Рішення адміністративного суду від 2014-02-12 00:00:00+02

Прокурор Ярмолинецького району звернувся до суду із позовом до Правдівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області в якому просить зобов'язати Правдівську сільську раду виконати вимоги п.3-1 ч.1, п.1 ч.7 ст.79 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та прийняти рішення, яким взяти до відома факт притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за корупційне правопорушення та внести в трудову книжку [PERSON] запис про звільнення з посади Правдівського сільського голови на підставі п.3-1 ч.1 ст.79 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». У судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримала повністю. Суду пояснила, що постановою Ярмолинецького районного суду від 28.02.2013 р. Правдівського сільського голову [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700,00 грн. з конфіскацією незаконно одержаної неправомірної вигоди матеріального характеру - 250 грн. на користь держави. Вказана постанова, відповідно до ст. 22 Закону України "Про засади запобігання та протидії корупції" є підставою для звільнення сільського голови [PERSON] із займаної посади. Позивачем внесено подання з вимогою вирішити питання про дострокове припинення повноважень Правдівського сільського голови [PERSON] у зв'язку із вчиненням ним адміністративного правопорушення, однак рішенням відповідача від 14.06.2013 р. №1 дане подання відхилено у зв'язку із тим, що статтю 172-2 КУпАП 18.04.2013 року виключено. Вважає, що таким чином порушуються інтереси держави в сфері реалізації основних принципів та державної політики щодо служби в органах місцевого самоврядування, а тому просить позовні вимоги задовольнити повністю. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог не заперечував. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. [PERSON] з 24.11.2010 року займає посаду сільського голови Правдівської сільської ради Ярмолинецького району. Постановою Ярмолинецького районного суду від 28.02.2013р. у справі № 689/288/13-п [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-2 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700,00 грн. з конфіскацією незаконно одержаної неправомірної вигоди - 250,00 грн. на користь держави. 03.06.2013 р. прокурором Ярмолинецького району Олійником Р. внесено подання №111-1276 вих-13 "Про усунення порушень вимог Закону країни "Про засади запобігання і протидії корупції", в якому вимагалося розглянути подання та вжити дієвих заходів до усунення виявлених порушень закону, причин та умов, що їм сприяють, а також вирішити питання щодо подальшого перебування на посаді Правдівського сільського голови [PERSON]. Вище вказане подання прокурора розглянуте на позачерговій двадцять третій сесії сільської ради шостого скликання 14.06.2013 року та прийнято рішення від 14.06.2013 р. № 1 "Про розгляд подання прокуратури про усунення порушень вимог Закону країни "Про засади запобігання і протидії корупції", в якому відхилене подання прокурора у зв'язку із тим, що статтю 172-2 КУпАП 18.04.2013 року виключено. З матеріалів справи слідує, що 20.06.2013 року листом за вих. №184 відповідач повідомив прокуратуру Ярмолинецького району про результати розгляду подання, вказаний лист надійшов до прокуратури 21.06.2013 року за вх.№2853 вх-13. Надаючи оцінку обґрунтованості вимог Ярмолинецького районного прокурора про зобов'язання вчинити певні дії, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства. Згідно із статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ (з наступними змінами та доповненнями) подання - це акт реагування прокурора на виявлені порушення закону з вимогою (вимогами) щодо: усунення порушень закону, причин та умов, що їм сприяли; притягнення осіб до передбаченої законом відповідальності; відшкодування шкоди; скасування нормативно-правового акта, окремих його частин або приведення його у відповідність із законом; припинення незаконних дій чи бездіяльності посадових і службових осіб. Подання може бути внесено Прем'єр-міністру України, Кабінету Міністрів України, Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, міністерствам та іншим центральним і місцевим органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування, військовим частинам, громадським об'єднанням, органам державного нагляду (контролю), посадовим і службовим особам цих органів, підприємствам, установам та організаціям незалежно від форм власності, підпорядкованості чи приналежності, фізичним особам - підприємцям. Відповідний прокурор має бути повідомлений про результати розгляду подання та вжиті заходи у визначений ним строк, що обчислюється з дня отримання подання та не може бути меншим 10 днів. Колегіальний орган, якому внесено подання, повідомляє про день його розгляду прокурору, який вправі особисто взяти участь у засіданні цього органу. У разі відхилення подання в цілому чи частково або неповідомлення прокурора про результати розгляду подання, а також якщо подання не вносилося, прокурор може звернутися до суду щодо: визнання незаконним нормативно-правового акта відповідного органу повністю чи в окремій його частині; визнання протиправним рішення чи окремих його положень і щодо скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень; визнання протиправними дій чи бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії або утриматися від вчинення певних дій. Згідно із абзацом першим частини другої статті 22 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» від 07.04.2011 року № 3206-VI (з наступними змінами та доповненнями, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дострокове припинення повноважень особи на виборній посаді, припинення повноважень посадової особи на посаді, звільнення, що здійснюється за рішенням Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, звільнення військової посадової особи з військової служби у зв'язку з притягненням до відповідальності за корупційне правопорушення, пов'язане з порушенням обмежень, передбачених цим Законом, а також відсторонення такої особи від виконання службових повноважень у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється з урахуванням особливостей, визначених Конституцією і законами України. Відповідно до пункту 16 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року № 280/97-ВР (з наступними змінами та доповненнями) виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: прийняття рішення щодо дострокового припинення повноважень сільського, селищного, міського голови у випадках, передбачених цим Законом. Частиною третьою статті 42 зазначеного Закону визначено, що повноваження сільського, селищного, міського голови можуть бути припинені достроково у випадках, передбачених статтею 79 цього Закону, що має наслідком звільнення