Рішення адміністративного суду від 2014-03-21 00:00:00+02

20 березня 2014 року позивач, Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління Міндоходів, звернувся до суду з поданням про стягнення з відповідача, Управління державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, про зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків. Подання вмотивовано тим, що відповідач, який має податковий борг у зв'язку із несплатою самостійно визначеного грошового зобов'язання, перешкоджає виконанню повноважень податкового керуючого. З посиланням на статті 20, 91 Податкового кодексу України позивач просив зупинити видаткові операцій на рахунках відповідача шляхом накладення арешту на кошти в сумі 2139285,79 гривень. У судовому засіданні представники позивача підтримали подання, просили його задовольнити. Пояснили, що податковий борг в сумі 700535,85 гривень виник внаслідок зупинення виконання судового рішення про коригування даних картки особового рахунку відповідача з податку на додану вартість. Через це в картці міститься інформація про податковий борг, а тому суми поточних платежів спрямовуються на погашення цього боргу. Представник відповідача подання не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Пояснив, що майно, яке знаходиться в оперативному управлінні відповідача, є державною власністю і на нього не розповсюджується право податкової застави. Крім цього, у відповідача відсутній податковий борг, а наявність цього боргу в картці особового рахунку є наслідком невиконання позивачем судового рішення та не перерахування до бюджету суми податку внаслідок не виконання обслуговуючим банком платіжного доручення відповідача. Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін та з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується подання та заперечення проти нього, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Управління державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області є юридичною особою і як платник податків перебуває на обліку в Спеціалізованій державній податковій інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління Міндоходів (а.с. 4, 5). 10 лютого 2014 року позивачем направлена відповідачу податкова вимога №1-25 про наявність податкового боргу за основним платежем з податку на додану вартість в сумі 7000535,85 гривень (а.с. 7). 12 лютого 2014 року відповідачем зареєстрований лист позивача №299/10/28-03-25-13-6 від 10.02.2014 про виділення майна в податкову заставу (а.с. 8-9). 18 березня 2014 року позивач наказом №106 призначив Палкіна В.В. податковим керуючим Управління державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (а.с. 11). 19 березня 2014 року позивачем прийнято «Рішення №22 про опис майна у податкову заставу». Зазначеним рішенням позивач вирішив здійснити опис майна, що перебуває в оперативному управлінні відповідача (а.с. 10). 19 березня 2014 року податковим керуючим Палкіним В.В. складений «Акт відмови платника податків від опису майна у податку заставу №1». Згідно акту відповідач не надав документи, необхідні для такого опису (а.с. 14). 19 березня 2014 року податковим керуючим Палкіним В.В. складений «Акт про перешкоджання платником податків виконанню повноважень податкового керуючого №4». За висновками акту головний бухгалтер Управління державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області [PERSON] о 12 годині 55 хвилині не надала документів для опису майна у податку заставу (а.с. 15). За даними зворотного боку облікової картки платника з податку на додану вартість за Управлінням державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області рахується недоїмка 700535,85 гривень. При прийнятті постанови суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства. Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 88 Податкового кодексу України (Далі - ПК України) з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення. Статтею 89 ПК України визначено, що право податкової застави виникає, зокрема, у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку. Відповідно до приписів пункту 89.2 статті 89 ПК України право податкової застави не поширюється на майно, визначене підпунктом 87.3.7 пункту 87.3 статті 87 цього Кодексу. Підпунктом 87.3.7 пункту 87.3 статті 87 ПК України визначено, що не можуть бути використані як джерела погашення податкового боргу платника податків майно, що не може бути предметом застави відповідно до Закону України «Про заставу». Відповідно до статті 4 Закону України від 2 жовтня 1992 року №2654-XII «Про заставу» предметом застави не можуть бути об'єкти державної власності, приватизація яких заборонена законодавчими актами, а також майнові комплекси державних підприємств та їх структурних підрозділів, що знаходяться у процесі корпоратизації. Згідно пункту 2 частини 2 статті 5 Закону України від 4 березня 1992 року №2163-XII «Про приватизацію державного майна» приватизації не підлягають об'єкти, що мають загальнодержавне значення, а також казенні підприємства. Загальнодержавне значення мають об'єкти та майно, які забезпечують виконання державою своїх функцій, забезпечують обороноздатність держави, її економічну незалежність, та об'єкти права власності Українського народу, майно, що становить матеріальну основу суверенітету України: майно органів державної влади та органів місцевого самоврядування, майно Збройних Сил України (крім майна, щодо якого законом встановлено особливості приватизації), Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, сил цивільної оборони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, правоохоронних та органів доходів і зборів, що безпосередньо забезпечує виконання цими органами встановлених законодавством завдань, майно закладів охорони здоров'я системи екстреної медичної допомоги. Згідно «Положення про Державну службу охорони при Міністерстві внутрішніх справ», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 серпня 1993 року №615, редакції постанови Кабінету Міністрів України від 15 серпня 2001 року №1053, Державна служба охорони є підпорядкованою Міністру внутрішніх справ єдиною централізованою системою, очолюваною Департаментом Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ. Згідно Закону України від 20 грудня 1990 року №565-XII «Про міліцію» міліція в Україні це державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань. З наведених законодавчих положень випливає, що право податкової застави не розповсюджуються на майно, яке перебуває в оперативному управлінні відповідача. Крім цього, постановою Донецького окружного адміністративного суду у справі №805/4208/13-а, яка набрала законної сили 27 серпня 2013 року, у спорі між тими самими сторонами, було встановлено, що Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.09.2011року по справі №2а/0570/5863/2011 (№К/9991/57970/11) касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Донецьку Державної податкової служби прийнято до провадження та зупинено виконання постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 17.08.2011 до закінчення касаційного провадження. За поясненнями представників сторін, саме через зупинення виконання вказаного судового рішення в обліковій картці платника податку на додану вартість за Управлінням державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області міститься інформація про податковий борг. З наведених обставин вбачається, що між сторонами мається спір предметом якого є правовідносини, що є передумовою виникнення підстав для застосування спеціального заходу, передбаченого статтею 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України. Таким чином, у задоволенні подання слід відмовити. Питання розподілу судових витрат вирішити відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Результат розгляду: denied