Рішення адміністративного суду від 2014-03-03 00:00:00+02

18.02.2014 року управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську (далі - позивач) звернулося в суд з адміністративним позовом до ДП «Енергополь-Карпати» АТ інженерних робіт «Енергополь-Люблін» (далі-відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 523,12 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем не виконуються вимоги Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», внаслідок чого за період з 01.07.2004 року по 15.01.2014 року допущено заборгованість в сумі 523,12 грн., в тому числі страхові внески на суму 523,12 грн., що тягне за собою несвоєчасну виплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Представник позивача в судове засідання не прибув, на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника, згідно з яким управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не прибув, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не подав, причини неявки суду не повідомив. Наданим правом на подання заперечення проти позову не скористався. У відповідності до ч.11 ст.35 КАС України, у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином. Враховуючи наявність у матеріалах справи достатньої кількості доказів, необхідних для вирішення справи по суті, згідно положень ч.4 ст.122, ч.4 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС) України суд визнав можливим розглянути дану адміністративну справу на підставі наявних у ній доказів за відсутності сторін. Оскільки немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, хоча і не прибули всі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду особи, які беруть участь у справі, то відповідно до ч.6 ст.128 КАС України суд прийняв рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження. Перевіривши за матеріалами справи доводи позивача, дослідивши та оцінивши в їх сукупності подані докази, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, тому останні підлягають до задоволення з наступних мотивів. Судом встановлено, що ДП «Енергополь-Карпати» АТ інженерних робіт «Енергополь-Люблін» згідно даних з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців зареєстроване юридичною особою та взяте на облік управлінням Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську до ст.1 Закону України „Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" та Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і відповідно є платником страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Виключно Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначаються: принципи та структура системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню; перелік платників страхових внесків, їх права та обов'язки; порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків; стягнення заборгованості за цими внесками. Статтею 5 вказаного Закону його дію поширено на регулювання відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів на ці правовідносини може поширюватися лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що йому не суперечить. Статтею 1 Закону визначено, що страхувальниками є роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону сплачують страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 14 даного Закону страхувальниками відповідно є роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону. Частина перша статті 15 Закону визначає, що платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону. Частина третя вказаної статті встановлює, що страхувальники набувають статусу платників страхових внесків до Пенсійного фонду з дня взяття їх на облік територіальним органом Пенсійного фонду. Частиною другою статті 17 Закону встановлені обов'язки страхувальників, пункт шостий якої передбачає, що страхувальники зобов'язані нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески. Згідно з частиною 6 статті 20 Закону встановлено обов'язок страхувальників сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач є страхувальником, платником страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, на якого покладені обов'язки нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески. Стаття 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлює відповідальність страхувальників, частиною 1 якої передбачено, що у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків страхувальники зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Частина 2 вказаної статті Закону передбачає, що суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій. Приписами частини 13 статті 106 зазначеного Закону № 1058-ІV встановлено, що при нарахуванні пені та накладенні штрафів, передбачених частинами дев'ятою і десятою цієї статті, посадові особи виконавчих органів Пенсійного фонду в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду, виносять рішення, які протягом трьох робочих днів із дня їх винесення надсилаються страхувальнику, банку чи організації, яка здійснює виплату і доставку пенсій. Пунктом 2.1 Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованих внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування органам Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 05.11.2009 року за № 26-1, що діяв на момент спірних правовідносин (надалі - Порядок), установлено, що страхувальники щомісяця формують та подають до органів Пенсійного фонду звіт, у якому зазначають самостійно обчислені суми страхових внесків. Судом встановлено, що відповідачу надіслано вимогу №Ю-332 від 06.06.2005 року про сплату боргу. Проте відповідач не здійснив сплату страхових внесків в розмірі 523,12 грн. Всього за період з 01.07.2004 року по 15.01.2014 року за відповідачем рахується заборгованість по сплаті страхових внесків до бюджету ПФУ в м.Івано-Франківську в сумі 523,12 грн. Наявність заборгованості перед управлінням Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, а саме картками особового рахунку платника, вимогою про сплату боргу (а.с.7-9). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості з ДП «Енергополь-Карпати» АТ інженерних робіт «Енергополь-Люблін» в розмірі 523,12 гривень обґрунтованими, а позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення. На підставі ст. 124 Конституції України,

Результат розгляду: granted