його з посади. Як передбачено пунктом 3-1 частини першої статті 79 цього ж Закону (в редакції, чинній на момент на момент виникнення спірних правовідносин) повноваження сільського, селищного, міського голови вважаються достроково припиненими у разі набрання законної сили рішенням суду про притягнення його до відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення, пов'язане з порушенням обмежень, передбачених Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», а згідно із пунктом 1 частини сьомої статті 79 цього Закону повноваження сільського, селищного, міського голови припиняються достроково, а відповідна особа звільняється з посади з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, - з дня прийняття відповідною радою рішення, яким береться до відома зазначений факт. Проаналізувавши вищевикладене, суд приходить до висновку, що зазначені норми законодавства зобов'язують орган місцевого самоврядування у випадку набрання законної сили рішенням суду про притягнення сільського голови до відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення прийняти відповідне рішення, яким береться до відома даний факт. Отже, у зв'язку із притягненням до адміністративної відповідальності за корупційне правопорушення Правдівського сільського голови Ярмолинецького району [PERSON] згідно з постановою Ярмолинецького районного суду від 28.02.2013 року, яка набрала законної сили, Правдівській сільській раді слід було прийняти відповідне рішення, яким взяти до відома зазначений факт та відреагувати відповідно до норм чинного законодавства. Суд зазначає, що наведені норми є нормами імперативного характеру, що унеможливлює відповідача приймати інше за своєю суттю рішення окрім як передбачено даними нормами, оскільки у відповідності до п. 3-1 ч. 1 ст. 79 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» повноваження сільського голови вважаються достроково припиненими зокрема, у разі набрання законної сили рішенням суду про притягнення його до відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення, тобто вони достроково припинились в силу закону, так як постанова Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 28.02.2013 року про притягнення до адміністративної відповідальності голови Правдівської сільської ради, набрала законної сили, а відтак відповідачу необхідно було лише юридично закріпити таке дострокове припинення повноважень, шляхом прийняття на пленарному засіданні сільської ради рішення щодо взяття до відома факту дострокового припинення повноважень сільського голови. Суд не бере до уваги посилання в рішенні №1 від 14.06.2013 року на ту обставину, що зі вступом в силу Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо приведення національного законодавства у відповідність із стандартами Кримінальної конвенції про боротьбу з корупцією» статтю 172-2 КУпАП виключено з огляду на таке. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо приведення національного законодавства у відповідність із стандартами Кримінальної конвенції про боротьбу з корупцією» від 18.04.2013 року №221-VII (набрав чинності з 18.05.2013 року) внесено зміни до КУпАП, зокрема, статтю 172-2 виключено. Разом з тим, із вказаного Закону слідує, що його прийняття зумовлене тим, що усі корупційні правопорушення, пов'язані з отриманням неправомірної вигоди, віднесені до числа злочинів, як це передбачено Кримінальною конвенцією про боротьбу з корупцією, в зв'язку з чим зазначеним Законом внесено також відповідні зміни і до Кримінального кодексу України. Тобто, відповідальність за корупційне правопорушення, за яке [PERSON] притягнутий до адміністративної відповідальності згідно з постановою Ярмолинецького районного суду від 28.02.2013 року, не виключена, а навпаки посилена. Суд звертає увагу на той факт, що згідно із ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з вимог п.3 ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Частиною 2 ст. 19 Основного Закону України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Європейської хартії місцевого самоврядування ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Європейської хартії місцевого самоврядування» від 15 липня 1997 року, органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене із сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу. Враховуючи дану норму, а також гарантії місцевого самоврядування, визначені Конституцією України та законами України, ніхто не може зобов'язати колегіальний орган місцевого самоврядування, в даному випадку селищну раду, прийняти будь-яке, наперед визначене рішення чи вчинити дію. Згідно із абзацом одинадцятим частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) суд за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень може прийняти іншу постанову у випадках, встановлених законом. Оскільки в розумінні статті 79 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» прийняття рішення, яким береться до відома факт притягнення сільського, селищного, міського голови до відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення фактично є вирішенням питання щодо дострокового припинення повноважень сільського, селищного, міського голови, вирішення якого відповідно до пункту 16 частини першої статті 26 даного Закону є виключною компетенцією сільської, селищної, міської ради, тому позовні вимоги прокурора про зобов'язання відповідача прийняти рішення, яким взяти до відома факт притягнення Правдівського сільського голови [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого статтею 172-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, виходячи із вимог абзацу одинадцятого частини другої статті 162 КАС України, підлягають частковому задоволенню шляхом прийняття постанови про зобов'язання органу місцевого самоврядування повторно внести на розгляд сесії питання щодо взяття до відому факту притягнення Правдівського сільського голови [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого статтею 172-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Задовольняючи позовні вимоги частково, суд виходив з наступного. Позовна вимоги про внесення в трудову книжку [PERSON] запис про звільнення з посади Правдівського сільського голови на підставі п.3-1 ч.1 ст.79 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» задоволенню не підлягає, оскільки спрямована на врегулювання відносин, які не настали та можуть виникнути у майбутньому. Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (частина 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України). Задоволенню в адміністративному процесі підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права позивача. Адміністративний суд відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України не вирішує вимоги особи на майбутнє.

Результат розгляду: partial