.8 Договору № 1 від 01 квітня 2009 року укладеним між ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] передбачено оформлення сторонами замовлень, подорожніх листів та товарно-транспортних накладних, які не були надані суду. Крім того, позивачем не було надано суду доказів узгодження сторонами розміру плати за надані послуги, що прямо передбачено п. 4.1 Договору № 1 від 01 квітня 2009 року. В силу абзацу другого п. 2 Договору № 01/06 від 01 червня 2010 року ПП «Мет-Профіль» зобов'язано надати ветеринарне свідоцтво Ф-2 на партію шкіряної сировини, що поставляється, однак вказане свідоцтво суду не надавалось. Під час проведення перевірки, аналізуючи взаємовідносини між ФОП [PERSON] та ПП «Мет-Профіль», працівники податкового органу дійшли висновку, з яким погоджується колегія суддів апеляційного суду, про те, що укладаючи угоду сторони не мали намір отримати реальне настання правових наслідків за цією угодою. З урахуванням положень ст.ст. 1, 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо реальності здійснення господарських операцій з купівлі-продажу між ФОП [PERSON] та ПП «Мет-Профіль», та, як наслідок, щодо відсутності в діях ФОП [PERSON] порушень пп. 7.4.1, 7.4.5 п. 7.4 , пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 ЗУ «Про податок на додану вартість». Згідно з п. 4 ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Результат розгляду: denied