Рішення адміністративного суду від 2014-03-26 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову №014997 про застосування до [PERSON] адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1700 грн.. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що оскаржуваною постановою відповідачем протиправно застосовано до нього адміністративно-господарський штраф, оскільки в порушення чинного законодавства України, йому не було надано акт про оформлення результатів перевірки, а також не повідомлено про час та місце розгляду справи, чим позбавлено можливості щодо захисту своїх прав та законних інтересів. Крім того, посилався на те, що він, як власник вантажного автомобіля [NUMBER] здійснював поїздку з метою транспортування причепу з ремонту за власний кошт та для власних потреб, що, на думку позивача, виключає застосування до нього Наказу Міністерства транспорту та зв'язку "Про затвердження Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів" №340 від 07.06.2010р.. Представник відповідача в обґрунтування заперечень проти позову посилався на те, що під час рейдової перевірки встановлено надання позивачем послуг з перевезення вантажу без оформлення щоденних листів реєстрації режиму праці та відпочинку (тахокарти), чим порушено вимоги статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", про що було складено акт. За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, начальником управління винесено постанову №014997 про застосування до [PERSON] адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1700 грн. на підставі абз.3 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт". На думку відповідача дана постанова прийнята у відповідності до норм чинного законодавства. Позивач та представник відповідача в судове засідання не з'явилися, подавши заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідно до ч.4 ст.122 КАС України - особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Враховуючи те, що всі особи, які беруть участь у справі, заявили клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності, суд вважає можливим здійснення розгляду справи у порядку письмового провадження. Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши повідомлені позивачем обставини, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.11.2013р. державними інспекторами проведено рейдову перевірку транспортних засобів перевізників пасажирів та вантажів, в ході якої було перевірено належний позивачу транспортний засіб [NUMBER] За наслідками перевірки складено акт №003344 від 05.11.2013р. проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, яким зафіксовано порушення позивачем вимог законодавства про автомобільний транспорт, а саме надання послуг з вантажних перевезень за маршрутом Світловодськ-Хмельницький, про що свідчить [NUMBER] від 04.11.2013р., без оформлення щоденного реєстраційного листа режиму праці та відпочинку за 05.11.2013р., чим порушено вимоги наказу МТЗУ №340 від 07.06.2010р. та статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" (а.с.35). З вищезазначеним актом позивача було ознайомлено, про що свідчить його особистий підпис, та напис про те, що [PERSON] не погоджується з виявленим порушенням. Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулюються Законом України «Про автомобільний транспорт» № 2344-III від 05.04.2001 (далі - Закон №2344-III). Статтею 6 Закону № 2344-III, зокрема, передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань автомобільного транспорту забезпечує проведення державної політики на автомобільному транспорті через урядові органи державного управління на автомобільному транспорті, службу міжнародних автомобільних перевезень та місцеві органи виконавчої влади і органи місцевого самоврядування. Нормативно-правові акти центрального органу виконавчої влади з питань автомобільного транспорту, видані в межах його компетенції, обов'язкові до виконання на території України. Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. Відповідно до п.п.3, 4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006р. (далі за текстом - Порядок №1567) органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансінспекція, її територіальні органи - управління в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські, районні управління. Державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Планові, позапланові та рейдові перевірки можуть проводитися із залученням спеціалістів органів внутрішніх справ і науково-дослідних установ (за погодженням з їх керівниками) з питань, що належать до їх компетенції. Згідно п.15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів. Відповідно до п.20 Порядку №1567 за результатами планової або позапланової перевірки за місцезнаходженням суб'єкта господарювання складається акт за формою згідно з додатком 2. Акт складається у двох примірниках, кожен з яких підписується посадовими особами, що провели перевірку, та посадовою особою суб'єкта господарювання або фізичною особою - суб'єктом господарювання (далі - уповноважена особа суб'єкта господарювання). Один примірник акта передається уповноваженій особі суб'єкта господарювання, щодо якого було проведено перевірку, інший - до органу державного контролю. Виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму. Пункт 21 Порядку №1567 передбачає, що у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3. Отже, діючим законодавством передбачено складання акту в одному примірнику та не передбачено надання суб'єкту господарювання копії акту перевірки складеного за формою згідно з додатком 3. До того ж, суд зазначає, що посилання позивача на п.20 Порядку №1567 є помилковими, оскільки дана норма стосується актів за формою згідно з додатком 2, які складаються за результатами планової або позапланової перевірки за місцезнаходженням суб'єкта господарювання. В даному випадку було проведено рейдову перевірку та застосуванню підлягає п.21 Порядку №1567. Враховуючи викладене, суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що йому не було надано акт про оформлення результатів перевірки. Також, судом не приймаються до уваги доводи позивача, що його не повідомлено про час та місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, з наступних підстав. Відповідно до п.