Рішення адміністративного суду від 2014-01-29 00:00:00+02

Товариство з обмеженою відповідальністю «АДІОНІС» звернулося до суду з адміністративним позовом до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, в якому просить: - визнати протиправними дії Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, щодо невизнання податкової декларації з податку на додану вартість за період жовтень 2013 р. як податкової звітності; - скасувати рішення Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області 18.11.2013р. за № 13946/10/04-64-18-03-15; - зобов'язати Лівобережну об'єднану державну податкову інспекцію м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 26005213, 49029, Україна, м. Дніпропетровськ, пр. Газети «Правда», 95а) прийняти податкову декларацію товариства з обмеженою відповідальністю «Адіоніс» (код ЄДРПОУ 36366810, 49130, Україна, м. Дніпропетровськ, вул. Березинська, буд.66-Д) з податку на додану вартість за період жовтень 2013 р. з додатками датою її фактичного отримання, а саме 12.11.2013 р.; - зобов'язати Лівобережну об'єднану державну податкову інспекцію м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 26005213, 49029, Україна, м.Дніпропетровськ, пр. Газети «Правда», 95а) відобразити показники (дані) податкової декларації товариства з обмеженою відповідальністю «Адіоніс» ( код ЄДРПОУ 36366810, 49130, Україна, м.Дніпропетровськ, вул. Березинська, буд. 66-Д) з податку на додану вартість за період жовтень 2013 р. з додатками в електронних базах даних податкової звітності, у тому числі в картці особового рахунку товариства з обмеженою відповідальністю «Адіоніс»; - зобов'язати Лівобережну об'єднану державну податкову інспекцію м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 26005213, 49029, Україна, м.Дніпропетровськ, пр.Газети «Правда», 95а) у десятиденний строк з дня отримання судового рішення у даній справі, яке набрало законної сили, подати звіт про виконання судового рішення у даній справі. В обґрунтуванні позову зазначено, що 18.11.2013 року відповідачем було прийнято рішення №13946/10/04-64-18-03-15 про неприйняття податкової декларації ТОВ «АДІОНІС» за жовтень 2013 року на підставі того, що податкова декларація заповнена з порушення п.48.3 ст. 48 ПК України - поле «місцезнаходження платника податків» не містить достовірної інформації, а саме - у адресі не зазначено район місцезнаходження відповідача. Позивач вважає оскаржуване рішення таким, що спрямоване на порушення прав та охоронюваних інтересів ТОВ «АДІОНІС», оскільки ст. 48 Податкового кодексу України (далі - ПК України), якою встановлено вичерпний перелік підстав, за яких податкова декларація не вважається податковою звітністю, не передбачено такої підстави як недостовірність інформації у полі декларації. З огляду на викладене, позивач вважає оскаржуване рішення від 18.11.2013р. за № 13946/10/04-64-18-03-15 протиправним та таким, що не відповідає вимогам законодавства. Крім того, позивач зазначає, що необхідним є внесення відповідних змін про прийняття податкової декларації у інформаційні бази даних податкового органу, адже таке невнесення може вплинути на формування податкового кредиту підприємства та на застосування до підприємства штрафних санкцій. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечив проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідачем були подані заперечення проти позову від 09.01.2014р., у яких зазначено, що у зв'язку з тим, що податкова декларація заповнена з порушення п.48.3 ст. 48 ПК України - поле «місцезнаходження платника податків» не містить достовірної інформації, рішенням Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області було відмовлено у прийнятті декларації позивача за жовтень 2013 року. Відповідач вважає, що податкова декларація не містить правильного обов'язкового реквізиту, а тому не є податковою. Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення сторін, дослідивши подані до суду докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи, суд встановив таке. Судом встановлено, що ТОВ «АДІОНІС» перебуває на обліку платників податків в Лівобережній об'єднаній державній податковій інспекції м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області та зареєстровано платником податку на додану вартість згідно свідоцтва № 100222059. Відповідно до п. 49.1 ст. 49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків. Згідно з п.49.2 ст. 49 ПК України платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді. Відповідно до п. 49.3 ст. 49 ПК України податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством. 08.11.2013 року ТОВ «АДІОНІС» було надіслано на адресу Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області податкову декларацію з ПДВ за жовтень 2013 року, що підтверджується відповідним описом вкладення до поштового відправлення із відміткою поштового відділення та поштовим повідомленням про отримання адресатом поштової кореспонденції. Згідно п.49.10 ст. 49 ПК України відмова посадової особи органу державної податкової служби прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених статтею 49 ПК України передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється. Пунктами 49.8, 49.9 статті 49 Податкового кодексу України визначено, що прийняття податкової декларації є обов'язком органу державної податкової служби. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають. Згідно п.49.11 ст. 49 Податкового кодексу України у разі подання платником податків до органу державної податкової служби податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий орган державної податкової служби зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови. Пунктом 49.12 статті 49 Податкового кодексу України встановлено, що у разі отримання відмови органу державної податкової служби у прийнятті податкової декларації платник податків має право: подати податкову декларацію та сплатити штраф у разі порушення строку її подання; оскаржити рішення органу державної податкової служби у порядку, передбаченому статтею 56 цього Кодексу. Судом було встановлено, що відповідачем на адресу позивача направлено лист від 18.11.2013р. за № 13946/10/04-64-18-03-15 «Щодо надання податкової звітності» за підписом першого заступника начальника Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області Д.