Рішення адміністративного суду від 2014-03-27 00:00:00+02

Державне підприємство «Львіввугілля» звернулось до суду з адміністративним позовом до Управління Державної казначейської служби України у Сокальському районі Львівської області за участю ГУ ДКС України у Львівській області, просить: - визнати неправомірними дії відповідача щодо повернення без виконання платіжних доручень №92 від 16.10.2013 року, №93 від 16.10.2013 року, №94 від 16.10.2013 року, №95 від 16.10.2013 року; - зобов'язати відповідача здійснити виконання платіжних доручень ДП «Львіввугілля» за бюджетними програмами КПКВК 1101160 «Охорона праці та підвищення техніки безпеки» та КПКВК 1101200 «Державна підтримка будівництва вугле - та торфодобувних підприємств, технічне переоснащення зазначених підприємств»; - зобов'язати відповідача утриматись від вчинення будь - яких дій, пов'язаних з безспірним списанням коштів з казначейських рахунків ДП «Львіввугілля» до завершення інвентаризації заборгованості з виплат за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою та до приведення у відповідність до Закону України від 19.09.2013 року №583 «Про внесення змін до деяких законів України щодо виконання судових рішень» відповідних нормативно - правових актів. Позовні вимоги мотивовані нормами Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (далі - Закон №4901), Постанови КМ України «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ» №845 від 03.08.2011 року. Враховуючи положення Постанови КМ України від 15.06.2011 року №651 «Про утворення територіальних органів Державної казначейської служби», вважає, що відповідач не є центральним органом виконавчої влади, що реалізовує державну політику в сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, відтак в силу норм Закону №4901, взагалі неправомочне виконувати будь - які вимоги щодо виконання рішень судів. Також звертає увагу на те, що згідно виписки з реєстру від 28.11.2005 року №104 позивача внесено до реєстру підприємств паливно - енергетичного комплексу, які беруть участь в процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно - енергетичного комплексу». Відповідно до ч.6 п.3.7 ст.3 цього Закону на строк участі підприємства паливно - енергетичного комплексу у процедурі погашення заборгованості підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо цього підприємства, що підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Звертає увагу на те ,що згідно п.33 наказу МФ України від 02.03.2012 року №309 «Про затвердження Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобов'язань розпорядників та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України», Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, наведених у позові та додаткових поясненнях, просять позов задоволити у повному обсязі. Позиція відповідача викладена у письмових запереченнях на позов та обґрунтовується нормами ст.124 Конституції України, ст.3 Закону України «Про виконавче провадження», Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою КМ України від 03.08.2011 року №845. Вказує, що позивач не має відкритих поточних рахунків із спеціальним режимом використання для погашення заборгованості, відтак ними вживаються заходи, спрямовані на забезпечення виконання рішень судів про стягнення коштів з позивача. Станом на 12.02.2014 року в Управлінні перебуває 6 виконавчих листів про стягнення з позивача коштів в сумі 687652,11 грн. Проведення платежів за платіжними дорученнями позивача здійснюється лише за захищеними видатками, визначеними Бюджетним кодексом України. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила у повному обсязі з підстав, наведених у запереченнях, просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Позиція третьої особи викладена у письмових запереченнях на позов та обґрунтовується тим, що платіжні доручення, які подані позивачем за не захищеними видатками не приймаються до виконання на підставі п.11.8 Порядку казначейського обслуговування державного бюджету за витратами, затвердженого наказом МФ України від 24.12.2012 року №1407. У разі наявності у позивача як боржника окремої бюджетної програми для забезпечення виконання рішень суду безспірне списання коштів з боржника (виконання рішень суду про стягнення коштів з боржника) здійснюється лише за цією бюджетною програмою. При цьому ,п.24-34 цього Порядку застосовуються лише щодо зазначеної бюджетної програми. Що стосується застосування положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо виконання судових рішень», яким внесено зміни до Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» в частині розмежування повноважень при виконанні рішень, а саме відповідно з моменту набрання чинності внесених змін (з 16.10.2013 року) виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», тобто органами державної виконавчої служби. При цьому, виконавчі документи, які подані на виконання до набрання чинності виконуються в порядку, який діяв на момент їх подання на виконання. Одночасно повідомляють, що виконавчі документи по ДП «Львіввугілля», які надійшли д відповідача після набрання чинності внесених змін, були повернені без виконання стягувачам. Зазначає, що позивач немає відкритих поточних рахунків із спеціальним режимом використання для погашення заборгованості. Відтак, просять відмовити у задоволенні позову. Третя особа явки повноважного представника в судове засідання не забезпечила, причин неявки не повідомила. Заслухавши пояснення представників сторін, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд встановив наступне. Як вбачається з копії статуту Державного підприємства «Львіввугілля», довідки статистики, копії свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи, таке зареєстровано на державній власності 17.01.2003 року, код ЄДРПОУ 32323256. Згідно з виписками з Реєстру підприємств паливно - енергетичного комплексу від 20.06.2013 року, 22.10.2013 року, від 21.11.2013 року, ДП «Львіввугілля» було внесено до реєстру підприємств паливно - енергетичного комплексу з 20.06.2013 року по 20.07.2013 року, з 22.10.2013 року по 21.12.2013 року. Листом від 18.10.2013 року №08-13/1916 Управління ДКС України у Сокальському районі Львівської області платіжні доручення №92 від 16.10.2013 року на суму 450701 грн., №93 від 16.10.2013 року на суму 154353 грн., №94 від 16.10.2013 року на суму 215846,42 грн., №95 від 16.10.2013 року на суму 356000 грн. повернено позивачу без виконання відповідно до п.30,31 (абз.6) Постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ». При цьому роз'яснено, що проведення платежів за платіжними дорученнями по ДП «Львіввугілля» здійснюється лише за захищеними видатками, визначеними Бюджетним кодексом України (КПКВК 1101110). При цьому вказано на те, що станом на 18.10.2013 року на виконанні у відповідача перебувають 15 заяв про виконання рішень про стягнення коштів на суму 170742,63 грн. Вказані в листі платіжні доручення подавались до відповідача 16.10.2013 року. Як вбачається з матеріалів справи (а.с.8-9), вказані платіжні доручення виписані із зазначенням призначення платежу КПКВК 1101200 за виконання робіт згідно актів тобто за бюджетною програмою «Державна підтримка будівництва вугле - та торфодобувних підприємств, технічне переоснащення зазначених підприємств». Паспорт вказаної програми затверджений наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України та Міністерства фінансів України №125/424 від 26.03.2013 року. Згідно листа Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 29.07.2013 року №2/10-2822, за результатами розгляду листа позивача щодо безспірного списання бюджетних коштів, повідомило, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» Міністерству не передбачено бюджетну програму «Виконання рішень суду про стягнення коштів боржника». Як вбачається з листа відповідача від 18.10.2013 року №08-13/1916 (а.с.6), станом на 18.10.2013 року у них на виконанні перебувало 15 заяв про виконання рішення про стягнення коштів на суму 170742,63 грн. Згідно листа Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 29.07.2013 року №2/10-2822, за результатами розгляду листа позивача щодо безспірного списання бюджетних коштів, повідомило, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» Міністерству не передбачено бюджетну програму «Виконання рішень суду про стягнення коштів боржника». У запереченнях на позов від 19.11.2013 року відповідач повідомив, що станом на 19.11.2013 року в Управлінні на виконанні знаходиться 8 виконавчих листів про стягнення заборгованості з позивача на загальну суму 701662,11 грн. У поясненнях від 12.02.2014 року відповідач повідомив, що станом на 12.02.2014 року в Управлінні перебуває 6 виконавчих листів про стягнення з позивача коштів в сумі 687652,11 грн. Як вбачається з матеріалів справи, у відповідача на виконанні перебували не закінчені виконанням: - виконавчий лист від 19.10.2009 року, виданий Львівським окружним адміністративним судом (№2а-3779/09/1370), зареєстрований