Рішення адміністративного суду від 2014-01-21 00:00:00+02

15.10.2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Хімпром» (Постачальник) та Приватним акціонерним товариством "Кримський ТИТАН" (Покупець) був укладений договір № 44/з, відповідно до умов якого Постачальник зобов'язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити сірку технічну газову комову та/або гранульовану виробництва ТОВ "Тенгизшевройл". Пунктом 2.2 Договору передбачено, що ціна 1 тонни Товару - 50 доларів США на умовах DAF станція прикордонного переходу Росія/Україна (в редакції ІНКОТЕРМС-2000) (а.с. 41-43). 28 березня 2013 року між сторонами було підписано Додаткову угоду № 24 до Договору № 44-з від 15.10.2008 р., якою п. 2.2 Договору було доповнено реченням в наступній редакції: з 01.04.2013 року ціна на Товар складає 103 доларів США. Пунктом 3 цієї угоди визначено, що вона є дійсною з моменту підписання та є невід'ємною частиною Договору № 44-з від 15.10.2008 року (а.с. 44). 01 жовтня 2013 року між сторонами було підписано Додаткову угоду № 30 до Договору № 44-з від 15.10.2008 р., якою п. 2.2 Контракту доповнено реченням в наступній редакції: З 01.10.2013 року ціна на товар (сірку комову технічну) складає 65 доларів США. Пунктом 3 Додаткової угоди передбачено, що вона набирає чинності з моменту підписання та є невід'ємною частиною Контракту (а.с. 45). Відповідно до ст. 49 Митного Кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу (ч. 1 ст. 51 МК України). Згідно ч. 1 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Відповідно до ч. 1 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Частиною 3 ст. 54 МК України встановлено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу. Загальні положення визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, методи її визначення врегульовані статтями 57-64 МК України. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Всі інші методи є другорядними та застосовуються лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (ст. 57 МК України). Згідно з ч. 4 ст. 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Частиною 2 ст. 53 МК України передбачений вичерпний перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. Судом встановлено, що для здійснення митного оформлення товару позивачем було подано до мп "Красноперекопськ" Кримської митниці Міндоходів митні декларації по формі МД-2 № 60008000/2013/012391, відповідно до якої була заявлена митна вартість товарів у розмірі 103 850,50 доларів США, що еквівалентно 830 077,05 гривень за перевезення через митний кордон сірки сирої газової технічної комової, не рафінованої, виробник - ТОВ "Тенгизшевройл" та № 600080000/2013/012455 відповідно до якої була заявлена митна вартість товарів у розмірі 4 254,25 доларів США, що еквівалентно 34 004,22 гривень за перевезення через митний кордон сірки сирої газової технічної комової, не рафінованої, виробник - ТОВ "Тенгизшевройл" (а.с. 20-22, 29-30). Для проведення митного оформлення, позивачем також був доданий пакет документів: картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами № 600/2012/0000065 від 11.04.2013 року; залізничні накладні на товар від 29.10.2013 року; рахунок - фактура (інвойс) № 6027 від 29.10.2013 року; договір № 44/3 від 15.10.2008 року; додаткову угоду від 01.10.2013 року № 30; довідка про проведення декларування валютних цінностей, доходів та майна, що належать резиденту України і знаходяться за її межами від 21.10.2013 року № 132; паспорт якості від 28.10.2013 № 1046938; копія митної декларації відправлення від 29.10.2013 № 50505/291013/0012258; інформація про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару від 30.10.2013 року (а.с. 18-25; 41-66). Відповідачем було зазначено, що всі документи та відомості, подання яких вимагається від декларанта ч. 2 ст. 53 МК України, ним при проходженні митного контролю було подано. Разом з тим, 08.11.2013 року та 11.11.2013 року посадовими особами митного органу були надані позивачу повідомлення про необхідність, для підтвердження числового значення складових митної вартості на підставі п. 3 ст. 53 Митного Кодексу України надати додаткові документи, а саме: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару (а.с. 37-38). 08.11.2013 року та 11.11.2013 року представником позивача на вимогу митного органу було надано наступні додаткові документи: рахунок - проформа між ТОВ "Тенгізшевройл" та "ТОВ «Хімпром» від 29.10.2013 року № 6027 (а.с. 39, 40). Кримською митницею були прийняті рішення про коригування митної вартості товарів № 600080000/2013/000066/1 від 08.11.2013 року та 600080000/2013/000067/1 від 11.11.2013 року (а.с. 16, 26). В якості обставин прийняття даних рішень зазначено, що під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару встановлено невідповідність числового значення заявленої митної вартості у порівнянні з митною вартістю ідентичного товару, що надійшов на однакових комерційних умовах поставки, а також документально не підтверджені складові митної вартості - вартість сировини та транспортні витрати. На письмову вимогу митного органу згідно з п. 3 ст. 53 МК України декларанту запропоновано протягом 10 календарних днів надати додаткові документи, але в повному обсязі вони надані не були, а саме: не надано договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором про поставку товару, митна вартість якого визначається; витрати на транспортування; підтвердження числового значення різниці заявленої митної вартості та митної вартості товару, оформленого за МД від 04.07.2013 року № 600080000/2013/008106. Тому, митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту), згідно з п. 2 ст. 58 Митного кодексу України. На підставі вищевикладеного, митна вартість товару Кримською митницею була визначена за другим методом, на підставі цінової інформації наявній у Кримській митниці Міндоходів із врахуванням МД від 04.07.2013 року № 600080000/2013/008106. Кримською митницею були розглянуті митні декларації та інші документи ПрАТ "Кримський Титан" та прийняті рішення про відмову у митному оформленні (випуску) товарів (картка відмови № 600080000/2013/00178, картка відмови № 600080000/2013/00178) та рекомендовано подати нові ВМД, заповнену у відповідності до вимог чинного законодавства з урахуванням рішень про коригування митної вартості товарів № 600080000/2013/000066/1 від 08.11.2013 року, №600080000/2013/000067/1 від 11.11.2013 року (а.с. 17-19, 27-28). Відповідно до ч. 7 ст. 55 МК України, у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів. Судом встановлено, що позивачем були складені нові митні декларації № 600080000/2013/012400 від 08.11.2013 в якій зазначена митна вартість, визначена рішеннями про її коригування, та надано фінансову гарантію на різницю між сумою митних платежів, визначеною декларантом та сумою платежів, обчисленою митним органом у розмірі 102 878,48 грн., з відстроченням платежів до 06.02.2014 року, що підтверджується відомостями, зазначеними у графах 47,48 митної декларації та № 600080000/2013/012462 від 11.11.2013, в якій зазначена митна вартість, визначена рішеннями про її коригування, та надано фінансову гарантію на різницю між сумою митних платежів, визначеною декларантом та сумою платежів, обчисленою митним органом у розмірі 4 214,44 грн., з відстроченням платежів до 09.02.2013 року, що підтверджується відомостями, зазначеними у графах 47,48 митної декларації (а.с. 23-25, 31-32). В той же час, позивач скористався своїм правом, передбаченим ст. 24 МК України на оскарження рішення митного органу в судовому порядку, якщо декларант вважає, що цим рішенням порушено його права, свободи чи інтереси. Перевіряючи доводи позивача щодо протиправності прийнятих відповідачем рішень, судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Зі змісту ст. 53 МК України вбачається, що перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів передбачений частиною 2 цієї статті та є вичерпним. Подання документів, перелік яких наведений в частині 3 цієї статті можливий лише в разі існування хоча б однієї з наступних умов: - документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності; - наявні ознаки підробки; - не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Як пояснив в судовому засіданні представник відповідача, будь-яких розбіжностей або ознак підроблення в поданих для проходження митного оформлення товару документах митницею виявлено не було. На думку митного органу, подані ПрАТ "Кримський Титан" документи не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які були пред'явлені до митного оформлення. Відповідно до ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Проте, суд вважає, що відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, зокрема щодо митної вартості товарів та її складових. Так, судом встановлено та не заперечується представником відповідача, що при проходженні митного оформлення позивачем було надано Договір № 44/з від 15.10.2008 року та Додаткову угоду № 30 до нього, в якій зазначено, що з 01.10.2013 року ціна товару (сірки комової) становить 65 доларів США за 1 тонну. Як передбачено п. 3.1 Договір № 44/з від 15.10.2008 року, укладеного між сторонами, постачальник поставляє Товар по заявках Покупця на умовах DAF, станція прикордонного переходу Росія/Україна - станція Гуково/станція Красная Могіла, або станція Успенська/ станція Квашино (в редакції ІНКОТЕРМС-2000). Згідно міжнародних правил тлумачення торговельних термінів, DAF - це поставка до кордону, яка означає, що продавець виконав поставку, коли він надав не відвантажений товар у розпорядження покупця у визначеному населеному пункті або місці на кордоні. При цьому продавець зобов'язаний укласти за власний рахунок на загальних умовах договір перевезення по поставці товару в названий пункт, якщо такий є в місці поставки на кордоні. До поставки товару у визначений пункт продавець зобов'язаний нести всі витрати, пов'язані з цим товаром. Продавець зобов'язаний за власний рахунок надати покупцю звичайний документ або інший доказ поставки товару у визначене місце на кордоні. Тобто, за умовами укладеного між сторонами договору, до визначеної додатковою угодою вартості товару вже увійшла як власне вартість самого товару, так і інші її складові, зокрема витрати на його транспортування, на підтвердження якого постачальником були надані залізничні накладні, які також були представлені позивачем для проходження митного оформлення. Судом встановлено, що позивачем, окрім інших обов'язкових документів, під час проходження митного оформлення товару було також надано висновок ДП "Укрпромзовнішекспертиза" від 09.10.2013 року № 4557, яким встановлено, що згідно аналізу даних видання "Промышленные грузы" та "Хим-Курьер Рынок удобрений", середній розрахунковий рівень цін на сірку комову технічну може становити 64-80 доларів США/т, на умовах поставки DAF - кордон Росія - Україна, а тому рівень ціни на сірку комову технічну у розмірі 65 доларів США, що імпортується згідно Додаткової угоди № 30 від 01.10.2013 року до контракту № 44/з від 15.10.2008 року відповідає поточній кон'юнктурі ринку (а.