Рішення адміністративного суду від 2014-03-17 00:00:00+02

До Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернувся [PERSON], в якому просить визнати неправомірними дії голови Монастирищенського районного суду Черкаської області Бурлаки М.В., що полягають у нереєстрації факту надходження матеріалів кримінальної справи №1400900044 за обвинуваченням [PERSON], в журналі вхідної кореспонденції суду у день її фактичного надходження; розгляд справи здійснювати без участі позивача. Позовні вимоги мотивовані тим, що 19.06.2009р. з прокуратури Монастирищенського району до Монастирищенського районного суду надійшла кримінальна справа №1-64/09 по обвинуваченню [PERSON] Факт надходження кримінальної справи 19.06.2009р. до суду підтверджується підписом працівника суду, відповідального за отримання вхідної кореспонденції у книзі вихідної кореспонденції прокуратури Монастирищенського району. Разом з тим, кримінальна справа №1-64/09 зареєстрована у книзі вхідної кореспонденції Монастирищенського районного суду 26.06.2009р. за №5621. Позивач вважає неправомірними дії голови Монастирищенського районного суду в частині нереєстрація кримінальної справи у день її надходження до суду (19.06.2009р.). На думку позивача, вказані дії суду призвели до незаконного позбавлення волі без рішення суду, починаючи з 20 год. 00 хв. 22.06.2009 (термін закінчення дії запобіжного заходу під час досудового слідства) до 23.03.2012. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явився, до суду надіслав письмові заперечення, в яких просить провести розгляд справи без його участі. Відповідно до письмових заперечень відповідача реєстрація кримінальної справи №1400900044 (№1-64/09) по обвинуваченню [PERSON] у день її надходження - 19.06.2009р. була неможлива у зв'язку з тим, що кримінальна справа надійшла до суду після закінчення робочого дня (о 15 год. 46 хв. 19.06.2009р.). Відповідно до Правил внутрішнього трудового розпорядку працівників суду кінець робочого дня у п'ятницю о 15 год. 45 хв. Крім того, голова суду не здійснює реєстрації вхідної кореспонденції, що надходить до суду, а тому позов є необгрунтованим та не підлягає задоволенню. Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. До 01.01.2014 року Інструкція з діловодства в місцевому загальному суді, затверджена наказом Державної судової адміністрації від 27.06.2006р. № 68 (далі по тексту - Інструкція), встановлювала загальні правила ведення судового діловодства в районних, районних у містах, міських, міськрайонних судах, військових судах гарнізонів (далі - суди) і регламентувала порядок роботи з документами з моменту їх надходження чи створення в суді до відправлення або передавання в архів, звернення до виконання судових рішень. Відповідно до п.2.2 Інструкції працівник апарату суду, на якого відповідною Посадовою інструкцією покладено обов'язки щодо приймання судових справ і кореспонденції, у день їх надходження перевіряє цілісність пакетів та конвертів і відповідність їх адресування, з дотриманням установлених правил безпеки розкриває пакети й конверти, перевіряє відповідність вкладень до опису (наявність додатків до документа), проставляє на правому нижньому чи іншому вільному від тексту місці супровідного листа до судової справи (матеріалу), першої сторінки листа чи іншого документа реєстраційний штамп суду, у якому зазначає дату надходження матеріалу в суд і реєстраційний номер згідно з журналом реєстрації вхідної кореспонденції. Згідно п. 2.9. Інструкції документи для розгляду (виконання) від одного виконавця до іншого передаються тільки на підставі письмової вказівки керівництва, яким здійснювалися розгляд документа та накладення резолюції. Передача документів відбувається з внесенням до журналу реєстрації вхідної кореспонденції відповідних даних про передачу. Пункт 3.14. Інструкції визначає, що після реєстрації всі справи і матеріали, що підлягають розгляду відповідно до процесуального законодавства, передаються суддям у порядку черговості з урахуванням їх спеціалізації та розрахункових норм часу, необхідного для розгляду справ, і поправочних до них коефіцієнтів. Навантаження суддів визначається відповідно до розрахункових норм часу, необхідного для розгляду справ, і поправочних до них коефіцієнтів, що затверджуються Радою суддів України. Передавання справ і матеріалів судді здійснюється під підпис у контрольному журналі судових справ і матеріалів, переданих для розгляду судді. Такий журнал ведеться окремо щодо кожного судді. Записи в журналі здійснюються у міру передавання справ і матеріалів. Розподіл їх за формами судочинства, категоріями справ тощо забороняється. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про судоустрій» від 07.02.2002р. №3018-ІІІ, що був чинний на момент виникнення спірних правовідносин, голова місцевого суду: здійснює організаційне керівництво діяльністю суду. Судом встановлено, що 19.06.2009р. прокурором Монастирищенського району в порядку ст. 232 Кримінально-процесуального кодексу України (в редакції 1960 року) направлено до Монастирищенського районного суду кримінальну справу №1400900044 (справа №1-64/09) по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 263, ч.ч. 1, 2, 3 ст. 307 Кримінального кодексу України, з обвинувальним висновком. Факт надходження кримінальної справи 19.06.2009р. до суду підтверджується копією книги обліку документів, відправлених кур'єром прокуратури Монастирищенського району, в якій зафіксовано підписом співробітника Монастирищенського районного суду отримання кримінальної справи №1400900044. Листом прокуратури Монастирищенського району від 19.06.2009р. №09-81обв09 повідомлено СІЗО №30 про направлення кримінальної справи №1400900044 до суду. Згідно з вказаним листом начальник установи має оголосити обвинуваченому [PERSON] про те, що 19.06.2009р. справу надіслано до суду і з цього часу він рахується за Монастирищенським районним судом. 24.06.2009р. [PERSON] був етапований до СІЗО. Викладені обставини підтверджуються постановою слідчого СВ Монастирищенського РВ УМВС України Бовкун В.О. від 04.03.2014р., згідно якої кримінальне провадження №12013250220000032 від 20.01.2013р. за зверненням [PERSON] щодо неправомірних, на його думку, дій секретаря суду [PERSON], закрито у зв'язку з відсутністю в діянні складу кримінальних правопорушень, передбачених ст. 356, ч. 1 ст. 384, ч. 1 ст. 385 Кримінального кодексу України. Зі змісту вказаної постанови слідчого також вбачається, що відповідно до пояснень допитаної в якості свідка секретаря Монастирищенського районного суду [PERSON] 19.06.2009р. від кур'єра прокуратури Монастирищенського району нею було отримано кримінальні справи 1400900044, 1400900050, 9148, 9125. У зв'язку з тим, що голова Монастирищенського районного суду був відсутній у приміщенні суду і робочий день закінчився, справи голові суду були передані 22.06.2009р. Допитаний з даного приводу голова Монастирищенського районного суду Бурлака М.В. показав, що на час отримання справи між суддями проводився розподіл за візою голови суду після вивчення їх складності, в залежності від навантаження кожного судді та складності справ, що знаходяться у провадженні кожного судді. З матеріалів кримінальної справи №1400900044 вбачається, що [PERSON] затримано в порядку ст. 115 КПК України (в редакції 1960 року). 22.04.2009р. судом обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком 2 місяці з моменту затримання. Таким чином, строк тримання під вартою під час досудового слідства [PERSON] закінчився 22.06.2009р., тобто через три доби після отримання кримінальної справи судом. Вказана кримінальна справа не могла бути прийнята головою суду до свого провадження відповідно до п. 2-1 ч. 1 ст. 54 КПК України, оскільки ним вирішувалось питання про обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Справа не могла бути розподілена суддям Діденко Т.І. та Ротаєнко Д.С., оскільки відповідно до наказів №№45,59, судді Діденко Т.І. та Ротаєнко Д.С. повинні були перебувати у відпустках з 30.06.2009 по 30.08.2009 та з 09.07.2009 по 12.08.2009 відповідно, тому розподілити справу вказаним суддям не було можливим, оскільки до відпусток залишалось менше 15 днів, а її розподіл вказаним суддям призвів би до тяганини у розгляді справи, вони не змогли б навіть провести попередні розгляди справ, та призначити справу до слухання у визначені Законом строки. Кримінальна права №1400900044 по обвинуваченню [PERSON] в день її надходження не могла бути розподілена судді Мазай Н.В., оскільки остання перебувала у відпустці з 05.05.2009 по 25.06.2009 включно, тому жодної законної можливості розписати вказану справу даній судді у голови не було. Після виходу з відпустки судді Мазай Н.В. 26.06.2009р. справа №1400900044 по обвинуваченю [PERSON] була розподілена в цей же день судді Мазай Н.В., повернута до канцелярії суду, зареєстрована та передана судді Мазай Н.В. для розгляду по суті. Правову оцінку діям секретаря Монастирищенського районного суду [PERSON] під час реєстрації кримінальної справи №1400900044 по обвинуваченю [PERSON] надано у вищезгаданій постанові слідчого СВ Монастирищенського РВ УМВС України Бовкун В.О. від 04.03.2014р. про закриття кримінального провадження, згідно якої досудовим розслідуванням не встановлено наявності самовільного вчинення секретарем Монастирищенського районного суду [PERSON] будь-яких дій щодо реєстрації кримінальної справи №1400900044 та заподіяння значної шкоди. Надаючи правову оцінку обставинам даної адміністративної справи, суд виходить з наступного. Частина 1 статті 156 Кримінально-процесуального кодексу України від 28.12.1960р. (далі по тексту - КПК України), що був чинний на момент виникнення спірних правовідносин, визначала, що тримання під вартою під час досудового розслідування не повинно тривати більше двох місяців. У випадках, коли у строк, передбачений частиною першою цієї статті, розслідування справи закінчити неможливо, а підстав для скасування чи заміни запобіжного заходу на більш м'який немає, він може бути продовжений: до чотирьох місяців, до дев'яти місяців, до вісімнадцяти місяців (ч. 2 ст. 156 КПК України). Відовідно до ч. 5 ст. 156 КПК України строки тримання під вартою під час досудового слідства закінчуються в день надходження справи до суду. Системний аналіз норм КПК України свідчить про те, що строки тримання підсудного під вартою з моменту надходження справи до суду не обмежувались. Чинне на той час кримінально-процесуальне законодавство не вимагало прийняття будь-якого процесуального рішення щодо продовження строків тримання під вартою у справах, що знаходяться у суді, крім випадків, коли справа надійшла до суду після закінчення строку тримання під вартою. Разом з тим, частина 2 ст. 338 КПК України визначала, що коли підсудний до винесення вироку тримався під вартою в цій справі, в строк відбуття покарання зараховується строк перебування під вартою. Таким чином, закон пов'язував закінчення строку тримання під вартою під час досудового слідства з днем фактичного надходження справи до суду, а не з днем її реєстрації. Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Відповідно до пункту 1 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Як зазначено в Інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 27.07.2010р. №1145/11/13-10, обов'язковою ознакою нормативно-правового акта чи правового акта індивідуальної дії, а також відповідних дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень є створення ними юридичних наслідків у формі прав, обов'язків, їх зміни чи припинення. З огляду на те, що строк тримання під вартою під час досудового слідства закінчується в день фактичного надходження кримінальної справи до суду, сама по собі реєстрація Монастирищенським районним судом Черкаської області кримінальної справи №1400900044 по обвинуваченню [PERSON] не створює юридичних наслідків у формі прав, обов'язків, їх зміни чи припинення. За вказаних обставин, суд дійшов висновку про відсутність порушень прав, свобод та інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин з боку Монастирищенського районного суду Черкаської області при нереєстрації кримінальної справи №1400900044 по обвинуваченню [PERSON] у день її надходження, у зв'язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги необгрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied