Рішення адміністративного суду від 2014-01-30 00:00:00+02

22 квітня 2013 року СП «Оптіма-Фарм, ЛТД» до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів для здійснення митного оформлення вантажу «Лікарські засоби для людей» в порядку електронного декларування надіслано митну декларацію № 100260000/2013/102062. Відповідно до вказаної декларації СП «Оптіма-Фарм, ЛТД» при оформленні товару № 3 «Лікарські засоби розфасовані для роздрібної торгівлі, що містять гормони», а саме: Омнадрен 250 розчин олійний для ін'єкцій по 1 мл. в ампулі по 5 ампул у картонній коробці - 400 упаковок, виробник: Фармзавод Єльфа А.Т., торгівельна марка «JELFA» в графі 36 «Переференція» зазначено « 000000000», в графі 47 «Нарахування платежів» зазначено « 028-45 400, 24 грн.; 20% - 9 080, 05 грн. -01». 24 квітня 2013 року СП «Оптіма-Фарм, ЛТД» подано до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів заяву за вих. № 487 про надання дозволу на внесення змін до митної декларації № 100260000/2013/102062 від 22 квітня 2013 року, а саме в графу 36 «Переференція» замість « 000000000» внести « 000000102», в графу 47 «Нарахування платежів» замість « 028-45 400, 24 грн.; 20% - 9 080, 05 грн. - 01» внести « 028-45 400, 24 грн.; 20% - 9 080, 05 грн. -06» та в графу «В» « 028 - 14 684, 71 грн.» внести « 028 - 5 604, 66 грн.». Окрім цього, 24 квітня 2013 року позивачем також подано відповідачу заяву за вих. № 488 про повернення надмірно сплачені грошові кошти у розмірі 9 080, 05 грн. в рахунок майбутніх платежів. За результатами розгляду вказаних вище заяв рішенням відповідача за № 14/2-11/5830 від 30 квітня 2013 року відмовлено позивачеві в поверненні коштів з Державного бюджету України. СП «Оптіма-Фарм, ЛТД» листом від 22 травня 2013 року подано до Міністерства доходів і зборів України скаргу на бездіяльність Київської міжрегіональної митниці Міндоходів щодо відмови в поверненні надміру сплачених коштів з Державного бюджету України. Відповідно до листа-відповіді від 11 червня 2013 року № 4690/6/99-99-19-05-02-15, Міністерство доходів і зборів України зазначило, що СП «Оптіма-Фарм, ЛТД» має право повторно звернутися до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів, якою здійснювалося митне оформлення оскаржуваної ВМД, з наданням повного пакету документів, необхідних для здійснення процедури повернення, в тому числі і довідки податкового органу про відсутність заборгованості зі сплати податків, наявність якої є підставою для повернення надміру сплачених митних платежів. 22 серпня 2013 року СП «Оптіма-Фарм, ЛТД» подано до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів повторну заяву про внесення змін до Електронної митної декларації № 100260000/2013/102062 від 22.04.2013 року, відповідно до ст. 269 Митного кодексу України та повернення надміру сплачених СП «Оптіма-Фарм, ЛТД» грошових коштів у розмірі 9 080, 05 грн. з напрямом використання коштів - для подальших розрахунків передоплата. 05 вересня 2013 року відповідачем 1 відмовлено у задоволені вказаної вище заяви. Незгода з рішеннями відповідача 1 обумовила позивача звернутися з адміністративним позовом до суду. Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд не погоджується з доводами Спільного українсько-естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма-Фарм, ЛТД», виходячи з наступного. Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 9 Митного кодексу України (далі - МК України) митна декларація - заява встановленої форми, в якій особою зазначено митну процедуру, що підлягає застосуванню до товарів, та передбачені законодавством відомості про товари, умови і способи їх переміщення через митний кордон України та щодо нарахування митних платежів, необхідних для застосування цієї процедур. Статтею 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію. Засвідчення органом доходів і зборів прийняття товарів, транспортних засобів комерційного призначення та документів на них до митного оформлення здійснюється шляхом проставляння відбитків відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії. Електронне декларування здійснюється з використанням електронної митної декларації, засвідченої електронним цифровим підписом, та інших електронних документів або їх реквізитів у встановлених законом випадках. Перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів (ч. 7 ст. 257 МК України). Відповідно до ч. 1 ст. 264 МК України митна декларація реєструється та приймається органом доходів і зборів у порядку, що визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Частиною другою вказаної статті МК України передбачено, що митна декларація та інші документи подаються органу доходів і зборів в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, - декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною третьою статті 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов'язані