Рішення адміністративного суду від 2014-02-20 00:00:00+02

31 січня 2014 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України в Артемівському районі м.Луганська до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Луганську про визнання дій неправомірними, стягнення пенсії в сумі 77,42 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [PERSON] з 07 березня 2012 року отримує пенсію по втраті годувальника - [PERSON], який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві [INFO] року. Згідно з п. 5 Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України та Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань від 04 березня 2003 року № 5-4/4 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 травня 2003 року за № 376/7697 (далі - Порядок), витрати, пов'язані з виплатою пенсії по втраті годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві, [PERSON] (77,42 грн.) включено до списку осіб, які отримували пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання за червень-грудень 2013 року. Вказані витрати звірені по особовій справі та узгоджені Управлінням Пенсійного фонду України в Артемівському районі м. Луганська в акті щомісячної звірки за червень-грудень 2013 року. Зазначені акти підписані представниками відповідача без урахування суми пенсії та витрат на виплату та доставку пенсії в частині, що підлягає відшкодуванню відповідно до п. 4 Порядку, ч. 2 п. 5 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», ч. 4 ст. 26 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Фактично відповідачем не порушувався зазначений Порядок, пред'явлені акти звіряння були підписані, але без урахування зазначеної суми. На підставі цього між позивачем і відповідачем виник спір щодо відшкодування понесених витрат. У даному випадку Порядок не врегульовує спірних відносин, які виникли між сторонами, оскільки встановлене ним правило підписання актів звірки розраховане на відсутність спору. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 20 березня 2007 року. Обґрунтування відповідачем позиції по відмові в прийнятті до відшкодування суми пенсії по втраті годувальника, який помер внаслідок професійного захворювання, отриманого на виробництві, є неправомірними, оскільки таке відшкодування передбачено законодавством. З огляду на викладене, позивач просить стягнути з відповідача на користь Управління Пенсійного фонду України в Артемівському районі м. Луганська зазначену суму. Представник позивача в судове засідання не з'явився, до початку судового засідання надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому наполягав на задоволенні позову. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, до початку судового засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності, а також письмові заперечення на позов, в яких зазначив, що [PERSON] на обліку у Відділенні виконавчої дирекції Фонду в м. Луганську не перебувала та не перебуває, оскільки це не є страховим випадком. Відповідно до наданих документів до позовної заяви [PERSON] народилася у [INFO] році. Тобто, на день смерті її чоловіка ([INFO]), [PERSON] був 31 рік і вона не мала права на будь-які виплати у зв'язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», оскільки була працездатного віку та не перебувала на утриманні померлого чоловіка. [PERSON] досягла пенсійного віку і перебуває на обліку в УПФУ в Артемівському районі м.Луганська і отримує пенсію по втраті годувальника на загальних підставах згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення». У зв'язку з цим зазначений випадок не є страховим, відповідачем ніякі виплати [PERSON] не здійснювалися, тому виплачена пенсія не підлягає відшкодуванню пенсійному Фонду. За аналогічним спором вже виникав спір між УПФУ в Артемівському районі м. Луганська та відділенням Фонду. Постановою суду було відмовлено у задоволенні позову. Постанова набрала законної сили. Враховуючи викладене, представник відповідача вважає, що будь-які правомірні дії з боку відповідача відсутні. Тому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України, суд прийшов до наступного. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON], [INFO], отримує в Управлінні Пенсійного фонду України в Артемівському районі м. Луганська пенсію по втраті годувальника, [PERSON], який помер [INFO] внаслідок нещасного випадку на виробництві (при монтажі привідної головки конвеєра на шахті «Заперевальная» ш/у ім. газети «Соц.Донбасс» був смертельно травмований), про що свідчать розпорядження від 17 січня 2014 року № 811040, акт від 21 жовтня 1986 року № 119 про нещасний випадок на виробництві форми Н-1. На день смерті [PERSON] його дружині [PERSON] був 31 рік. Частиною 1 статті 36 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 36 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними членами сім'ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. Відповідно до частини 8 статті 36 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, призначаються відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Відповідно до частини 1 статті 21 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105- XIV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (далі - Закон № 1105) у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні: а) допомогу у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю до відновлення працездатності або встановлення інвалідності; б) одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого; в) щомісяця грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого; г) пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; д) пенсію у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; є) допомогу