Рішення адміністративного суду від 2014-03-13 00:00:00+02

До Шевченківського районного суду м.Києва з адміністративним позовом звернувся [PERSON], де просив суд визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві протиправними та зобов'язати його нарахувати та виплатити позивачу надбавку до пенсії як одинокому інваліду війни з 14.11.1992 року по даний час, а саме просив зобов»язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві нарахувати та виплатити вказану надбавку, оскільки він є одиноким, проживає сам вже тривалий час. У позові [PERSON] зазначив, що відповідно до вимог п.б ст. 24 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» №2262 від 09.04.1992 року, п.в ст.94 Закону України «Про пенсійне забезпечення» позивачу повинно було бути перераховано пенсію з врахуванням передбачених цим законом надбавок, але відповідач йому відмовив у здійсненні таких виплат. Вважає такі дій відповідача неправомірними і тому звернувся до суду із цим позовом. Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві направив до суду заперечення проти позову, де зазначив, що Управління діяло в межах своєї компетенції і у спосіб, передбачений чинним законодавством, оскільки у даному випадку позивачу було здійснено перерахунок відповідно до вимог ст.13 із змінами до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року і станом на 01.01.2013 року підвищення позивачу як інваліду війни 2 групи склало - 357,40 грн., всього він отримує - (894 грн. - прожитк.мінімум х 40 %). В той же час, відповідач у запереченнях вказав, що для призначення і виплати державної соціальної допомоги на догляд за одиноким інвалідами війни здійснюється в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України №261 від 02.04.2005 року «Про затвердження порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію та інвалідам і державної соціальної допомоги на догляд» і відповідно до ст.7 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам» №1227 від 18.05.2004 року. Між тим, позивач не надав до управління Пенсійного фонду передбачених вказаними нормативними актами документів, а саме довідки про відсутність працездатних родичів та довідку про склад сім»ї, а з змісту наявних документів вбачається про існування в м.Києві працездатної дочки позивача, що зобов»язана утримувати позивача, а тому підстав для перерахунку і виплати надбавки до пенсії по догляду за одиноким інвалідом війни немає. За таких обставин відповідач просив суд в задоволенні позову відмовити. В судове засідання позивач не з»явився, хоча про дату і час розгляду справи по суті повідомлявся належним чином, просив проводити розгляд справи у його відсутність та направити йому копію рішення суду. Представник Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, надані ним письмові заперечення підтримав в повному обсязі, посилаючись на наведені у них доводи. Оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, дослідивши матеріали справи, суд вважає достатніми підстави для прийняття рішення у відсутність належним чином повідомленого позивача і його заяви про розгляд справи у його відсутність. Суд, дослідивши подані сторонами документи, повно і всебічно з»ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких грунтується позов, об»єктивно дослідивши всі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з огляду на наступне. Так, судом встановлено, що позивач є інвалідом 2 групи Великої Вітчизняної війни і перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м.Києві, де отримує пенсію відповідно до Закону України Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і отримує пенсію за вислугу років. Відповідно до вимог п.б ч.1 ст.16 вказаного Закону до пенсії за вислугу років, що призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом (у тому числі до обчисленої в мінімальному розмірі), нараховується державна соціальна допомога на догляд інвалідам І групи внаслідок причин, вказаних у пункті "б" статті 20 цього Закону, або внаслідок трудового каліцтва, професійного чи загального захворювання, або одиноким пенсіонерам, які за висновком лікарсько-консультативної комісії потребують догляду, у порядку і на умовах, передбачених Законом України "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам"(стаття 16 із змінами, внесеними згідно із Законами України від 04.02.94 р. N 3946-XII, від 25.03.96 р. N 103/96-ВР,у редакції Закону України від 04.04.2006 р. N 3591-IV). Згідно до вимог п.б ч.1 ст.24 вказаного Закону до пенсії по інвалідності, що призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом (у тому числі до обчисленої в мінімальному розмірі), нараховується державна соціальна допомога на догляд у порядку і на умовах, передбачених Законом України "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам" (стаття 24 із змінами, внесеними згідно із Законом України від 25.03.96 р. N 103/96-ВР, у редакції Закону України від 04.04.2006 р. N 3591-IV). В той же час згідно вимог п.