Рішення адміністративного суду від 2014-01-14 00:00:00+02

19 листопада 2013 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Державного підприємства «Антрацит» до Антрацитівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Луганській області про скасування вимоги про сплату боргу № Ю-09 від 06.11.2013. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 08 листопада 2013 року ВП «Шахта «Комсомольська» ДП «Антрацит» було отримано вимогу Антрацитівської ОДПІ ГУ Міндоходів у Луганській області № Ю-09 від 06 листопада 2013 року про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску у сумі 23 502 658,90 грн., що рахується за ВП «Шахта «Комсомольська» ДП «Антрацит» станом на 06 листопада 2013 року. ВП «Шахта «Комсомольська» ДП «Антрацит» було надано до органу доходів і зборів звіти про суми нарахованого єдиного внеску 08 серпня 2013 року - за липень 2013 року, 11 вересня 2013 року - за серпень 2013 року, 11 жовтня 2013 року - за вересень 2013 року. Відповідно до звіту за липень 2013 року ВП «Шахта «Комсомольська» ДП «Антрацит» нараховано до сплати єдиний внесок у розмірі 13 255 691,79 грн. Платіжними дорученнями за №№ 1614, 1615 від 02 серпня 2013 року, №№ 1680-1685, 1669, 220, 223, 224 від 21 серпня 2013 року, № 1669 від 20 вересня 2013 року, №№ 1678 від 27 вересня 2013 року на загальну суму 13 255 691,79 грн. ДП «Антрацит» був сплачений єдиний внесок за липень 2013 року, про що зазначено у розділі: «Призначення платежу» платіжних доручень. Відповідно до звіту за серпень 2013 року ВП «Шахта «Комсомольська» ДП «Антрацит» нараховано до сплати єдиний внесок у розмірі 12 687 622,09 грн. Платіжними дорученнями за №№ 1740, 1741, 1747, 1748 від 21 серпня 2013 року, №№ 250-252 від 12 вересня 2013 року, №№ 1803-1809 від 13 вересня 2013 року, № 253 від 26 вересня 2013 року, №№ 1885-1890, 1895 від 27 вересня 2013 року, № 1948 від 30 вересня 2013 року, № 2151 від 01 листопада 2013 року на загальну суму 12 687 622,09 грн. ДП «Антрацит» був сплачений єдиний внесок за серпень 2013 року, про що зазначено у розділі: «Призначення платежу» платіжних доручень. Відповідно до звіту за вересень 2013 року ВП «Шахта «Комсомольська» ДП «Антрацит» нараховано до сплати єдиний внесок у розмірі 12 340 345,30 грн. Платіжними дорученнями за №№ 1832, 1833 від 16 вересня 2013 року, №№ 1957-1960 від 04 жовтня 2013 року, №№ 263-265 від 25 жовтня 2013 року, №№ 2073-2079, 276 від 31 жовтня 2013 року на загальну суму 12 321 359,15 грн. ДП «Антрацит» був сплачений єдиний внесок за вересень 2013 року, про що зазначено у розділі: «Призначення платежу» платіжних доручень. Враховуючи викладене, позивача вважає, що поточні нарахування єдиного внеску за липень, серпень та вересень 2013 року Державним підприємством «Антрацит» сплачені у повному обсязі. 09 січня 2013 року ухвалою Господарського суду Луганської області по справі №913/124/13-г було порушено провадження у справі про банкрутство відносно ДП «Антрацит», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Нарахування пені і застосування штрафів є заходом впливу, який передбачено законодавчо за несплату або несвоєчасну сплату сум страхових внесків єдиного внеску, а зарахування сплачених суми єдиного внеску в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення, у разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, є за положеннями ст. 13, 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» стягненням. Зазначене стягнення було здійснено відповідачем за вимогою № Ю-787 від 06.08.2013 на суму 23 490 372,75 грн. Тобто, стягнення відбулось на підставі документу, який містить майнову вимогу, що заборонено положеннями ч. 3 ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Позивач вважає, що Антрацитівська ОДПІ ГУ Міндоходів у Луганській області не мала права самостійно проводити стягнення добровільно сплачених сум ДП «Антрацит» з єдиного внеску у рахунок погашення заборгованості. Станом на дату винесення вимоги - 06 листопада 2013 року заборгованість з єдиного внеску, яка підлягає сплаті, в умовах порушення справи про банкрутство відповідно до положень ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», за ВП «Шахта «Комсомольська» ДП «Антрацит» була відсутня. Представник позивача в судове засідання не з'явився, до початку судового засідання подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти задоволення позову у повному обсязі, підтримав доводи, викладені у раніше наданих суду письмових запереченнях на позов, в яких зазначив, що ВП «Шахта Комсомольська» ДП «Антрацит» було подано до Антрацитівської ОДПІ звіти, яким визначено суму єдиного внеску, що підлягає сплаті: за липень 2015 року - на суму 13 255 691,79 грн., за серпень 2013 року - на суму 12 687 622,09 грн., за вересень 2013 року - на суму 12 340 345,30 грн. Антрацитівською ОДПІ була надіслано платнику єдиного внеску - ВП «Шахта Комсомольська» ДП «Антрацит» вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06 листопада 2013 року №Ю-09 на суму 23 502 658,90 грн. П. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України передбачено, що у разі наявності платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. Згідно ч. 6 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. Таким чином, незалежно від напряму сплати та зазначення «призначення платежу», кошти ВП «Шахта Комсомольська» ДП «Антрацит», сплачені в рахунок погашення зобов'язань з єдиного внеску, зараховуються в рахунок погашення боргу у порядку календарної черговості. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію. Відповідно до п. 5 ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів. Антрацитівською ОДПІ було направлено ВП «Шахта Комсомольська» ДП «Антрацит» вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06 листопада 2013 року №Ю-09 на суму 23 502 658,90 грн., до якої включено суму боргу з єдиного внеску, що виникла після порушення справи про банкрутство ДП «Антрацит». Таким чином, сума боргу з єдиного внеску у розмірі 23 502 658,90 грн. є сумою поточних грошових вимог, на які, відповідно до ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», не поширюється дія мораторію на задоволення вимог кредиторів. Враховуючи вищевикладене, представник відповідача вважає вимогу Антрацитівської ОДПІ про сплату боргу (недоїмки) від 06 листопада 2013 року №Ю-09 на суму 23 502 658,90 грн., надіслану до ВП «Шахта Комсомольська» ДП «Антрацит», обґрунтованою та такою, що була винесена відповідно до чинного законодавства України. На підставі викладеного представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України, суд прийшов до наступного. Згідно із частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди відповідно до вимог частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Державне підприємство «Антрацит» (ідентифікаційний код 32226065) 30.04.2003 зареєстровано як юридична особа виконавчим комітетом Антрацитівської міської ради Луганської обасті. Матеріалами справи підтверджується, що відокремлений підрозділ «Шахта Комсомольська» Державного підприємства «Антрацит» було подано до Антрацитівської ОДПІ звіти, яким визначено суму єдиного внеску, що підлягає сплаті: за липень 2015 року - на суму 13 255 691,79 грн., за серпень 2013 року - на суму 12 687 622,09 грн., за вересень 2013 року - на суму 12 340 345,30 грн. Згідно платіжних доручень №№ 1614, 1615 від 02 серпня 2013 року, №№ 1680-1685, 1669, 220, 223, 224 від 21 серпня 2013 року, № 1669 від 20 вересня 2013 року, №№ 1678 від 27 вересня 2013 року ДП «Антрацит» було сплачено на загальну суму 13 255 691,79 грн. та у розділі: «Призначення платежу» зазначено «єдиний внесок за липень 2013 року». Згідно платіжних доручень №№ 1740, 1741, 1747, 1748 від 21 серпня 2013 року, №№ 250-252 від 12 вересня 2013 року, №№ 1803-1809 від 13 вересня 2013 року, № 253 від 26 вересня 2013 року, №№ 1885-1890, 1895 від 27 вересня 2013 року, № 1948 від 30 вересня 2013 року, № 2151 від 01 листопада 2013 року ДП «Антрацит» сплачено 12 687 622,09 грн. та у розділі: «Призначення платежу» зазначено «єдиний внесок за серпень 2013 року». Згідно платіжних доручень №№ 1832, 1833 від 16 вересня 2013 року, №№ 1957-1960 від 04 жовтня 2013 року, №№ 263-265 від 25 жовтня 2013 року, №№ 2073-2079, 276 від 31 жовтня 2013 року ДП «Антрацит» сплачено 12 321 359,15 грн. та у розділі: «Призначення платежу» зазначено «єдиний внесок за вересень 2013 року». Антрацитівською об'єднаною державною податковою інспекцією ГУ Міндоходів у Луганській області на адресу ДП «Антрацит» було надіслано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06 листопада 2013 року № Ю-09 на суму 23 502 658,90 грн. Суд вважає, що позовні вимоги ДП «Антрацит» щодо скасування вищевказаної вимоги Антрацитівської ОДПІ ГУ Міндоходів у Луганській області не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до п.п. 19-1.1.2 п. 19-1.1 ст. 19-1 Податкового кодексу України контролюючі органи контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів. Згідно п.