Рішення адміністративного суду від 2014-01-28 00:00:00+02

[PERSON] звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Гайворонському районі Кіровоградської області щодо відмови у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01 січня 2012 року по 30 вересня 2013 року та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Гайворонському районі Кіровоградської області з 01 січня 2012 року здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді в розмірі 90% із заробітку працюючого на відповідній посаді судді відповідно до довідок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградської області без обмеження. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що відповідно до частини 3 статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" розмір грошового утримання судді у відставці визначається в залежності від розміру грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. Збільшення розміру грошового утримання працюючого судді з 01 січня 2012 року підтверджується довідкою, а тому відмова відповідача у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням зміни розміру грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді є протиправними. Постановою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 21 жовтня 2013 року адміністративний позов [PERSON] задоволено в повному обсязі. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що Рішенням Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року не поширюється за позивача, оскільки стосується виключно суддів Конституційного Суду України. У судове засідання позивач та відповідач, належним чином повідомлені про дату, місце і час розгляду апеляційної скарги, доказом чого є повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення, не прибули. У поданому до суду клопотанні представник відповідача просив розгляд справи провести без його участі; позивач, в направленій на адресу суду заяві просив розглядати справу за його відсутності. Справа розглянута у відповідності до приписів частини 1 статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України, за якими у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного. Як встановлено судом першої інстанції на підставі письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, [PERSON] працювала на посаді судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області та у зв'язку з поданням заяви про відставку позивача було звільнено із займаної посади. [PERSON] знаходиться на обліку в Управління Пенсійного фонду України в Гайворонському районі Кіровоградської області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді. Листом відповідача від 30 вересня 2013 року № 2516/07-27 позивачу було відмовлено у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді. (а.с.13) Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що такий перерахунок повинен бути зроблений у розмірі 90% заробітної плати працюючого судді та без обмеження максимальним розміром. Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне. Наявність права у позивача на проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у зв'язку зі зміною розміру грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді є предметом спору, переданого на вирішення суду. Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів, закріплених у статті 126 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання, тощо), надання їм у майбутньому статусу судді у відставці, право якого на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Правові засади організації судової влади, загальний порядок забезпечення діяльності судів та інші питання судоустрою і статусу суддів, врегульовані Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року. Частина ІІ Перехідних положень Закону України "Про судоустрій та статус суддів" (розділ ХІІІ) визначає те, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяв раніше. Статтею 129 цього Закону визначено вид, склад, розмір суддівської винагороди, яка складається з грошового утримання, яке включає в себе посадовий оклад та доплати за: вислугу років; перебування на адміністративній посаді в суді; науковий ступінь; роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці. Призначення та нарахування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, проводиться згідно вимог статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року. Відповідно до частини 1 статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддя, який вийшов у відставку, після досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу", або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. Частиною третьою зазначеної статті Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції, чинній до внесення змін Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" визначалось, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді. Статтею Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" визначено, що максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до законів України "Про державну службу", "Про судоустрій і статус суддів", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Аналогічні норми закріплені і в частині 5 статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів". Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 2, абзацу другого пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 3-рп/2013 від 03 червня 2013 року визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) частина третя, перше, друге, третє речення частини п'ятої статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи"; статтю 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" в частині поширення її дії на Закон України "Про судоустрій і статус суддів"; абзац другий пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", зі змісту якого вбачається, що виплата суддям пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої, третьої статті 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року та без проведення інших перерахунків, передбачених законодавством. Положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року № 3668-VI та Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року № 3668-VI, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України вищезазначеного Рішення. Відтак, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці і розмір пенсії колишнього державного службовця, залежать від суми грошового утримання діючого судді (заробітної плати працюючого на відповідній посаді державного службовця), з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, та виходячи з принципу єдності статусу суддів, у разі підвищення розміру грошового утримання діючого судді має здійснюватись перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Право судді у відставці на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання залежно від розміру грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, передбачено частини 3 статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року. Таким чином, з 3 червня 2013 року частина 3 статті 138 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" діє в попередній редакції і має наступний зміст: щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. Крім того, дійшовши висновку про протиправність відмови відповідача у проведенні позивачу перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці, суд першої інстанції не врахували того, що строки звернення до суду під час вирішення спорів щодо здійснення перерахунку довічного утримання визначаються за правилами статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України. Згідно вказаної статті, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Доводи апеляційної скарги щодо того, що Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року не поширюється за позивача так як стосується виключно суддів Конституційного Суду України визнаються колегією суддів необґрунтованими та таким, що спростовуються вищенаведеними доказами. Відповідно до статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Результат розгляду: partial