Рішення адміністративного суду від 2014-02-06 00:00:00+02

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2013 року відмовлено у задоволенні позову приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" щодо скасування податкового повідомлення-рішення від 04.09.2013 року №0004351502, яким підприємству збільшено суму грошового зобов'язання за платежем - податок на прибуток страхових організацій на 8 545 468,50 грн. (вісім мільйонів п'ятсот сорок п'ять тисяч чотириста шістдесят вісім гривень 50 копійок), при цьому 5 696 979,00 грн. за основним платежем та 2 848 489,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями. Постанова суду мотивована тим, що спірне податкове повідомлення-рішення прийнято відповідачем на підставі та у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України, з огляду на встановлений факт порушення позивачем вимог пп..138.10.5 п.138.10 ст.138 ПК України, якою визначено порядок включення до складу витрат процентів за користування кредитами. За висновками суду, отримані позивачем кредитні кошти використані на операції, що не пов'язані з безпосередньою діяльністю страховика, внаслідок чого проценти, які сплачено позивачем за використання кредитних коштів, не є витратами у розумінні ст..138 ПК України. Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, Приватне акціонерне товариство ""Страхова компанія "Інгосстрах" подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просило скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги. Апеляційна скарга, зокрема, обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції про те, що кредитні кошти використані не у межах господарської діяльності. Заявник апеляційної скарги наполягає на тому, що Законом України «Про страхування» не заборонено отримання страховими компанії кредитних коштів з метою формування страхових резервів, необхідних для провадження страхової діяльності. Отримання кредитних коштів є операцією, що пов'язана з господарською діяльністю підприємства, у зв'язку з чим позивач мав право на віднесення до складу витрат сплачені за кредитними договорами відсотки. Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Державною податковою інспекцією у Жовтневому районі м. Дніпропетровська проведено документальну планову виїзну перевірку приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2012 р. по 31.12.2012 р., за результати якої складено акт від 26 липня 2013 р. №357/222/33248430 У висновку 1акту перевірки вказано на порушення підприємством: - п.п. 138.10.5 п. 138.10 ст. 138, п. 8 підрозділу 4 Розділу XX ПК України, в результаті чого завищено ПРАТ СК "Інгосстрах" склад інших витрат на суму сплачених процентів за кредитними договорами в розмірі 54 256 945 грн., в тому числі: II квартал 2012 року - 16 611 111 грн., IІІ квартал 2012 року - 21 215 278 грн., IV квартал 2012 року - 16 430 555 грн., внаслідок відсутності зв'язку понесених витрат з веденням господарської діяльності, що призвело до заниження суми податку на прибуток від діяльності іншої ніж страхова за 2012 рік на суму 11 393 958.00 грн., в тому числі: II квартал 2012 року - 3 488 333 грн., III квартал 2012 року - 4 455 208 грн., IV квартал 2012 року - 3 450 417 грн. 02 серпня 2013 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Інгосстрах" направило на адресу відповідача заперечення на Акт перевірки, в яких зазначив про свою незгоду із встановленими порушеннями. За результатами розгляду заперечень ДПІ прийнято рішення про призначення позапланової виїзної перевірки ПРАТ СК "Інгосстрах" з 07.08.2013 року на підставі п.п. 78.1.5 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України з метою дослідження обставин, викладених в запереченні та доповненнях до заперечень на Акт перевірки позивача від 26.07.2013 р. №357/222/33248430, та їх об'єктивного розгляду. На підставі вищезазначеного, ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПРАТ СК "Інгосстрах" з питань, викладених у пунктах 1, 2 висновків Акту перевірки від 26.07.2013 р. №375/222/33248430. За результатами проведеної перевірки складено Акт №697/222/33248430 від 30.08.2013 року, яким до п.3.2.2 Акту від 26 липня 2013 р. №357/222/33248430 внесено зміни: «…. Враховуючи викладене, ПрАТ СК «Інгосстрах» на порушення п.п. 138.10.5 п. 138.10 ст. 138, п. 8 підрозділу 4 Розділу XX ПК України завищено склад інших витрат на суму сплачених процентів за кредитними договорами в розмірі 27128472грн., у тому числі: ІІ квартал 2012 року - 8305555грн., ІІІ квартал 2012 року - 10607640грн., ІV квартал 2012 року - 8215278грн. внаслідок відсутності зв'язку понесених витрат з веденням господарської діяльності. Пункт 3.2.4 акту від 26 липня 2013 р. №357/222/33248430 викладено у новій редакції: «При проведенні перевірки правильності визначення суми податку на прибуток від діяльності іншої, ніж страхова встановлено заниження податку на прибуток на загальну суму 5696979грн., в тому числі: ІІ квартал 2012 року - 1744167грн., ІІІ квартал 2012 року - 227604грн., ІV квартал 2012 року - 1725208грн. Висновків про завищення складу інших витрат на суму сплачених процентів, і як наслідок про заниження податку на прибуток, ДПІ дійшла з огляду на наступне. В ході перевірки встановлено, що між ПрАТ СК «Інгосстрах» та ПАТ КБ "Приватбанк" були укладені наступні кредитні договори: DNH2LON01454 від 28.02.2012 р., DNH2LON01455 від 29.02.2012 р. Ліміт кожного кредитного договору складає 250 000 000,0 грн., метою яких є поповнення обігових коштів. Зобов'язання позичальника забезпечуються договором застави (майнових прав на отримані грошові кошти по депозитному договору) №DNH2LОN01454/DZ-1 від 28.02.2012 р. №DNH2LON01455/DZ-1 від 29.02.2012 р. За користування кредитом позивач сплачує відсотки в розмірі 13 % річних. За наданими до перевірки документами, а саме виписками по р/р ПРАТ СК "Інгосстрах", кредитні кошти зараховано 28.02.2012 р. та 29.02.2012 р. відповідно. Згідно до укладених між ПрАТ СК «Інгосстрах» та ПАТ КБ "Приватбанк" договорів №№136628, 136666 сума 400 000 000,00 грн. була розміщена на строковому депозиті. За користування вкладами банк зобов'язується виплатити клієнту відсотки з розрахунку відсоткової ставки в розмірі 12,65 % річних. При цьому, з урахуванням процентної ставки за кредитним договором №DNH2LON01454 від 28.02.2012 р., підприємство отримує збитки від розміщення депозитних коштів у вигляді різниці між ставкою наданого кредиту (13%) та ставкою за депозитним договором (12,65%), яка складає 0,35 % річних за сумою отриманих кредитних коштів у розмірі 400 000 000,0 грн. 100 000 000,0 грн. розміщено за заявою (угодою) про відкриття депозитних рахунків на розміщення коштів на банківських депозитах №№136634, 136666 від 28 лютого 2012 року. Таким чином, позивачем 28.02.2012 р. та 29.02.2012 р. отримано кредитів від ПАТ КБ "Приватбанк" в розмірі 500 000 000,0 грн. за ставкою 13 % з метою поповнення обігових коштів. За результатами перевірки встановлено, що отримані за кредитом кошти в сумі 400000000,0 грн. та 100 000 000,0 грн. направлені не для використання в господарській діяльності страховика, а були розміщені на депозитних рахунках банків, зокрема: 400 000 000,0 грн. були розміщені на депозитних рахунках того ж банку за ставкою 12,65% річних. На суму 400000000,0грн. кредиту, яка розміщена за депозитним договором з ПАТ КБ "Приватбанк" за період, що перевіряється, нараховані відсотки в розмірі 43 405 556,0 грн. за ставкою 13%, сума отриманих відсотків за депозитними договорами від 28.02.2012 р. №136628, 29.02.2012 р. №136666 складає 38433 878,0 грн. за ставкою 12.65%. Збиток від господарської операції з отримання та розміщення 400 000 000,0 грн. дорівнює 4 971 678,0 грн. Встановивши такі обставини, ДПІ зроблено висновок про те, що кредитні кошти фактично використані на операції, не пов'язані з безпосередньою діяльністю страховика, фінансовою діяльністю з формування, розміщення страхових резервів та їх управління. Такі операції не є операціями з забезпечення власних господарських потреб, внаслідок чого і відсотки, які сплачено ПрАТ СК «Ігосстрах» за використання кредитними коштами у сумі 27128472грн., не є витратами у розумінні ст..138 ПК України. При цьому, як вбачається з акту перевірки та підтверджено представниками відповідача у судовому засіданні, висновків про те, що кредитні кошти фактично використані на операції, що не пов'язані з діяльністю страховика, ДПІ зроблено з двох підстав. По-перше, з того, що такі операції не узгоджуються з межами господарської діяльності страховика, які визначено ч.8, 9 ст.2 Закону України «Про страхування». По-друге, підприємством отримано збиток від господарської операції з отримання та розміщення 400000000,0грн. (різниця процентних ставок). При цьому, ДПІ вказує на те, що витрати по збитковим операціям не можуть бути віднесені до складу валових витрат, оскільки така збиткова діяльність суперечить поняттю «господарська діяльність». Крім цього, в акті перевірки ДПІ вказує на відсутність необхідності отримання підприємством кредитних коштів, оскільки, на її думку, підприємство мало достатньо грошових ресурсів для здійснення страхової діяльності. На підставі акту перевірки ДПІ винесено податкове повідомлення-рішення від 04.09.2013 року № 0004351502, яким підприємству збільшено суму грошового зобов'язання за платежем - податок на прибуток страхових організацій на 8 545 468,50 грн., при цьому 5696979,00грн. за основним платежем та 2 848 489,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями. Правомірність та обґрунтованість вказаного рішення відповідача є предметом спору, який передано на вирішення суду. За наслідками перегляду судового рішення, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правомірності оскарженого податкового повідомлення-рішення, з наступних підстав. Частинами 8, 9 статті 2 Закону України «Про страхування» передбачено, що предметом безпосередньої діяльності страховика може бути лише страхування, перестрахування і фінансова діяльність, пов'язана з формуванням, розміщенням страхових резервів та їх управлінням. Дозволяються виконання зазначених видів діяльності у вигляді надання послуг для інших страховиків на підставі укладених цивільно-правових угод, надання послуг (виконання робіт), якщо це безпосередньо пов'язано із зазначеними видами діяльності, а також будь-які операції для забезпечення власних господарських потреб страховика. Отже, вказаною нормою права визначено яка діяльність може бути предметом діяльності страховика. Ця діяльність, зокрема, включає у себе і фінансову діяльність, пов'язану з формуванням, розміщенням страхових резервів та їх управлінням. При цьому, статтею 2 Закону, на яку посилається ДПІ в акті, не визначено переліку господарських операцій, які може здійснювати страховик з метою формування страхових резервів, як не визначено і господарських операцій, які заборонено здійснювати з цією метою. Вказаною нормою права встановлено лише обмеження щодо порядку формування статутного капіталу страховика, а саме забороняється використовувати для формування статутного капіталу векселі, кошти страхових резервів, а також кошти, одержані в кредит, позику та під заставу, і вносити нематеріальні активи. Встановлені обставини справи свідчать про те, що з метою збільшення обсягу готівкових коштів та формування страхових резервів ПрАТ СК «Інгосстрах» з ПАТ КБ "Приватбанк" укладені кредитні договори DNH2LON01454 від 28.02.2012 р., DNH2LON01455 від 29.02.2012р. Згідно з умовами договорів метою надання кредитних коштів є поповнення обігових коштів. Згідно із ст..1046 КЦ України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Тобто, на передані за умовами Договорів кредитні кошти позивач набув право власності. При цьому, факт передачі грошових коштів, з огляду на акт перевірки, не заперечується ДПІ та в акті перевірки зазначено, що за наданими до перевірки документами, а саме виписками по р/р ПРАТ СК "Інгосстрах", кредитні кошти зараховано 28.02.2012 р. та 29.02.2012 р. відповідно (стор.20 Акту). Отримані кошти від ПАТ КБ "Приватбанк", позивач розмістив на депозитних рахунках. При цьому, відповідно до ст..31 Закону України «Про страхування» кошти страхових ресурсів мають бути представлені активами таких категорій, зокрема, банківські вклади (депозити). Отже, позивач, з метою формування страхових резервів, мав право розмітити отримані від ПАТ КБ "Приватбанк" кошти на депозиті. Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість доводів ДПІ про те, що здійсненні позивачем операції не узгоджуються з межами господарської діяльності страховика, які визначено ч.8, 9 ст.2 Закону України «Про страхування». Необґрунтованими колегія суддів вважає і доводи ДПІ про не пов'язаність вказаних операцій з безпосередньою діяльністю страховика з огляду на те, що підприємством отримано збиток за такими операціями. Як вбачається з акту перевірки, такі висновки ДПІ обґрунтовує тим, що позивачем отримано кредитні кошти за процентною ставкою 13%, а розміщені на депозитах за процентною ставкою 12,65%. Встановлені обставини справи дійсно свідчать про те, що згідно до укладених між ПрАТ СК «Інгосстрах» та ПАТ КБ "Приватбанк" договорів №№136628, 136666 сума 400 000 000,00 грн. була розміщена на строковому депозиті за ставкою 12,65%. Необхідність розміщення вказаних сум на депозиті у ПАТ КБ "Приватбанк" була обумовлено умовами кредитних договорів, якими передбачено те, що зобов'язання за кредитними договорами забезпечуються договорами застави (майнових прав на отримання грошових коштів по депозитним договорам). В той же час, вказуючи на збитковість операцій, ДПІ залишає поза увагою ті обставини, які свідчать про те, що від ПАТ КБ "Приватбанк" позивач отримав грошових коштів у сумі 500000000,0 грн., що безпосередньо відображено в Акті перевірки. Розрахунок понесених збитків ДПІ зроблено з огляду на проценту ставку банківських вкладів (депозити), на яких розміщено суму 400000000,00 грн. При цьому, відображаючи в Акті перевірки (стор.12 Акту) про наявність у позивача в Банк «А-Банк» двох депозитів (№136633 та №136634 від 28.02.2012р.) по 50000000,0грн. за процентною ставкою 15,5%, ДПІ до уваги їх не приймає. Між тим, з наданих позивачів платіжних доручень про сплату процентів за користування кредитними коштами вбачається, що останнім у спірному періоді сплачено 54256944,49грн., в той час, як сума виплачених позивачу процентів за депозитами, враховуючи депозитні рахунки у ПАТ КБ "Приватбанк" та Банк «А-Банк» на загальну суму 500000000,0грн., становить 55285109,3грн. Таким чином, доводи ДПІ про збитковість зазначених господарських операцій є необґрунтованими. Не погоджується колегія суддів і висновками акту перевірки щодо відсутності необхідності отримання підприємством кредитних коштів, оскільки, на її думку, підприємство мало достатньо грошових ресурсів для здійснення страхової діяльності. Відповідно до ст..3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Статтею 42 ГК України визначено, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Відповідно до п.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України, господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу. Отже, названі норми права вказують на те, що господарською діяльністю є діяльність, яку самостійно, на власний ризик здійснює суб'єкт підприємницької діяльності, з метою отримання доходу. При цьому, напрямок такої діяльності, її вид, обирає саме суб'єкт підприємницької діяльності на власний розсуд, але з обмеженням того, що така діяльність не повинна бути заборонена Законом. З цих підстав, колегія суддів робить висновок про відсутність у ДПІ компетенції щодо висновків про доцільність чи недоцільність здійснення суб'єктом підприємницької діяльності тих чи інших господарських операцій, більш того, не приймаючи до уваги доводи позивача, які підтверджені наданими звітами, про зменшення доходів при збільшенні загального розміру відповідальності у першому кварталі 2012 року порівняно з попередніми періодами (т.1 а.с.82-98). За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про пов'язаність спірних операцій з господарською діяльністю позивача, а відтак і про право позивача на віднесення сплачених процентів за користування кредитом до складу витрат у відповідності із п.п.138.10.5 п. 138.10 ст. 138 ПК України. Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення при неповному з'ясуванні обставин справи, з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування постанови з прийняття нової про задоволення позову. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted