Рішення адміністративного суду від 2014-03-19 00:00:00+02

24.10.2013 року [PERSON] звернувся до суду першої інстанції з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси про визнання неправомірним розпорядження відповідача щодо перерахунку пенсії на підставі постанови КМУ № 505 від 31.05.2012 року «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» відповідно до ч. 2 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону України № 3668-VI від 08.07.2011 року, зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії з 01.07.2012 року на підставі постанови КМУ № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» в порядку ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону України № 2663-ІІI від 12.07.2001 року, визнати заборгованість відповідача перед [PERSON] на день такого перерахування з урахуванням раніше проведених виплат та стягнути її на його користь. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 03.12.2013 року адміністративний позов [PERSON] задоволено. Визнано протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси № 207 від 20 серпня 2012 року, згідно якого позивачу відмовлено в перерахунку пенсії. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси зробити перерахунок пенсії [PERSON], з 24.04.2013 року, у відповідності з частиною 17 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону № 2663-111 від 12.07.2001 року та постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури», але не більш як за 12 місяців. Стягнути заборгованість недорахованої пенсії з Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси на користь [PERSON] Не погоджуючись з зазначеною постановою суду першої інстанції, Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси подало апеляційну скаргу. Апелянт зазначає, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з'ясуванням всіх обставин справи, у зв'язку з чим в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови Приморського районного суду м. Одеси від 03.12.2013 року та прийняття нової, якою відмовити [PERSON] у задоволенні позову. Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів. Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного: Судом першої інстанції встановлено, що [PERSON] з 1995 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси та йому призначено пенсію на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 3662-12 від 26.11.1993 року в редакції Закону № 2663-111 від 12.07.2001 року, в розмірі 90% середнього заробітку працівника прокуратури. У зв'язку із збільшенням посадових окладів працівників прокуратури, що є підставою для перерахунку раніше призначеної пенсії, позивач 25.07.2012 року подав до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси заяву про перерахунок пенсії. 20.08.2012 року Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси прийняло рішення про відмову у перерахунку пенсії, посилаючись на те, що перерахунок пенсії позивачеві на підставі довідки про складові заробітної плати від 12.07.2012 року № 291, виданої прокуратурою Одеської області, призведе до зменшення основного розміру пенсії. Звертаючись з позовом до суду першої інстанції, [PERSON] посилався на те, що йому була призначена пенсія за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 90 відсотків середнього заробітку прокурорсько-слідчих працівників, а тому розмір його пенсії не може зменшуватись до 80 відсотків середнього заробітку, оскільки при перерахунку його пенсії не може застосовуватись редакція статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», яка набрала чинності згодом, після призначення йому пенсії. Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно задоволення позовних вимог [PERSON], зважаючи на наступне: Згідно трудової книжки, 02.10.1995 року [PERSON] був звільнений з органів прокуратури у зв'язку з виходом на пенсію за вислугою років, однак, в подальшому, позивач продовжив працювати в органах прокуратури, та був звільнений у липні 2000 року (а.с. 18). Умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів та слідчих визначено ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ. Редакція зазначеної статті змінювалась. Як вбачається з листа Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси від 21.10.2013 року № 422/Ш-11 станом на 01.10.2013 року розрахунок пенсії [PERSON] проводиться із складових заробітної плати начальника відділу - 8261,78 грн., а загальний процент розрахунку пенсії від заробітку складає 90 % відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 року. Згідно з ч.1 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 3662-12 від 26.11.1993 року в редакції Закону № 2663-111 від 12.07.2001 року - прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержувані перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку. Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності з 01.10.2011р., внесено зміни до ст. 50-1 України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 року, зокрема змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права. Так, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 року у редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. Разом з тим, підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулюють ч.