п. 20.1.19 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску. Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон №2464-VI). Згідно п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є: роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у свідоцтві про державну реєстрацію її як підприємця), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами. Однією з обов'язків Платника єдиного внеску, згідно Закону, являється своєчасність, повність нараховування, обчислення та сплата єдиного внеску. Єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), 2, 3, 6, 7 і 8 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Згідно ч. 8 ст. 9 Закону № 2464 платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. Частиною 12 статті 9 Закону №2464-VI встановлено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов'язаннями із сплати єдиного внеску зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами зобов'язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань з виплати заробітної плати (доходу). Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону №2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку. Відповідно до п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. Згідно ч. 6 ст. 25 Закону №2464-VI за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що кошти ВП «Шахта Комсомольська» ДП «Антрацит», сплачені в рахунок погашення зобов'язань з єдиного внеску, зараховуються в рахунок погашення боргу у порядку календарної черговості незалежно від напряму сплати та зазначення призначення платежу. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ухвалою Господарського суду Луганської області від 09 січня 2013 року порушено провадження у справі про банкрутство щодо ДП «Антрацит» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Постановою Вищого господарського суду України від 19 грудня 2013 року припинено провадження у справі про банкрутство Державного підприємства «Антрацит». Відповідно до положень частини першої статті 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14.05.1992 № 2343-ХІІ (далі - Закон № 2343) мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію. Відповідно до п. 5 ст. 19 Закону № 2343, дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів. Оскільки до оскаржуваної вимоги про сплату боргу включено суму боргу з єдиного внеску, що виник після порушення справи про банкрутство ДП «Антрацит», суд вважає, що сума боргу з єдиного внеску у розмірі 23 502 658,90 грн. є сумою поточних грошових вимог, на які, відповідно до ст. 19 Закону № 2343, не поширюється дія мораторію на задоволення вимог кредиторів. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач при винесенні вимоги про сплату боргу № Ю-09 від 06.11.2013 діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Державного підприємства «Антрацит» до Антрацитівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Луганській області про скасування вимоги про сплату боргу № Ю-09 від 06.11.2013. Судові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача. Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Статтею 8 Закону України від 06 грудня 2012 року № 5515-VI «Про Державний бюджет України на 2013 рік» установлено на 2013 рік мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 1 147,00 грн. За подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру підпунктом 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» встановлена ставка судового збору у розмірі 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальних заробітних плат. З огляду на розмір мінімальної заробітної плати з 01 січня 2013 року, встановленої статтею 8 Закону України від 06 грудня 2012 року № 5515-VI «Про Державний бюджет України на 2013 рік», за подання до адміністративного суду після 23 жовтня 2013 року позовної заяви майнового характеру встановлена ставка судового збору у розмірі 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1 720,50 грн. та не більше 4 588,00 грн. Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що позивачем при зверненні до суду з позовом майнового характеру сплачено 458,80 грн., з позивача підлягає стягненню на користь Державного бюджету України судові витрати зі сплати судового збору в сумі 4 129,20 грн. Згідно ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні, у якому закінчився розгляд справи, оголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено, що постанову у повному обсязі буде виготовлено та підписано 20.01.2014. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted