Рішення адміністративного суду від 2014-01-10 00:00:00+02

Краснопільське дочірнє агролісогосподарське підприємство «Краснопільський агролісгосп» (далі по тексту - Краснопільський лісгосп) звернулося до суду з позовом, який мотивує тим, що відповідачем проведена ревізія фінансово-господарської діяльності підприємства за період з 01.06.2009 року до 31.05.2013 року, за результатами якої видано вимогу від 09.09.2013 року № 18-05-14-14/6418 про усунення виявлених порушень. Проте, винесену щодо нього вимогу позивач вважає безпідставною, адже порушень, вказаних у пунктах 2,4,5 та 7 цієї вимоги, він не вчиняв. Зокрема, в акті ревізії зазначено, що позивачем в порушення п.8 Стандарту адміністративної послуги з видачі сертифіката про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів для здійснення експортних операцій", затвердженого наказом Державного комітету лісового господарства України від 07.09.2009 року №230, перераховано кошти ДП «Український інформаційно-координаційний центр аналізу ринку лісопродукції» за виконання робіт з перевірки та підготовки матеріалів для оформлення сертифікатів походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів для здійснення експортних операцій, у той час як дана адміністративна послуга є безкоштовною, та роботи практично виконувалися працівниками Сумського обласного управління лісового та мисливського господарства, внаслідок чого підприємству завдано матеріальної шкоди (збитків) на суму 4230грн. Позивач зазначає, що цим підприємством були виконані роботи лише з підготовки матеріалів для отримання сертифікатів про походження лісоматеріалів за договором від 15.05.2008 року №СУМ004, за що здійснено відповідну оплату, а не за безпосередню видачу самих сертифікатів (формування заяви, обробку первинних документів), оскільки це входить до компетенції обласних управлінь лісового та мисливського господарства. Тому, на думку позивача, вимога відповідача стягнути з ДП «Український ІКЦ» зайво сплачені кошти в сумі 4230грн. є протиправною (пункт 4 листа-вимоги). Крім того, Краснопільський лісгосп не погоджується з вимогою Державної фінансової інспекції у Сумській області відобразити в дебіторську заборгованість за покупцями необробленої деревини, реалізованої за прямими договорами за цінами, нижчими від аукціонних цін та провести претензійно-позовну роботу щодо стягнення з них коштів згідно з розрахунком в сумі 53 892грн.58коп., оскільки реалізація продукції на підприємстві здійснювалося за цінами, що були визначені в ході проведення аукціону з продажу необробленої деревини виключно за угодами, укладеними за підсумками цього аукціону. Також в умовах кризи проведення аукціонів Державним комітетом лісового господарства визнано недоцільним та тимчасового зупинено наказом №272 від 30.10.2008 року (пункт 2 листа-вимоги). Позивач вважає незаконним і пункт 5 листа-вимоги, посилаючись на те, що у відповідача відсутня компетенція перевіряти додержання керівниками підконтрольних установ вимог законодавства про працю. Вимога про відображення по бухгалтерському обліку заборгованості перед бюджетом та перерахування до Сумського обласного бюджету коштів у вигляді частини чистого прибутку за 2012 рік в сумі 900грн., викладена в пункті 7, ґрунтується на попередніх вимогах і висновках відповідача, викладених у пункті 3 листа-вимоги, який не оскаржується у даній справі, та у пункті 5 листа-вимоги, що стосуються безпідставного перерахування Краснопільським лісгоспом понад встановлені норми протокольними рішеннями та наказами ОКАП «Сумиоблагроліс» на здійснення ним координаційної та методичної роботи підвідомчих структур на загальну суму 32 190грн.00коп. та виплати директору позивача [PERSON] надбавки за інтенсивність роботи в 2011-2012 роках при збитковій діяльності підприємства у вказаний період всупереч умов контрактів. Враховуючи викладене, позивач просить визнати протиправними та скасувати пункти 2,4,5 та 7 листа-вимоги від 09.09.2013 року № 18-05-14-14/6418. В судовому засіданні представники відповідача позов не визнали, пояснивши, що під час проведення ревізії було встановлено порушення позивачем вимог нормативних актів, що регулюють витрачання коштів комунальним підприємством, а саме прибуток від продажу необробленої деревини отримано в