Рішення адміністративного суду від 2014-01-23 00:00:00+02

Стаття 19 Конституції України зобов'язує орган влади діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 40 Конституції усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Також нормами ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 року №393/96-ВР (далі - Закон №393) визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги (ч. 1 ст. 3 Закону №393). Статтею 5 Закону №393 встановлено, що звернення адресуються органам державної влади і місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань. Положеннями статті 15 Закону №393 встановлено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки. Статтею 18 Закону №393 визначено права громадянина при розгляді заяви чи скарги, зокрема одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги. Звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду (ст.7 Закону №393). Відповідно до статті 20 Закону №393 звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» від 09.04.1999 року № 586-XIV (далі - Закон №586) місцеві державні адміністрації очолюють голови відповідних місцевих державних адміністрацій. Статтею 39 Закону №586 визначені повноваження голів місцевих державних адміністрацій, а саме голови місцевих державних адміністрацій: 1) очолюють відповідні місцеві державні адміністрації, здійснюють керівництво їх діяльністю, несуть відповідальність за виконання покладених на місцеві державні адміністрації завдань і за здійснення ними своїх повноважень; 2) представляють відповідні місцеві державні адміністрації у відносинах з іншими державними органами та органами місцевого самоврядування, політичними партіями, громадськими і релігійними організаціями, підприємствами, установами та організаціями, громадянами та іншими особами як в Україні, так і за її межами; 3) призначають на посади та звільняють з посад своїх заступників, керівників структурних підрозділів відповідно до статей 10 та 11 цього Закону; 4) призначають на посади та звільняють з посад керівників апаратів місцевих державних адміністрацій та керівників структурних підрозділів апаратів місцевих державних адміністрацій; 4-1) затверджують положення про апарат місцевої державної адміністрації та положення про її структурні підрозділи; 5) укладають та розривають контракти з керівниками підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління відповідної місцевої державної адміністрації, або уповноважують на це своїх заступників; 6) погоджують у встановленому порядку призначення на посади та звільнення з посад керівників не підпорядкованих підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління органів виконавчої влади вищого рівня, крім керівників установ, підприємств і організацій Збройних Сил та інших військових формувань України, Міністерства внутрішніх справ України; 7) в межах затверджених бюджетів виступають розпорядниками коштів відповідних державних адміністрацій, використовуючи їх лише за цільовим призначенням; 8) регулярно інформують населення про стан виконання повноважень, покладених на місцеву державну адміністрацію; 9) утворюють для сприяння здійсненню повноважень місцевих державних адміністрацій консультативні, дорадчі та інші допоміжні органи, служби та комісії, члени яких виконують свої функції на громадських засадах, а також визначають їх завдання, функції та персональний склад; 10) здійснюють інші функції, передбачені Конституцією та законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, органів виконавчої влади вищого рівня. Голови обласних державних адміністрацій у випадках, передбачених законом, можуть порушувати перед Верховною Радою України питання про призначення Верховною Радою України позачергових виборів сільської, селищної, міської, районної в місті, районної, обласної ради, сільського, селищного, міського голови. Відтак, нормами чинного законодавства чітко визначений обов'язок відповідача давати відповідь на письмові звернення, заяви, клопотання у строк, визначений ст. 20 Закону №393, а також відповідальність відповідача за виконання покладених на місцеві державні адміністрації завдань. Судом встановлено, що 02.09.2013 року позивач звернувся до Голови Роздольненської РДА зі скаргою про порушення земельного законодавства з проханням спільно з сільгоспінспекцією провести перевірку дотримання вимог земзаконодавства (а.с. 30). 11.09.2013 року відповідачем було надіслано лист Голові Державної інспекції сільського господарства в АР Крим Кудинову В. з проханням провести перевірку за фактом порушення земельного законодавства та проінформувати [PERSON] та Роздольненську районну державну адміністрацію у встановлені законом строки (а.с. 33, 34). Листом від 11.09.2013 року відповідач повідомив позивача, що його звернення було надіслано 11.09.2013 року до Державної інспекції сільського господарства в АР Крим для проведення повної та вичерпної перевірки за даним фактом (а.с. 32). Щодо правомірності пересилання відповідачем скарги позивача до Державної інспекції сільського господарства в АР Крим суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 7 Закону №393 якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. Відтак, відповідач мав право переслати звернення позивач в термін не більше п'яти днів до Державної інспекції сільського господарства в АР Крим лише за умови, що питання, порушені в зазначеному зверненні, не входять до повноважень відповідача. Суд зазначає, що п'ятиденний строк перенаправлення скарги позивача до Державної інспекції сільського господарства в АР Крим був порушений, оскільки скарга була перенаправлена лише 11.09.2013 року, коли повинна була бути перенаправлена не пізніше 07.09.2013 року. У зв'язку з виявленим порушенням, відповідального виконавця за зверненням [PERSON] - начальника управління агропромислового розвитку Роздольненської райдержадміністрації Шутенко С.В. притягнуто до дисциплінарної відповідальності (розпорядження №1 від 08.01.2013 року) (а.с. 44). Перевіряючи правомірність перенаправлення зазначеної скарги позивача, судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі. Згідно з п. 1 Положення про державну інспекцію сільського господарства України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 року №459/2011 (далі - Положення), Держсільгоспінспекція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної та продовольства України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі. Державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюються, зокрема, шляхом проведення перевірок (ст. 9 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель»). Пунктом 4.1 Положення визначено, що Держсільгоспінспекція України відповідно до покладених на неї завдань: 1) організовує та здійснює державний нагляд (контроль): а) у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, в тому числі за: дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю. Відповідно до п. 5 Положення 5 Держсільгоспінспекція України та її посадові особи в межах своїх повноважень мають право: складати акти перевірок, протоколи про адміністративні правопорушення та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, давати обов'язкові для виконання приписи (розпорядження), а також подавати в установленому законодавством порядку до відповідних органів матеріали перевірок для притягнення винних осіб до відповідальності. Таким чином, Державна інспекція сільського господарства в АР Крим як територіальний підрозділ Держсільгоспінспекції України здійснює державний нагляд (контроль) у частини дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, та має право проводити перевірки дотримання вимог земельного законодавства. Положеннями ст. 16 Закону №586 встановлено, що місцеві державні адміністрації, в межах визначених Конституцією і законами України, здійснюють на відповідній території державний контроль за використанням та охороною земель, лісів, надр, атмосферного повітря, рослинного і тваринного світу ті інших природних ресурсів. Відповідно до ст. 21 Закону №586 місцева державна адміністрація: 1) розробляє та забезпечує виконання затверджених у встановленому законом порядку програм раціонального використання земель, лісів, підвищення родючості ґрунтів, що перебувають у державній власності; 2) розпоряджається землями державної власності відповідно до закону; 3) розробляє, подає на затвердження відповідної ради та забезпечує виконання регіональних екологічних програм; звітує перед відповідною радою про їх виконання; вносить до відповідних органів пропозиції щодо державних екологічних програм; 4) вживає заходів до відшкодування шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону довкілля підприємствами, установами, організаціями і громадянами; 5) вносить пропозиції відповідним органам місцевого самоврядування щодо організації територій та об'єктів природно-заповідного фонду місцевого значення; 6) інформує населення про екологічно небезпечні аварії та ситуації, стан довкілля, а також про заходи, що вживаються до його поліпшення; 7) організовує роботу по ліквідації наслідків екологічних аварій, залучає до цих робіт підприємства, установи, організації незалежно від форм власності та громадян; 8) вносить пропозиції в установленому законом порядку про зупинення діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності у разі порушення ними законодавства про охорону довкілля та санітарних правил; 9) розробляє і забезпечує дотримання правил користування водозабірними спорудами, призначеними для задоволення питних, побутових та інших потреб населення, зони санітарної охорони джерел водопостачання; обмежує або забороняє використання підприємствами питної води у промислових цілях; 10) здійснює контроль за використанням відходів з урахуванням їх ресурсної цінності та вимог безпеки для здоров'я людей і навколишнього природного середовища та розглядає справи про адміністративні правопорушення або передає їх матеріали на розгляд інших державних органів у разі порушення законодавства про відходи; 11) погоджує документацію із землеустрою у випадках та порядку, визначених Земельним кодексом України та Законом України "Про землеустрій", щодо відповідності зазначеної документації законодавству у сфері охорони навколишнього природного середовища. Окрім цього, згідно зі ст. 17 Земельного кодексу України до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить: а) розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом; б) участь у розробленні та забезпеченні виконання загальнодержавних і регіональних (республіканських) програм з питань використання та охорони земель; в) координація здійснення землеустрою та державного контролю за використанням та охороною земель; г) підготовка висновків щодо надання або вилучення (викупу) земельних ділянок; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб у межах, визначених законом; д) підготовка висновків щодо встановлення та зміни меж сіл, селищ, районів, районів у містах та міст; е) здійснення контролю за використанням коштів, що надходять у порядку відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, пов'язаних із вилученням (викупом) земельних ділянок; є) координація діяльності державних органів земельних ресурсів; ж) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. Відтак, нормами чинного законодавства не встановлено повноваження місцевої державної адміністрації в галузі використання та охорони земель вживати заходів щодо виявлення порушень у сфері земельних правовідносин. Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги щодо визнання протиправною бездіяльність відповідача з не вирішення у визначений строк звернення позивача від 02.09.2013 року не підлягають задоволенню. Окрім цього, оскільки Роздольненська районна державна адміністрація виконала усі вимоги, передбачені нормами Закону України «Про звернення громадян», а саме переслала звернення за належністю відповідному органу, про що повідомила позивача, позовні вимоги в частині спонукання відповідача розглянути звернення позивача від 02.09.2013 року та ухвалити рішення по ньому також не підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про визнання протиправними дії відповідача з надання позивачу недостовірної інформації про рух звернення позивача від 02.09.2013 року, суд зазначає, що жодних фактів, які б містили недостовірну інформацію у відповідях відповідача не вбачається, навпаки наявними в матеріалах справи документами, а саме журналом вихідної кореспонденції Роздольненської районної державної адміністрації, підтверджується факт перенаправлення скарги відповідача саме 11.09.2013 року (а.с. 48). У зв'язку з вищевикладеним позовні вимоги про визнання протиправними дії відповідача з надання позивачу недостовірної інформації про рух звернення позивача від 02.09.2013 року є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. У судовому засіданні 23.01.2014 року оголошено вступну та резолютивну частину постанови, постанову у повному обсязі складено 28.01.2014 року.

Результат розгляду: denied