в Управлінні 13.09.2013 року за №02-09/3673 про стягнення з позивача на користь Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України 11478, 52 грн.; - виконавчий лист від 21.06.2010 року, виданий Львівським окружним адміністративним судом (№2а-992/10/1370), зареєстрований в Управлінні 13.09.2013 року за №02-09/3674 про стягнення з позивача на користь Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України 11242,95 грн.; - виконавчий лист від 10.06.2010 року, виданий Львівським окружним адміністративним судом (№2а-3777/09/1370), зареєстрований в Управлінні 13.09.2013 року за №02-09/3675 про стягнення з позивача на користь Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України 64753,48 грн.; - виконавчий лист від 14.10.2009 року, виданий Львівським окружним адміністративним судом (№2а-3780/09/1370), зареєстрований в Управлінні 13.09.2013 року за №02-09/3676 про стягнення з позивача на користь Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України 39721,02 грн.; - виконавчий лист від 02.10.2009 року, виданий Львівським окружним адміністративним судом (№2а-3774/09/1370), зареєстрований в Управлінні 13.09.2013 року за №02-09/3677 про стягнення з позивача на користь Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України 504242,94 грн.; - наказ про примусове виконання рішення від 03.07.2006 року , виданий Господарським судом Львівської області (№1/474-14/107), зареєстрований в Управлінні 10.10.2013 року за №02-09/4101 про стягнення з позивача на користь Інституту електрозварювання НАНУ м. Київ 56213,20 грн. Як вбачається з копій вимог відповідача, такі надсилались позивачу 18.09.2013 року, 18.10.2013 року, 13.12.2013 року. Відповідно до ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» (із змінами і доповненнями), у випадках, передбачених законом, рішення судів та інших органів щодо стягнення коштів виконуються органами доходів і зборів, банками та іншими фінансовими установами. Рішення зазначених органів можуть виконуватися відповідно до закону також іншими органами, установами, організаціями, посадовими особами та громадянами. Рішення про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами Державного казначейства України в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Органи, установи, організації та особи, зазначені в частинах першій і другій цієї статті, не є органами примусового виконання, крім органів та посадових осіб, які виконують рішення про притягнення до кримінальної або адміністративної відповідальності. Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення визначений Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений Постановою КМ України від 03.08.2011 року №845 (із змінами і доповненнями, далі - Постанова КМ України №845, Порядок). Боржники - визначені в рішенні про стягнення коштів розпорядники (бюджетні установи) та одержувачі бюджетних коштів, а також підприємства, установи та організації, рахунки яких відкриті в органах Казначейства (Постанова КМ України №845). Відповідно до п.4. Постанови КМ України №845, органи Казначейства: 1) забезпечують у випадках, передбачених цим Порядком, зберігання виконавчих документів та ведення їх обліку. Після виконання виконавчого документа суду в повному обсязі такий документ повертається до суду з відміткою про його виконання; 2) вживають заходів до виконання виконавчих документів протягом установленого строку. Як вбачається з положення про Управління Державної казначейської служби України у Сокальському районі, затвердженого наказом ДКС України від 21.11.2011 року №114, відповідач є територіальним органом Державної казначейської служби України, основними завданнями якого є реалізація державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів та до компетенції якого віднесено здійснення безспірного списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду, здійснення через систему електронних платежів НБУ розрахунково - касове обслуговування розпорядників, одержувачів бюджетних коштів та інших клієнтів, операції з коштами бюджетів; та інше. Безспірне списання коштів передбачене пп.2.1.6., 2.1.9, 2.1.10 Договору №08-11/66 та №08-11/8 про здійснення розрахунково- касового обслуговування, укладеного позивачем з Управлінням від 04.01.2013 року та від 02.01.2014 року (а.