Рішення адміністративного суду від 2014-03-19 00:00:00+02

Позивач звернувся в суд з позовом до Приватного підприємства "Рекреаційний центр "Над Ставом", у якому просить суд стягнути суму податкової заборгованості в розмірі 16267,81 грн. з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника та за рахунок належної йому готівки. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав суду заяву, відповідно якій, позовні вимоги підтримує та просить задоволити у повному обсязі, розгляд справи проводити за відсутності представника Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому. Відповідач двічі без поважних причин не з'явився у судове засідання, хоча про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином - ухвала про відкриття провадження у справі на 11.03.2014 р. та судова повістка на 19.03.2014 р. надсилалась відповідачу рекомендованим листом із повідомленням про вручення за адресою реєстрації, однак, на адресу суду повернулись конверти із вкладенням, причина повернення: "за зазначеною адресою немає". Частина 2 ст. 128 КАС України вказує, що неприбуття в судове засідання без поважних причин сторони або третьої особи, які прибули в судове засідання, або неповідомлення ним про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання по даній справі не проводиться, а із врахуванням положень ст. 128 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу за такої явки. Дослідивши матеріали справи та надані докази у їх єдності, взаємному зв'язку та сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що відповідач виконавчим комітетом Хмельницької міської ради 21.04.2009 р.. Згідно даних позивача, за відповідачем рахується податковий борг у розмірі 16267,81 грн. згідно податкової декларації з плати за землю №1300008521 від 02.03.2013 р.. У зв'язку із несплатою податкового боргу в добровільному порядку, позивачем подано позов до суду. Статтею 67 Конституції України на платників податків покладено обов'язок своєчасно та у повному обсязі сплачувати загальнодержавні та місцеві податки і збори до державних та місцевих бюджетів. Відповідно до ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, водночас ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади (до яких належать органи державної податкової служби) та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Пунктом 1.1 ст.1 Податкового кодексу України (далі - ПК України) встановлено, що він регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Відповідно до п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання. В силу п.15.1 ст.15 ПК України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. У відповідності до п.14.1.153 ст.14 ПКУ податкова вимога - письмова вимога органу державної податкової служби до платника податків щодо погашення суми податкового боргу. Відповідно до п.16.1.4 ст.16 ПК України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом. Статтею 41 ПК України встановлено, що контролюючими органами є, зокрема, органи державної податкової служби - щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, а також стосовно законодавства, контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби. Згідно п.54.1 ст.54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою. Згідно з п.57.1 ст.57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Пунктом 59.1 ст.59 ПК України визначено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Позивачем для вжиття заходів по стягненню податкової заборгованості з відповідача, у відповідності норм Податкового Кодексу України було сформовано та надіслано податкову вимогу форми "Ю" від 19.09.2013 р. №131-15/17373. Згідно з п. 20.1.18. ст. 20 Кодексу, органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини. Відповідно до п. 95.1 ст. 95 Кодексу, орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. В силу ч. 95.3. ст. 95 Кодексу, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Судом зважається на те, що податковий борг визначений на підставі податкової декларації, яка була подана самостійно відповідачем, податкова вимога у адміністративному та судовому порядках не скасована, доказів про сплату заборгованості суду не подано. Враховуючи вище викладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Результат розгляду: granted