п.25-27 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб'єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб'єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб'єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб'єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. У разі неявки уповноваженої особи суб'єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5. Матеріали справи свідчать про те, що рекомендованим листом із зворотнім повідомленням за вих.№02-22/3577 від 29.11.2013р. позивача було повідомлено про час і місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, однак поштовий конверт повернувся на адресу відповідача з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання». (а.с.36, 37) Суд погоджується з висновком відповідача про порушення позивачем вимог наказу МТЗУ №340 від 07.06.2010р. та статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", що полягали у наданні послуг з вантажних перевезень за маршрутом Світловодськ-Хмельницький, про що свідчать [NUMBER] від 04.11.2013р., без оформлення щоденного реєстраційного листа режиму праці та відпочинку за 05.11.2013р., виходячи з наступного. Відповідно до ст.48 Закону №2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством. У відповідності до Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року №153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), Кодексу законів про працю України та Законів України "Про автомобільний транспорт", "Про дорожній рух" - наказом Міністерства транспорту та зв'язку №340 від 07.06.2010р. затверджено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі за текстом - Положення №340). Відповідно до п.п.6.2-6.3 Положення №340 автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. Облік робочого часу водіїв здійснюється на основі табеля обліку використання робочого часу. Перевізник, який використовує водіїв за наймом, щомісяця складає графік змінності водіїв, веде відомість обліку робочого часу та відпочинку водія (додаток 2), у якій щодо кожної робочої зміни зазначаються планові та фактичні дані щодо маршруту, початок та кінець робочої зміни. До набрання чинності пунктом 6.1 цього розділу водій, який керує ТЗ, що зазначений у пункті 6.1 цього розділу та не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3). Згідно п.3.1 наказу Міністерства транспорту та зв'язку України №385 від 24.06.2010 р. «Про затвердження Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті» (далі Інструкція №385) виробники транспортних засобів, перевізники, водії та ПСТ використовують тахографи, тахокарти, картки до цифрових тахографів, тип яких затверджено відповідно до вимог ЄУТР. Відповідно до п.3.3 даної Інструкції водій транспортного засобу, обладнаного тахографом має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; В позовній заяві позивач посилався на те, що Наказ №340 не поширюється на нього, оскільки, в даному випадку він здійснював поїздку з метою транспортування причепу з ремонту за власний кошт та для власних потреб. Однак, доказів на підтвердження зазначених обставин суду не надано. Натомість, відповідно до акту №003344 від 05.11.2013р. про проведення перевірки додержання позивачем вимог законодавства про автомобільний транспорт, перевіркою встановлено що останнім здійснено перевезення вантажу за маршрутом Світловодськ - Хмельницький, про що свідчить [NUMBER] від 04.11.2013р.. Розглянувши справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт, начальником Управління винесено постанову №014997 від 18.12.2013р. про застосування до [PERSON] адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1700 грн. на підставі абз.3 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт". (а.с.38) Згідно абз.3 ч.1 ст.60 Закону №2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до ч.4 ст.60 Закону №2344-III розглядати справи про накладення адміністративно-господарських штрафів за порушення, зазначені у цій статті, мають право посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті. Враховуючи підтвердження факту порушення позивачем вимог наказу МТЗУ №340 від 07.06.2010р. та статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", суд вважає, що відповідачем правомірно винесено постанову №014997 про застосування до [PERSON] адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1700 грн. за порушення законодавства про автомобільний транспорт. Посилання позивача на порушення, допущені під час призначення, порядку проведення перевірки та винесення рішень, судом не приймаються до уваги, порушення вчинені під час перевірки, за результатами якої складено акт, не є безумовною підставою для скасування рішень, винесених на підставі даного акту. Тобто, факти порушення процедури проведення перевірки (у разі їх наявності) не зумовлюють недійсність рішень, прийнятих за результатами цієї перевірки, за доведеності порушень законодавства про автомобільний транспорт з боку перевізника. Судом не встановлено підстав для скасування оскаржуваної постанови про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу. На підставі аналізу встановлених обставин і правовідносин, що їм відповідають, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Результат розгляду: denied