с.104-113). Відповідно до п.3. Постанови КМ України №845, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій). Відповідно до п.5 вказаної Постанови, під час виконання виконавчих документів органи Казначейства мають право: вимагати від боржників вжиття ними заходів до виконання виконавчих документів та за результатами їх виконання; відкладати, зупиняти безспірне списання коштів і їх перерахування стягувачам у випадках, передбачених законом та цим Порядком; вживати інших заходів до виконання виконавчих документів. Відповідно до п.25. Постанови КМ України №845, безспірне списання коштів з рахунка боржника здійснюється в першочерговому порядку. Проведення платежів за його платіжними дорученнями здійснюється після безспірного списання у разі наявності коштів на рахунку. У разі наявності у боржника окремої бюджетної програми для забезпечення виконання рішень суду безспірне списання коштів з боржника (виконання рішень суду про стягнення коштів з боржника) здійснюється лише за цією бюджетною програмою. При цьому пункти 24 - 34 цього Порядку застосовуються лише щодо зазначеної бюджетної програми. Як вбачається з матеріалів справи, у позивача відсутня окрема бюджетна програма для забезпечення виконання рішень суду. Відповідач та тертя особа зазначають, що на період виконання вимоги орган казначейства відкладає безспірне списання коштів та здійснює проведення платежів за платіжними дорученнями боржника лише за захищеними видатками, визначеними Бюджетним кодексом України. При цьому, платіжні доручення, які подані боржником не за захищеними видатками не приймаються до виконання на підставі пп. «д» п.11.8 Порядку казначейського обслуговування державного бюджету за витратами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.12.2012 року №1407. Відповідно до пп. «д» п.11.8 Наказу МФ України від 24.12.2012 року №1407 «Про затвердження Порядку казначейського обслуговування державного бюджету за витратами», платіжне доручення не приймається до виконання у разі обмеження здійснення видатків та надання кредитів, що встановлюється нормативно - правовими актами. Відповідно до п. 30. Постанови КМ України №845, на період встановлення даних, зазначених у пункті 29 цього Порядку, не проводяться платежі за платіжними дорученнями боржника за всіма кодами програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету (кодами тимчасової класифікації видатків та кредитування місцевих бюджетів) та економічної класифікації видатків бюджету, крім захищених видатків, визначених Бюджетним кодексом України. Згідно п.31.Постанови КМ України №845, у разі коли за визначеними органом Казначейства кодами програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету (кодами тимчасової класифікації видатків та кредитування місцевих бюджетів) та економічної класифікації видатків бюджету, за якими здійснюється безспірне списання коштів, відсутні відкриті асигнування (кошти на рахунках) або до кінця бюджетного періоду їх недостатньо для виконання судового рішення, орган Казначейства надсилає боржнику вимогу щодо необхідності вжиття боржником заходів для встановлення таких асигнувань або здійснення інших дій, спрямованих на виконання судового рішення. На період виконання вимоги орган Казначейства відкладає безспірне списання коштів та здійснює проведення платежів за платіжними дорученнями боржника лише за захищеними видатками, визначеними Бюджетним кодексом України. Орган Казначейства забезпечує облік та зберігання виконавчих документів до їх виконання в повному обсязі або повернення стягувачу. Відповідно до абз.5 п.3.7 Закону України, від 23.06.2005 № 2711-IV "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу", на строк участі підприємства паливно-енергетичного комплексу у процедурі погашення заборгованості підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо цього підприємства із стягнення заборгованості, яка виникла до 1 січня 2013 року, що підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", крім рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв'язку з трудовими відносинами, відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, стягнення аліментів та рішень про стягнення заборгованості із сплати внесків до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, яка виникла до 1 січня 2011 року, і заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів Пенсійного фонду України. Щодо застосування положено Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» слід зазначити наступне. Відповідно до ч.2 ст.2 цього Закону, його дія не поширюється на рішення суду, стягувачем за якими є державний орган, державне підприємство, орган місцевого самоврядування, підприємство, установа, організація, що належать до комунальної власності. Стягувачам у вищенаведених виконавчих листах зазначено державні органи та державне підприємство. Відтак, судом враховуються пояснення відповідача про те, що виконання вказаних виконавчих листів здійснюється на підставі п.31 Порядку та зберігаються в Управлінні до повного їх виконання. При цьому відповідач зазначає, що на підставі вищенаведених виконавчих листів, Управлінні заблоковані рахунки по ДП «Львіввугілля», проведення платежів за платіжними дорученнями позивача здійснюється лише за захищеними видатками, визначеними Бюджетним кодексом України. Видатки, що відображені в спірних платіжних дорученнях з огляду на положення ст.55 БК України не відносяться до захищених видатків бюджету. Стаття 70 КАС України встановлює правила належності доказів, які визначають об'єктивну можливість доказу підтверджувати обставину, що має значення для вирішення справи, а також правила допустимості доказів, що визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину у справі. Предметом доказування, згідно з ч. 1 ст. 138 КАС України, є обставини (факти), якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Докази подані позивачем не переконують в обґрунтованості позовних вимог. Згідно ст. 49, 70 КАС України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, а відтак зобов'язані обґрунтовувати належність та допустимість доказів для підтвердження своїх вимог або заперечень, що позивачем зроблено не було. Покликання позивача на п.33, 47 Порядку, як обставину наявності обов'язку відповідача передати до Казначейства виконавчих листів та відновлення проведення платежів боржника то такі судом до уваги не беруться, оскільки положення п.33 Порядку застосовуються у випадках наявності у боржника бюджетної програми для забезпечення виконання судових рішень, яка у позивача відсутня (п.25. Постанови КМ України №845, наведено вище). Таким чином, суд, перевіривши обставини передбачені ч.3 ст.2 КАС України, вважає, що правових підстав для визнання неправомірними дії відповідача щодо повернення без виконання платіжних доручень №92 від 16.10.2013 року, №93 від 16.10.2013 року, №94 від 16.10.2013 року, №95 від 16.10.2013 року. Щодо позовних вимог про зобов'язання здійснити виконання платіжних доручень, слід зазначити наступне. Як вбачається з пояснюючої записки позивача (а.с.200), ними не було освоєно коштів за бюджетною програмою «Заходи з охорони праці та техніки безпеки» станом на 30.12.2013 року. Залишок бюджетних коштів - обсяг коштів відповідного бюджету, розпорядників та одержувачів бюджетних коштів цього бюджету на кінець звітного періоду. Відповідно до п.12. ст.23 БК України, усі бюджетні призначення втрачають чинність після закінчення бюджетного періоду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Як вбачається з листа відповідача від 31.12.2013 року №04-24/2595 (а.с.196), станом на кінець 2013 року відповідно до п.2.13 наказу МФ України від 02.03.2012 року №309, повідомлено, що всі бюджетні зобов'язання та бюджетні фінансові зобов'язання зняті, а саме: КПКВ 1101200 -1176900,42 грн., в тому числі аванс - 356000 грн. та КПКВ - 1101160 - 3275263,56 грн. Оскільки суд дійшов до висновку про відсутність підстав для визнання неправомірними дії відповідача щодо повернення без виконання платіжних доручень №92 від 16.10.2013 року, №93 від 16.10.2013 року, №94 від 16.10.2013 року, №95 від 16.10.2013 року, з врахуванням ст.23,57 БК України, відтак у задоволенні позовних вимог про зобов'язання здійснити виконання платіжних доручень слід відмовити. Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача утриматись від вчинення будь - яких дій, пов'язаних з безспірним списанням коштів з казначейських рахунків ДП «Львіввугілля» до завершення інвентаризації заборгованості з виплат за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою та до приведення у відповідність до Закону України від 19.09.2013 року №583 «Про внесення змін до деяких законів України щодо виконання судових рішень» відповідних нормативно - правових актів, то у задоволенні таких слід відмовити з огляду на вищенаведені висновки суду та оскільки такі вимоги є передчасними з огляду на положення статей 2,11 КАС України. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог, відтак у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі. Згідно ч. 2 ст. 94 КАС України, судові витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу покладаються на позивача.

Результат розгляду: denied