меншому розмірі внаслідок продажу пиловника дубового не на аукціонах та за цінами нижчими, від тих, що склалися на останньому аукціоні. Зауважили, що адміністративна послуга з видачі сертифіката про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів для здійснення експортних операцій та розгляду пакету документів, поданих для його одержання, є функцією Сумського обласного управління лісового та мисливського господарства та надається ним безкоштовно, а не за плату, як це передбачено договором від 15.05.2008 року №СУМ004, укладеним між позивачем та ДП «Український ІКЦ». Звернули увагу, що проводилася перевірка не трудового законодавства, як вказує позивач у своїй заяві, а ревізія витрачання коштів на оплату праці директору Краснопільського лісгоспу, якою встановлено незаконне витрачання коштів підприємством на загальну суму 50 578грн.30коп., внаслідок чого пункт 5 листа-вимоги є обґрунтованим. За таких обставин вимога про усунення виявлених порушень є правомірною. Просять у задоволенні позову відмовити (т.1, а.с.108-114). Вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідачем проведено ревізію фінансово-господарської діяльності позивача, результати якої викладено в акті від 23.08.2013 року (т.1, а.с.12-88). За наслідками ревізії відповідачем від 09.09.2013 року № 18-05-14-14/6418 направлено позивачу вимогу про усунення виявлених в ході ревізії порушень (т.1 а.с.89-93). Пунктом 2 оскаржуваної вимоги від 09.09.2013 року контролюючий орган зобов'язав Краснопільський лісгосп відобразити по обліку дебіторську заборгованість за покупцями необробленої деревини, реалізованою за цінами, нижчими від аукціонних цін та стягнути з них кошти в сумі 53 892грн.58коп. згідно з розрахунком; в іншому випадку стягнути з осіб, винних у недоотриманні коштів від реалізації лісопродукції, шкоду в сумі 53 892грн.58коп. у порядку та розмірі, встановленому ст.ст.130-136 КЗпП України (т.1, а.с.90). Згідно з актом ревізії, в результаті її проведення виявлено реалізацію пиловника дубового, ясеневого та липи за цінами нижчими, ніж склалися на аукціоні Сумської товарної біржі «Сумиагропромбіржа» на щоквартальних аукціонах (т.1, а.с.23-26). Порушення встановлено шляхом порівняння цін реалізації лісопродукції Краснопільським агролісгоспом із цінами, що склалися на аукціонах СТБ «Сумиагропромбіржа» (т.1, а.с.117-121). Так, на лист від 18.07.2013 року №18-05-14-14/5211 СТБ «Сумиагропромбіржа» надано листом від 29.07.2013 року №84 котировку цін на лісопродукцію за підсумками торгів, що відбулися у період з 01.06.2009 року до 31.05.2013 року (т.1, а.с.130-147). Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування пункту 2 листа-вимоги, суд звертає увагу на те, що пунктом 4 Наказу Міністерства фінансів України від 8 жовтня 1999 року № 237 «Про затвердження Положення (стандарту) бухгалтерського обліку» встановлено, що дебіторська заборгованість - це сума заборгованості дебіторів підприємству на певну дату. Відповідно до акту перевірки (додатки №21-23) Краснопільське дочірнє агролісогосподарське підприємство «Краснопільський агролісгосп» уклало прямі договори про продаж пиловника дубового, ясеневого та липи із суб'єктами господарської діяльності у 2010-2011 роках за цінами, нижчими за ціни, що склалися на аукціонах, що призвело до недоотримання доходу позивачем на загальну суму 53 892грн.58коп. (разом з ПДВ), в тому числі за квітень-грудень 2010 року - 22 949грн.17коп., за 2011 рік - 30 943грн.41 коп. (т.1, а.с.148-153). Враховуючи, що договори поставки лісопродукції Краснопільським лісгоспом є фактично виконаними, одностороння зміна ціни товару є неприпустимою, то вимога відповідача щодо відображення по обліку дебіторської заборгованості за покупцями необробленої деревини, реалізованою за цінами, нижчими від аукціонних цін та стягнення з них коштів в сумі 53 892грн.58коп. згідно з розрахунком є протиправною. Наслідки невідповідності вимог договорів вимогам закону передбачені частиною статті 207 ГК України, якою визначено, що господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині. Статтею 228 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Більш того, віднесення сум до дебіторської заборгованості без віднесення контрагентами таких сум до кредиторської заборгованості є протиправним та суперечить принципам бухгалтерського обліку, закріпленим у статті 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року №996-ХІV. В пункті 3.2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 9 листопада 2008 року N 22-рп/2008 зазначено, що "на державу покладено обов'язок забезпечувати захист змагальності суб'єктів господарювання в отриманні та розподіленні ними прибутку з метою досягнення економічних та соціальних результатів". Відповідно до Розділу І «Положення про проведення та організацію аукціонів з продажу необробленої деревини», затвердженого наказом Державного комітету лісового господарства від 19 лютого 2007 року № 42 це Положення регулює порядок реалізації усієї необробленої деревини, заготовленої підприємствами, які здійснюють заготівлю деревини як постійні користувачі лісових ресурсів, за винятком дров паливних, деревини, яка використовується для розвитку матеріально-технічної бази (будівництво, ремонт тощо); постійних лісокористувачів відповідно до затверджених кошторисів, деревини, використання якої передбачено колективними договорами, деревини для індивідуального ремонту та будівництва згідно з поданими заявами, деревини для забезпечення потреб соціальної сфери, а також деревини для забезпечення потреб виробничих деревообробних підрозділів постійних лісокористувачів. Реалізація необробленої деревини всіма постійними лісокористувачами здійснюється через аукціони з продажу необробленої деревини на біржі. Нереалізована на товарних біржах необроблена деревина реалізується підприємствами - постійними лісокористувачами по прямих договорах за цінами, не нижчими від тих, що склались на останньому аукціоні (пункт 1.5 Положення). Відповідно до п.п.3.3 Статуту Краснопільського дочірнього агролісогосподарського підприємства «Краснопільський агролісгосп» основними видами його діяльності є: лісовиробнича та лісопереробна; надання послуг, пов'язаних з лісовим господарством; ведення мисливського та рибного господарства, мисливство та рибальство; сільськогосподарська та переробна; торгівельно-комерційна та посередницька діяльність; зовнішньоекономічна діяльність (т.1, а.с.211-217). Висновок Державної фінансової інспекції у Сумській області щодо заподіяння підприємству збитків з підстав реалізації лісопродукції поза аукціоном на підставі прямих угод за цінами, нижчими від сформованих цін на попередньому аукціоні, не відповідає об'єктивним обставинам, оскільки в результаті реалізації лісопродукції за прямими угодами підприємство отримувало більшу економічну вигоду, ніж від реалізації аналогічної лісопродукції через аукціон. Контракти на реалізацію лісопродукції укладались позивачем за цінами, сформованими на підставі цін, що склалися на останніх торгах, але не менше стартових. Продукція на реалізацію відвантажувалася партіями, в яку входить різний асортимент лісопродукції: пиловник ясена, дуба (т.1, а.с.148-149). Поряд з цим суд звертає увагу на те, що в періоді, за який здійснювалася перевірка, діяв наказ Державного комітету лісового господарства України № 272 від 30 жовтня 2008 року «Про прийняття антикризових заходів», пунктом 20 додатку 1 якого тимчасово призупинена дія пункту 1.5 «Положення про організацію та проведення аукціонів з продажу необробленої деревини», затвердженого Наказом Державного комітету лісового господарства України від 19 лютого 2007 року № 42, що є одним із антикризових заходів, застосованих з метою забезпечення стабільної роботи підприємств лісового господарства та соціального захисту працівників галузі в умовах фінансової кризи (т.1, а.с.229-231). Пунктом 21 Додатку передбачено, що формування цін на деревину при поставках на внутрішній ринок та експорт слід проводити з врахуванням витрат на її виробництво та споживчого попиту, не допускаючи при цьому збитковості виробництва. При цьому, жодного терміну такого призупинення не передбачено, а відповідачем під час розгляду справи не подано доказів того, що дію вказаного пункту було поновлено і позивач зобов'язаний реалізовувати необроблену деревину за цінами не нижчими від тих, що склалися на останньому аукціоні. Тому твердження відповідача про недоотримання Краснопільським лісгоспом доходу на загальну суму 53 892грн.58коп. (разом з ПДВ) за 2010-2011 роки через