Рішення адміністративного суду від 2014-01-28 00:00:00+02

Позивач прохає скасувати постанову серії АА2 № 821629 від 07.12.2013 року, винесену відповідачем стосовно нього за порушення правил дорожнього руху, як незаконну. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Відповідач Ворончук С.М. позов не визнав, наполягає на тому, що позивачем були дійсно допущені порушення ПДР України та надав про це відповідні докази - диски відеозапису з місця події. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, з наступних підстав. Як визначено ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди, зокрема перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, на підставі, у межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до положень ст. 71 ч. 2 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Судом встановлено, що 07.12.2013 року інспектором ВДАІ Машівського РВ УМВС України в Полтавській області л-ом міліції Ворончук С.М., винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення стосовно [PERSON], про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 2 КпАП України, у виді штрафу в розмірі 425 грн. [PERSON] визнаний винним у тому, що 07.12.2013 року о 13 год. 43 хв. на 21 км. а/д МОЗ Машівка-Карлівка керував автомобілем "Фольксваген - Пассат" д.н.з. [NUMBER], рухався поза населеним пунктом, без включеного ближнього світла фар. Підставою для винесення постанови, слугував протокол про адміністративне правопорушення від 07.12.2013 року серії АБ2 №859146, складений цією ж посадовою особою, де зазначено про порушення водієм [PERSON] п. 9.8 ПДР України. Як слідує із пояснень водія, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, виїзджаючи із дому, він включив ближнє світло фар, а доїжджаючи до населеного пункту "Селещина", виключив його. Однак, як убачається із наданого інспектором ВДАІ відеозапису місця події, даний вказівник, на який посилається позивач, не означає початок населеного пункту, а вказує напрямок до нього, а тому, рухаючись по зазначеній ділянці дороги, водій повинен був керутися положеннями п. 9.8 ПДР України, згідно з яким, з 01 жовтня по 01 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а вразі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар. Відповідно до ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються - протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. З урахуванням викладеного, суд знаходить належними доказами у справі, надані відповідачем диски з відеозаписом місця події. В свою чергу, позивачем жодним чином не спростовані як докази відповідача, так і не надані свої докази на обгрунтування позовних вимог. Таким чином суд, оцінивши всі докази у їх сукупності, вважає, що, відповідачем доведено у судовому засіданні правомірність своїх дій при притягненні до адміністративної відповідальності позивача.

Результат розгляду: denied