Рішення адміністративного суду від 2014-01-13 00:00:00+02

Постановою Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 07.11.13 задоволено частково позовні вимоги Акціонерного товариства закритого типу "Абсолют" до Міністерства доходів і зборів України, Державної податкової інспекції у м. Сімферополі Головного управління Міндоходів в АР Крим про визнання протиправними дій та спонукання до виконання певних дій. Визнано протиправною відмову Державної податкової служби України в прийнятті як податкового звіту декларації з податку на додану вартість Акціонерного товариства закритого типу "Абсолют" із додатками 2, 3 та реєстром виданих та отриманих податкових накладних за серпень 2013 року. Вважати декларацію Акціонерного товариства закритого типу "Абсолют" з ПДВ, додатки 2, 3 до податкової декларації з податку на додану вартість та реєстром виданих та отриманих податкових накладних за серпень 2013 року поданими датою її фактичного отримання органом державної податкової служби - 19.09.2013р. Зобов'язано Державну податкову інспекцію у м. Сімферополі Головного управління Міндоходів в Автономній Республіці Крим відобразити показники декларації з податку на додану вартість за серпень 2013 року в картці особового рахунку з ПДВ, датою їх фактичного отримання органом державної податкової служби - 19.09.2013р., Стягнуто на користь Акціонерного товариства закритого типу "Абсолют" (ЄДРПОУ 22278204) судовий збір в розмірі 17,21 грн. (сімнадцять грн. 21 коп.) шляхом їх безспірного списання з рахунка суб'єкта владних повноважень - Міністерства доходів і зборів України (ЄДРПОУ 38516786). Стягнуто на користь Акціонерного товариства закритого типу "Абсолют" (ЄДРПОУ 22278204) судовий збір в розмірі 17,20 грн. (сімнадцять грн. 20 коп.) шляхом їх безспірного списання з рахунка суб'єкта владних повноважень - Державної податкової інспекції у м. Сімферополі Головного управління Міндоходів в Автономній Республіці Крим (ЄДРПОУ 38756639). Зобов'язано Державну податкову інспекцію у м. Сімферополі Головного управління Міндоходів в Автономній Республіці Крим в місячний строк з дати набрання постановою В іншій частині позовних вимог відмовлено. Не погодившись з даною постановою суду, Міністерство доходів і зборів України звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 07.11.13 в частині задоволення позову та прийняти нове рішення по справі. Не погодившись з даною постановою суду, Державна податкова інспекція у м. Сімферополі Головного управління Міндоходів в АР Крим звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 07.11.13 в частині задоволення позову та прийняти нове рішення по справі. Сторони у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Від позивача надійшли письмові заперечення на апеляційну скаргу. Чинне законодавство не обмежує коло представників осіб, які беруть участь у справі, при апеляційному розгляді адміністративної справи. Крім того, згідно з частиною четвертою статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи. При викладених обставинах, враховуючи те, що сторони викликалися в судове засідання, але в суд не з'явилися, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності їх представників. Відповідно статті 197 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. На підставі та за правилами статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Доводи апеляційних скарг мотивовані тим, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, а також неповно з'ясовані обставини, що мають істотне значення для справи. Зокрема заявники апеляційних скарг наполягають, що на момент подачі позивачем декларації з ПДВ за серпень 2013 року, не було правових підстав для її прийняття, оскільки позивач не був платником ПДВ в період серпня 2013 року. Акціонерне товариство закритого типу "Абсолют" звернулось до Окружного адміністративного суду АР Крим із позовом до Міністерства доходів і зборів України, Державної податкової інспекції у м. Сімферополі Головного управління Міндоходів в АР Крим про визнання протиправним дії Міністерства доходів і зборів України по не прийняттю податкового звіту декларації Акціонерного товариства закритого типу "Абсолют" з податку на додану вартість за серпень 2013 року; зобов'язати Державну податкову інспекцію у м. Сімферополі Головного управління Міндоходів в АР Крим відобразити основні показники податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2013 року в картці особовому рахунку Акціонерного товариства закритого типу "Абсолют". Акціонерне товариство закритого типу "Абсолют" зареєстроване виконавчим комітетом Сімферопольської міської ради АР Крим як юридична особа 18.01.1994 року, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію серії А00 № 432179 від 18.01.1994 року, є платником податків і зборів (обов'язкових платежів), в тому числі податку на додану вартість та фактично перебувала на обліку в Державній податковій інспекції у м. Сімферополі Головного управління Міндоходів в АР Крим 19.09.2013 р. позивач засобами електронного зв'язку подало до Державної податкової інспекції у м. Сімферополі Головного управління Міндоходів в АР Крим податкову декларацію із ПДВ за серпень 2013 року. Квитанцією №1 від 20.09.2013 р. ДПС України до відома позивача доведено про неприйняття декларації в зв'язку з тим, що позивач не значиться в Реєстрі платників ПДВ. Згідно із п. 46.1. ст.46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Платниками податків відповідно до п.15.1. ст.15 Податкового кодексу України визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. Відповідно п.