Рішення адміністративного суду від 2014-03-31 00:00:00+03

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Державної податкової інспекції в Слов'яносербському районі Головного управління Міндоходів у Луганській області до Державного підприємства «Луганськвугілля» в особі Відокремленого підрозділу «Групова збагачувальна фабрика «Слов'яносербська» про надання дозволу на погашення суми податкового боргу. В обґрунтування позовних вимог податковий орган зазначив, що за відповідачем утворився податковий борг у сумі 1 707 016,65 грн., який виник по податку на прибуток, авансовим внескам з податку на прибуток, земельного податку, комунального податку, збору за спеціальне використання води, збору за забруднення навколишнього середовища, екологічного податку, комунального податку та підтверджується розрахунком податкового боргу та податковими деклараціями та податковими розрахунками боржника. Сума основного боргу складається з самостійно узгодженої суми податкового боргу відповідно до розрахунків податкового боргу. З метою стягнення податкового боргу було виставлено першу податкову вимогу форми №1/27 від 16.02.2010 та другу податкову вимогу №2/58 від 07.04.2010. Також направлялись інкасові доручення до банків, обслуговуючих боржника. Всі інкасові доручення були повернені без виконання. Майно боржника знаходиться у податковій заставі, що підтверджується витягом про державну реєстрацію обтяжень рухомого майна №43321531 від 30.01.2014, згідно акту опису від 29.01.2014 №201. Представник позивача у судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним у позові. Представник відповідача у судовому засіданні просив суд відмовити в задоволені адміністративного позову, посилаючись на постанову КМУ від 19 вересня 2012 року №987 «Про затвердження переліку об'єктів державної власності, які підлягають приватизації у 2012-2014 роках. та критеріїв визначення способу їх приватизації», якою затверджено перелік об'єктів державної власності, які підлягають приватизації, в тому числі і ДП «Луганськвугілля». Відповідно до Закону України «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств» з моменту прийняття рішення про приватизацію підприємства до моменту завершення приватизації встановлюються мораторій на застосування процедури примусової реалізації майна об'єктів приватизації шляхом зупинення виконавчого провадження та мораторій на порушення справ про банкрутство вугледобувних підприємств. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наявних у матеріалах справи доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.69-72 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених вимог з огляду на таке. Підпунктом 4.1.1. пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України передбачено, що кожна особа зобов'язана сплачувати встановлені цим Кодексом, законами з питань митної справи податки та збори, платником яких вона є згідно з положеннями цього Кодексу. У відповідності зі статтею 14 Податкового кодексу України: - грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (підпункт 14.1.39 пункту 14.1); - податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (підпункт 14.1.156 пункту 14.1); - штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності (підпункт 14.1.265 пункту 14.1); - пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов'язань, не сплачених у встановлені законодавством строки (підпункт 14.1.162 пункту 14.1); - податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання (підпункту 14.1.175 пункту 14.1). Відповідно до п.п.16.1.4 п.16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний: вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів (підпункт 16.1.2 пункту 16.1 статті 16); подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів (підпункт 16.1.3 пункту 16.1 статті 16); сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (підпункт 16.1.4 пункту 16.1 статті 16). Відповідно до ст. 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу; (підпункт 20.1.33 пункту 20.1). Відповідно до п. 38.1 ст. 38 Податкового кодексу України, виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк. Згідно п. 49.16 ст. 49 Податкового кодексу України, незалежно від наявності відмови у прийнятті податкової декларації платник податків зобов'язаний погасити податкове зобов'язання, самостійно визначене ним у такій податковій декларації, протягом строків, установлених цим Кодексом. Відповідно до підпункту 168.4.3. пункту 168.4 статті 168 Податкового кодексу України контроль за правильністю та своєчасністю сплати податку здійснює орган державної податкової служби за місцезнаходженням юридичної особи або її відокремленого підрозділу. Відповідно до ст.89 Податкового кодексу України право податкової застави виникає у разі, зокрема несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку. З урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених п.89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому. Майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, яке пред'являється платнику податків, що має податковий борг. Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом державної податкової служби. Орган державної податкової служби зобов'язаний безоплатно зареєструвати податкову заставу у відповідному державному реєстрі. Підпунктами 87.1 та 87.2 статті 87 Податкового кодексу України визначено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами. Пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України регламентовано, що орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Таким чином Податковим кодексом встановлено певний порядок примусового стягнення податкової заборгованості: спочатку шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а у разі неостаточності коштів - продаж майна, яке перебуває у податковій заставі. Пунктом 95.3 статті 95 Податкового кодексу України передбачено, що орган державної податкової служби звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття органом державної податкової служби рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення органу державної податкової служби підписується його керівником та скріплюється гербовою печаткою органу державної податкової служби. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом державної податкової служби. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Державне підприємство «Луганськвугілля» зареєстроване виконавчим комітетом Луганської міської ради 09.04.2003 (а. с. 6). Відповідач має податковий борг у сумі 1 707 016,65 грн., який складається: - з податку на прибуток у розмірі 114 927,40 грн; - авансового внеску з податку на прибуток у розмірі 162 958,00 грн.; - збір за спец. використання у розмірі 6 320,66 грн.; - комунального податку у розмірі 588,61 грн. - земельного податку у розмірі 665 889,01 грн. - збір за забруднення природного середовища у розмірі 749916,54 грн. - екологічного податку у розмірі 6416,43 грн. Зазначена сума заборгованості підтверджується розрахунком податкового боргу, податковими деклараціями та податковими розрахунками боржника (а. с. 12-13, 51-61, 107-108) З метою стягнення податкового боргу податковим органом було виставлено першу податкову вимогу №1/27 від 16.02.2010 (а. с. 14) та другу податкову вимогу №2/58 від 07 квітня 2010 року (а. с. 15). Також Луганським окружним адміністративним судом ухвалені постанови від 27.09.12 № 2а/1270/7180/2012, від 06.12.12р. № 2а/1270/9302/2012, від 20.02.13р. № 812/1270/13-а, від 18.11.13р. № 812/8404/13-а. від 13.12.12р., № 2а/1270/9430/2012 від 12.03.2012р. № 2а/1270/1498/2012, від 01.02.2013р. № 812/1203/13-а за позовами ДПІ до ДП «Луганськвугілля в особі «ВП "ТЗФ «Слов'яносербська» щодо стягнення податкового боргу з відповідача з розрахункових рахунків обслуговуючих боржника (а. с. 19-48). На виконання постанов ДПІ відповідно до п.95.3 ст.95 ПКУ були направлені до банків обслуговуючих боржника інкасові доручення щодо примусового стягнення з розрахункових рахунків грошових коштів в рахунок погашення податкового боргу. Так інкасові доручення від 17.09.2013р. № 713, від 17.09.13р. № 712, від 18.09.13р. № 748, від 18.09.2013р. № 750, від 07.10.2013р. № 931, від 17.09.2013р. № 711, від 07.10.2013р. № 933, від 07.10.2013р. № 932, повернуті без виконання у зв'язку з відсутністю коштів на рахунках (а. с. 62-65). Згідно рішення начальника ДПІ про опис майна у податкову заставу від 29.01.2014р. № 199/250 відповідно до ст. 89 Податкового кодексу України вирішено здійснити опис майна, що перебуває у власності відповідача (а. с. 50). Відповідно до акту опису майна від 29.01.2014 року № 201 у боржника ВП ГЗФ «Слов'яносербська» ДП «Луганськвугілля», що знаходиться за адресою: Луганська область. Слов'яносербський район, м. Зимогір'я описано майно, яке складається з мулу (відходи вуглезбагачення) місце розташування м. Зимогір'я (шламонакопичувач № 3 цех № 2обліковується на підприємстві на позабалансовому рахунку № 041 у кількості 69422 т. на загальну суму 1 469 663 грн.74 коп. (а. с. 49). Вказане майно внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна (реєстрація змін) номер витягу 43321531 від 30.01.2014р. (а. с. 18). Згідно з п.95.3 ст.95 Податкового кодексу України суд надає дозвіл на погашення усієї суми податкового органу за рахунок майна платника. Однак у судовому засіданні було встановлено, що відповідач просить суд надати дозвіл на погашення податкового боргу за рахунок майна, яке перебуває у податковій заставі, на загальну суму 1 469 663,74 грн., що значно менш ніж уся сума податкового боргу - 1 707 016,65 грн. З урахуванням того, що суми вартості майна, щодо якого податковий орган звернувся до суду за отриманням дозволу на погашення податкового боргу значно менша ніж уся сума податкового боргу, відсутні підстави для надання дозволу на погашення усієї суми боргу за рахунок майна, яке перебуває у податковій заставі. Посилання позивача на норми ЗУ «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств» та постанову КМУ від 19 вересня 2012 року №987 «Про затвердження переліку об'єктів державної власності, які підлягають приватизації у 2012-2014 роках та критеріїв визначення способу їх приватизації», якою затверджено перелік об'єктів державної власності, які підлягають приватизації не приймаються до уваги, оскільки в даному переліку, виданому на виконання ч. 2 ст. 6 ЗУ «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств», не зазначено ДП «Луганськвугілля» як об'єкт державної власності, який підлягає приватизації. Оскільки у судовому засіданні достовірно встановлено, що податковим органом не було у повному обсязі дотримано виконання вимог ст.95 ПК України, щодо стягнення коштів боржника з розрахункових рахунків у банках, та вартість описаного майна відповідача меньша ніж сума боргу, по якому податковий орган просить суд надати дозвіл, суд дійшов висновку про необгрунтованість позовних вимог позивача, та наявність підстав для залишення позову без задоволення. Питання по судових витратах не вирішується, оскільки позивач звільнений від їх сплати у встановленому порядку, а ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено їх стягнення у даних випадках.

Результат розгляду: denied