Рішення адміністративного суду від 2014-04-03 00:00:00+03

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2014 р. у справі № 805/946/14 позов [PERSON] до Управління Пенсійного фонду України в м. Торезі Донецької області про визнання протиправними дій відповідача з нарахування єдиного внеску та про скасування вимоги про сплату боргу, задоволений частково. Скасовано вимогу Управління Пенсійного фонду України в м. Торезі Донецької області № Ф-136У від 09.08.2013 року про сплату недоїмки в розмірі 6960 (шість тисяч дев'ятсот шістдесят) гривень 48 копійок. У задоволенні інших вимог позову - відмовлено. Стягнуто з Державного бюджету України на користь [PERSON] суму сплаченого судового збору у розмірі 91 (дев'яносто одна) гривня 35 копійок. Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач - Управління Пенсійного фонду України в м. Торезі Донецької області, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вищевказану постанову та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. Мотивами апеляційної скарги зазначає порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи. Апелянт зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, останні звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування. Оскільки позивач, відповідно до розпорядження управління від 12.03.2008 року є отримувачем пенсії по втраті годувальника, то вона є платником єдиного внеску і на неї не розповсюджується дія ч. 4 ст. 4 Закону № 2464-VI. Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги встановила наступне. Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач - [PERSON], є фізичною особою - підприємцем, зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців 24.09.2002 за № 2 278 001 0002 000989, ідентифікаційний номер фізичної особи-платника податків та інших обов'язкових платежів [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця (а.с. 5). Позивач перебуває на спрощеній системі оподаткування, що підтверджується свідоцтвом платника єдиного податку Серія [NUMBER]. Позивач з 06.05.2000 року є отримувачем пенсії за вислугою років, а з 07.02.2008 року є отримувачем пенсії по втраті годувальника. (арк.спр.7, 23) Матеріалами справи підтверджено, що 09 серпня 2013 року відповідачем прийнята вимога про сплату недоїмки № Ф-136 зі сплати єдиного внеску у розмірі 6960 грн.48 коп. (а.с. 9,18). Предметом спору в даній справі є наявність у позивача, який досяг віку 60 років та отримує пенсію по втраті годувальника, права на звільнення від сплати єдиного внеску на підставі частини 4 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-VI ( далі - Закон № 2464), відповідно до якої фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування. Подаючи позов позивач вважала, що підпадає під дію цієї норми законодавства, оскільки досягла пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у зв'язку з чим звільнена від сплати єдиного внеску. З таким трактування вказаних норм чинного законодавства колегія суддів не погоджується з огляду на наступне. З правової конструкції частини 4 статті 4 Закону № 2464 вбачається, що фізична особа-підприємець звільняється від сплати єдиного внеску за наявності двох умов - особа повинна бути пенсіонером за віком та отримувати таку пенсію. Згідно положень статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 р. (далі Закон № 1788) за цим Законом призначаються трудові пенсії за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника та за вислугу років. Відповідно до частини 1 статті 9 Закону № 1058 за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1. пенсія за віком; 2. пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3. пенсія у зв'язку з втратою годувальника. З огляду на вказані положення діючого законодавства пенсії за віком та у зв'язку із вислугою років є різними видами пенсій. Відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. Позивач дійсно досягла 60 років та має право на призначення їй пенсії за віком, але таку пенсію не отримує, у зв'язку з чим не може бути звільнена від сплати єдиного внеску. При цьому колегія суддів зазначає, що під пенсіонером за віком в частині 4 статті 4 Закону № 2464 розуміється саме особа, яка отримує пенсію за віком, а не особа, що отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статей 13 та 14 Закону № 1788 та не досягли 60-річного віку. Таким чином, при вирішенні питання про наявність у фізичної особи-підприємця права на звільнення від сплати єдиного внеску визначальним є не вік особи, а вид пенсії, яку ця особа отримує. Оскільки пенсіонери, які отримують пенсію по втраті годувальника не включені до переліку осіб, що звільняються за положеннями частини 4 статті 4 Закону № 2464 від сплати за себе єдиного внеску, то підстави для звільнення позивача від сплати такого внеску відсутні. Згідно до статті 202 КАС України - підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Результат розгляду: denied