Рішення адміністративного суду від 2014-03-17 00:00:00+02

31 січня 2014 року прокурором Татарбунарського району на підставі ч. 3 ст. 21 Закону України "Про прокуратуру" прийнято постанову про проведення перевірки в порядку нагляду за додержанням та застосуванням законів в частині додержання прав громадян з питань охорони праці у ТОВ «Кедр» та у відділенні Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Татарбунарському районі (а.с.6-7). Зазначена постанова отримана позивачем, що не заперечувалося представником позивача. Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що до Прокуратури Татарбунарського району надійшло звернення громадянина [PERSON] щодо незаконного зменшення одноразової грошової допомоги у зв'язку з нещасним випадком на виробництві який стався 12.09.2012р. Судом встановлено, 02.07.2012р. відповідно до наказу №18-к від 02.07.2012р. «По особовому складу» ТОВ «Кедр» [PERSON] прийнятий на посаду інженер- механіка. Згідно висновків акту проведення розслідування нещасного випадку що стався 12 вересня 2012 року о 09год. 30 хв., затвердженого комісією з розслідування нещасного випадку ТОВ «Кедр», інженер-механік [PERSON] порушив ст. 14 Закону України «Про охорону праці», п.п.1,2,3,4 «Вимог з техніки безпеки при експлуатації «Трехпрочеснойодносъемной машины для шерсти, марки - Ч-31-ІІІ». Згідно протоколу №2 засідання комісії з питань охорони праці ТОВ «Кедр» від 17 вересня 2012 року, з урахуванням того, що нещасний випадок з тяжким наслідком трапився внаслідок порушень нормативно-правових актів з питань охорони праці інженером-механіком [PERSON], рекомендовано знизити розмір одноразової допомоги інженеру-механіку [PERSON] ТОВ «Кедр» на 50%. Відповідач в оскаржуваній постанові зазначив, що для повної, всебічної та об'єктивної перевірки потрібно надіслати до ТОВ «Кедр» та до відділення фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Татарбунарському районі вимогу про проведення перевірки; відібрати пояснення у працівників ТОВ «Кедр» та у працівників відділення фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Татарбунарському районі; виконати інші дії, передбачені п. п. З, 4, 5 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про прокуратуру». Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Судом встановлено, що підставою для проведення перевірки в порядку нагляду за додержанням та застосуванням законів в діяльності ТОВ "Кедр" слугувало звернення [PERSON] від 18.12.2013р. Згідно ст. 3 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-XII від 05.11.1991р. (надалі - Закон № 1789-XII) повноваження прокурорів, організація, засади та порядок діяльності прокуратури визначається Конституцією України, цим Законом, іншими законодавчими актами. Органи прокуратури у встановленому порядку в межах своєї компетенції вирішують питання, що випливають із загальновизнаних норм міжнародного права, а також укладених Україною міждержавних договорів. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України № 1789-XII прокурор розглядає заяви і скарги про порушення прав громадян та юридичних осіб, крім скарг, розгляд яких віднесено до компетенції суду. Статтею 21 Закону України № 1789-XII передбачено, що перевірки проводяться за письмовими зверненнями органів державної влади, органів місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, фізичних та юридичних осіб, а також за власною ініціативою прокурора. При цьому перевірки за заявами фізичних чи юридичних осіб, зверненнями та запитами депутатів усіх рівнів, крім заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, проводяться лише у разі їх попереднього розгляду компетентними органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами або неприйняття ними у встановлені строки рішень з цих питань. У разі якщо захист прав і свобод людини і громадянина та інтересів держави згідно із законом є компетенцією відповідних органів державного нагляду (контролю), перевірки проводяться з обов'язковим наданням оцінки щодо законності їх діяльності. У зв'язку з бездіяльністю уповноваженого органу державного нагляду (контролю) або відсутністю такого органу вживаються відповідні заходи прокурорського реагування, спрямовані на забезпечення захисту прав і свобод людини і громадянина, інтересів держави. Для здійснення перевірки прокурор приймає постанову, в якій зазначає підстави, що свідчать про можливі порушення законності, та обґрунтовує необхідність вчинення дій, передбачених пунктами 3, 4 та 5 частини першої статті 20 цього Закону. Не допускається проведення перевірки без надання копії зазначеної постанови представнику підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, підпорядкованості чи приналежності, фізичній особі - підприємцю. Постанова прокурора може бути оскаржена цими особами до прокурора вищого рівня або суду в порядку адміністративного судочинства протягом десяти днів з дня одержання копії постанови. За результатами розгляду скарги прокурор вищого рівня приймає рішення про задоволення скарги та скасування постанови або про відмову у задоволенні скарги. Оскарження постанови до прокурора вищого рівня не позбавляє особу права на її оскарження до суду, яке може бути здійснене нею протягом десяти днів з дня одержання рішення прокурора вищого рівня про результати розгляду скарги. З зазначеної норми вбачається, що заяви фізичних чи юридичних осіб, звернення та запити депутатів усіх рівнів, крім заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, можуть бути підставою для перевірки за умови, коли їх попередньо розглянуто компетентними органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами або не прийнято ними у встановлені строки рішення з цих питань. Згідно п 2.1 Положення про порядок проведення органами прокуратури перевірок при здійсненні нагляду за додержанням та застосуванням законів, затвердженого Наказом Генеральної прокуратури України №111 від 12.11.2012р., перевірки у порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів проводяться на підставі письмових звернень органів державної влади, органів місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, фізичних та юридичних осіб, що свідчать про можливі порушення законності, а також за власною ініціативою прокурора. Таким чином, з аналізу вказаних норм вбачається, що підставою для проведення перевірки органами прокуратури є, зокрема, звернення фізичних осіб, що свідчать про можливі порушення законності. В постанові від 31.01.2014 року зазначено, що громадянин [PERSON] вважає, що його права порушені, оскільки його звернення до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Татарбунарському районі позитивних результатів не дало та порушень законодавства не виявлено, проте заявник наполягає на незаконному зменшенні одноразової грошової допомоги у зв'язку з нещасним випадком на виробництві який стався 12.09.2012р. Окрім того, свідченням про можливі порушення законності слугує додана до звернення гр. [PERSON] окрема думка щодо незгоди зі змістом актів розслідування нещасного випадку (за формою Н-5 та формою Н-1), викладена страховим експертом з охорони праці відділення ВД ФССНВВ та ПЗ в Татарбунасрькому районі Мукієнко А.М. від 17 вересня 2012 року, в якій він зазначає, що в п. 10 акту Н-1 розслідування причин та обставин настання нещасного випадку потрібно вказати не лише вину потерпілого, а й роботодавця. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в постанові про проведення перевірки в порядку нагляду за додержанням та застосуванням законів від 31.01.2014 року чітко зазначені підстави для проведення такої перевірки відповідно вимог ст.21 Закону України «Про прокуратуру» та Положення про порядок проведення органами прокуратури перевірок при здійсненні нагляду за додержанням та застосуванням законів. Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Враховуючи наявність звернення громадянина [PERSON], що свідчить про можливі порушення законності та документів, підтверджуючих зазначене, суд вважає, що відповідач при прийнятті постанови про проведення перевірки в порядку нагляду за додержанням та застосуванням законів від 31.01.2014 року діяв на підставі та у межах повноважень, передбачених законодавством та відповідно підстави для скасування останньої відсутні. Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи наявні матеріали справи та встановлені у судовому засіданні факти, суд дійшов висновку, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Кедр» не підлягають задоволенню.

Результат розгляду: denied