Рішення адміністративного суду від 2014-01-22 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України, вказуючи, що постанова необґрунтована, незаконна та підлягає скасуванню, оскільки 14.12.2013 р. він дійсно керував автомобілем та рухаючись трасою Херсон-Генічеськ швидкість не перевищував, оскільки він був в зоні обмеження максимальної швидкості, але не 50 км/год, як зазначив відповідач, а 70 км/год. Саме виконуючи припис знаку - «обмеження максимальної швидкості 70 км/год» він зменшив швидкість до 73 км/год. Таким чином, ним не було порушено п. 12.9 ПДР щодо перевищення максимально встановленої швидкості знаками 3.29. Ніяких доказів того, що він рухався в зоні дії знаку «обмеження максимальної швидкості 50 км/год» відповідачем не було надано. Після складення протоколу інспектор відразу ж написав постанову про адмінпорушення. Однак розгляд справи на місці, без підготовки та надання йому асу для звернення за правовою допомогою, подання заперечення на протокол та постанову, документів, які характеризують особу, інших доказів по справі, порушує його права, передбачені ст. 268 КУпАП, якими він не мав можливості скористатися. Від позивача надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, на позові наполягає та просить застосувати до нього ст. 22 КУпАП. Від відповідача надійшла заява, в якій він просить у задоволенні позову відмовити, вказуючи, що 14.12.2013 р. він ніс службу на посту № 2 а/д Херсон-Генічеськ 56 км+800м., де згідно дислокації встановлені дорожні знаки 3.29 «обмеження максимальної швидкості - 50 км/год». В 08-21 год. за перевищення швидкості в зоні дії дорожнього знаку 3.29 був зупинений транспортний засіб Хюндай, д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON], який повідомив, що везе дітей на змагання в м. Херсон та поспішає, в зв'язку з тим і рухався зі швидкістю 73 км/год, в зоні дії дорожнього знаку 3.29 «обмеження максимальної швидкості 50 км/год» та попросив винести йому попередження, але він йому повідомив, що дане порушення не передбачає покарання у вигляді попередження та пояснив, що дорожній знак 3.29 встановлений за поворотом наверху, фізично з поста № 2 побачити неможливо. Ним були враховані всі обставини по справі і винесено мінімальний штраф за дане правопорушення. Відповідно до ч.1 ст. 41 КАС України, з урахування заяви позивача про розгляд справи за його відсутності та в зв'язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити. Постановою інспектора ДПС взводу з обслуговування стаціонарного поста № 2 роти ДПС ДАІ УМВС України в Херсонській області Семченко В.Г. від 14.12.2013 р. позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 1 КпАП України за те, що він 14.12.2013 р. о 08-21 год. на а/д Херсон-Генічеськ 56 км+800 м. керував транспортним засобом Хюндай, д/н [NUMBER], рухався зі швидкістю 73 км/год в зоні дії дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості - 50 км/год», чим перевищив швидкість на 23 км/год, чим допустив порушення п.п. 12.9б ПДР України, передбачене ч. 1 ст. 122 КпАП України та на нього накладено штраф в розмірі 255 грн., що підтверджується копією постанови серії АА2 № 135051 від 14.12.2013 р. по справі про адміністративне правопорушення /а.с. 6/. Згідно вимог п. 12.9 б Правил дорожнього руху України: водієві забороняється: «перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до пункту «и» пункту 30.3 цих Правил». Ч. 1 ст. 122 КпАП України передбачає адміністративну відповідальність за перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на 20 км/год, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками. При визначені виду і міри адміністративного стягнення, згідно зі ст. 33 КпАП України враховується характер здійснених правопорушень, особу правопорушника, ступень його вини, майнове становище, обставини пом'якшуючи і обтяжуючи відповідальність. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 283 КпАП України, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити найменування органу (посадової особи), яка винесла постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа; опис обставин, з'ясованих під час розгляду справи; зазначення нормативно - правового акту, яким передбачена відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Відповідно п.3 ч. 1 ст. 288 КпАП України постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена, а саме, постанова іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення - до вищестоящого органу (вищестоящій посадовій особі) або до районного, міського районного в місті, міського або міськрайонного суду, в порядку, визначеному КпАП України, з особливостями, встановленими Кодексом України про адміністративні правопорушення. Відповідно до вимог ст. 162 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання противоправними рішень суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання не чинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; зобов'язання відповідача вчинити певні дії; зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; стягнення з відповідача коштів; тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; визнання наявності чи відсутності компенсації (повноважень) суб'єкта владних повноважень. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку суб'єкту владних повноважень. Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 293 КпАП України орган, (посадова особа), при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність та обґрунтованість винесеної постанови та може скасувати постанову та закрити справу, змінити міру стягнення в рамках, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, але, щоб стягнення не було посилене. Згідно ст. 22 КпАП України при малозначності скоєного адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважена вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. Як встановлено в судовому засіданні скоєне позивачем правопорушення не потягло настання будь-яких негативних наслідків, сімейний стан [PERSON] на його утриманні знаходиться двоє неповнолітніх дітей, з урахуванням характеру та обставин правопорушення, суд визнає його малозначним, та вважає можливим звільнити [PERSON] від адміністративної відповідальності та оголосити йому усне зауваження. Таким чином, суд вважає, що постанову по справі про адміністративне правопорушення відносно позивача слід скасувати, звільнити [PERSON] від адміністративної відповідальності та оголосити йому усне зауваження. Провадження по справі закрити.

Результат розгляду: granted