надати органу доходів і зборів оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їх копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів. Відповідно до ч. 5 ст. 264 МК України з метою визначення правильності заповнення поданої митної декларації та відповідності доданих до неї документів установленим вимогам орган доходів і зборів здійснює перевірку митної декларації. Митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою органу доходів і зборів, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій (ч. 6 ст. 264 МК України). З моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації (ч. 8 ст. 264 МК України). Зміна, відкликання та визнання митної декларації недійсною регулюються ст. 269 МК України. Зокрема ст. 269 МК України передбачено, що відповідно до положень цієї статті за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи та з дозволу органу доходів і зборів відомості, зазначені в митній декларації, можуть бути змінені або митна декларація може бути відкликана. У разі відмови у наданні такого дозволу орган доходів і зборів зобов'язаний невідкладно, письмово або в електронному вигляді, повідомити декларанта про причини і підстави такої відмови. Внесення змін до митної декларації, прийнятої органом доходів і зборів, допускається до моменту завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до заявленого митного режиму, а також протягом трьох років з дня завершення їх митного оформлення. Зміни повинні стосуватися лише товарів, транспортних засобів комерційного призначення, зазначених у митній декларації. Відповідно до ч. 1 ст. 255 МК України митне оформлення завершується протягом чотирьох робочих годин з моменту пред'явлення органу доходів і зборів товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що підлягають митному оформленню (якщо згідно з цим Кодексом товари, транспортні засоби комерційного призначення підлягають пред'явленню), подання митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та всіх необхідних документів і відомостей, передбачених статтями 257 і 335 цього Кодексу. Згідно із ч. 5 вказаної статті МК України митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується органом доходів і зборів шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії. Якщо після випуску у вільний обіг товарів, митний контроль яких здійснювався без проведення митного огляду, декларантом виявлені товари, переміщені через митний кордон України і не зазначені в митній декларації, за письмовим зверненням декларанта та з дозволу органу доходів і зборів допускається внесення до митної декларації змін щодо збільшення кількості товарів, випущених у вільний обіг на митній території України, у зв'язку з виявленням незадекларованих товарів(ч. 3 ст. 269 МК України). При цьому, порядок внесення змін до митних декларацій, їх відкликання та визнання недійсними визначається Положенням про митні декларації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 р. № 450 (далі - Положення № 450). Зокрема, відповідно до п. 33 Положення № 450 за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи та з дозволу митного органу відомості, зазначені в поданій митному органу митній декларації, можуть бути змінені, зокрема шляхом доповнення, або митна декларація може бути відкликана. У заяві за формою згідно з додатком 3, підписаній декларантом або уповноваженою ним особою, зазначаються причини зміни або відкликання митної декларації. Якщо відповідні нові відомості або причини відкликання митної декларації підтверджуються документами, що не подавались під час декларування, до заяви додаються завірені в установленому порядку копії таких документів. Дозвіл митного органу на зміну або відкликання митної декларації, митне оформлення якої не завершено, надається посадовою особою митного органу, яка здійснює оформлення цієї митної декларації, в усній формі. Пунктом 36 вказаного вище Положення передбачено, що зміни до митної декларації на паперовому носії, оформлення якої митним органом не завершене, вносяться до всіх аркушів цієї декларації шляхом перекреслення помилкових і зазначення правильних відомостей (або відомостей, якими доповнюється митна декларація) кульковою ручкою чорного, синього або фіолетового кольору. Кожна зміна засвідчується підписом особи, яка подала митну декларацію, та скріплюється печаткою декларанта або уповноваженої ним особи. В електронній копії митної декларації на паперовому носії такі зміни відображаються посадовою особою митного органу, яка здійснює оформлення цієї митної декларації. Внесення змін до поданої митному органу електронної митної декларації здійснюється шляхом її відкликання. Заява декларанта або уповноваженої ним особи щодо відкликання електронної митної декларації надсилається декларантом митному органу у складі засвідченого електронним цифровим підписом електронного повідомлення. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем подано до митного оформлення митну декларацію № 100260000/2013/102062 від 22 квітня 2013 року в порядку електронного декларування. За результатами перевірки вказаної декларації, відповідачем 1 було її прийнято, що не заперечувалося представниками сторін, а отже в силу ч. 8 ст. 264 МК України вона стала документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення. Таким чином, подана позивачем митна декларація була прийнята митним органом, товар зазначений в ній пройшов митне оформлення та був випущений у вільний обіг. Вказане підтверджується також відмітками посадових осіб митного органу -ПМК 191/100 22.04.2013 (Під митним контролем) та ОНП 191/100 22.04.2013 (відбиток особистої номерної печатки посадової особи митного органу (далі - ОНП), що завершила митне оформлення ПДГ) (відповідно до Додатку 1 «Особливості заповнення й оформлення ПДГ на транспортні засоби, що ввозяться на митну територію України громадянами з метою вільного обігу», затверджених наказом Державної митної служби України від 17 листопада 2005 р. № 1118 (у редакції наказу Державної митної служби України від 17 березня 2008 р. № 229). При цьому, суд зазначає, що відповідно до п. 37 Положення № 450 після завершення митного оформлення зміни до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа можуть вноситися шляхом: - подання з метою продовження строку тимчасового ввезення товарів з частковим звільненням від оподаткування митними платежами, а також у випадках, визначених Митним кодексом України, декларантом або уповноваженою ним особою додаткової митної декларації та оформлення її митним органом; - заповнення та оформлення митним органом аркуша коригування за формою згідно з додатком 4. Внесення змін до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа шляхом оформлення аркуша коригування здійснюється в порядку, що встановлюється Мінфіном. Після оформлення аркуша коригування його електронний примірник засвідчується електронним цифровим підписом посадової особи митного органу, вноситься до локальних баз даних митного органу і Єдиної автоматизованої інформаційної системи митних органів України посадовою особою митного органу, що його оформила, та передається спеціалізованим митним органом до відповідного органу державної податкової служби згідно з пунктом 32 цього Положення. Аркуш коригування заповнюється та оформлюється митним органом у разі: - отримання митним органом інформації про перерахування декларантом до державного бюджету митних платежів у вигляді доплати або підтвердження Казначейством факту повернення з державного бюджету коштів після закінчення митного оформлення; - необхідності виправлення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи помилково зазначених в оформленій митній декларації на бланку єдиного адміністративного документа відомостей про товари, не пов'язаних з перерахуванням сум митних платежів за такою митною декларацією; - необхідності відображення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи відомостей про товари, що стали відомі після закінчення митного оформлення товарів, не пов'язаних з перерахуванням сум митних платежів за митною декларацією на бланку єдиного адміністративного документа. Як вбачається з адміністративної справи, позивачем було подано до митного органу заяву про надання дозволу на внесення змін до митної декларації № 100260000/2013/102062 від 22 квітня 2013 року, зокрема, до графи 36 «Переференція», а саме замість « 000000000» внести « 000000102»; до графи 47 «Нарахування платежів», а саме замість « 028 - 45 400, 24 грн.; 20% - 9 080, 05 грн. - 01» внести « 028-45 400, 24 грн.; 20% - 9 080, 05 грн. -06» та до графи «В» а саме замість « 028 - 14 684, 71 грн.» внести « 028 - 5 604, 66 грн.». При цьому, суд зазначає, що відповідно до Додатку 1 «Особливості заповнення й оформлення ПДГ на транспортні засоби, що ввозяться на митну територію України громадянами з метою вільного обігу», затверджених наказом Державної митної служби України від 17 листопада 2005 р. № 1118 (у редакції наказу Державної митної служби України від 17 березня 2008 р. № 229) у графі 47 «Нарахування платежів» наводяться відомості про нарахування податків і зборів, що підлягали б сплаті при оформленні ТЗ відповідно до митного режиму імпорту. При цьому сума податків та зборів обчислюється, виходячи з десятизначного коду товару згідно з УКТЗЕД. У першій колонці «Вид» зазначається код виду податків та зборів відповідно до Класифікатора видів податків, зборів (обов'язкових платежів) та інших бюджетних надходжень, затвердженого наказом Держмитслужби від 07.12.2005 № 1201 «Про затвердження Класифікатора видів податків, зборів (обов'язкових платежів) та інших бюджетних надходжень», зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22.12.2005 за № 1552/11832. У