М. Ханцель. У вищевказаному листі зазначено, що надіслана поштою податкова декларація з ПДВ за жовтень 2013р. заповнена із порушенням п.48.3 ст. 48 ПК України, а тому не вважається податковою декларацією. При цьому податковим органом зазначено лише норму, яку на його думку порушено позивачем - п.48.3 ст. 48 ПК України, однак, не зазначено в чому саме полягає саме порушення. Порядок подання податкової звітності до органів державної податкової служби регулюється ст. 49 ПК України. Відповідно до п. 49.8 ст. 49 ПК України прийняття податкової декларації є обов'язком органу державної податкової служби. Порядок оформлення та подання податкової звітності з податку на додану вартість визначений ст.48 та ст. 49 Податкового кодексу України, а також розділом ІІІ Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженим наказом міністерства фінансів України від 25.11.11 № 1492, зареєстрованим в Мінюсті України 20.12.11 №1490/20228 (далі - Порядок №1492). Так, декларація може бути подана до органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податку, в том числі способом надіслання з повідомленням про вручення та з описом вкладення. Податкова звітність повинна бути підписана керівником платника податку або уповноваженою особою, а також особою, яка відповідає за ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації до органу державної податкової служби. У разі ведення бухгалтерського обліку і подання податкової декларації безпосередньо керівником платника податку така податкова декларація підписується таким керівником. Податкова звітність у паперовій формі подається на аркушах формату А4. У складі декларації подаються передбачені цим Порядком додатки (у разі заповнення даних у відповідних рядках декларації) та копії записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних (п.13 Порядку №1492). Відповідно до розділу V Порядку №1492 декларація складається із вступної частини, службових полів, чотирьох розділів та обов'язкових додатків. Платником заповнюються вступна частина, службові поля, перші три розділи та додатки. Розділ IV заповнюється працівниками органів державної податкової служби лише на оригіналі декларації, який залишається в органах державної податкової служби. Як передбачено нормою абзацу 1 п. 49.9 ст. 49 ПК України, за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання органом державної податкової служби. Згідно з п. 49.8 ст. 49 ПК України під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених п.п. 48.3 та 48.4 ст. 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають. Відповідно до п. 48.3 ст. 48 ПК України податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування органу державної податкової служби, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності). Судом встановлено, що податкова декларація з податку на додану вартість за жовтень 2013р. містить всі необхідні реквізити передбачені п.48.3 та п.48.4 ст. 48 ПК України, зокрема і містить заповнену графу № 06 «податкова адреса» - вул. Березинська, 66-Д, м.Дніпропетровськ, Дніпропетровська область, 49130. Відповідно до витягу з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 07.10.2013р. місцезнаходженням юридичної особи - товариства з обмеженою відповідальністю «АДІОНІС» є 49130, Дніпропетрвоська область, м.Дніпропетровськ, Індустріальний район, вулиця Березинська, будинок 66-Д. Згідно п. 48.4 ст. 48 ПК України у окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов'язкові реквізити: відмітка про звітування за спеціальним режимом; код виду економічної діяльності (КВЕД); код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ; індивідуальний податковий номер та номер свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період. Як пояснив у процесі судового розгляду справи представник відповідача листом від 18.11.2013р. за № 13946/10/04-64-18-03-15 податкова декларація за жовтень 2013 року не була прийнята відповідачем через те, що заповнена із порушенням п.48.3 ст. 48 ПК України (поле «місцезнаходження платника податків» не містить достовірної інформації, а саме - у адресі не зазначено район місцезнаходження відповідача), а тому не вважається податковою декларацією. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем не доведено факт відсутності в податковій звітності позивача обов'язкових реквізитів. Крім того, оскаржуване рішення відповідача не містить відомостей щодо конкретних порушень правил заповнення податкової звітності та не надає змоги платнику податків самостійно усунути виявлені податковим органом порушення, що суперечить вимогам п.49.11 ст.49 Податкового кодексу України щодо зазначення причин відмови у прийнятті звітності. Таким чином, відмова Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області у прийнятті податкової декларації за жовтень 2013р. є протиправною. Згідно з п. 49.13 ст. 49 ПК України у разі, якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови органом державної податкової служби (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання органом державної податкової служби. Задоволення судом позовних вимог щодо визнання протиправною відмови прийняти податкову декларацію означає, що відповідне рішення не створило жодних правових наслідків, а податкова декларація є поданою вчасно на підставі п. 49.13 ст. 49 ПК України. Тому в такому разі обов'язок платника податків щодо своєчасного подання податкової декларації є виконаним належним