п. 16.1.2., 16.1.3 п. 16.1. ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний: вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів. Згідно п. 48.3. ст. 48 Податкового кодексу України податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування органу державної податкової служби, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності). Відповідно до п.п. 48.5.1. п. 48.5 ст. 48 Податкового кодексу України податкова декларація повинна бути підписана: керівником платника податків або уповноваженою особою, а також особою, яка відповідає за ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації до органу державної податкової служби. У разі ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації безпосередньо керівником платника податку така податкова декларація підписується таким керівником та особою, яка відповідає за ведення бухгалтерського обліку; податкова звітність, складена з порушенням, не вважається податковою декларацією. Порядком заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №1492 від 25.11.2011р., зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 20.12.2011р. за №1490/20228 затверджено форми та порядок заповнення і подання податкової звітності з ПДВ (далі -Порядок №1492). Надана позивачем декларація із ПДВ, копія якої наявна в матеріалах справи, не містить в собі будь-яких порушень наведених вище норм законодавства. (а.с.37-38) Декларація подається платником у визначений у пункті 5 розділу II Порядку №1492 строк до підрозділу органу державної податкової служби, яким здійснюється приймання податкової звітності, за формою, встановленою на дату подання. Відповідно до п. 49.1. ст.49 ПК України, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків. Пунктом 49.8. ст.49 Податкового кодексу України встановлено, що прийняття податкової декларації є обов'язком органу державної податкової служби. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають. Згідно п. 49.9. ст. 49 Податкового кодексу України за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання органом державної податкової служби. Відповідно до п. 49.11 ст. 49 Податкового кодексу України у разі подання платником податків до органу державної податкової служби податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий орган державної податкової служби зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови. Відповідно до п.4 Розділу Ш Порядку№1492 податкова звітність у паперовій формі подається на аркушах А4, в електронній формі -згідно з порядком підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку. Договір про визнання електронних документів надається до органу ДПС за місцем реєстрації платника податків. Договір про визнання електронних документів позивачем підписано із ДПІ в м. Сімферополі. (а.с.38-39). Квитанція про одержання звіту в електронній формі (далі - перша квитанція) -електронний документ, що формується програмним забезпеченням центру обробки електронної звітності або оператора та засвідчує факт і час одержання звіту в електронній формі (Наказ Державна податкова адміністрації України від 06.04.2009 № 168 "Про впровадження централізованої системи електронної податкової звітності платників податків в органах ДПС України"). Відповідно п. 9 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України тимчасово, до розробки та впровадження в дію автоматизованої системи "Єдине вікно подання електронної звітності" відповідно до пункту 49.17 статті 49 цього Кодексу, діє Порядок з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затверджений наказом Державної податкової адміністрації України від 10 квітня 2008 року №233 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 16 квітня 2008 року за N 320/15011. Згідно із Наказом Державної податкової адміністрації України від 10 квітня 2008 року № 233 Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16 квітня 2008 р. за № 320/15011 "Про подання електронної податкової звітності" (далі - Наказ №233), а саме п. 7.4 перша квитанція є підтвердженням платнику податків передачі його податкових документів в електронному вигляді до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку. Ця квитанція надсилається органами ДПС на електронну адресу платника податків, з якої було надіслано податкову звітність. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС. Якщо на електронну адресу платника податків не надійшла перша квитанція, то податковий документ вважається неодержаним. Згідно п.7.5 ст.7 Наказу №233, підтвердженням платнику податків прийняття його податкових документів до бази даних ДПС є друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, в якій визначаються реквізити прийнятого податкового документа в електронній формі, відповідність податкового документа в електронній формі затвердженому формату (стандарту) електронного документа, результати перевірки ЕЦП, інформація про платника податків, дата та час приймання, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова звітність, та дані про відправника квитанції. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС. 20.09.2013р. ДПС України доведено до відома позивача про неприйняття податкової декларації. Відповідно до п.4.5 Наказу ДПА Украйни від 31.12.2008р. № 827 Про затвердження Методичних рекомендацій щодо централізованого приймання та комп'ютерної обробки податкової звітності платників податків в ОДПС України - якщо надана органу ДПС платником податків податкова звітність заповнена ним з порушенням правил, зазначених у затвердженому порядку заповнення, то вона може бути не визнана таким органом ДПС як податкова декларація, а саме: 1) у ній не зазначено обов'язкових реквізитів або не проставлено прочерк у показниках, які не заповнюються; 2) її не підписано відповідними посадовими особами (факсиміле не дозволяється); 3) не скріплено печаткою платника податків; 4) відсутні обов'язкові додатки до податкової звітності, передбачені порядком заповнення відповідної звітності; 5) неможливо прочитати текст або цифри внаслідок пошкодження (наприклад, документи, залиті чорнилом або іншою рідиною, потерті); 6) наявні порвані аркуші, підчищення, помарки, виправлення, дописки і закреслювання; 7) подана ксерокопія звітних документів; 8) звітність з податку на додану вартість, подана неплатником ПДВ. У таких випадках працівники структурного підрозділу ОДПС, до функцій якого належить приймання податкової звітності, в усній формі попереджають платника податків про виявлені недоліки і право невизнання органом ДПС такої податкової звітності відповідно до норм Податкового кодексу України. Відповідно до п. 183.12 Податкового кодексу України реєстр платників податку на додану вартість веде центральний орган державної податкової служби. Центральним органом виконавчої влади є Державна податкова служба України (ст.4 ЗУ „Про державну податкову службу в Україні"). П.2.4 IIоложення про реєстрацію платників податків на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 07.11.2011 №1394, з числа обов'язків щодо ведення Реєстру центральний орган державної податкової служби здійснює: - розробку організаційних та методологічних принципів ведення Реєстру; - організацію реєстрації платників ПДВ; - присвоєння платникам ПДВ індивідуальних податкових номерів; - формування номерів свідоцтв про реєстрацію платників ПДВ; - розробку технології та програмно-технічних засобів ведення Реєстру; - виконання функцій адміністратора бази даних Реєстру (накопичення, аналіз даних, що надходять з регіональних податкових органів, контроль за достовірністю та актуалізацією даних, зберіганням, захистом їх, контроль за правом доступу тощо); - автоматизоване ведення бази Реєстру; - розробку нормативних документів на створення, ведення та користування даними Реєстру; - оприлюднення даних з Реєстру. Таким чином, до обов'язків ДПС України входить автоматизоване ведення бази Реєстру, а до обов'язків ДПІ м. Сімферополя безпосередньо прийом декларацій та відображення даних зазначених в декларації в особовій картці платника податків. Встановлено, що відмову в прийнятті податкової декларації позивачу направлено саме ДПС України, проте, ані Податковим кодексом, ані Наказом ДПА України №233 від 10.04.2008 р. не визначено в процедурі прийняття електронної звітності можливість прийняття вказаних рішень ДПС України, відповідні дії повинні здійснювати тільки органи податкової служби, в яких перебуває на обліку платник податків. У зв'язку із зазначеним, обґрунтованими є позовні вимоги позивача щодо визнання протиправними дії ДПС України по неприйняттю як податкового звіту декларації позивача. Також судова колегія звертає увагу, що постановою Окружного адміністративного суду АР Крим від 12.02.2010 року по справі № 2а-11986/09/11/0170 визнано протиправним та скасовано рішення Державної податкової інспекції в м. Сімферополі АР Крим про анулювання реєстрації платником податку на додану вартість Акціонерного товариства закритого типу "Абсолют", оформлене актом № 182/15-2 від 30.09.2009 року. (а.с.15-19) Ухвалою Севастопольського адміністративного суду від 24.02.2011 року апеляційну скаргу ДПІ в м. Сімферополі АР Крим залишено без задоволення, постанову Окружного адміністративного суду АР Крим від 12.02.2010 року по справі № 2а-11986/09/11/0170 залишено без змін. (а.