Рішення адміністративного суду від 2014-02-10 00:00:00+02

Відповідачем проведено перевірку ПАТ «Лакма» за результатами якої 16.05.2013р. складено акт №543/22-6/00204625 про результати документальної невиїзної позапланової перевірки з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів) по взаємовідносинам з ПАТ «Банк Кіпру» (код ЄДРПОУ 19358784) за період з 01.12.2012р. по 31.12.2012р. (далі по тексту - Акт перевірки 1). Актом перевірки встановлено порушення п. 185.1, 187.1 статті 185 ПК України в результаті чого позивачу занижено податкове зобов'язання з ПДВ, що підлягає нарахуванню до сплати в бюджет за грудень 2012 року в сумі 7 708 752грн. На підставі встановленого порушення відповідачем 04.06.2013р. прийнято податкове повідомлення - рішення №0004102260, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ в розмірі 9 635 940грн., в тому числі основний платіж - 7 708 752грн. та штрафні санкції - 1 927 188грн. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.09.2013р. по справі №826/9314/13-а, яка набрала законної сили 03.12.2013р. позов ПАТ «Лакма» про скасування податкового повідомлення - рішення №0004102260 залишено без задоволення. 10 вересня 2013 року відповідачем надісланий до ПАТ «Лакма» запит щодо надання пояснень та їх документального підтвердження щодо взаємовідносин з ПАТ «Банк Кіпр», а саме висновок 1427-КВ про ринкову вартість об'єкта оцінки майнового комплексу загальною площею 18818,3кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, вул. Коноплянська, 12, який не був наданий під час податкової перевірки за результатами якої складений Акт перевірки 1. 23 вересня 2013 року позивачем надано відповідь на вказаний запит без підтверджуючих документів. На підставі наказу №951 від 25.10.2013р. та відповідно до п. 78.1.1 п. 78.1 статті 78 ПК України відповідачем здійснено перевірку ПАТ «Лакма» за результатами якої 08.11.2013р. складено акт №673/26-54-22-2/00204625 про результати документальної невиїзної позапланової перевірки з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів) по взаємовідносинам з ПАТ « Банк Кіпру» за період з 01.12.2012р. по 31.12.2012р. (далі по тексту - Акт перевірки 2). Актом перевірки 2 встановлено порушення п. 185.1, 187.1 статті 185 ПК України в результаті чого позивачу занижено податкове зобов'язання з ПДВ, що підлягає нарахуванню до сплати в бюджет за грудень 2012 року в сумі 1 541 751грн., з врахуванням заниження податкового зобов'язання в розмірі 7 708 752грн., що відображено в акті перевірки 1. На підставі встановленого порушення відповідачем 27.11.2013р. прийнято податкове повідомлення - рішення №0009942220, яким збільшено позивачу суму ПДВ в розмірі 1 927 189грн., в тому числі основний платіж - 1 541 751грн. та штрафні санкції - 385 438грн. На думку позивача у відповідача були відсутні правові підстави для проведення повторної перевірки підприємства по взаємовідносинам з ПАТ «Банк Кіпр» за один і той же період, оскільки до перевірки, яка оформлена Актом - 1 був доданий Звіт про оцінку майна. Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом. Згідно п. 75.1. ст. 75 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби. Відповідно до пп. 78.1.1 п. 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин: за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються можливі порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту. За змістом статті 79 Податкового кодексу України, якій консолідує п. 78.4 ст. 78 Податкового кодексу України, документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником органу державної податкової служби рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби виключно на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов'язкова. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, на момент проведення документальної перевірки, висновки якої відображені в Акті №543/22-6/00204625 від 16.05.2013р., був відсутній висновок 1427-KB про ринкову вартість об'єкта оцінки майнового комплексу загальною площею 18818.3кв.м. розташованого за адресою: Україна, Київська область, м. Київ, вул. Коноплянська, 12. Він не був наданий ПАТ „Лакма" до перевірки. Сума податку визначалась із суми 46252513,00грн. в тому числі ПДВ. А відповідно до висновку сума 46252513грн. - ринкова вартість майнового комплексу загальною площею 18818,3кв.м. без урахування ПДВ. В результаті чого відповідачем не нараховано позивачеві ПДВ. Вказаний висновок був наданий позивачем до матеріалів судової справи №826/9314/13-а. Таким чином суд приходить до висновку, що відповідач мав достатні та обґрунтовані підстав для призначення позапланової невиїзної перевірки позивача з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів) по взаємовідносинам з ПАТ « Банк Кіпру» за період з 01.12.2012р. по 31.12.2012р., а відтак вимога щодо визнання протиправними дії під час проведення перевірки є безпідставною та не підлягає задоволенню. Щодо порушення позивачем вимог п.п. 185.1, 187.1 статті 185 ПК України, суд зазначає наступне. Як було вже встановлено судом, між позивачем та акціонерним банком "АвтоЗАЗбанк" 02 липня 2008 року укладено кредитний договір № 002-71/2008р., за умовами якого вказаний банк зобов'язався відкрити позивачу кредитну лінію у розмірі 4500000,00 доларів США на рефінансування заборгованості за кредитами перед іншими банками та на поповнення обігових коштів для ведення статутної діяльності. З метою виконання умов кредитного договору, 02 липня 2008 року між позивачем та вказаним банком укладено іпотечний договір (реєстраційний № 3027), за умовами якого такий договір забезпечує виконання позивачем зобов'язань перед вказаним банком, що випливають із кредитного договору. Рішенням Господарського суду міста Києва від 29 листопада 2012 року у справі № 5011-56/15943-2012, яке постановою Київського апеляційного господарського суду від 20 грудня 2012 року залишено без змін, право власності на предмет іпотеки визнано за АБ "АвтоЗАЗбанк", правонаступником якого є ПАТ "Банк Кіпру". 25 грудня 2012 року здійснено державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки за ПАТ "Банк Кіпру". Згідно з підпунктом 14.1.191 п. 14.1 ст. 14 ПК України, постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду. Сутність операцій, що підпадають під визначення постачання товарів полягає у відчуженні (передачі права на розпорядження) товарами будь-яким способом як за добровільним рішенням платника, так і при примусовому відчуженні за рішенням суду, як оплатно, так і безоплатно. При цьому, треба виходити з економічного змісту операції, а не з її правової форми (виду договору, що оформлює відповідну операцію). Згідно з підпунктом "а" п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187 ПК України, об'єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до ст. 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю. Згідно зі ст. 1 Закону України "Про заставу", застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Відповідно до підпункту "б" п. 187.1 ст. 187 ПК України, датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Відповідно до п. 185.1 статті 185 ПК України об'єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; ґ) виключено; д) виключено; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом. Пунктом 187.1 статті 187 ПК України передбачено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Таким чином, суд погоджується з висновком податкового органу, викладеного в Акті перевірки - 2 щодо заниження підприємством податкового зобов'язання з ПДВ суми в розмірі 1 541 751грн. (передача права на розпорядження майновим комплексом, як власник за рішенням суду) за грудень 2012 року. Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. На думку суду відповідач виконав покладений на нього обов'язок щодо доказування правомірності прийнятих ним податкових повідомлень-рішень від 27.11.2013р. №0009942220, а тому адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Лакма» вважається таким, що не підлягає задоволенню. Оскільки судове рішення ухвалене на користь суб'єкта владних повноважень, судові витрати, відповідно з частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied