Рішення адміністративного суду від 2014-01-29 00:00:00+02

Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама» здійснено обстеження території Святошинського району м. Києва за адресою: вул. Симиренка, 5, за результатами чого було складено акт від 11 червня 2013 року № 131852/К. Під час обстеження було виявлено порушення ПТ «Ломбард «АЛДАН» Бертольд і компанія Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.12.2003 № 2067 (із змінами і доповненнями), Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 № 1051/1051 (із змінами і доповненнями), Порядку розміщення реклами в м. Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 22.09.2011 № 37/6253 (із змінами і доповненнями). Концепції розвитку зовнішньо) реклами в місті Києві, затвердженої рішенням Київської міської ради від 26.01.2012 №20/7357 та/або Порядку розміщення інформаційній вивісок у місті Києві, затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 15.04.2011 № 565, а саме: розміщення спеціальної(-их) тимчасової(-их)/стаціонарної(-их) конструкцій) типу(-ів), що мало прояв у відсутності дозволу на розміщену вивіску на фасаді будинку та банер панно на фасаді будинку. На підставі вказаного акту перевірки відповідачем винесено Вимогу від 11 червня 2013 року № 131852/К, якою позивача зобов'язано в триденний термін надати дозвіл на право розміщення рекламних засобів, а у разі їх відсутності демонтувати конструкцію власними силами, про що повідомити Комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама» до 18 червня 2013 року. 26 липня 2013 року Департаментом суспільних комунікацій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 179 видано наказ № 179 «Про демонтаж рекламних засобів», яким прийнято рішення здійснити демонтаж рекламних засобів, згідно з додатками 1 та 2 до нього, в тому числі і рекламної вивіски на будинку (будівлі), споруді ПТ «Ломбард «АЛДАН» Бертольд і компанія. На підставі вказаного наказу, КП «Київреклама» було вчинено дії по демонтажу рекламних засобів позивача, про що складено Акт від 11 жовтня 2013 року. Вказаний акт та додана до нього фотофіксація були надіслані на адресу позивача листом за № 196-15005/КР від 21.10.2013 року. Незгода з діями відповідача щодо здійснення демонтажу рекламних засобів та винесення вимоги, обумовила звернення позивача з адміністративним позовом до суду. Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення представника позивача, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд не погоджується з доводами Повного товариства «Ломбард «АЛДАН» Бертольд і компанія, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Засади рекламної діяльності в Україні, регулює відносини, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами регулюються Законом України «Про рекламу» від 03.07.1996 року № 270/96-ВР (надалі - Закон № 270/96-ВР) Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону № 270/96-ВР, розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Частиною першою ст. 24 Закону № 270/96-ВР, передбачено, що реклама послуг (банківських, страхових, інвестиційних тощо), пов'язаних із залученням коштів населення, або осіб, які їх надають, дозволяється лише за наявності спеціального дозволу, ліцензії, що підтверджує право на здійснення такого виду діяльності. Така реклама повинна містити номер дозволу, ліцензії, дату їх видачі та найменування органу, який видав цей дозвіл, ліцензію. Відносини, що виникають у зв'язку з розміщенням зовнішньої реклами у населених пунктах, та визначають порядок надання дозволів на розміщення такої реклами, регулюються Типовими правилами розміщення зовнішньої реклами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 № 2067 (надалі - Типові правила № 2067). Відповідно до п. 24 Типових правил № 2067 виданий у встановленому порядку дозвіл є підставою для розміщення зовнішньої реклами та виконання робіт, пов'язаних з розташуванням рекламного засобу. Пунктом п'ятим Типових правил № 2067 передбачено, що для регулювання діяльності з розміщення зовнішньої реклами сільська, селищна, міська рада може утворювати відділ, управління, інший виконавчий орган або покладати відповідні функції на існуючий відділ, управління (далі - робочий орган). Згідно з п. 5.12. Положення про Головне управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Головне управління з питань реклами відповідно до покладених на нього завдань здійснює в межах своєї компетенції контроль за дотриманням встановленого нормативними актами порядку експлуатації та утримання підприємствами, установами, організаціями, незалежно від форм власності, рекламних засобів та інформаційних вивісок та вимагає від юридичних та фізичних осіб усунення виявлених порушень. Приписами Порядку розміщення реклами в місті Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 22.09.2011 року № 37/6253 (надалі - Порядок № 37/6253) встановлено, що КП «Київреклама» - комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), підпорядковане Головному управлінню з питань реклами та уповноважене виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією) виконувати функції з укладення договорів, нарахування та отримання плати за право тимчасового користування місцями (для розміщення рекламних засобів), які перебувають у комунальній власності територіальної громади міста Києва, його районів або повноваження щодо розпорядження якими здійснюють органи місцевого самоврядування м. Києва (далі - комунальна власність територіальної громади міста Києва), здійснювати контроль за надходженням плати за договорами, організовувати або здійснювати власними силами та засобами демонтаж самовільно встановлених рекламних засобів, надавати платні послуги та виконувати інші повноваження, передбачені цим Порядком та Статутом підприємства Відповідно до п. 3.1.2. Порядку № 37/6253, КП «Київреклама» за дорученням робочого органу здійснює в межах своїх повноважень перевірку за дотриманням вимог цього Порядку, огляд та обстеження рекламних засобів (надалі - РЗ) на предмет відповідності їх місця розташування та типу схемі розміщення рекламоносіїв, що входить до складу відповідного паспорта вулиці, затвердженого в установленому порядку, вимагає усунення виявлених порушень та організовує або проводить власними силами демонтаж РЗ відповідно до цього Порядку. Згідно з п. 17.1. Порядку № 37/6253, демонтаж у цьому Порядку означає комплекс заходів, які передбачають відокремлення РЗ разом з основою від місця їх розташування та транспортування на спеціально відведені території для подальшого зберігання. При цьому демонтаж та подальше зберігання РЗ не передбачає переходу права власності на них до територіальної громади міста Києва. Демонтаж РЗ є засобом протидії порушенню прав територіальної громади міста Києва щодо надання у тимчасове користування місць (для розміщення РЗ) або усунення порушень договірних зобов'язань розповсюджувачами реклами за договорами про надання у тимчасове користування місць (власниками та/або законними користувачами РЗ), а також засобом усунення порушень в інших випадках. Демонтаж РЗ здійснюється, зокрема, у разі виявлення самовільно встановлених РЗ (пп. «б» п. 17.2. Порядку № 37/6253). Пунктом 17.4. Порядку № 37/6253 зазначено, що у вказаних у п. 17.2 цього Порядку випадках (крім випадку, коли власника РЗ неможливо встановити) демонтаж РЗ має бути проведений власниками (законними користувачами) РЗ самостійно за власний рахунок в термін, вказаний у вимозі дозвільного органу чи КП «Київреклама» про усунення порушень вимог порядку розміщення зовнішньої реклами. Вимога направляється у письмовій формі поштою з повідомленням про вручення або вручається представнику розповсюджувача реклами особисто під підпис. У випадках, передбачених підпунктами а), б), г), д), ж), з) п. 17.2 цього Порядку до вимоги додається акт, в якому зафіксовані виявлені порушення, за підписом представників дозвільного органу та/або КП «Київреклама». Розповсюджувач реклами зобов'язаний протягом трьох днів або в термін, вказаний у вимозі дозвільного органу чи КП «Київреклама», з моменту отримання вимоги усунути зазначені у вимозі порушення та повідомити в цей же строк дозвільний орган в письмовій формі. Відповідно до п. 17.5. Порядку № 37/6253 якщо розповсюджувач реклами самостійно не усунув виявлені порушення у термін, вказаний у вимозі дозвільного органу чи КП «Київреклама», здійснюється демонтаж РЗ. Організація демонтажу або самостійне проведення демонтажу здійснюється КП «Київреклама» на підставі наказу дозвільного органу на умовах, визначених цим Порядком. Під час демонтажу РЗ складається акт проведення демонтажу РЗ, а також може складатися акт огляду технічного стану РЗ з проведенням фото-та/або відеофіксації, які додаються до акта. (п.п. 17.7 та 17.8 Порядку № 37/6253). При вирішенні справи, суд виходить з наступного. Відповідно до п. 2 Порядку розміщення інформаційних вивісок у місті Києві, затвердженого Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 15.04.2011 року № 565 (далі - Порядок № 565), який регулює правовідносини між виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією) та фізичними і юридичними (незалежно від форми власності, підпорядкованості та сфери діяльності) особами, що виникають у процесі розміщення інформаційних вивісок на території м. Києва, визначається порядок оформлення паспортів на їх розміщення, вимоги до проектування інформаційних вивісок, визначення та погодження місць розміщення інформаційних вивісок, розміщення (встановлення, монтаж, нанесення), експлуатації та демонтажу, а також порядок контролю за дотриманням вимог цього Порядку. Згідно із п. 3 Порядку № 565 інформаційна вивіска - конструктивний елемент на будинку, будівлі або споруді з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на зовнішній поверхні будинку, будівлі або споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення (крім випадків, коли суб'єкту господарювання належить на праві власності або користування вся будівля або споруда), біля входу у таке приміщення, яка не містить закликів до придбання товару або іншої інформації, що призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів та їх інтерес щодо такого товару, загальною площею до 2,0 кв. метрів. У разі, коли площа інформаційної вивіски перевищує 2,0 кв. метри, вона вважається зовнішньою рекламою та потребує отримання дозволу на розміщення зовнішньої реклами відповідно до окремого порядку, що затверджується розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Відповідно до визначення поняття «реклама» - це інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару. При цьому, зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг (ст. 1 Закону № 270/96-ВР). Відповідно ч. 6 ст. 9 Закону № 270/96-ВР не вважається рекламою вивіска чи табличка з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення. Вказаними вище нормами визначено, що є рекламою, в тому числі і зовнішньою та відповідно, що не підпадає під таке визначення. З наданих доказів фотофіксації судом встановлено, що позивачем за адресою: м. Київ, вул. Симиренка, 5 для здійснення своєї діяльності використовувалася вивіска «ЛОМБАРД», загальною площею 2 ,38 кв.м. та дві таблички з інформацією (банер, панно на фасаді будинку) щодо послуг, які пропонуються позивачем. При цьому, інформаційна вивіска, з якої вбачається вид діяльності, час роботи та інша інформація про позивача розміщена у віконному пройомі приміщення, яке він займає. Вказана вивіска демонтована відповідачем не була та вимога щодо не надсилалася. Таким чином, суд приходить до переконання, що вивіска, банер, панно (вказані в акті від 11 червня 2013 року № 131852/К) є об'єктом зовнішньої реклами, а тому відповідачем правомірно прийнято вимогу від 11 червня 2013 року № 131852/к, у зв'язку із чим у суду відсутні підстави для її скасування. Як вбачається з матеріалів справи позивачем, у строк визначений чинним законодавством, дозволу на право розміщення рекламних засобів надано не було, самостійно демонтаж вивіски не здійснено. Отже, за вказаних обставин, відповідач при здійснені 11 жовтня 2013 року демонтажу вивіски за адресою: м. Київ, вул. Симиренка, буд. 5 діяв у спосіб та в межах, передбачений нормами чинного законодавства України, що виключає можливість визнання його дій судом протиправними. Суд також враховує ту обставину, що позивачем наказ Департаменту суспільних комунікацій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 179 від 26 липня 2013 року на підставі якого демонтовано РЗ не оскаржується. Не підлягає до задоволення також і вимога про зобов'язання Комунальне підприємство «Київреклама» Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) вчинити дії спрямовані на повернення Повному товариству «Ломбард «АЛДАН» Бертольд і компанія (код ЄДРПОУ 23491680) незаконно демонтовану вивіску з написом «ЛОМБАРД» та зображенням знаку для товарів та послуг, що належить Повному товариству «Ломбард «АЛДАН» Бертольд і компанія без відшкодування вартості демонтажу, оскільки є похідною від попередньої. Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. ст. 69, 70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Під час розгляду справи доводи позивача були спростовані. Враховуючи вищезазначене, суд всебічно, повно та об'єктивно, за правилами, встановленими ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази та заслухавши пояснення представників сторін по справі, вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю. Враховуючи положення статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, відшкодування судового збору позивачу не підлягає.

Результат розгляду: denied