чином, а його порушені права цілком відновленими. Резолютивна частина постанови адміністративного суду про задоволення позовних вимог у справі, предметом оскарження в якій є протиправність відмови податкового органу у прийнятті податкової декларації має містити висновок про визнання протиправною відмову податкового органу прийняти податкову декларацію, а податкової декларації такою, що подана платником податків у день її фактичного отримання органом державної податкової служби (із зазначенням дати). Вимоги про зобов'язання податкового органу прийняти податкову декларацію, визнання протиправними рішення, дії, бездіяльності податкового органу, визнання поданої декларації податковою звітністю, визнання податкової декларації поданою варто розглядати як вимогу про визнання протиправною відмови у прийнятті податкової декларації, поданої платником податків на певну дату. Така правова позиція викладена в інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 15.06.2012 року за № 1503/12/13-12. Таким чином, декларація з податку на додану вартість за період жовтень 2013 р. з додатками є фактично отриманою податковим органом 12.11.2013 року та є такою, що подана платником податків саме 12.11.2013 року. Розглядаючи позовну вимогу про зобов'язання Лівобережну об'єднану державну податкову інспекцію м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 26005213, 49029, Україна, м.Дніпропетровськ, пр. Газети «Правда», 95а) відобразити показники (дані) податкової декларації товариства з обмеженою відповідальністю «Адіоніс» ( код ЄДРПОУ 36366810, 49130, Україна, м.Дніпропетровськ, вул. Березинська, буд. 66-Д) з податку на додану вартість за період жовтень 2013 р. з додатками в електронних базах даних податкової звітності, у тому числі в картці особового рахунку товариства з обмеженою відповідальністю «Адіоніс» суд дійшов до висновку проте, що зазначена вимога позивача стосується внутрішнього порядку прийняття податкової звітності податковим органом, та в разі визнання протиправними дій державної податкової служби щодо невизнання податкової звітності та зобов'язати визнати податкову звітність, органи державної податкової служби повинні самостійно провести корегування даних щодо податкової звітності і це належить виключно до їх повноважень, суд приходить до висновку, що право позивача в цій частині не порушене. Щодо прохання позивача про зобов'язання Лівобережну об'єднану державну податкову інспекцію м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області у десятиденний строк з дня отримання судового рішення у даній справі, яке набрало законної сили, подати звіт про виконання судового рішення у даній справі суд вважає роз'яснити позивачу наступне. Положеннями ст. 267 КАС України встановлені спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах. Відповідно до положень зазначеної статті, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, проти якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту або у разі його ненадходження у встановлений строк суд може постановити окрему ухвалу. Особа, яка бере участь у справі, може звернутися до суду із заявою про вирішення питання щодо судового контролю за виконанням судового рішення в будь-який час після проголошення постанови. Така заява (клопотання) передається судді, який розглядав справу і розглядається в межах того ж самого провадження. У цьому випадку строк для надання звіту встановлюється ухвалою суду. Проте, у даному випадку суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення суб'єктом владних повноважень, адже у суду не має достатніх підстав вважати, що відповідач буде перешкоджати його виконанню після набрання ним законної сили. Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Стаття 19 Конституції України, зобов'язує органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У відповідності до ч.2 ст.2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст.7 Кодексу адміністративного судочинства України, є принцип законності, який відповідно до ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, полягає в наступному, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення, зобов'язання відповідача вчинити певні дії, іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи протиправність дій та рішень відповідача, а також те, що відповідачем не доведено правомірність своїх дій та їх відповідність нормам діючого законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими у частині визнання протиправними дій Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, щодо невизнання податкової декларації з податку на додану вартість за період жовтень 2013 р. як податкової звітності; скасування рішення Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 18.11.2013р. за № 13946/10/04-64-18-03-15; зобов'язання Лівобережну об'єднану державну податкову інспекцію м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 26005213, 49029, Україна, м.Дніпропетровськ, пр. Газети «Правда», 95а) прийняти податкову декларацію товариства з обмеженою відповідальністю «Адіоніс» (код ЄДРПОУ 36366810, 49130, Україна, м. Дніпропетровськ, вул. Березинська, буд.66-Д) з податку на додану вартість за період жовтень 2013 р. з додатками датою її фактичного отримання, а саме 12.11.2013 року, з огляду на те, що зазначене рішення прийняте не обґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, не пропорційно, зокрема, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, а позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню. З огляду на викладені факти, адміністративний позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, відшкодуванню із Державного бюджету України на користь ТОВ «АДІОНІС» підлягають всі здійснені ним і документально підтверджені судові витрати відповідно до частини задоволених судом позовних вимог у розмірі 34 грн. 41 копійка.

Результат розгляду: partial