с.10-12). Отже, рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість Акціонерного товариства закритого типу "Абсолют", оформлено актом №182/15-2 від 30.09.2009 року, визнано протиправним та скасовано, також враховуючи, що дія зазначеного рішення зупинена, у відповідача були відсутні підстави для невизнання податкової декларації з податку на додану вартість позивача документом податкової звітності у зв'язку з тим, що позивач не зареєстрований платником податку на додану вартість, до набрання судового рішення по справі законної сили. Відповідно до п. 6.2 розділу V Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України 22.12.2010 №978, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2010 р. за №1400/18695, підставою для внесення до Реєстру запису про відміну анулювання реєстрації, що відбулась за ініціативою податкового органу, є рішення суду, яке набрало законної сили, або рішення податкового органу про відміну анулювання реєстрації та скасування свого рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ. Рішення із копіями відповідних документів направляються до центрального органу державної податкової служби для розгляду та внесення відповідних змін до Реєстру. Згідно із ч. 5 ст.124 Конституції України, ч.1 ст. 255 КАС України, ч. 2 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. У разі набрання законної сили судовим рішенням про задоволення зазначених позовних вимог та визнання протиправним рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість відповідне рішення податкового органу вважається протиправним з моменту його прийняття, як про те вказано в Інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 02.08.2010 р. № 1172/11/13-10. Таким чином, правові підстави вважати позивача особою, не зареєстрованою платником ПДВ, на час подання податкової декларації із ПДВ за серпень 2013 року у відповідача 2 були відсутні. Як вбачається із п. 3.1 Інструкції про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку платежів до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється органами державної податкової служби України, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 18.07.2005 року N 276, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.08.2005 року за N 843/11123 (далі -Інструкція № 276), якою встановлюється порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку податків і зборів (обов'язкових платежів), з метою обліку нарахованих і сплачених сум платежів до бюджету органами державної податкової служби на кожний поточний рік відкриваються особові рахунки за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками. Пунктом 3.5 Інструкції № 276 передбачено, що у залежності від призначення платежів відкриваються особові рахунки, в тому числі для здійснення обліку податку на додану вартість для платників податків - юридичних та фізичних осіб. Згідно до п. 3.6 Інструкції № 276 форми карток особових рахунків мають лицьовий та зворотний боки. На лицьовому боці картки відображаються умови справляння платежу та дані про платника податків. Зворотний бік картки відображає стан розрахунків платників з бюджетом (суми нарахованого та сплаченого платежу, пені, штрафних (фінансових) санкцій, плати за кредит щодо розстрочених (відстрочених) податкових зобов'язань, суми податкового боргу, надміру та/або помилково сплачені, та суми, заявлені до відшкодування, й інше). Відповідно до п.4.1 Інструкції № 276 нарахуванню в особових рахунках платників підлягають в тому числі податкові зобов'язання, штрафні санкції та пеня, самостійно визначені платником. Тобто дані карток особових рахунків повинні відображати фактичний стан платежів до бюджету платника податків. Позивач відобразив показники діяльності в податковій звітності - в декларації з ПДВ за серпень 2013 року. Відповідно до п. 3.2 Інструкції № 276 картки особових рахунків відкриваються тим структурним підрозділом органу державної податкової служби, який відповідно до своїх функціональних обов'язків відкриває особові рахунки платників. Відповідно до вимог ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Всупереч вимог ч.2 ст.71 КАС України відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірності прийнятого ним рішення з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин та вимог законодавства. Правова оцінка, яку суд першої інстанції дав обставинам справи, не суперечить вимогам матеріального права, а доводи апеляційних скарг щодо їх неправильного застосування є необґрунтованими. При таких обставинах справи судова колегія не знаходить правових підстав для задоволення апеляційних скарг та скасування судового рішення суду першої інстанції. Але судова колегія вважає за необхідним змінити постанову суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат у відповідності із положеннями статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України. Так відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалено на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Таким чином, понесені позивачем судові витрати суд присуджує на користь позивача з Державного бюджету України.

Результат розгляду: granted