Рішення адміністративного суду від 2014-01-15 00:00:00+02

Державна податкова інспекція у м. Сєвєродонецьку Головного управління Міндоходів у Луганській області звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Магазин Надія" про припинення юридичної особи. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Магазин Надія» зареєстроване Виконавчим комітетом Сєвєродонецької міської ради Луганської області 30.01.1995 року та взяте на податковий облік у Державній податковій інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління Міндоходів у Луганській області платником податків та зборів з 26.06.1997 року. Відповідач не звітує до Державної податкової інспекції м. Сєвєродонецьку Головного управління Міндоходів у Луганській області. Фінансову звітність та декларацію не надає з 21.08.2006 року, що підтверджується Висновком Державної податкової інспекції в м. Сєвєродонецьку Головного управління Міндоходів у Луганській області. У зв'язку із зазначеним позивач просив припинити Товариство з обмеженою відповідальністю "Магазин Надія". Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2013 р. адміністративний позов задоволено, припинено юридичну особу відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Магазин Надія» - ідентифікаційний код 38579521. В апеляційній скарзі відповідач, а під час апеляційного розгляду справи представник відповідача посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам у справі, просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного. Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Магазин Надія» зареєстроване Сєвєродонецькою міською радою Луганської області 30.01.1995 року та взяте на податковий облік у Державній податковій інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління Міндоходів у Луганській області платником податків. Відповідач не подає фінансову звітність та декларацію до Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління Міндоходів у Луганській області з 21.08.2006 року, що підтверджується Висновком від 22.08.2013 року. Заборгованості по податках, зборах і обов'язкових платежах не має. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем більше року не подавалась фінансова звітність та декларації до Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління Міндоходів у Луганській області. Принцип адміністративного судочинства, закріпленого нормами ст. 7, частин 4 та 5 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України полягає в офіційному з'ясуванні всіх обставин справи. При цьому згідно з статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Відповідно до п.п. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України України від 2 грудня 2010 року N 2755-VI (далі - ПКУ) платники податків зобов'язані подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів. Пунктом 19.2 статті 19 ПКУ передбачено, що представниками платника податків визнаються особи, які можуть здійснювати представництво його законних інтересів та ведення справ, пов'язаних із сплатою податків, на підставі закону або довіреності. Згідно з п. 48.5 ст. 48 Податкового кодексу податкова декларація повинна бути підписана керівником платника податків або уповноваженою особою, а також особою, яка відповідає за ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації до органу державної податкової служби. У разі ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації безпосередньо керівником платника податку така податкова декларація підписується таким керівником та особою, яка відповідає за ведення бухгалтерського обліку. Підпунктом 49.3 ст. 49 ПКУ передбачено, що податкова декларація подається до органу державної податкової служби за вибором платника податків, якщо інше не передбачено ПКУ, особисто платником податків або уповноваженою на це особою. Відповідно до ст. 65 Господарського кодексу України від 16 січня 2003 року N 436-IV, із змінами та доповненнями (далі - ГКУ), управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна і участі в управлінні трудового колективу. Власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів. Для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) або уповноважений ним орган призначає (обирає) керівника підприємства. Керівник підприємства без доручення діє від імені підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, формує адміністрацію підприємства і вирішує питання діяльності підприємства в межах та порядку, визначених установчими документами. Рішеннями учасників зборів ТОВ «Магазин Надія» від 22.01.2005 р., оформленими протоколом загальних зборів від 22.01.2005 р. №1, була прийнята нова редакція Статуту ТОВ «Магазин Надія» (державна реєстрація нової редакції Статуту проведена 15 лютого 2005 р.), у зв'язку зі зміною складу учасників товариства (передача частки ТОВ «Еколас-сервіс» іншому учаснику товариства - [PERSON] в повному обсязі); змінено види діяльності товариства, призначено нову дирекцію товариства. Рішення учасників зборів ТОВ «Магазин Надія», оформлене протоколом загальних зборів від 22.01.2005 р. № 1 за позовом ТОВ «Еколас-сервіс» до ТОВ «Магазин Надія» та [PERSON] було скасовано рішенням господарського суду Луганської області № 15/153н-к (12/87пн) від 25.09.2009 р. 26.02.2006 р. зборами учасників ТОВ «Магазин Надія» було затверджено нову редакцію Статуту підприємства, яка була зареєстрована 22.03.2006 р. Крім того, згідно рішення загальних зборів учасників ТОВ «Магазин Надія», оформленого протоколом зборів учасників від 26.02.2006 р. №1, генеральному директору Молчанову Сергію Вікторовичу було надано право, у разі необхідності, підписувати угоди на суму понад 300 000,00 грн. без додаткового узгодження на загальних зборах учасників строком до 31.12.2006 р. Рішенням господарського суду Луганської області № 14/21пн-к/2011 (18/226 н-к) від 17.03.2011 р. за позовом ТОВ «Еколас-сервіс» до ТОВ «Магазин Надія» та Сєвєродонецької міської ради, були задоволені вимоги позивача та визнано недійсними рішення загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Магазин Надія», оформлені протоколами зборів учасників від 29.04.2005 №2, від 30.10.2005 р. №3, від 20.11.2005 р. №4 та від 26.02.2006 р. №1. 22.10.2006 р. було прийнято рішення учасників ТОВ «Магазин Надія», оформлене протоколом зборів учасників від 22.10.2006 р. №4, про ліквідацію товариства та створення ліквідаційної комісії. Проте рішенням господарського суду Луганської області №3/164н від 25.11.2010 р. за позовом ТОВ «Еколас-сервіс» до ТОВ «Магазин Надія» було визнано недійсними рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Магазин Надія», оформлені протоколом зборів учасників від 22.10.2006 №4, щодо ліквідації товариства та створення ліквідаційної комісії. 15.12.2006 р. постановою господарського суду Луганської області по справі №20/92-6 ТОВ «Магазин Надія» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором голову ліквідаційної комісії Молчанова Сергія Вікторовича. Постановою господарського суду Луганської області від 03.11.2011 р. по справі №20/92-6, за заявою представника кредитора - [PERSON] про перегляд за нововиявленими обставинами було скасовано постанову господарського суду Луганської області від 15.12.2006 р. по справі №20/92-6 про визнання ТОВ «Магазин Надія», ід. код 13406092, банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури та призначення ліквідатором голову ліквідаційної комісії Молчанова С.В., скасовано мораторій на задоволення вимог кредиторів, провадження по справі припинено. З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що ТОВ «Магазин Надія» не могло звітувати до Державної податкової інспекції М.Сєвєродонецька в зв'язку з відстороненням директора - [PERSON] від участі в управлінні справами товариства. Згідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 05.12.2013 року ТОВ «Еколас-сервіс» є одним із засновників ТОВ «Магазин Надія», керівником ТОВ «Магазин Надія» з 11.11.2011 року є [PERSON] , з 11.11.2011 року він є підписант. Крім того, згідно з наданими до суду апеляційної інстанції копій податкових декларацій з податку на прибуток підприємства та фінансового звіту за 2012 рік зазначена звітність, підписана керівником ТОВ «Магазин Надія» [PERSON], була подана до податкового органу 04 лютого 2013 року, про що свідчить відбиток штемпелю Державної податкової інспекції у м.Сєвєродонецьку, а тому датою подання останньої податкової звітності є саме 04 лютого 2013 року . З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про припинення Товариства з обмеженою відповідальністю «Магазин Надія», оскільки на час звернення до суду позивача - 19 вересня 2013 року не сплинув річний строк неподання відповідачем податкових декларацій, документів фінансової звітності , передбачений п.2 статті 38 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Згідно з вимогами ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Пунктом 3 частини 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи. Оскільки оскаржувана постанова не відповідає вимогам статті 159 КАС України вона підлягає скасуванню з підстав наведених в апеляційній скарзі з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied