Рішення адміністративного суду від 2014-03-14 00:00:00+02

20 лютого 2014 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Антрацитівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Луганській області до Антрацитівського міського комунального підприємства «Теплокомуненерго» про стягнення коштів з рахунків платника податків у банках у сумі 987 928,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Антрацитівське міське комунальне підприємство «Теплокомуненерго» зареєстроване виконавчим комітетом Антрацитівської міської ради Луганської області 21.05.1996 року. Станом на 07.02.2014 відповідач має податковий борг з податку на додану вартість за період з 20.09.2013 по 07.02.2014 у сумі 987 928,00 грн., з яких 987 928,00 грн. - сума податкового боргу з податку на додану вартість за основним платежем. Сума податкового боргу підтверджується відповідними податковими деклараціями з податку на додану вартість. Раніше, з метою погашення податкового боргу, на адресу відповідача були направлені перша податкова вимога № 1/22 від 05.10.2001 та друга податкова вимога № 2/189 від 08.11.2001. Позивач просить суд стягнути кошти Антрацитівського міського комунального підприємства «Теплокомуненерго» на суму податкового боргу у розмірі - 987 928,00 грн. з рахунків у банках обслуговуючих платника податків. Позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, у судове засідання не прибув, надав через канцелярію суду клопотання про розгляд справи без участі представника позивача. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, не прибув до суду, надав через канцелярію суду заяву, в якій просив суд розглянути справу без участі представника відповідача. Також, представником відповідача через канцелярію суду надано відзив на адміністративний позов, відповідно до якого відповідач позовні вимоги визнав та просив суд встановити спосіб і порядок виконання постанови по справі № 812/1208/14 про стягнення податкового боргу з податку на додану вартість з відповідача у сумі 987928,00 грн. шляхом розстрочки з квітня 2014 року на 36 місяців зі сплатою рівними частинами щомісячно відповідно до графіку (а.с.27,28). Позивач, не заперечував проти встановлення способу і порядку виконання постанови по справі № 812/1208/14 про стягнення податкового боргу з податку на додану вартість з відповідача у сумі 987928,00 грн. шляхом розстрочки з квітня 2014 року на 36 місяців зі сплатою рівними частинами щомісячно відповідно до графіку про що зазначив у заяві наданій через канцелярію суду (а.с.51). Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.69-72 КАС України, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Антрацитівське міське комунальне підприємство «Теплокомуненерго» зареєстровано виконавчим комітетом Антрацитівської міської ради Луганської області 21.05.1996 року, номер запису про включення відомостей про юридичну особу до Єдиного державного реєстру за № 13791200000000481 (а.с.16,17). Відповідача взято на податковий облік Антрацитівською ОДПІ 09.01.1992 року за № 29, що підтверджується довідкою про взяття на облік платника податків від 15.09.2011 року № 471 (а.с.15). Згідно свідоцтва № 16146474 про реєстрацію платника податку на додану вартість від 11.07.2003, відповідач є платником податку на додану вартість (а.с.14). Антрацитівське міське комунальне підприємство «Теплокомуненерго» має заборгованість перед бюджетом по сплаті податку на додану вартість за період з 20.09.2013 по 07.02.2014 в сумі 987 928,00 грн., з яких 987 928,00 грн. - сума податкового боргу з податку на додану вартість за основним платежем (а.с.4). Вказана сума заборгованості є узгодженою та підтверджується податковими деклараціями з податку на додану вартість за листопад 2013 року від 20.12.2013 та за грудень 2013 року від 20.01.2014 року (а.с.5-8), розрахунком суми податкового боргу (а.с.4). Згідно ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки та збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України. У відповідності із статтею 14 Податкового кодексу України: - грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (підпункт 14.1.39 пункту 14.1); - податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (підпункт 14.1.156 пункту 14.1); - податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання (підпункт 14.1.175 пункту 14.1). Згідно із статтею 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний: вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів (підпункт 16.1.2 пункту 16.1 статті 16); подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів (підпункт 16.1.3 пункту 16.1 статті 16); сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (підпункт 16.1.4 пункту 16.1 статті 16). Відповідно до статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України (підпункт 20.1.19 пункту 20.1); звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини (підпункт 20.1.34 пункту 20.1). Відповідно до п. 202.1 ст. 200 Податкового кодексу України звітним (податковим) періодом для платників податку на додану вартість є один календарний місяць, а у випадках, особливо визначених цим Кодексом, календарний квартал, з урахуванням таких особливостей: а) якщо особа реєструється як платник податку з іншого дня, ніж перший день календарного місяця, першим звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня такої реєстрації та закінчується останнім днем першого повного календарного місяця; б) якщо податкова реєстрація особи анулюється в інший день, ніж останній день календарного місяця, то останнім звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається з першого дня такого місяця та закінчується днем такого анулювання. Згідно ст. 203 Податкового кодексу України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації. Згідно із пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою. Статтею 57 Податкового кодексу України зокрема визначено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (п.57.1). Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання в установлені строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Згідно з пунктом 59.3 статті 59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання. Пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України регламентовано, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Пунктами 87.1 та 87.2 статті 87 Податкового кодексу України визначено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги та здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини (пункти 95.2 та 95.3 статті 95 Податкового кодексу України). Позивачем у відношенні відповідача було виставлено податкові вимоги на виконання положень Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» та з метою стягнення податкового боргу, а саме : виставлено першу податкову вимогу № 1/22 від 05.10.2001 року; виставлено другу податкову вимогу № 2/189 від 08.11.2001 року, які були отримані відповідачем (а.с.12). Податкові вимоги відповідачем у встановленому законом порядку неоскаржені та невідкликані позивачем, тому є чинними на час розгляду даної справи. Таким чином, з викладеного вбачається, що органом доходів і зборів при зверненні до адміністративного суду з адміністративним позовом про стягнення податкового боргу дотримані вимоги п.95.2 ст.95 Податкового кодексу України. На час розгляду адміністративної справи, сума податкового боргу відповідачем не сплачена. Відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі, про що зазначив у письмовому зверненні до суду. В силу ст. 136 Кодексу адміністративного судочинства України позивач може відмовитися від адміністративного позову, а відповідач - визнати адміністративний позов протягом всього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову від адміністративного позову чи визнання адміністративного позову викладено в адресованій суду письмовій заяві, ця заява приєднується до справи. Судове рішення у зв'язку з відмовою від адміністративного позову, визнанням адміністративного позову чи примиренням сторін ухвалюється за правилами, встановленими статтями 112, 113 цього Кодексу. У частинах 3, 4 ст. 112 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі повного визнання відповідачем адміністративного позову і прийняття його судом приймається постанова суду про задоволення адміністративного позову. Суд не приймає відмови від адміністративного позову, визнання адміністративного позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії позивача або відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси. Підстав для неприйняття визнання адміністративного позову судом не встановлено. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до частини 1 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. З урахуванням клопотання відповідача та відсутністю заперечень позивача, суд вважає за необхідне відповідно до частини 1 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України встановити спосіб і порядок виконання рішення шляхом розстрочки відповідачу сплати податкового боргу з податку на додану вартість у сумі 987928,00 грн. починаючи з квітня 2014 року на 36 місяців зі сплатою рівними частинами щомісячно по 27442,40 грн., останній місяць - 27442,60 грн. Питання по судових витратах не вирішується, оскільки позивач звільнений від їх сплати у встановленому порядку, а ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено їх стягнення у даних випадках.

Результат розгляду: granted