Рішення адміністративного суду від 2014-02-07 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Павлоградської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, в якому просить: - визнати відмову Павлоградської районної державної адміністрації Дніпропетровської області в поновленні (укладення додаткової угоди) договору оренди землі від 20 січня 2009 року, зареєстрованого у ПВ ДРФ ДП «Центр ДЗК» при Держкомземі України по земельним ресурсам, запис у Держаному реєстрі земель від 25 січня 2009 року за № 040912700490, протиправною; - зобов'язати Павлоградську районну державну адміністрацію Дніпропетровської області поновити (укласти додаткову угоду) договору оренди землі від 20 січня 2009 року, укладеного між [PERSON] і Павлоградською районною державною адміністрацією, зареєстрованого у ПВ ДРФ ДП «Центр ДЗК» при Держкомземі України по земельним ресурсам, запис у Держаному реєстрі земель від 25 січня 2009 року за №040912700490. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачу на умовах оренди була надана земельна ділянка площею 0,4333 га, розташована в прибережній захисній смузі та водоохоронній зоні р. Самара, за рахунок земель запасу на території Богдановської сільської ради, Павлоградського району, Дніпропетровської області. 20 січня 2009 року позивач уклав договір оренди землі з Павлоградською районною держаною адміністрацією Дніпропетровської області. Договір оренди землі від 20 січня 2009 року зареєстрований у ПВ ДРФ ДП «Центр ДЗК» при Держкомземі України по земельним ресурсам, про що в Держаному реєстрі земель було зроблено запис від 25 січня 2009 року за № 040912700490. Позивач звернувся з листом-повідомленням до Голови Павлоградської районної державної адміністрації Дніпропетровської області щодо поновлення строку договору оренди землі. До листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди. На думку позивача, він своеєчасно, відповідно до положень Закону України «Про оренду землі» і умов договору оренди, надав відповідачу усі необхідні для поновлення договору оренди землі документи, надав проект додаткової угоди. Однак, відповідачем було відмовлено позивачу в поновленні договору оренди землі. Позивач вважає, що відмова відповідача в поновленні договору оренди землі від 20 січня 2009 року є протиправною. Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити у повному обсязі. Також зазначили, що вказана земельна ділянка використовується для організацій відпочинку громадян та відноситься до земель водного фонду, відповідно компетенцією щодо розпорядження цією земельною ділянкою відповідач наділений. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив, просив у задоволенні позовних вимог відмовити з огляду на їх необґрунтованість, до суду надав заперечення. Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне. З матеріалів справи вбачається, що Розпорядженням голови Павлоградської райдержадміністрації від 31.12.2008 року № 1012-р-08 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду та надано фізичній особі-підприємцю [PERSON] в оренду строком на 5 років земельну ділянку площею 0,4333 га (пасовища) для рекреаційних цілей за рахунок земель запасу на території Богданівської сільської ради за умови відшкодування витрат сільськогосподарського виробництва. 20 січня 2009 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та Павлоградською райдержадміністрацією укладено договір оренди землі, який зареєстрований у ПВ ДРФ ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України по земельних ресурсах» 25.02.2009 року за № 040912700490. Строк дії даного договору закінчується 25.02.2014 року. 22.04.2013 року на адресу райдержадміністрації надійшла заява [PERSON] про продовження строку дії договору оренди землі на 49 років. Листом від 18.05.2013 року №1162/4/14-13, посилаючись на ст. 122 Земельного кодексу України, [PERSON] було відмовлено у продовженні строку дії договору. 14.10.2013 року [PERSON] повторно звернувся до Павлоградської райдержадміністрації з заявою про продовження строку дії договору оренди землі на 45 років. Листом від 14.11.2013 року №2716/4/14-13 [PERSON] було відмовлено у продовженні строку дії договору. Не погоджуючись з результатами розгляду звернення, позивач звернувся за захистом своїх прав та інтересів до суду. Вирішуючи спір по суті, суд виходить із наступного. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про оренду землі» по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Відповідно до ст. 18 Земельного кодексу України до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об'єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим. Відповідно до ст. 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Відповідно до ст. 50 Земельного кодексу України до земель рекреаційного призначення належать землі, які використовуються для організації відпочинку населення, туризму та проведення спортивних заходів. Відповідно до ст. 58 Земельного кодексу України до земель водного фонду належать землі, зайняті: б) прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами; Відповідно до ч.4 ст. 59 Земельного кодексу України громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб (у тому числі рибництва (аквакультури), культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково - дослідних робіт, догляду, розміщення та обслуговування об'єктів портової інфраструктури і гідротехнічних споруд тощо, а також штучно створені земельні ділянки для будівництва та експлуатації об'єктів портової інфраструктури та інших об'єктів водного транспорту. Розпорядженням голови Павлоградської райдержадміністрації від 31.12.2008 року № 1012-р-08 було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду та надано фізичній особі-підприємцю [PERSON] в оренду строком на 5 років земельну ділянку площею 0,4333 га (пасовища) для рекреаційних цілей за рахунок земель запасу на території Богданівської сільської ради за умови відшкодування втрат сільськогосподарського виробництва. На підставі зазначеного розпорядження фізичній особі-підприємцю [PERSON] було передано земельну ділянку площею 0,4333 га (пасовища). З матеріалів справи вбачається, а саме, відповідно до висновку Павлоградського районного відділу земельних ресурсів від 19.07.2007 року № 6/03-5604, земельна ділянка площею 0,4333 га (пасовища - прибережна охоронна зона р.Самара) для рекреаційних цілей з земель запасу на території Богданівської сільської ради згідно державної статистичної звітності по формі 6-зем станом на 01.07.2007 року знаходиться в рядку 12.1 (шифр 94) колонка 12 - 0,4333 га та передається в рядок 7,3 (шифр 86), колонка 69 - 0,4333 га (з усіх земель 0,4333 га рекреаційного призначення (колонка 80)). Згідно доданої до матеріалів довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-зем) станом на 01.01.2013 року зазначена земельна ділянка площею 0,4333 га знаходиться в рядку 2.9 (шифр 39) «Ділянки для несільськогосподарської підприємницької діяльності», колонка 69 «відкриті землі без рослинного покрову (піски (включаючи пляжі)) площа - 0,4333 га, колонка 80 «з усіх земель рекреаційного призначення» площа - 0,4333 га, категорія земель - землі рекреаційного призначення, державна форма власності. Тобто, при передачі в оренду земельної ділянки «пасовища» для рекреаційного призначення - змінилось цільове призначення земель, а відповідно змінилась і категорія цих земель. Отже, на теперішній час, земельна ділянка площею 0,4333 га, яка перебуває в оренді [PERSON] на підставі договору оренди землі, що зареєстрований у ПВ ДРФ ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України по земельних ресурсах» 25 лютого 2009 року за № 040912700490, відноситься до категорії земель - землі рекреаційного призначення. Згідно з частиною четвертою статті 4 Закону України «Про оренду землі» орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є органи виконавчої влади, які відповідно до закону передають земельні ділянки у власність або користування. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч.2 ст. 17 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» до повноважень місцевих державних адміністрацій віднесено розпорядження землями державної власності відповідно закону. Повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування визначено статтею 122 Земельного кодексу України. В судовому засіданні представником відповідача було зазначено, що компетенція органів виконавчої влади при укладенні додаткових угод до договорів оренди земельних ділянок державної власності, укладених до 01.01.2013 року, визначається згідно з повноваженнями органів виконавчої влади щодо надання земельних ділянок державної власності у власність або користування, визначених статтею 122 Земельного кодексу України. Так, з 01.01.2013 року відповідно до ч.3 ст. 122 Земельного кодексу України районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) ведення водного господарства; б) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; в) індивідуального дачного будівництва. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 122 Земельного Кодексу України повноваження органів виконавчої влади щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування розподіляються таким чином: - центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб; - обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб. З урахуванням наведеного, суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що вказана земельна ділянка площею 0,4333 га за основним цільовим призначенням відноситься до водного фонду та відповідно відповідач наділений компетенцією щодо розпорядженням зазначеною земельною ділянкою, оскільки відповідно до норм Земельного Кодексу України, землі не можуть бути одночасно землями водного фонду та землями рекреаційного призначення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що Павлоградською райдержадміністрацією не було порушено наданого Земельним кодексом України громадянам та юридичним особам права на отримання в оренду земельних ділянок для провадження підприємницької та іншої діяльності. Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з огляду на їх необгрунтованість.

Результат розгляду: denied