реалізацію необробленої деревини за заниженими цінами є безпідставними. Позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування пункту 4 листа-вимоги від 09.09.2013 року № 18-05-14-14/6418 суд також вважає такими, що підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Зокрема, в пункті 4 оскаржуваної вимоги відповідач вказує на порушення позивачем вимог ст.8 "Стандарту адміністративної послуги з видачі сертифіката про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів для здійснення експортних операцій", затвердженого наказом Державного комітету лісового господарства України від 07.09.2009 року №230, та на безпідставну сплату коштів ДП «Український ІКЦ» за роботи, що фактично виконані Сумським обласним управлінням лісового та мисливського господарства, в зв'язку з чим вимагає відобразити по обліку дебіторську заборгованість за ДП «Український ІКЦ» в сумі 4230грн.; стягнути з ДП «Український ІКЦ» зайво сплачені кошти в сумі 4230грн.; в іншому випадку стягнути з осіб, винних у зайвому перерахуванні коштів, шкоду у вказаній сумі, у порядку та розмірі, встановленому ст.ст.130-136 КЗпП України (т.1, а.с.32-33, 90). Однак, суд не може погодитись з даними висновками позивача, виходячи з наступного. Відповідно до ст. ст. 626, 627 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. ст. 901, 903 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 3 Закону України "Про особливості державного регулювання діяльності суб'єктів підприємницької діяльності, пов'язаної з реалізацією та експортом лісоматеріалів" від 08.09.2005 № 2860-ІV реалізація суб'єктами підприємницької діяльності лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів, крім передбачених статтею 2 цього Закону, допускається за наявності сертифіката про походження лісоматеріалів. Митні органи України здійснюють митне оформлення експорту лісо- та пиломатеріалів, крім передбачених статтею 2 цього Закону, за умови подання експортером разом з іншими необхідними документами сертифіката про їх походження. Згідно з п.3 Тимчасового порядку видачі сертифіката про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів для здійснення експортних операцій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2005 року №1260, сертифікат є обов'язковим документом під час здійснення експорту лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів. Видачу сертифікатів покладено на обласні управління лісового та мисливського господарства, про свідчать положення пункту 2 наказу Державного комітету лісового господарства України «Про затвердження форми Сертифіката про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів для здійснення експортних операцій та Інструкції щодо заповнення форми Сертифіката про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів для здійснення експортних операцій» від 07.09.2007 року №528, зареєстрованого в Мінюсті України 26.09.2007 року за №1111/14378. У відповідності до вказаних норм законодавства Краснопільський агролісгосп уклав із ДП «Український ІКЦ» договір 15.05.2008 року №СУМ004 про надання послуг (т.1, а.с.94-96), відповідно до якого ДП «Український ІКЦ» виконує для позивача роботи з перевірки та підготовки матеріалів для оформлення "Сертифікату про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів для забезпечення експортних операцій". В пункті 2.1 договору визначено перелік робіт, які здійснює виконавець (т.1, а.с.94), що полягають у прийнятті первинних документів замовника, їх розгляді, оформленні сигнального екземпляру та передачі пакету документів Управлінню лісового та мисливського господарства на видачу «Сертифікату». При цьому, розрахунок між сторонами здійснюється з урахуванням ПДВ за кожний пакет документів на виготовлення одного «Сертифікату» відповідно до калькуляції витрат (т.1, а.с.97), яка додається до даного договору (п.3.1), що включає: витрати на оплату праці; нарахування на заробітну плату; витрати на зв'язок; витрати на утримання основних засобів; витрати на відрядження; інші витрати (вартість бланка; програмне забезпечення; витрати на утримання та обслуговування та поточний ремонт комп'ютерної техніки, факсів, копіювальної та розмножувальної техніки, заправка, закупівля додаткових матеріалів), тощо. Оплата наданих послуг відбувалась на підставі укладеного Договору та його виконання підтверджується відповідними актами здачі-прийняття робіт (т.1, а.с.225-226). Послуги, які було надано ДП «Український ІКЦ», для позивача є необхідними, оскільки для виконання ряду завдань підприємство не має власних ресурсів та працівників (фахівців), про що його представниками зазначено у судовому засіданні. Надаючи Краснопільському лісгоспу послуги з належного оформлення пакету документів для подальшої їх передачі Управлінню лісового та мисливського господарства в Сумській області, ДП «Український ІКЦ» не приймало рішення про видачу Сертифікатів про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів для здійснення експортних операцій або про відмову в їх видачі, оскільки дані питання входять до компетенції відповідного адміністративного органу. А саме, у пункті 4.2 ст. 4 "Стандарту адміністративної послуги з видачі сертифіката про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів для здійснення експортних операцій", затвердженого наказом Державного комітету лісового господарства України від 7 вересня 2009 року N 230, зазначено, що адміністративний орган, повноважний видавати сертифікати приймає заяви одержувача адміністративної послуги, розглядає поданий пакет документів після чого приймає рішення про видачу Сертифіката про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів для здійснення експортних операцій або відмову в його видачі, видає Сертифікат. Аналізуючи зміст укладеного договору про надання послуг від 15.05.2008 року №СУМ004 (т.1, а.с.94-96), суд приходить до висновку, що ДП «Український ІКЦ» не вчиняло будь-яких дій, що входять до повноважень Управління лісового та мисливського господарства в Сумській області. Таким чином, твердження відповідача про те, що роботи з перевірки та підготовки матеріалів для оформлення Сертифікатів походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів для здійснення експортних операцій виконувалось за плату всупереч вимог чинного законодавства є безпідставними. Працівниками підприємства, відповідно до посадової інструкції, здійснювалося лише оформлення первинних документів, необхідних для отримання адміністративної послуги, а саме заяву, за встановленою формою, рахунки - фактури, лісорубні квітки, товарно-транспортні накладні, тощо. На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що пункт 4 листа-вимоги від 09.09.2013 року № 18-05-14-14/6418 є протиправним та підлягає скасуванню. В пункті 5 оскаржуваної вимоги зазначено, що ревізією правильності нарахування заробітної плати встановлено, що в порушення ч.3 ст.97 КЗпП України, ст.15 Закону України «Про оплату праці» директору підприємства [PERSON] нараховано та виплачено надбавки за інтенсивність роботи в 2011-2012 роках, всупереч умов контракту при збитковій діяльності агролісгоспу за окремі звітні періоди, що призвело до зайвих нарахувань заробітної плати з нарахуваннями до ЄСВ в загальній сумі 7839грн.53коп. та як наслідок до зайвої виплати грошової компенсації за невикористані дні відпустки за період з 17.09.2010 року до 19.03.2013 року та нарахувань до ЄСВ на суму 1129грн.70коп. (т.1, а.с.36-39, 91). У зв'язку з цим позивача зобов'язано відшкодувати зайво виплачені кошти [PERSON] в сумі 6532грн.58грн. шляхом надання ним заяви або шляхом стягнення з нього коштів в сумі 6532грн.58коп.; провести перерахунок та відповідні взаємозвірки щодо сум внесків до Фонду та повернути зайво сплачені кошти в сумі 2436грн.65коп. (зарахувати в рахунок майбутніх платежів); в іншому випадку стягнути з осіб, винних у зайвій виплаті коштів, шкоду в сумі 8969грн.23коп., у порядку та розмірі, встановленому ст.ст.130-136 КЗпП України (т.1, а.с.91). Позивач вважає дану вимогу протиправною, оскільки трудові відносини працівників та роботодавців, економічні, правові та організаційні засади оплати праці регулюються Кодексом законів про працю в Україні та Законом України «Про оплату праці»від 24.03.95 р. № 108/95-ВР (далі по тексту - Закон № 108), але перевірка дотримання вимог трудового законодавства не входить до компетенції відповідача. Суд відмовляє в задоволенні даної позовної вимоги, виходячи із наступного. Пунктом 6.2 Статуту позивача встановлено, що управління дочірнім підприємством здійснюється директором, який призначається на цю посаду та звільняється з неї на контрактній основі генеральним директором Обласного підприємства за погодженням з районними державними адміністрацією та радою (т.1, а.