другій колонці "Основа нарахування" зазначаються: при нарахуванні мита - митна вартість ТЗ, зазначена в графі 45; при нарахуванні акцизного збору - кількість у відповідних одиницях виміру й обліку; при нарахуванні податку на додану вартість - митна вартість ТЗ, зазначена в графі 45, збільшена на суму мита та акцизного збору (для ТЗ, що підлягають обкладенню акцизним збором). У третій колонці «Ставка» зазначаються: при нарахуванні мита - установлений законодавством розмір ставки мита; при нарахуванні акцизного збору - установлений законодавством розмір ставки акцизного збору; при нарахуванні податку на додану вартість - установлений законодавством розмір ставки податку на додану вартість. У четвертій колонці «Сума» зазначається нарахована сума відповідного податку або збору. У п'ятій колонці «Спосіб платежу» зазначається код способу розрахунку згідно з Класифікатором способів розрахунку, затвердженим наказом Держмитслужби від 12.12.2007 № 1048 «Про затвердження відомчих класифікаторів з питань митної статистики, які використовуються в процесі оформлення митних декларацій, і порядку їх ведення» (зі змінами), у відповідності до типу гарантії, зазначеному у графі 52 ПДГ. У графі B «Подробиці розрахунків» зазначаються: код виду податку або збору відповідно до Класифікатора видів податків, зборів (обов'язкових платежів) та інших бюджетних надходжень, затвердженого наказом Держмитслужби від 07.12.2005 № 1201 «Про затвердження Класифікатора видів податків, зборів (обов'язкових платежів) та інших бюджетних надходжень», зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22.12.2005 за № 1552/11832; загальна сума податку або збору за цим кодом, що включає в себе суми відповідного податку або збору. Відповідно до Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 30.05.2012 року № 651 у графі 36 «Преференція» заповнюється при декларуванні товарів, на які встановлено вивізне мито. У графі зазначається відповідно до класифікатора звільнень від сплати вивізного мита тризначний цифровий код пільги в обкладенні товару вивізним митом, передбаченої законодавством щодо товару, описаного в графі 31 МД і класифікованого в графі 33 МД. При відсутності відповідних пільг у графі проставляється "000". Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що позивач просить внести зміни до митної декларації № 100260000/2013/102062 від 22 квітня 2013 року, що пов'язані з перерахуванням сум митних платежів за вказаною декларацією. При цьому, Положенням № 450 чітко передбачено випадки внесення змін до митної декларації після завершення митного оформлення, які виключають можливість коригування пов'язаних з перерахуванням сум митних платежів за митною декларацією на бланку єдиного адміністративного документа. Таким чином, враховуючи подачу позивачем заяви про внесення змін до митної декларації після завершення митного оформлення, а також те, що вказані зміни пов'язані з перерахуванням сум митних платежів, суд приходить до переконання, що відповідачем правомірно було відмовлено позивачу у відмові внесення змін до митної декларації № 100260000/2013/102062 від 22 квітня 2013 року, у зв'язку із чим позовна вимога позивача про зобов'язання Київську міжрегіональну митницю Міндоходів прийняти та внести зміни до митної декларації Спільного українсько-естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма-Фарм, ЛТД» № 100260000/2013/102062 в частині товару № 3, а саме: змінити зміст графи 36 на наступний -000000102; змінити зміст графи 47 на наступний - 028 - 45 400,24 грн. - 20% - 9 080,05 грн. - 06; змінити зміст графи В на наступний - 028 5 604,66 грн. до задоволення не підлягає. Не підлягає до задоволення також і вимога про зобов'язання Київську міжрегіональну митницю Міндоходів та Головне управління Державного казначейства України в м. Києві повернути помилково та надмірно сплачені Спільним українсько-естонського підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма-Фарм, ЛТД» грошові кошти у розмірі 9 080 (дев'ять тисяч вісімдесят) 05 гривень, напрям використання коштів-для подальших розрахунків як передоплата, оскільки є похідною від попередньої. Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. ст. 69, 70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Під час розгляду справи доводи позивача були спростовані. Натомість, відповідачами доведено правомірність вчинених ним дій. Враховуючи вищезазначене, суд всебічно, повно та об'єктивно, за правилами, встановленими ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази та заслухавши пояснення представників сторін по справі, вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому у задоволенні адміністративного позову слід відмовити. Враховуючи положення ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, відшкодування судового збору позивачу не підлягає.

Результат розгляду: denied