Рішення адміністративного суду від 2014-03-17 00:00:00+02

Позивач звернувся із зазначеним позовом, яким просив суд, визнати незаконною постанову заступника начальника Житомирської митниці Міндоходів про притягнення його до відповідальності за порушення митних правил. Позивач в судовому засіданні вимоги підтримав з підстав визначених у заяві. Представник відповідача позов не визнав, оскільки вважає, що позивачем порушено митні правила та встановлений порядок користування транспортним засобом ввезеним на митну територію України його дочкою, а не заявником. Судом були встановлені наступні факти і відповідно ним правовідносини. 7 листопада 2013 року в зону митного контролю пункту пропуску "Виступовичи" митного поста "Північний" Житомирської митниці Міндоходів в'їхав автомобіль "БМВ-318 І", 1999 р.в., куз.[NUMBER], р/н [NUMBER], під керуванням громадянина України [PERSON], тобто позивача по справі. У ході перевірки встановлено, що зазначений автомобіль було переміщено 14 вересня 2013 року на митну територію України громадянкою [PERSON], згідно митної декларації від 14 вересня 2013 року (а.с.32). В подальшому, дана громадянка розпорядилась вказаним автомобілем на території України без дозволу митного органу. Тобто, передала транспортний засіб в розпорядження та користування позивачу по справі. Однак, позивач порушуючи ч. 4 ст. 380 Митного кодексу України, неправомірно розпоряджався та користувався вищевказаним транспортним засобом. Відповідно ч. 4 ст. 380 Митного кодексу України, тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб. Отже, даний нормативний акт чітко вказує на порядок користування транспортними засобами ввезеними на територію України. Оскільки, транспортний засіб був ввезений на території України, громадянкою [PERSON], передавати даний автомобіль в користування іншій особі, вона не мала права, а при бажанні вчинення даних дій, було необхідно дотриматися цілою низки правил, встановлених законом. В свою чергу, позивач, неправомірно, без жодного дотримання встановленого порядку, розпоряджався та користувався даним автомобілем. І як наслідок, вищевказані дії позивача порушують ч. 2 ст. 469 Митного кодексу України, за що Державною митною службою України і притягнуто відповідача до відповідальності (а.с.26-29). Крім того, суд звертає увагу, що особа, відповідальна за дотримання режиму тимчасового ввезення, може бути змінена з дозволу відповідного органу ст. 109 Митного кодексу України. Тобто, більш ширшому тлумаченню, порядок зміни особи, як тільки з дозволу органу, дані обставини не мають. А отже, з даних обставин, суд дійшов висновку, що позивачем по справі оформлення користування даним транспортним засобом не дотримано, і як наслідок вчинено правопорушення. Зазначені правовідносини врегульовані наступним нормативними актами. За заявою особи, відповідальної за дотримання митного режиму тимчасового ввезення, орган доходів і зборів надає дозвіл на передачу права використання режиму тимчасового ввезення щодо товарів будь-якій іншій особі ч. 1 ст. 109 Митного кодексу України. Метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів ч. 1 ст. 246 Митного кодексу України. Митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується органом доходів і зборів шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії ч. 5 ст. 255 Митного кодексу України. Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб ч. 4 ст. 380 Митного кодексу України. Аналіз вищезазначених норм та досліджених судом обставин справи, приводить до висновку, про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки, в діях позивача, чітко висвітленні порушення митного законодавства. Порядок оформлення прав користування даним транспортним засобом не дотримано. Жодних підтверджень того, що позивач мав право на розпорядження та користування даним транспортним засобом, судом не встановлено. Використання транспортного засобу на митній території України здійснено позивачем без виконання митних формальностей та відповідного дозволу, оскільки доведено, що зазначений транспортний засіб на територію України ввезла інша особа, а ч. 4 ст. 380 Митного кодексу України, чітко наголошує на тому, що право на користування автомобілем має ВИКЛЮЧНО громадяни, які ввезли транспортні засоби в Україну. Отже, дії митниці про притягнення до відповідальності позивача є правомірними. Порушення законодавства в діях позивача встановлені та доведені в судовому засіданні. Крім того, позивач вказує на те, що його було притягнуто до відповідальності з порушенням строку накладення строку, оскільки, позивач зазначає, що адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладене не пізніше, ніж через два місяці з дня його вчинення. Порушення вчинено 7 листопада 2013 року, постанова винесена 16 січня 2014 року. Однак, з даними твердженнями позивача, суд не погоджується, на підставі наступного. Якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень ч. 1 ст. 467 Митного кодексу України. Тобто, позивача притягнуто до відповідальності в межах строку передбаченого Митним кодексом України. На підставі вищевикладеного,

Результат розгляду: denied