дитині відповідно до статті 9 цього Закону. Згідно з вимогами статті 28 Закону № 1105 страховими виплатами є грошові суми, які згідно із статтею 21 цього Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Зазначені грошові суми складаються із: 1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата); 2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім'ї та особам, які перебували на утриманні померлого); 3) страхової виплати пенсії по інвалідності потерпілому; 4) страхової виплати пенсії у зв'язку з втратою годувальника; 5) страхової виплати дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності; 6) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу. Статтею 33 Закону № 1105 встановлено, що у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсій згідно з підпунктом «д» пункту 1 частини першої статті 21 цього Закону) мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті. Такими непрацездатними особами, серед іншого, є жінки, які досягли 55 років, і чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони не працюють. З аналізу зазначених норм Законів вбачається, що основною умовою одержання щомісячних страхових виплат по втраті годувальника є володіння особою відповідними ознаками: непрацездатна, знаходилась на утриманні померлого. Враховуючи вищевикладене, сплачені [PERSON] за червень-грудень 2013 року суми пенсії не є страховими виплатами у розумінні статті 21 Закону № 1105, фінансування яких провадиться Фондом соціального страхування від нещасних випадків за рахунок коштів цього Фонду. Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України та Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань від 04 березня 2003 року № 5-4/4 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 16 травня 2003 року за № 376/7697 (далі - Порядок), визначає механізм відшкодування на централізованому рівні Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, які призначені особам, що застраховані згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (крім осіб, зазначених у пункті 2 статті 8 цього Закону), у тому числі добровільно застраховані, та потерпілим особам, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків. Згідно п. 4 Порядку відшкодуванню підлягають суми, що виплачуються відповідно до Законів України «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» та інших нормативно-правових актів, а саме: сума основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; щомісячна цільова грошова допомога на прожиття, якщо така надавалася пенсіонеру, який одержував вищезазначену пенсію; допомога на поховання сім'ї померлого або особі, яка здійснила поховання особи, яка отримувала вищезазначену пенсію; сума витрат Пенсійного фонду з виплати і доставки вищезазначених пенсій. Пунктом 5 Порядку визначено, що органи Пенсійного фонду щомісяця, до 10 числа місяця, наступного за звітним, на підставі списку осіб, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (додаток 1), та списку померлих осіб і осіб, знятих з обліку з інших причин, які отримували пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (додаток 2), проводять з відділеннями виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в районах та містах обласного значення (далі - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків) звірку витрат за особовими справами потерпілих, складають акт щомісячної звірки витрат за особовими справами потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (додаток 3), у якому визначають загальну суму витрат, що підлягає відшкодуванню, та до 15 числа місяця, наступного за звітним, подають його відповідно головним управлінням Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду) і управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків). Порядок не врегульовує спірних відносин, які виникли у даному випадку, оскільки встановлене ним правило підписання актів звірки розрахунків розраховано на відсутність спору. У разі незгоди на підписання актів з боку Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у судовому порядку в судах адміністративної юрисдикції мають вирішуватись вимоги про стягнення спірних сум (зазначену правову позицію неодноразово висловлювала Судова палата в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, в постанові від 20 березня 2007 року за результатами перегляду за винятковими обставинами справи за позовом управління Пенсійного фонду України у Великобагачанському районі Полтавської області до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Великобагачанському та Решетилівському районах Полтавської області про зобов'язання прийняти до заліку та відшкодування суми та в постанові від 30 вересня 2008 року за результатами перегляду за винятковими обставинами справи за позовом управління Пенсійного фонду України в Яворівському районі Львівської області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Яворівському районі Львівської області про спонукання до вчинення дій). Враховуючи те, що судом встановлено, що на момент настання страхового випадку (смерть [PERSON], яка пов'язана з нещасним випадком на виробництві) [PERSON] не була непрацездатною та не знаходилася на утриманні померлого, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Питання про розподіл судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач та відповідач відповідно до пункту 18 частини 1 статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнені. Згідно ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні, у якому закінчився розгляд справи, оголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено, що постанову у повному обсязі буде виготовлено та підписано 25.02.2014.

Результат розгляду: denied