Рішення адміністративного суду від 2014-02-27 00:00:00+02

[PERSON] (далі по тексту - Позивач) звернувся до Кам'янського районного суду з адміністративним позовом до Управління ДАІ ГУМВС України у Вінницькій області (далі по тексту - Відповідач) і просив скасувати, як незаконно винесену, постанову старшого інспектора ДПС взводу № 2 УДАІ ГУМВС України у Вінницькій області Коропця В.М. серії АА 2 № 789401 від 02.11.2013 року в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, провадження по справі закрити. В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на те, що відносно нього посадовою особою суб'єкта владних повноважень 02.11.2013 року складений протокол про адміністративне правопорушення, на підставі якого винесена постанова в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАп, згідно якої Позивача визнано винним у тому, що він 02.11.2013 року о 19 год. 00 хв. на 438 км автодороги М-12 керував автомобілем [NUMBER], та не виконав вимог дорожньої розмітки 1.1, чим допустив порушення вимог п. 8.4 ПДР України. Позивач вважає, що з його боку ніяких порушень правил безпеки дорожнього руху не було допущено, при складанні матеріалів про адміністративне правопорушення було грубо порушено його право на захист. У судове засідання Позивач не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Від Відповідача надійшли письмові заперечення на адміністративний позов, в яких представник Відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог та розглядати справу без його участі. Всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків та судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Виходячи зі змісту ст.ст. 3, 17 КАС України відносини, що склалися між сторонами є публічно-правовими. Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади і їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень і в спосіб, передбачений Конституцією і законами України. Правові засади діяльності органів внутрішніх справ України та їх посадових осіб встановлено Закону України «Про міліцію» № 565-ХІІ від 20.12.1990 року. Основними завданнями міліції є забезпечення особистої безпеки громадян, захист їх прав і свобод, законних інтересів. Діяльність міліції будується на принципах законності, гуманізму, поваги до особи, соціальної справедливості. Суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки врегульовано Законом України «Про дорожній рух» № 3353-ХІІ від 30.06.1993 року. Статтею 52 цього Закону на органи Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України покладено здійснення контролю у сфері безпеки дорожнього руху. 2 Відповідно до Законів України «Про міліцію» та «Про дорожній рух» розроблено та затверджено наказом МВС України № 111 від 27.03.2009 року Інструкцію з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС (далі Інструкція), яка визначає завдання та функції працівників підрозділів дорожньо-патрульної служби, що здійснюють нагляд за дорожнім рухом, взаємовідносини з учасниками дорожнього руху, дії під час отримання інформації про дорожньо-транспортну пригоду та порушень правил, норм і стандартів у сфері безпеки дорожнього руху. Як встановлено в судовому засіданні, постановою серії АА 2 № 789401 від 02.11.2013 року Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП та визнано винним у порушенні п. 8.4 ПДР України та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 260 грн. З постанови вбачається, що підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності є зафіксований у протоколі серії АБ 2 № 614838 від 02.11.2013 року факт порушення Правил дорожнього руху України. Факт адміністративного правопорушення також підтверджується і тим, що Позивач під час складання протоколу про адміністративне правопорушення був ознайомлений з його змістом і заперечень щодо нього не подавав. В п. 8.5.1 п. 34 додатку 2 ПДР України зазначено, що горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Відповідно до п. 8.1 Правил дорожнього руху України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів, регулювальників, а також дорожньої розмітки. У п. 11.10 Правил дорожнього руху України передбачено, що на дорогах, проїзна частина яких поділена на смуги руху лініями дорожньої розмітки, забороняється рухатися, займаючи одночасно дві смуги. Наїжджати на переривчасті лінії розмітки дозволяється лише під час перестроювання. Між тим, розділ 34 Правил дорожнього руху України зазначає, що горизонтальна розмітка 1.1 (вузька суцільна лінія) має таке значення - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей. Відповідно до цього ж розділу ПДР України перетинати лінію 1.1 забороняється. Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху дозволяється її перетин для об'їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об'їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год. Вказані положення Правил дорожнього руху України діяли на час оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення та за ними винесення постанови. Відповідно до ч.1 ст. 122 КУпАП за їх невиконання передбачено настання адміністративної відповідальності. В судовому засіданні не знайшли свого підтвердження заперечення Позивача, зазначені ним у позовній заяві, так як при складанні протоколу про адміністративне правопорушення останнім не було власноручно внесено до протоколу ніяких заперечень та пояснень. Крім цього, доводи Позивача цілком спростовуються поданими Відповідачем запереченнями. Суд вважає, що справа про адміністративне правопорушення щодо Позивача була розглянута з дотриманням передбачених законами вимог. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення. На підставі викладеного та ст.ст. 245, 268, 287, 288, 289, 292, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

Результат розгляду: denied