Рішення адміністративного суду від 2014-03-25 00:00:00+02

24.01.2014 року позивач звернулася до суду з адміністративним позовом до Департаменту соціальної політики про визнання дій неправомірними та зобов"язання вчинити певні дії, в якому просить суд : - Визнати відмову Департаменту Соціальної політики у м. Києві щодо нарахування і виплати [PERSON] щорічної допомоги на оздоровлення за 2013 рік у розмірі 75 гривень незаконною; - Зобов'язати відповідача зробити перерахунок, нарахувати і виплатити [PERSON] недоплачену суму щорічної допомогу за 2013 рік у розмірі 3366 гривень ,згідно ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ; - Зобов'язати відповідача з моменту набрання чинності рішення суду встановити та у подальшому нараховувати та виплачувати [PERSON], як постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи ІІ категорії щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі - 3 (трьох) мінімальних заробітних плат, згідно вимог ст. 48 враховуючи положення ч.3 статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ за 2013рік, розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати з урахуванням попередніх виплат; - стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 3366 гривень.. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є постраждалою внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії та згідно ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" має право на щорічну допомогу на оздоровлення, проте, зазначена допомога була виплачена їй в значно меншому розмірі. Вважає, що її права при нарахуванні та виплаті щорічної грошової допомоги на оздоровлення були порушенні відповідачем, а тому просила позов задовольнити. Крім того, позивач зазначає, що через постійні судові справи з відповідачем, непорозуміння та незручності вона дуже нервує, у зв»язку з чим погіршується стан її здоров»я, а тому позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 3366 грн. У зв»язку з вищевикладеним позивач просила суд задовольнити позов в повному обсязі. Позивач в судове засідання не з»явився, проте просила розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд до відома не поставив, жодних письмових доказів чи пояснень до суду не надав. Суд вважає, що справу можна розглянути у відсутність сторін в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 128 КАС України на підставі наявних у справі доказів, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду поданого позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що позивач [PERSON] є особою, постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи ІІ категорії, що підтверджується наявним в матеріалах справи посвідченням серії [NUMBER]. Позивач перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації та отримує щорічну допомогу на оздоровлення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №562 від 17.07.2005 року "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Стаття 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" надає право евакуйованим із зони відчуження у 1986 році, на отримання щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі трьох мінімальних заробітних плат. Відповідно до ст. 62 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" роз'яснення порядку застосування цього закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для виконання міністерствами та іншими центральними та місцевими органами виконавчої влади, всіма суб'єктами господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності. На виконання положень зазначеного Закону Кабінетом Міністрів України 12.07.2005 року була видана постанова №562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", відповідно до якої евакуйованим із зони відчуження у 1986 році встановлена разова щорічна допомога на оздоровлення в розмірі 75 гривень. Встановлено, що Управлінням праці та соціального захисту населення Солом»янської районної в м.Києві державної адміністрації за 2013 рік позивачу була нарахована і виплачена щорічна разова допомога на оздоровлення у розмірі, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України №562. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею ст. 71 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", чітко встановлено, що дія положень цього Закону не може зупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону. Згідно з ст. 63 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" фінансування витрат, здійснюється за рахунок державного бюджету. Згідно ч. 2 ст. 4 Бюджетного кодексу України, виключно законом про Державний бюджет України визначаються надходження та витрати Державного бюджету України. Статтею 87 Бюджетного кодексу України визначено, що до видатків, які здійснюються з Державного бюджету України, належать, зокрема, видатки на програми соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Рішенням Конституційного суду України від 25.01.2012 року №3-рп/2012 зазначено, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Постанова Кабінету Міністрів України №562 від 12.07.2005 року на момент нарахування позивачу разової щорічної допомоги на оздоровлення була чинною, а отже підлягала застосуванню. Пунктом 4 розділу "Прикінцеві положення" Закону України "Про Державний бюджет України на 2013 рік" визначено, що у 2013 році норми і положення статей 20,21, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51,52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік. Враховуючи викладене, суд вважає, що визначення позивачу щорічної допомога на оздоровлення за 2013 рік у розмірі , передбаченому постановою Кабінету Міністрів України № 562 та здійснення виплати такої допомоги в розмірі 75 ,00 грн. узгоджується з вимогами чинного законодавства. Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних, зокрема фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п.п. 4, 5, 9 постанови ПВСУ від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" позивач має навести у заяві, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди, та якими доказами це підтверджується. Позивачем не доведено неправомірність дій відповідача, наявність причинного зв'язку між діями відповідача та завданою моральною шкодою, а тому доводи позивача про заподіяння їй моральної шкоди, суд відхиляє. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вимоги пред»явлені позивачем до відповідача необґрунтовані та недоведені, а тому приходить до висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] в повному обсязі.

Результат розгляду: denied