с.215). Відповідно до п. 3.1 контрактів з директором Краснопільського лісгоспу [PERSON] від 16.11.2010 року, 17.11.2011 року, від 02.11.2012 року, (т.1, а.с.193-204, т.2, а.с.1-7) за виконання обов'язків, передбачених цим контрактом, керівнику нараховується та виплачується за рахунок коштів підприємства заробітна плата згідно штатного розпису, погодженого з керівником ОКАП «Сумиоблагроліс». У разі наявності збитків за результатами роботи підприємства за місяць набавка за цей період не виплачується. Ревізією встановлено та не заперечувалося представниками позивача в судовому засіданні, що у червні, липні, грудні 2011 року, а також у травні, червні, серпні та жовтні 2012 року підприємство працювало зі збитками (т.1, а.с.192), при цьому фактично за вказані звітні місяці директору була нарахована та виплачена надбавка до посадового окладу, внаслідок чого підприємству спричинена матеріальна шкода (збитки) на суму 7839грн.53коп.(т.1, а.с.191, зворотній бік). Також, внаслідок допущеного порушення при нарахуванні надбавки директору Краснопільського лісгоспу в березні 2013 року йому зайво нараховано грошову компенсацію за невикористані дні відпустки за період з 17.09.2010 року до 19.03.2013 року (85 днів) в загальній сумі 822грн.80коп. та 306грн.90коп. (т.1, а.с.207). Посилання позивача на відсутність у Державної фінансової інспекції в Сумській області повноважень перевіряти додержання керівниками підконтрольних установ вимог законодавства про працю не може бути прийнято судом до уваги, оскільки до компетенції відповідача належить перевірка внутрішніх нормативних документів, що регулюють трудові відносини та дотримання законодавства при встановленні посадових окладів і тарифних ставок, надбавок та доплат, наявність фактів оплати праці за невідпрацьований час тощо. Цей висновок підтверджується пунктом 1 ст.10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.1993 року №2939-ХІІ, яким передбачено право органу державного фінансового контролю перевіряти в ході державного фінансового контролю грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, документи щодо проведення процедур державних закупівель, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (коштів, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо). Статтею 2 Закону України від 26.01.1993 року №2939-ХІІ визначені головні завдання органу державного фінансового контролю, до яких належать: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи. Тобто, ревізія дотримання законодавства при нарахуванні та виплаті працівникам адмінперсоналу надбавок та доплат передбачає саме перевірку дотримання порядку витрачання та використання коштів на оплату праці працівників та нарахування на заробітну плату, в тому числі і контроль за станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності. Відтак, суд приходить до висновку, що ревізією було зроблено правильний висновок про зайве нарахування та виплату позивачем набавки за інтенсивність роботи в 2011-2012 роках директору [PERSON], що призвело до завдання матеріальної шкоди (збитків) підприємству. В пункті 7 вимоги від 09.09.2013 року (т.1, а.с.92) відповідач вимагає відобразити по бухгалтерському обліку заборгованість перед бюджетом та перерахувати до Сумського обласного бюджету кошти у вигляді частини чистого прибутку за 2012 рік в сумі 900грн. Дана вимога ґрунтується на висновках відповідача про недоотримання Сумським обласним бюджетом в 2012 році коштів у вигляді частини чистого прибутку, що відраховується Краснопільським агролісгоспом, на загальну суму 900грн., внаслідок виявлених в ході ревізії порушень (т.1, а.с.26-31,36-41), вимоги про усунення яких викладені в пунктах 3 та 5 листа-вимоги (т.1, а.с.210, т.2, а.с.8). Враховуючи, що правомірність вимог, викладених в пункті 3, позивачем у суді не оспорюється, а вимоги, викладені в пункті 5, суд визнає обґрунтованими, відсутні підстави для визнання протиправним та скасування пункту 7 листа-вимоги від 09.09.2013 року № 18-05-14-14/6418, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Результат розгляду: partial