Рішення адміністративного суду від 2014-02-25 00:00:00+02

Виконавчим комітетом Євпаторійської міської ради АР Крим 16.12.2004 року проведено державну реєстрацію юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю "Пансіонат "Тропіки", що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 13.11.2013 року, ідентифікаційний код юридичної особи - 33271213 (а.с.4-5). Згідно з довідкою № 80/29-045 від 28.02.2011 року відповідач з 24.12.2004 року взятий на облік як платник податків та зборів в ДПІ в м. Євпаторії АР Крим за № 277/28-1 (а.с.6). Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є, зокрема, платником орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності та платником податку з доходів фізичних осіб. Між Євпаторійською міською Радою та ТОВ «Пансіонат «Тропіки» 11.10.2005 року було укладено договір оренди земельної ділянки, згідно з яким Рада передала Відповідачу в строкове платне користування земельну ділянку з міських земель, яка зареєстрована за Євпаторійською міською Радою, за кадастровим № 0110900000:01:010:0006 за адресою: Україна, АР Крим, м. Євпаторія, вул. Кірова, 86. Площа земельної ділянки 53580,00 квадратних метрів. Договір укладено строком на 50 років, до 29 вересня 2055 р. (а.с.8-10). Відповідно до ст.21 Закону України "Про оренду землі" від 6 жовтня 1998 року №161-XIV - орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі по тексту -ПК України). Порядок справляння плати за землю, у тому числі орендної плати з юридичних осіб визначений Розділом ХІІІ Податкового кодексу України. Згідно з ст. 269 ПК України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі. Статтею 288 ПК України визначено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285 - 287 цього розділу. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний орган державної податкової служби про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. Згідно з податковою декларацією орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності від 20.02.2012 (№3041) відповідачем самостійно нараховано плату за землю станом на: 30.12.12 - 26059,19 грн. (за листопад 2012 року), 30.01.13 - 26059,18 грн. (за грудень 2012 року). Відповідно до наданої відповідачем уточнюючої податкової декларації орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності за 2012 р. від 26.12.12 (вх. № 39752), відповідачем самостійно нараховано станом на 26.12.2012 - 115628,34 грн.; 30.12.12 - 57414,88 грн. (за листопад 2012 року); 30.01.2013 року - 57414,89 грн. (за грудень 2012 року). Також, самостійно нараховано пені у розмірі 4216,20 грн. Згідно з наданої відповідачем податкової декларації орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності за 2013 р. від 20.02.2013 р. №1300005011 відповідачем самостійно нараховано 751266,63 грн. Відповідно до довідки Євпаторійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в АР Крим від 24.02.2014 року №1417/9/25-08 станом на 24.02.2014 року податковий борг відповідача з орендної плати з юридичних осіб складає 1045270,15 грн. у т.ч. пеня у розмірі 11427,04 грн. (а.с.91). Пунктом 16.1 статті 16 ПК України передбачено, що платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Згідно з п. 46.1 ст. 46 ПК України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді (п. 49.2 ст. 49 ПК України). Відповідно до п.54.1 ст.54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (п.57.1 ст.57 ПК України). Відповідно до п.п.286.2 ст.286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі. Згідно з ст.287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. Податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем в порядку податкової звітності до ДПІ в м. Євпаторії АР Крим було подано податкові декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) (а.с.12-20). Судом встановлено, що відповідачем у визначені законодавством строки не сплачена сума орендної плати у розмірі 1045270,15 грн., в тому числі пеня у розмірі 11427,04 грн. Згідно з п.14.1.175 ст.14 Податкового кодексу України сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання є податковим боргом. У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України). Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання (п. 59.3 ст. 59 Податкового кодексу України). Податкова вимога надсилається також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п.59.4 ст.59 Податкового кодексу України). Відповідно до пп.95.1, 95.3 ст.95 Податкового кодексу України, у разі невиконання податкової вимоги орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу, зокрема шляхом стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків. Стягнення здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини. В силу пп. 20.1.18 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини. Підпунктом 95.2 cт.95 Податкового кодексу України передбачено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги. Матеріалами справи підтверджується, що позивачем зазначені вимоги законодавства дотримано, ДПІ направлено першу податкову вимогу №1/95 від 20.04.10, яку отримано відповідачем 23.04.10, згідно з підписом на поштовому повідомленні та направлено другу податкову вимогу №2/134 від 25.05.10, яку отримано відповідачем 29.05.10, згідно з підписом на поштовому повідомленні (а.с.21 та 21 зворотній бік). Зазначені вимоги оскаржувалися відповідачем до суду, але судом встановлено, що постановою Окружного адміністративного суду АР Крим від 24 липня 2013 р. по справі №801/5699/13-а, залишеною без змін Ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 14.11.13 року, відмовлено у задоволенні позову про визнання протиправними та скасування вказаних вимог. Приймаючи до уваги те, що відповідач надав пояснення відповідно до яких він визнає позов у сумі 1033843,11 грн. та пені у розмірі 11427,04 грн. та, у порядку, передбаченому ст.71 КАС України, не надав доказів сплати заборгованості в сумі 1033843,11 грн. та пені у розмірі 11427,04 грн. суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Щодо заяви відповідача про відстрочку виконання рішення суду від 25 лютого 2014 року суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.263 КАС України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду. Таким чином відповідач може звернутися до суду із відповідною заявою після набрання судовим рішенням законної сили та видачі виконавчого листа. При цьому на обґрунтування вказаної заяви необхідно надати документи, які підтверджують наявність обставин, що ускладнюють виконання судового рішення. Оскільки жодного документа на підтвердження обґрунтованості заяви від 25.02.2014 року відповідачем не надано, суд відмовляє у задоволенні вказаного клопотання. Під час судового засідання, яке відбулось 25.02.2014 р. оголошені вступна та резолютивна частини постанови. Відповідно до ч.3 ст. 160 КАСУ постанову в повному обсязі складено 28.02.2014 року. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted