Рішення адміністративного суду від 2014-03-11 00:00:00+02

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 06 січня 2014 року інспектором ДПС взводу ДПС ВДАІ СМВ прапорщиком міліції Шепеленко Романом Віталійовичем винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850,00 грн. Вважає зазначену постанову незаконною в зв'язку з тим, що вона не відповідає обставинам справи та вимогам законодавства України. Він категорично заперечує той факт, що проїхав регульоване перехрестя на заборонений (червоний) сигнал світлофора. Просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення про накладення на нього стягнення за вчинення адміністративного правопорушення. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, зазначивши, що факт вчинення правопорушення позивачем мав місце, при винесенні постанови про адміністративне правопорушення порушень вимог закону не було. Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали адміністративного позову, вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з таких підстав. Судом встановлено, що 06 січня 2014 року інспектором ДПС взводу ДПС ВДАІ СМВ прапорщиком міліції Шепеленко Романом Віталійовичем відносно [PERSON] було винесено постанову № 220477 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП та на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850,00 грн. В постанові зазначено, що [PERSON] 06.01.2014 року о 10 год. 22 хв. в м. Суми по вул. Харківській, керуючи автобусом А-09302 д/з [NUMBER] проїхав регульоване перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофору, чим порушив п. 8.7.3.(е) ПДР, та скоїв правопорушення передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП. Відповідно до ч.2 ст. 122 КУпАП порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонений сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного проїзду, безпечної дистанції або інтервалу , розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальним сигналом при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв»язку , не обладнаними технічними пристроями, що дозволяє вести перемови без допомоги рук ( за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності. Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Частиною 1 ст. 71 КАС передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Суд вважає, що позивач не надав достатніх та беззаперечних доказів в підтвердження своєї позиції, вона суперечить фактичним обставинам справи, не спростовує докази протилежної сторони у спорі. Позивач в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 5) та в позові стверджує, що Правил Дорожнього руху не порушував. Проте, в підтвердження своїх доводів позивач належних доказів не надав. Між тим, дане правопорушення зафіксовано технічними засобами, відповідний електронний носій долучено до матеріалів справи. Із запису чітко видно, що з боку позивача дійсно мало місце порушення ПДР України. Відповідач інспектор ДПС взводу ДПС ВДАІ СМВ прапорщик міліції Шепеленко Роман Віталійович діяв в межах своїх посадових обов'язків та у відповідності до вимог ст. 222 КУпАП України. Накладене стягнення відповідає тяжкості скоєного правопорушення. Небезпека даного правопорушення полягає в тому, що діями позивача була створена загроза безпеці інших учасників дорожнього руху, які мали всі підстави сподіватися на дотримання ПДР з боку позивача. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що адміністративне стягнення на позивача було накладено обґрунтовано і в задоволені позову необхідно відмовити в зв'язку з його необґрунтованістю.

Результат розгляду: denied