с. 51). Відповідно до ст. 60 МК України, у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними. У разі якщо для цілей застосування цього методу виявляється більш як одна вартість договору щодо подібних (аналогічних) товарів, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша така вартість. Як вбачається з матеріалів справи, ціна на сірку комову, яка була надана позивачем для проходження митного оформлення не є сталою та залежить від різних процесів на ринку цього товару, декілька разів вже змінялась після підписання 15.10.2008 року сторонами контракту, що зокрема підтверджується листами ТОВ «Химпром» від 30.09.2013 року № 307, від 14.10.2013 року № 350 та висновком ДП "Укрпромзовнішекспертиза", в якому зазначено, що рівень цін на зазначений товар може змінюватись в залежності від якості зазначеного товару, умов оплати, розміру партії, кон'юнктурної ситуації на ринку, тощо, які були також надані позивачем при проходженні митного оформлення (а.с. 47,48) Доказів, що в Єдиній автоматизованій інформаційній системі митних органів є інформація про іншу митну вартість станом на листопад 2013 року товарів, подібних (аналогічних) до товару, який 08.11.2013 року та 11.11.2013 року був пред'явлений позивачем для проходження митного оформлення, відповідачем надано не було. Більш того, як пояснив представник відповідача, при здійсненні митного оформлення товару позивача митницею взагалі не проводилось порівняння з іншими подібними товарами відповідно до інформації, яка міститься в ЄАІС ДМСУ. При цьому підставою для застосування митницею другого методу визначення митної вартості виявилась інша митна декларація № 60080000/2013/008106 від 04.07.2013 року, яка була подана позивачем для проходження митного оформлення такого ж товару - комової сірки та в якій ціна за 1 тонну була визначена в сумі 103 доларів США. Проте, суд вважає зазначену підставу для застосування митницею другого методу визначення митної вартості товару необґрунтованою, оскільки в даному випадку мова йде не про подібний товар, а про повністю ідентичний, який був експортований в липні 2013 року. Доказів того, що з липня по листопад 2013 року ціна на комову сірку не могла змінитись та не відповідає поточній кон'юнктурі рину відповідачем суду також не надано. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем було надано достатньо документів для підтвердження митного оформлення товару за першим методом, а відповідач зі свого боку не послався на обставини та не надав доказів, які виключають можливість використання першого методу. За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач неправомірно відмовив позивачу в митному оформленні товару за першим методом, а отже заявлені позовні вимоги про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості та карток відмови в прийнятті митних декларацій від 08.11.2013 року та 11.11.2013 року є обґрунтованими та мають бути задоволені в повному обсязі. Щодо позовних вимог про зобов'язання повернути фінансову гарантію у сумі 107 092,02 грн. суд зазначає наступне. Згідно з ч. 7 ст. 307 Митного кодексу України вивільнення (повернення) фінансової гарантії здійснюється не пізніше двох годин після отримання відповідним органом доходів і зборів підтвердження фактичного виконання зобов'язань, забезпечених гарантією. Відповідно до ч. 9 ст. 313 Митного кодексу України порядок внесення грошової застави та її повернення визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Відповідно до п. 1 Розділу ІІІ Поряду повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20 липня 2007 р. N 618, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2007 р. за N 1097/14364 для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою. Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Позивачем не надано доказів додержання процедури повернення фінансової гарантії та звернення до відповідного органу доходів і зборів щодо повернення фінансової гарантії у сумі 107 092,02 грн. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про зобов'язання повернути фінансову гарантію є передчасними, у зв'язку з чим у їх задоволенні належить відмовити. Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно з платіжним дорученням 93611 від 26.11.2013 року позивачем сплачено судовий збір у розмірі 214,19 грн. за позовні вимоги майнового характеру, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. За таких обставин, судовий збір у у розмірі 214,19 грн. з Державного бюджету України не стягується судом на користь позивача. У судовому засіданні 21.01.2014 року оголошена вступна та резолютивна частина постанови, згідно зі ст. 160 КАСУ постанова складена у повному обсязі 24.01.2014 року.

Результат розгляду: partial