Рішення адміністративного суду від 2014-01-15 00:00:00+02

[PERSON] зареєстрований, як фізична особа-підприємниць, та перебуває на обліку УПФУ в Центральному районі м. Миколаєва. Позивач самостійно обрахував та подав відповідачу звіти про нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за 2011-2012р.р. на загальну суму 6 362,87 грн. Відповідач самостійно нарахував позивачу єдиний внесок за І квартал 2013р. в сумі 1 194,03 грн. 05.06.13 відповідачем, в зв'язку з несплатою позивачем сум єдиного внеску, винесено вимогу №Ф-1615, на загальну суму заборгованості, в розмірі 7 520,90 грн. Відповідно до п.4 ч.1 ст.4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 8.07.10 №2464-VI (далі Закон №2464) фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. Згідно з п.1 ч.2 ст.6 Закону №2464 платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Пунктом 3 ч.1 ст.7 Закону №2464 встановлено, що для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе та членів сім'ї, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу. Виходячи з приписів вказаних норм суд вважає, що позивач зобов'язаний нараховувати та сплачувати до пенсійного фонду єдиний внесок. Відповідно до п.8.ст.9 Закону №2464 платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця. З матеріалів справи вбачається, що позивач отримує пенсію за вислугу років, про що свідчить його пенсійне посвідчення. При цьому, в 2005р. йому виповнилося 60 років, а отже він досяг пенсійного віку. Відповідно до ст.2 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.91 №1788-XII, - за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії. Згідно з ч.4 ст.4 Закону №2464 особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування. Аналізуючи вказані норми суд зазначає, що Закон передбачає звільнення від сплати єдиного внеску у випадку коли особа є пенсіонером за віком. Суд вважає, що досягнення позивачем пенсійного віку означає, що він має право на отримання пенсії за віком, і той факт, що він отримує пенсію за вислугу років, не позбавляє його права бути звільненим від сплати за себе єдиного внеску. При цьому суд зазначає, що оскільки позивач самостійно подав відповідачу звіти про нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за 2011-2012р.р. на загальну суму 6 362,87 грн., він добровільно прийняв участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, тому позивач зобов'язаний сплатити вказану суму єдиного внеску. Відповідно до п.8.ст.9 Закону №2464 платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця. Пунктом 6 ч.1 ст.1 Закону №2464 визначено, що недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена територіальними органами Пенсійного фонду України у випадках, передбачених цим Законом. Таким чином суд вважає, що за несвоєчасну несплату позивачем сум єдиного внеску до пенсійного фонду, у нього виникла недоїмка, на суму якої відповідач правомірно виніс вимогу від 05.06.13 №Ф-1651 в сумі 6 362,87 грн. Що стосується нарахування відповідачем єдиного внеску за І квартал 2013р. в сумі 1 194,03 грн., то суд вважає, що вказана сума нарахована неправомірно, оскільки позивач не подавав відповідачу відповідний звіт на вказану суму, а отже не виявив добровільного бажання прийняти участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, а тому суд вважає, що позивач є звільненим від слати єдиного внеску. За таких обставин суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково. Стягнути з позивача судовий збір в частині незадоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial