Рішення адміністративного суду від 2014-02-04 00:00:00+02

Товариство з обмеженою відповідальністю «Технохімреагент» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства доходів та зборів України про скасування рішення про результати розгляду скарги № 8043/6/99-99-10-01-06-15 від 01.08.2013. Ухвалою судді від 15.08.2013 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі. Ухвалою судді від 22.08.2013 р. відмовлено заявнику у роз'ясненні ухвали від 15.08.2013 р. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2013 скасовано ухвалу суду від 15.08.2013, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Відповідно до ухвали від 25.12.2013 р. відкрито провадження у справі та призначено попереднє судове засідання на 22 січня 2014 року о 08:10 год. До участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача залучено Запорізьку митницю Міндоходів. Відповідно до ухвали від 16.01.2014 р. відмовлено у задоволенні клопотання позивача від 08 січня 2014 року, отриманого електронною поштою, про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Відповідно до ухвали суду від 22.01.2014 р. відмовлено у задоволенні заяви про відвід судді. Відповідно до ухвали суду від 22.01.2014 р. закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 04.02.2014 р. В обґрунтування позову позивач по суті зазначає, що Запорізькою митницею Міндоходів прийнято податкові повідомлення-рішення, які були оскаржені в порядку адміністративного оскарження. За результатами адміністративного оскарження, як зазначає позивач, відповідачем було прийнято рішення, яким збільшено грошове зобов'язання позивача. У той же час, як зазначає позивач, до прийняття оскаржуваного рішення він оскаржив у судовому порядку податкові повідомлення-рішення, а відтак, на думку позивача, відповідач не мав правових підстав для продовження розгляду його скарги на податкові повідомлення-рішення, процедура адміністративного оскарження була завершена, а відтак, як зазначає позивач, відповідач не мав правових підстав для прийняття спірного рішення, відповідно до якого збільшено суму грошових зобов'язань. Тобто, по суті позивачем спірне рішення оскаржується з тих підстав, що відповідач не мав підстав для прийняття рішення, оскільки процедура адміністративного оскарження була завершена. Позивач просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач вважає, що прийнявши спірне рішення, діяв відповідно до вимог ПК України в кореспонденції з приписами КАС України, оскільки у відповідача були відсутні відомості про відкриття провадження у справі про оскарження податкових повідомлень-рішень митниці. Третя особа заперечила проти позову, підтримавши позицію відповідача. На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 04.02.2014 р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Дослідивши обґрунтування та зміст позовних вимог, заслухавши пояснення представника відповідача та третьої особи, дослідивши та оцінивши подані сторонами докази, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, колегія суддів встановила наступне. 24.05.2013 р. Запорізькою митницею прийнято податкові повідомлення-рішення № 70 та 71 відповідно до яких позивачу збільшено грошові зобов'язання відповідно за платежем «податок на додану вартість» на 1 689,64 грн. за основним платежем та на 422,41 грн. штрафних санкцій, а також за платежем «ввізне мито» на 8 448,20 грн. за основним платежем та на 2 112,05 грн. за штрафними санкціями. Вказані рішення надійшли до позивача 28.05.2013 р. 05.06.2013 р. позивачем сформовано скаргу № 575/28-13 на вказані податкові повідомлення-рішення. Скарга отримана вищестоящим контролюючим 10.06.2013 р., вхідний № 6501/6. Листом від 14.06.2013 р. за № 624/27-13 позивач проінформував митницю, що розпочав судове оскарження податкових повідомлень-рішень, шляхом надсилання поштою 07.06.2013 р. до Запорізького окружного адміністративного суду адміністративного(них) позову(вів) № 603/28-13 від 07.06.2013 р. Зазначено у листі, що до нього додається доказ направлення позову, а саме чек РРО (квитанція) № 6876 від 07.06.2013 р. У листі зазначено прохання на час судового розгляду податкові зобов'язання вважати неузгодженими. До листа надана також копія позову. Вказаний лист надійшов до митниці 14.06.2013 р. за вх. № 959/071-24. Рішенням Міністерства доходів і зборів України від 25.06.2013 р. № 5491/6/99-99-10-01-06-15 розгляд скарги продовжено до 08.08.2013 р. 01.08.2013 р. Міністерством доходів і зборів України прийнято рішення № 8043/6/99-99-10-01-06-15 про результати розгляду скарги. У рішенні зазначено, що під час розгляду скарги встановлено, що позивач звернувся до суду із позовною заявою про визнання протиправними та скасування вищезгаданих податкових повідомлень-рішень. Вказується, що про звернення до суду скаржник проінформував митницю листом від 14.06.2013 р. за № 624/27-13. З посиланням на приписи п. 56.18. ПК України відносно того, що при зверненні до суду визначене у податковому повідомленні-рішенні зобов'язання вважається неузгодженим, Міндоходів зазначає, що ухвалою від 17.06.2013 р. по справі № 808/5482/13-а позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Тобто, як зазначає відповідач у рішенні, провадження у справі не відкрито. Посилаючись на положення ст. 122, ст. 108 КАС України, відповідач у рішенні зазначив, що до відкриття провадження у справі норми п. 56.18 ПК України не можуть слугувати підставою для залишення скарги без розгляду. Надалі Міндоходів констатувало, що враховуючи викладене, скарга підлягає розгляду в адміністративному порядку. Під час розгляду справи в контексті наведеного встановлено, що відповідно до ухвали Запорізького окружного адміністративного суду від 17.06.2013 р. (позовні матеріали зареєстровані за № 808/5482/13-а) залишено без руху позовну заяву ТОВ «Технохімреагент» про оскарження вищезгаданих податкових повідомлень-рішень. Згідно з ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2013 р. ухвалу суду першої інстанції скасовано частково в частині зобов'язання позивача надати уточнення позовної заяви, витягів та довідок з ЄДРПОУ, копії акту перевірки та документів про правовий статус позивача. В іншій частині (щодо надання документів, що підтверджують займану посаду особи, що підписала позов) ухвалу суду залишено без змін. Згідно з ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20.12.2013 р. касаційна скарга на вказані судові рішення повернуто заявнику. За результатами розгляду скарги, Міндоходів вирішило, що сума грошового зобов'язання ТОВ «Технохімреагент» підлягає збільшенню у встановленому порядку на суму мита, ПДВ, а також штрафних санкцій. При цьому зазначено, що ставка ввізного мита на товар складає 6,5%, що не відповідає застосованій декларантом 0% та застосованій митницею 2%. Надано вказівку митниці про необхідність направлення позивачу податкових повідомлень-рішень на суму збільшення грошового зобов'язання. 08.08.2013 р. митницею прийнято додаткові податкові повідомлення-рішення № 94 та № 95, згідно з якими позивачу збільшено грошове зобов'язання відповідно: за платежем «податок на додану вартість» на 3 801,68 грн. за основним платежем та на 950,42 грн. за штрафними санкціями, а також за платежем «ввізне мито» на 19 008,44 грн. за основним платежем та на 4 572,11 грн. штрафних санкцій. Згідно з рішенням Міндоходів від 16.09.2013 р. № 11098/6/99-99-10-01-06-15 скаргу позивача на податкові повідомлення-рішення № 94 та № 95 від 08.08.2013 р. залишено без розгляду. Вирішуючи з урахуванням наведеного спір по суті, колегія суддів виходить з наступного. Згідно з положеннями п. 56.1. ПК України (в редакції на час прийняття оскаржуваного рішення) рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. В контексті наведеного, слід зазначити, що відповідно до п/п. 14.1.7. ПК України оскарження рішень контролюючих органів, це оскарження платником податку податкового повідомлення - рішення про визначення сум грошового зобов'язання платника податків або будь-якого рішення контролюючого органу в порядку і строки, які встановлені цим Кодексом за процедурами адміністративного оскарження, або в судовому порядку. Платник податків одночасно з поданням скарги контролюючому органу вищого рівня зобов'язаний письмово повідомляти контролюючий орган, яким визначено суму грошового зобов'язання або прийнято інше рішення, про оскарження його податкового повідомлення-рішення або будь-якого іншого рішення (п. 56.5. ПК України). Відповідно до п. 56.15. ПК України скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження. Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов'язання, що оскаржується, вважається неузгодженою. Згідно з п. 56.17. процедура адміністративного оскарження закінчується: - днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у зазначений строк; - днем отримання платником податків рішення відповідного контролюючого органу про повне задоволення скарги; - днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику; - днем звернення платника податків до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов'язань що оскаржувались. День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов'язання платника податків. Виходячи з наведеного вбачається, що приписи п. 56.17 ПК України (щодо дати закінчення процедури адміністративного оскарження) не містять положень, які б пов'язували їх застосування із зверненням до суду. У той же час, відповідно до п. 56.18. ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили. Відтак, при зверненні платника податків до суду з позовом про оскарження податкових повідомлень-рішень, вони не підлягають подальшому оскарженню в порядку адміністративного оскарження (в порядку досудового порядку вирішення спору), що стосується і даного випадку, а визначені такими рішенням податкові зобов'язання вважаються неузгодженими. Водночас, згідно з до п. 56.8. ПК України (з урахуванням приписів п. 56.9. ПК України) контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку, що у даному випадку було здійснено відповідачем. При цьому, відповідно до п. 60.6. ПК України якщо нарахована сума грошового зобов'язання або податкового боргу збільшується внаслідок їх адміністративного оскарження, раніше надіслане (вручене) податкове повідомлення-рішення або податкова вимога не відкликаються. На суму збільшення грошового зобов'язання надсилається окреме податкове повідомлення-рішення, а на суму збільшення податкового боргу окрема податкова вимога не надсилається (не вручається). З урахуванням наведеного, слід зазначити, що в даному випадку після прийняття Міндоходів оскаржуваного рішення, відповідно до якого підлягали збільшенню грошові зобов'язання позивача, митницею було прийнято додаткові повідомлення-рішення від 08.08.2013 р. № 94 та № 95, у зв'язку з прийняттям яких у позивача і виник обов'язок сплати грошових зобов'язань. У той же час, оскаржуване рішення Міндоходів було повністю реалізовано шляхом прийняття зазначених податкових повідомлень рішень від 08.08.2013 р. № 94 та № 95, внаслідок чого вичерпало свою дію після його реалізації, є нечинним та не встановлює для позивача обов'язкових приписів та не створює для позивача обов'язків із сплати грошових зобов'язань, а отже не порушує прав позивача та не може бути скасованим після його виконання. У свою чергу позивач не позбавлений права оскаржити у встановлено порядку додаткові повідомлення-рішення, які прийняті на підставі рішення Міндоходів та які власне і створюють для нього обов'язок із сплати грошових зобов'язань. Як вбачається з повідомлення позивача від 25.09.2013 р. № 1005/28-13, яке отримано митницею 30.09.2013 р., вказані рішення оскаржені позивачем до адміністративного суду. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. В даному випадку, з урахуванням наведеного, судом не вбачає підстав для скасування спірного рішення, а відтак суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову та, відповідно, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Результат розгляду: denied