Рішення адміністративного суду від 2014-01-28 00:00:00+02

06 листопада 2013 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Старобльський молокозавод» до Старобільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Луганській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 03.10.2013 № 1. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що у жовтні 2013 року позивач отримав поштою податкову вимогу № 1 від 03.10.2013, з якої вбачається, що станом на 03.10.2013 сума податкового боргу по узгодженим грошовим зобов'язанням з податку на додану вартість складає 27 334,37 грн., в тому числі основний платіж - 11 599,00 грн., пеня - 15 735,37 грн. Позивачу незрозуміло, звідки відповідач взяв інформацію про наявність у позивача податкового боргу, оскільки ні в податкових деклараціях, ні в податкових повідомленнях не були встановлені податкові зобов'язання, що не погашені у встановлений законом строк. Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, просив суд задовольнити позов. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, підтримав доводи, викладені у раніше наданих письмових запереченнях на позов, в яких зазначив, що у зв'язку із виникненням податкового боргу Старобільською ОДПІ до ПАТ «Старобільський молокозавод» було надіслано податкову вимогу № 1 від 03.10.2013. Станом на 03.10.2013 по ПАТ «Старобільський молокозавод» податковий борг за узгодженими податковими зобов'язаннями становив 27 334,37 грн., в тому числі основний платіж - 11 599,00 грн. (за декларацією з ПДВ №9059110730 від 20.09.2013, термін сплати 30.09.2013 - 10 000,00 грн. та уточнюючими розрахунками до декларації з ПДВ № 9058914747 від 20.09.2013 - 656,00 грн., № 9058915941 від 20.09.2013 - 655,00 грн., № 9058916726 від 20.09.2013 - 288,00 грн.), пеня - 15 735,37 грн. - нарахована по акту № 190/2200-00444837 від 18.09.2012. Станом на 20.12.2013 ПАТ «Сатробільський молокозавод» не має податкового боргу за вимогою № 1 від 03.10.2013, отже спір, з приводу якого позивач звернувся до суду, втратив актуальність. На підставі викладеного представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України, прийшов до наступного. У відповідності з Конституцією України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій, чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 03 жовтня 2013 року Старобільською об'єднаною державною податковою інспекцією ГУ Міндоходів у Луганській області винесено податкову вимогу № 1, згідно якої сума податкового боргу ПАТ «Старобільський молокозавод» за узгодженими грошовими зобов'язаннями складає 27 334,37 грн., з яких: 11 599,00 грн. - основний платіж, 15 735,37 грн. - пеня. Оскаржувану вимогу позивачем отримано 09.10.2013, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, копія якого знаходиться в матеріалах справи. Суд вважає оскаржувану податкову вимогу протиправною та такою, що підлягає скасуванню, виходячи з наступного. Представниками сторін в судовому засіданні підтверджено, що 08.10.2012 Старобільською ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення № 0000092200, яке було вручено платнику податків 08.10.2012 (граничний строк сплати 18.10.2012). Зазначеним податковим повідомленням-рішенням позивачу нараховано пеню у загальному розмірі 27 337,09 грн., з яких: 5 567,84 грн. - за податковою декларацією з ПДВ за жовтень 2010 року, 10 109,31 грн. за податковою декларацією з ПДВ за січень 2011 року, 10 628,95 грн. - за податковою декларацією з ПДВ за березень 2011 року, 1 030,99 грн. - за податковою декларацією з ПДВ за квітень 2011 року. Суми, визначені даним податковим повідомленням-рішенням, були сплачені позивачем у строк до 18.10.2012. Сума боргу з податку на додану вартість за основним платежем у розмірі 11 599,00 грн. виникла у зв'язку з тим, що поточні платежі зі вказаного податку частково зараховано в порядку календарної черговості в рахунок погашення пені. Згідно пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. Згідно з підпунктом 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов'язань, не сплачених у встановлені законодавством строки. За змістом пункту 129.4 статті 129 Податкового кодексу України пеня, визначена підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті. Пеня, визначена підпунктом 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті, нараховується із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день заниження. З метою виконання статей 129, 130, 131 Податкового кодексу України Наказом Державної податкової адміністрації України від 17.12.2010 № 953, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.12.2010 за № 1350/18645, затверджено Інструкцію про порядок нарахування та погашення пені за платежами, що контролюються органами державної податкової служби (далі - Інструкція № 953). Відповідно до пункту 3 розділу І Інструкції № 953 пеня - це сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов'язань, не сплачених у встановлені законодавством строки. Згідно з цим пунктом Інструкції № 953 також визначено поняття грошового зобов'язання платника податків як суми коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності. Відповідно до підпункту 2.1.1 пункту 2.1 розділу ІІ Інструкції № 953 пеня нараховується після закінчення встановлених Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу. Нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно з Кодексом. На підставі підпункту 2.1.2 цього пункту, нарахування пені розпочинається у день настання строку погашення податкового зобов'язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження). Виходячи із спірних правовідносин, що виникли між сторонами, спірним питанням по справі є не сам розмір нарахування пені на суму визначеного податкового боргу, настання дня за яким закінчується таке нарахування, зазначенні питання є похідними, а спірним питанням є настання встановленою законом тієї чи іншої події та обставин, з настанням яких наступає можливість для початку нарахування пені. Настання початку нарахування пені нерозривно пов'язано саме із моментом настання строку погашення податкового зобов'язання та безпосередньо врегульовано п.129.1 ст.129 Податкового кодексу України, з певною різницею встановленого законодавством. Так, у відповідності до підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України, після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня. Згідно абз. б) підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом. За приписами підпункту 129.1.2 вказаного пункту пеня нараховується у день настання строку погашення податкового зобов'язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження). Виходячи із системного аналізу та правового змісту вищезазначених положень вимог законодавства, що регулює питання нарахування пені, безпосередньо п.129.1 ст.129 Податкового кодексу України, суд вважає, що застосування податковим органом до спірних правовідносин положень п.п.129.1.2 п.129.1 ст.129 Податкового кодексу України є безпідставним. Суд вважає, що положення п.п.129.1.1 п.129.1 ст.129 та положення п.п.129.1.2 п.129.1 ст.129 Податкового кодексу України за наявності певних умов мають різне правове регулювання при визначенні початку строку нарахування пені. Так, положення п.п.129.1.1 п.129.1 ст.129 Податкового кодексу України визначає можливість нарахування контролюючим органом пені, лише після закінчення строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу, починаючи від першого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати такого зобов'язання, визначеному у податковому повідомлені-рішенні. Положення ж п.п.129.1.2 п.129.1 ст.129 Податкового кодексу України встановлюють можливість нарахування пені лише в день настання строку погашення податкового зобов'язання, нарахованого контролюючим органом у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь такий період. В судовому засіданні встановлено, що узгоджені грошові зобов'язання, визначені позивачу контролюючим органом за податковим повідомленням-рішенням, були сплачені платником до державного бюджету у повному обсязі та у строк, установлений законом та визначений у самому податковому повідомлені-рішенні. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач не мав жодних правових підстав для визначення та встановлення ПАТ «Старобільський молокозавод» міри відповідальності у вигляді пені, яка може бути нарахована за не сплату суми грошового зобов'язання у встановлені законодавством строки. З боку позивача порушень строку сплати узгодженого грошового зобов'язання визначеному у податковому повідомлені-рішенні допущено не було. Крім того, суд зазначає, що Інструкцією про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку платежів до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється органами державної податкової служби України, затвердженою наказом Державної податкової адміністрації України від 18.07.2005 № 276, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.08.2005 за № 843/11123 (далі - Інструкція № 276), встановлено порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку податків і зборів (обов'язкових платежів), надходження яких контролюється органами державної податкової служби і які передбачені бюджетною класифікацією України за доходами до Державного бюджету України, місцевих бюджетів та державних цільових фондів, надходжень на погашення простроченої заборгованості за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, та бюджетними позичками, а також сум штрафних (фінансових) санкцій та пені, що застосовуються до платників податків відповідно до чинного законодавства (п. 1.2 Інструкції). Пунктом 1.4 Інструкції № 276 встановлено, що облік, контроль і складання звітності щодо платежів, що надходять до бюджету, здійснюється органами державної податкової служби з використанням автоматизованої інформаційної системи, що забезпечує єдиний технологічний процес уведення, контролю інформації обробки документів. Відповідно до пункту 4.1 Інструкції № 276 нарахуванню в особових рахунках платників підлягають, у тому числі, податкові зобов'язання, штрафні санкції та пеня, нараховані органом державної податкової служби та узгоджені платником відповідно до чинного законодавства, пеня за порушення встановлених строків погашення узгодженого податкового зобов'язання. За приписами підпункту 4.2.3 пункту 4.2 Інструкції № 276, нарахування пені за порушення встановлених строків погашення узгодженого податкового зобов'язання здійснюється в особових рахунках платників податків у розділі «Нарахування сум пені». Нарахування пені в картках особових рахунків платників податків здійснюється засобами програмного забезпечення у день фактичного погашення податкового боргу (його частини). Як вбачається з матеріалів справи, нарахування пені відповідачем було відображено в обліковій картці платника (а.с. 75-81 Т.2). Згідно з даними облікової картки платника з податку на додану вартість податковим органом було частково зараховано в порядку календарної черговості суму сплачених поточних платежів з ПДВ у розмірі 11 599,00 грн. в рахунок пені. Таким чином, виникла заборгованість з основного платежу в сумі 11 599,00 грн. Оскільки під час розгляду даної справи встановлено факт своєчасного погашення позивачем узгоджених податкових зобов'язань, визначених згідно з податковим повідомленням-рішенням від 08.10.2012 № 0000092200, суд вважає, що у відповідача відсутні підстави для нарахування позивачу пені в загальному розмірі 27 337,09 грн. Крім того, відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. З Рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 1/99-рп вбачається, що частину першу статті 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Згідно з наданим розрахунком, пеню за податковим повідомленням-рішенням від 08.10.2012 № 0000092200 було нараховано, починаючи з 2010 року. Тобто, відповідачем було нараховано пеню за період, в який ані Податковий кодекс України, ані Інструкція №953 не були чинними, що суперечить положенням статті 58 Конституції України. До 01.01.2011 питання нарахування пені визначалися Законом України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181-ІІІ, яким не було передбачено нарахування пені за весь період заниження. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що відповідачем безпідставно та неправомірно нараховано позивачу пеню в сумі 27 337,09 грн. Тому податкова вимога від 03.10.2013 № 1 є протиправною та підлягає скасуванню. За приписами частин першої та другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем у ході розгляду справи не доведено правомірності свого рішення. Натомість, доводи позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, визнаються судом обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 273,35 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 151 від 17 жовтня 2013 року. У зв'язку з тим, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, судові витрати підлягають відшкодуванню на користь позивача з Державного бюджету України. Згідно ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні, у якому закінчився розгляд справи, оголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено, що постанову у повному обсязі буде виготовлено та підписано 03.02.2014. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted