Рішення адміністративного суду від 2014-02-19 00:00:00+02

Постановою Гагарінського районного суду м. Севастополя від 11.11.13 у справі № 763/4811/13 позовні вимоги [PERSON] до Управління Пенсійного фонду України в Гагарінському районі м. Севастополя про визнання протиправними дій та спонукати до виконання певних дій - задоволено. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Гагарінському районі м. Севастополя здійснити [PERSON] призначення пенсії за віком за Списком №2 відповідно до пункту "б" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року починаючи з 06.11.2013 року. Відповідно ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати покладено на державу. Повернено [PERSON] з бюджету Гагарінського району м. Севастополя сплачену за квитанцією 11231559.1 ПАТ "А-Банк" від 26.06.2013 р., суму судового збору у розмірі 114,70 грн. На зазначене судове рішення від відповідача надійшла апеляційна скарга, в якій ставиться питання про його скасування та ухвалення нового рішення, яким в задоволені адміністративного позову відмовити у повному обсязі. Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, відповідачем зазначено, що записи трудової книжки позивача не містять необхідних відомостей, відповідно до Інструкції №58, про зайнятість повний робочий день на роботі зі шкідливими і важкими умовами труда, зазначених у «Класифікаторі професій», що визначають право на пенсію на пільгових умовах. Позивачем не надано довідку, яка підтверджує період роботи зі шкідливими та важкими умовами праці, а також про атестацію робочого місця у Севастопольському філіалі СП «Марія інженірінг сервіс» з 02.03.1991 по 26.12.1995, у зв'язку з чим, зарахувати цей період у пільговий стаж для призначення пільгової пенсії за віком по Списку №2 у Управління Пенсійного фонду України в Гагарінському районі м. Севастополя не має законних підстав. У судовому засіданні 19.02.2014 позивач проти апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, про причину неявки суд не повідомив. Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено той факт, що позивач не працював відповідний період на роботах з шкідливими умовами праці згідно Списку № 2, у зв'язку з чим УПФУ в Гагарінському районі м. Севастополя безпідставно, всупереч норм чинного законодавства було відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, позовні вимоги позивачем заявлено обґрунтовано, а тому вони підлягають задоволенню. З даним висновком суду першої інстанції не погоджується колегія суддів. Відповідно до ст. 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за віком на пільгових умовах мають, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на роботах зі шкідливими та важкими умовами праці, - за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників: жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менш половини стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого ст. 12 Закону, чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Наказом Міністерства праці України «Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» №58 від 29.07.1993 (далі - Інструкція № 58) зазначено, що у графі 3 трудової книжки має бути зазначено, зокрема, до якого цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво прийнятий чи переведений працівник» із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії, або посади, на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у «Класифікаторі професій». Якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення. Показники, зазначені у цих списках, обов'язково мають бути підтверджені у карті оцінки умов праці робочого місця за результатами атестації і можуть записуватись у дужках. Як вбачається з матеріалів справи, відносно [PERSON] не міститься необхідних відомостей відповідно до Інструкції № 58 про зайнятість саме повний робочий день на роботі зі шкідливими і важкими умовами праці. Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 передбачено, що у випадках, в трудовій книжці відсутні дані, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, організацій. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам. 23.01.2013 року позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком за Списком № 2. Протоколом № 12 від 22.04.2013 року в призначенні пенсії йому було відмовлено з підстав недостатньості підтвердженого стажу. Зокрема, згідно розглянутих документів стаж складає 26 років 3 місяці 4 дні, з них стаж пільгової роботи зі шкідливими та важкими умовами праці за Списком № 2 6 років 2 місяці 4 дні та рекомендовано надати документи для підтвердження інших періодів для включення в страховий стаж. Як вбачається з матеріалів справи, спір виник внаслідок невключення в пільговий стаж періоду роботи з 02.03.1991 р. по 26.12.1995 р. на посаді електрозварника корпусної ділянки в Севастопольській філії спільного підприємства «Марія інжиніринг сервіс». Рішенням Гагарінського районного суду м. Севастополя від 13.12.2012 року позов [PERSON] задоволено, визнано робота [PERSON] у період з 02.03.1991 р. по 26.12.1995 р. на посаді електрозварника корпусної ділянки в Севастопольській філії спільного підприємства «Марія інжиніринг сервіс» пов'язаною з важкими та шкідливими умовами праці та зобов'язано Дочірнє підприємство ТОВ «Судоремонтний завод «Южний Севастополь» - Югсудоремонт» видати [PERSON] довідку про шкідливість умов роботи в період його роботи на посаді електрозварника в СФ СП «Марія інжиніринг сервіс» з 1991 по 1995 роки. Згідно вимог ЦПК України та Закону України "Про виконавче провадження" дане судове рішення підлягає примусовому виконанню. На виконання даного рішення довідка про шкідливість умов роботи в період його роботи на посаді електрозварника в СФ СП «Марія інжиніринг сервіс» з 1991 по 1995 роки фактично видана не була, а виконавче провадження 06.06.2013 року - закінчено. Відомостей щодо оскарження постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 06.06.2013 року матеріали справи не містять та позивач пояснив, що він його не оскаржував. Як вбачається з протоколу №2 від 22.04.2013 року, позивачу було відмовлено у призначенні пенсії по Списку № 2, оскільки первинними документами не підтверджено роботу [PERSON] в умовах, передбачених Списком № 2. Висновок суду першої інстанції стосовно того, що вказане посилання є безпідставним, необґрунтованим та таким, що суперечить письмовим матеріалам справи та положенню Постанови КМУ від 12 серпня 1993 року N 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» та письмовим матеріалам справи та необхідність зарахування в пільговий стаж періоду роботи з 02.03.1991 р. по 26.12.1995 р. на посаді електрозварника корпусної ділянки в Севастопольській філії спільного підприємства «Марія інжиніринг сервіс» є хибним з огляду на наступне. Рішенням Гагарінського районного суду м. Севастополя від 13.12.2012 року визначено, що робота [PERSON] у період з 02.03.1991 по 26.12.1995 на посаді електрозварника корпусної ділянки в Севастопольській філії підприємства «Марія інженірінг сервіс» пов'язана з важкими та шкідливими умовами праці, але не відносить його до пільгового списку, що є обов'язковим при розрахунку пільгового стажу та не підтверджує факт його зайнятості повний робочий день в зазначений період на роботі з шкідливими та важкими умовами праці. Даним рішенням зобов'язано Дочірнє підприємство Товариства з обмеженою відповідальністю «Судоремонтний завод «Южний Севастополь» - Югсудоремонт» видати [PERSON] довідку про шкідливість роботи в Севастопольському філіалі спільного підприємства «Марія інженірінг сервіс», яка, в випадку його виконання, і була б підставою для призначення пенсії позивачу. З огляду на зазначене, судова колегія зазначає, що записи трудової книжки позивача не містять необхідних відомостей відповідно до Інструкції №58 про зайнятість повний робочий день на роботі зі шкідливими і важкими умовами праці, зазначених у «Класифікаторі професій», відповідну уточнюючу довідку позивач не надав, внаслідок чого відсутні законні підстави зобовязання відповідача до призначення позивачу пенсії на пільгових умовах. Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність правових підстав для зарахування періодів роботи при відсутності атестації робочих місць, колегія суддів також зазначає, що атестації робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації). Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах. Згідно з пунктом 4 Порядку та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації. Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці. Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку. Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ є формальна констатація факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу. Таких документів матеріали справи не містять. Дана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 10.09.2013 року. Однак дані обставини не були прийняті до уваги судом першої інстанції та їм не дана належна оцінка. Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає. Судове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права та висновки суду не відповідають обставинам справи, внаслідок чого не може бути визнаним законним і обґрунтованим і підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову.

Результат розгляду: denied