б ч.2 ст.7 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам» №1227 від 18.05.2004 року державна соціальна допомога на догляд призначається особам, які належать до інвалідів війни відповідно до статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та одержують пенсії за віком, по інвалідності або за вислугу років, крім зазначених у пункті 1 цієї частини, є інвалідами II і III груп, які є одинокими і за висновком лікарсько-консультативної комісії потребують постійного стороннього догляду. Порядок призначення і виплати державної соціальної допомоги на догляд передбачено постановою Кабінету Міністрів України №261 від 02.04.2005 року «Про затвердження порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію та інвалідам і державної соціальної допомоги на догляд», згідно п.4 якого до одиноких осіб, що мають право на державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам і державну соціальну допомогу на догляд, належать громадяни, що не мають працездатних родичів, зобов'язаних за законом їх утримувати. Підтвердженням належності до цієї категорії є: -інформація про відсутність працездатних родичів (незалежно від місця їх проживання), зобов'язаних за законом їх утримувати (зазначається у поданій заяві про призначення допомоги на догляд); -довідка про склад сім'ї, видана уповноваженим органом за місцем проживання, у тому числі органом місцевого самоврядування. З огляду судом матеріалів пенсійної справи №ФА -93280 позивача [PERSON] встановлено, що останній неодноразово, як в 2012, так і в 2013 році, звертався до відповідача із заявами про призначення йому надбавки до пенсії як одинокому інваліду, отримував відмови з мотивуванням необхідності надання переліку документів, що підтверджують право на призначення вказаної надбавки до пенсії, надання яких передбачено вищевказаними нормативно-правовими актами - Законом України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам» №1227 від 18.05.2004 року та постановою Кабінету Міністрів України №261 від 02.04.2005 року «Про затвердження порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію та інвалідам і державної соціальної допомоги на догляд». Між тим, в матеріалах вказаної пенсійної справи відсутні, передбачені законодавством: -висновок лікарсько-консультативної комісії про те, що особа потребує постійного стороннього догляду; -даних про відсутність працездатних родичів (незалежно від місця їх проживання), зобов'язаних за законом їх утримувати (зазначається у поданій заяві про призначення допомоги на догляд); -довідки про склад сім'ї, видана уповноваженим органом за місцем проживання, у тому числі органом місцевого самоврядування. В матеріалах пенсійної справи наявний витяг з акту огляду МСЕК №113232 від 14.11.2002 року (а.с.46) про встановлення [PERSON] - 2 групи інвалідності, внаслідок виконання обов»язків військової служби, але записів про те, що позивач потребує постійного стороннього догляду, у цій довідці немає. Крім того, з наданих документів самим позивачем і з матеріалів пенсійної справи вбачається про наявність у позивача працездатної дочки [PERSON], [INFO], що мешкає в м.Києві, про вказано у рішенні суду від 30.09.1975 року (а.с.20) та в долученому представником відповідача в суді послужному списку [PERSON], виданому Міністерством Оборони Союза ССР. Вказана обставина вказує на наявність у позивача працездатного родича - дочки, що відповідно до вимог ст.ст.202,203 Сімейного Кодексу України зобов»язана утримувати батька, який є непрацездатним і потребує матеріальної допомоги. За обставин наявності працездатної дочки, позивач не може бути віднесений до категорії одиноких осіб, що має право на державну соціальну допомогу на догляд як інвалід війни. З огляду матеріалів пенсійної справи вбачається, що нарахування пенсії позивачу проведено в рамках діючого законодавства і всі передбачені законом нарахування, підвищення до пенсії і надбавки здійснено. Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень суд перевіряє чи вчинені вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією та Законами України. Оскільки, судом встановлено, що позивач не надав відповідачу заяви про призначення допомоги на догляд із висновком лікарсько-консультативної комісії про те, що він потребує постійного стороннього догляду, із довідкою про склад сім'ї, а наявні у справі докази вказують на відсутність правових підстав для призначення [PERSON] державної соціальної допомоги на догляд як інваліду війни, а тому Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві правомірно відмовили позивачу у здійсненні вищезазначених дій. В зв'язку із чим, суд вважає дані дії відповідача законними та обґрунтованими, оскільки відповідач проводить нарахування та виплату пенсії позивачу відповідно до вимог законодавства України. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача є безпідставними та необгрунтованими, в зв'язку із чим не підлягають задоволенню. На підстав викладеного,

Результат розгляду: denied