ч. 13, 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», положення яких щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» змін не зазнали (змінилась лише нумерація частин цієї статті). Так, відповідно до ч. 13 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком. Згідно з ч. 18 ст. 50-1 зазначеного Закону призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи. Таким чином, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, оскільки внесені Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. В свою чергу, процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам є ч.ч. 13, 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», які змін у зв'язку із прийняттям Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» не зазнали. Судом першої інстанції вірно встановлено, що згідно постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників прокуратури», яка набрала чинності 14.06.2012 року, пройшло збільшення посадових окладів працівників прокуратури, що є підставою для перерахунку раніше призначеної пенсії позивачеві. Зважаючи на зазначене, перерахунок пенсії позивачеві повинен бути проведений з розміру раніше призначеної позивачу пенсії, тобто 90 відсотків від середнього заробітку прокурорсько-слідчих працівників, а при перерахунку мають бути взяті до уваги збільшені показники посадових окладів працівників прокуратури відповідно до довідки прокуратури Одеської області від 12.07.2012 року № 291, наданої позивачем. Таким чином, відмовляючи у здійсненні такого перерахунку пенсії [PERSON], Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси діяло не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України, чим порушило права позивача. Суд першої інстанції вірно зазначив, що згідно ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, тоді як відповідач, зазначаючи про те, що перерахунок пенсії [PERSON] повинен бути здійснений, виходячи із загального проценту розрахунку пенсії від заробітку - 80 %, фактично обмежив право позивача на отримання пенсії в розмірі 90 відсотків, яку йому вже було призначено. Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999р. № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002р. № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій). У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення. Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства. Аналогічна правова позиція була висловлена також Верховним Судом України у постановах від 10.12.2013р. (справа №21-348а13) та від 17.12.2013р. (справа №21-445а13). Зважаючи на все вищезазначене, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про допущення відповідачем порушення прав та інтересів [PERSON] при відмові у здійсненні перерахунку пенсії. В свою чергу, колегія суддів суду апеляційної інстанції звертає увагу на те, що [PERSON] оскаржує розпорядження відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії та просить здійснити йому перерахунок пенсії. Право на перерахунок пенсії виникло у позивача 01.07.2012 року. Оскаржуване позивачем розпорядження було прийнято Управлінням Пенсійного фонду України у Приморському районі м. Одеси 20.08.2012 року. До суду за захистом порушених прав [PERSON] звернувся 24.10.2013 року, після отримання письмової відповіді від Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси, датованої 21.10.2013 року за № 422/Ш-11 на свій запит від 07.10.2013 року про результати розгляду заяви про перерахунок пенсії, поданої у липні 2012 року. Згідно ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. В свою чергу, відповідачем не було надано доказів ознайомлення [PERSON] з оскаржуваним розпорядженням про відмову у перерахунку пенсії, прийнятим 20.08.2012 року до звернення позивача 07.10.2012 року із письмовою заявою до УПФ України у Приморському районі м. Одеси. Таким чином, оскільки позивачеві не було відомо про прийняте Управлінням Пенсійного фонду України у Приморському районі м. Одеси розпорядження про відмову у перерахунку пенсії, а до суду з позовом про його скасування [PERSON] звернувся одразу після того, як дізнався про існування вказаного розпорядження, та, відповідно, про порушення своїх прав та інтересів, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що в даному випадку позивачем не було пропущено строк звернення до суду, встановлений ст. 99 КАС України, а тому всі заявлені позовні вимоги підлягають розгляду в судовому порядку. Як вже зазначалось вище, ч. 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Таким чином, зважаючи на встановлену як судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції протиправність оскаржуваного розпорядження Управління Пенсійного фонду України у Приморському районі м. Одеси від 20.08.2012 року, колегія суддів суду апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що перерахунок пенсії [PERSON] повинен бути проведений з моменту виникнення у позивача права на такий перерахунок, а саме з 01.07.2012 року, та не може бути обмежений. Крім того, колегія суддів суду апеляційної інстанції звертає увагу на те, що обов'язок визначати розмір пенсійних виплат належить до повноважень Управління Пенсійного фонду України у Приморському районі м. Одеси, а тому, належним способом захисту прав позивача в даному випадку є визнання протиправним та скасування рішення органу Пенсійного фонду про відмову у перерахунку пенсії та зобов'язання відповідача провести відповідний перерахунок пенсії та здійснити виплату належних сум відповідно до закону, а не ухвалення рішення про стягнення заборгованості. Враховуючи все вищезазначене колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та правильно по суті вирішено справу, але із помилковим застосуванням норм процесуального права, у зв'язку з чим на підставі ст. 201 КАС України, ухвалене судове рішення підлягає зміні.

Результат розгляду: partial