Рішення адміністративного суду від 2014-03-03 00:00:00+02

18 лютого 2014 року Селянське фермерське господарство "Колос" (далі - СФГ "Колос", позивач) звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області (далі - Кременчуцька ОДПІ, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення №0000281500/8/ППР-ЮО/16-08 від 06.02.2014. В обґрунтування позовних вимог позивач вказував на помилковість висновків Кременчуцької ОДПІ, викладених в акті перевірки №20/16-08-15-24/21066227 від 17.01.2014, щодо порушення ним вимог пунктів 209.1, 209.6 статті 209 Податкового кодексу України, в результаті чого знижено податок на додану вартість (загальна декларація) на загальну суму 8608,00 грн. Вважає, що сільськогосподарська продукція рослинництва, вирощена платником фіксованого сільськогосподарського податку на будь-яких використовуваних ним земельних ділянках, у тому числі орендованих, незалежно від стану державної реєстрації відповідних орендних договорів, не може оподатковуватися за іншими правилами, ніж у режимі фіксованого сільськогосподарського податку. Аналогічним чином відсутні підстави для визначення особі податкових зобов'язань із податку на додану вартість за правилами загального режиму в разі, якщо такою особою дотримано питому вагу сільськогосподарських товарів у загальному обсязі реалізації. Представник позивача в ході розгляду справи підтримував позовні вимоги, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача заперечував проти позову, просив відмовити в його задоволенні, з підстав, викладених в письмових запереченнях №531 від 03.03.2014 (а.с. 149-151). Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що СФГ "Колос" (ідентифікаційний код 21066227) зареєстроване Глобинською районною державною адміністрацією Полтавської області 12.08.1992. Позивач відповідає критеріям, наведеним пунктами 209.1, 209.6 статті 209 Податкового кодексу України (далі - ПК України), та є сільськогосподарським підприємством, на яке розповсюджується спеціальний режим оподаткування. Відповідно до довідки відділу статистики у Глобинському районі АБ№596925 (а.с. 29) видами діяльності СФГ "Колос" за КВЕД-2010 є: вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; допоміжна діяльність у рослинництві; післяурожайна діяльність; оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами. В період з 13.01.2014 по 17.01.2014 Глобинським відділенням Кременчуцької ОДПІ проведено позапланову невиїзну документальну перевірку СФГ "Колос" з питань дотримання вимог податкового законодавства з фіксованого сільськогосподарського податку та податку на додану вартість за період з 01.01.2011 по 01.01.2014 у зв'язку з ненаданням відповіді та документального підтвердження на запит Глобинського відділення Кременчуцької ОДПІ ГУ Міндоходів у Полтавській області від 15.08.2013 №243/10/16-08/15-51. За результатами перевірки контролюючим органом складено акт №20/16-08-15-24/21066227 від 17.01.2014, в якому зафіксовано порушення позивачем вимог пунктів 209.1, 209.6 статті 209 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість (загальна декларація) на загальну суму 8608,00 грн, в тому числі: березень 2011 року - 722,00 грн, вересень 2011 року - 534,00 грн, жовтень 2011 року - 208,00 грн, листопад 2011 року - 103,00 грн, грудень 2011 року - 1068,00 грн, червень 2012 року - 263,00 грн, серпень 2012 року - 329,00 грн, вересень 2012 року - 1531,00 грн, жовтень 2012 року - 825,00 грн, квітень 2013 року - 594,00 грн, травень 2013 року - 329,00 грн, липень 2013 року - 749,00 грн, серпень 2013 року - 1235,00 грн, жовтень 2013 року - 118,00 грн (а.с. 18-25). На підставі висновків даного акту перевірки Кременчуцькою ОДПІ (Глобинське відділення) прийнято податкове повідомлення-рішення №0000281500/8/ППР-ЮО/16-08 від 06.02.2014, яким СФГ "Колос" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість в розмірі 10760,00 грн, в тому числі 8608,00 грн - за основним платежем та 2152,00 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с. 26). Позивач, не погоджуючись з правомірністю збільшення суми грошового зобов'язання за платежем "податок на додану вартість" та застосування штрафних (фінансових) санкцій, звернувся до суду з вимогою про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №0000281500/8/ППР-ЮО/16-08 від 06.02.2014. Надаючи оцінку спірному податковому повідомленню-рішенню, суд виходить з наступного. Пунктом 209.1 статті 209 ПК України передбачено, що резидент, який провадить підприємницьку діяльність у сфері сільського і лісового господарства та рибальства та відповідає критеріям, встановленим у пункті 209.6 цієї статті (далі - сільськогосподарське підприємство), може обрати спеціальний режим оподаткування. Відповідно до пункту 209.2 цієї ж статті Кодексу згідно із спеціальним режимом оподаткування сума податку на додану вартість, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів/послуг, не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей. При цьому в силу вимог пункту 209.6 статті 209 ПК України сільськогосподарським вважається підприємство, основною діяльністю якого є постачання вироблених (наданих) ним сільськогосподарських товарів (послуг) на власних або орендованих основних фондах, а також на давальницьких умовах, в якій питома вага вартості сільськогосподарських товарів/послуг становить не менш як 75 відсотків вартості всіх товарів/послуг, поставлених протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно. Згідно з підпунктом 209.15.2 пункту 209.15 статті 209 ПК України діяльність у сфері сільського господарства: а) виробництво продукції рослинництва, а саме рослинних культур, а також вирощування фруктів та овочів, квітів та декоративних рослин (у відкритих або закритих ґрунтах), грибів, насіння, прянощів, саджанців та водоростей, а також їх обробка, переробка та/або консервація; б) виробництво продукції тваринництва, а саме свійських сільськогосподарських тварин, птахівництва, кролівництва, бджільництва, а також розведення шовкопрядів, змій та інших плазунів або слимаків та інших наземних ссавців, безхребетних та комах, а також їх обробка, переробка та/або консервація; в) надання послуг іншим сільгосптоваровиробникам (юридичним особам) та/або фізичним особам з використанням сільськогосподарської техніки, крім надання її у фінансову оренду (лізинг). Таким чином, основною умовою застосування платником спеціального режиму в порядку статті 209 ПК України є здійснення таким платником діяльності з безпосереднього виробництва сільськогосподарської продукції у відповідних обсягах, надання сільськогосподарських послуг. Підставою для визначення СФГ "Колос" спірної суми податку на додану вартість стало неправомірне, на думку контролюючого органу, відображення позивачем податкових зобов'язань з цього податку у спеціальних деклараціях з ПДВ (скорочених). В обґрунтування своєї позиції контролюючий орган посилався на те, що основним критерієм для віднесення підприємств до категорії сільськогосподарських є виробництво у відповідних обсягах сільськогосподарських товарів (послуг) на власних орендованих виробничих потужностях. Сільськогосподарські підприємства, які орендують земельні ділянки для ведення сільськогосподарської діяльності, відповідно до розділу 2 Закону України "Про оренду землі" зобов'язані в обов'язковому порядку укладати договори оренди землі з орендодавцями. Сільськогосподарська продукція, вироблена (вирощена) на земельних ділянках, на які не оформлено договори оренди, не може вважатися власно виробленою з метою застосування спеціального режиму оподаткування. Так, як слідує зі змісту акту №20/16-08-15-24/21066227 від 17.01.2014, в ході перевірки СФГ "Колос" встановлено, що частка власного сільськогосподарського товаровиробництва підприємства (з вирахуванням реалізації сільськогосподарської продукції рослинництва за період з 01.01.2011 по 01.01.2014 відповідно, яка вироблена не на власних /не орендованих/ потужностях) складає: - за 2011 рік - (226680,00 грн - 25081,00 грн) х 100 / 226680 = 88,93%; - за 2012 рік - (442042,00 грн - 51592,00 грн) х 100 / 454532,00 = 85,9%; - за 2013 рік - (380796,00 грн - 44441,00 грн) х 100 / 380949,00 = 88,3%. Проведеною позаплановою документальною перевіркою, при дослідженні наданих до перевірки договорів оренди земельних ділянок, договорів оренди земельних ділянок с/г призначення (паїв) громадян, на яких СФГ "Колос" виробляло сільськогосподарську продукцію врожаю 2011, 2012 та 2013 років на території Градизької селищної ради Глобинського району Полтавської області, встановлено що СФГ "Колос" виробляло сільськогосподарську продукцію рослинництва на площах земельних ділянок с/г призначення, по яким договори оренди земельних ділянок не було зареєстровано у державному земельному кадастрі. Як наслідок, у фактичного землекористувача СФГ "Колос" не виникло права оренди вказаних земельних ділянок і такі договори оренди є неукладеними та дані посівні площі не являлися орендованими виробничими потужностями підприємства при виробництві сільськогосподарської продукції врожаю 2011, 2012 та 2013 років (договори оренди з [PERSON] та [PERSON], категорія земельних ділянок - рілля, загальна площа земельних ділянок 7,61 га). Враховуючи викладене, контролюючим органом зроблено висновок, що договори оренди земельних ділянок, які не були зареєстровані в державному земельному кадастрі, є не укладеними і вони не набрали чинності. А тому, у такого орендаря - сільськогосподарського товаровиробника не виникло права оренди вказаних земельних ділянок та у СФГ "Колос" не було законних підстав щодо віднесення вказаних земельних ділянок до категорії орендованих земель, тобто до орендованих виробничих потужностей. Вироблена сільськогосподарська продукція даним підприємством на вказаних земельних ділянках є виробленою не на орендованих потужностях та СФГ "Колос" у перевіряємому періоді з 01.01.2011 по 01.01.2014 не відповідає критеріям сільськогосподарського підприємства, встановленим у пункті 209.6 статті 209 ПК України. Таким чином, протягом перевіряємого періоду підприємство не мало права відображати нараховані податкові зобов'язання з податку на додану вартість від реалізації продукції, вирощеної на незареєстрованих земельних ділянках у деклараціях з ПДВ (скорочених), а зобов'язано було відносити їх до податкових зобов'язань загальних декларацій з ПДВ (бюджетних) та суми податкового зобов'язання сплачувати до бюджету, а не перераховувати на спеціальний рахунок. Водночас, суд не погоджується з такою позицією контролюючого органу та вважає за необхідне зазначити наступне. Судом встановлено, що спірні земельні ділянки сільськогосподарського призначення були передані позивачеві в строкове платне користування за договорами оренди землі, укладеними з фізичними особами. Пункт 209.6 статті 209 ПК України не ставить право платника на застосування спеціального режиму оподаткування в залежність від дотримання ним вимог цивільного та земельного законодавства. Податкове законодавство не деталізує вимог до правового титулу, відповідно до якого у особи виникає право користування земельною ділянкою, на якій розташовані сільськогосподарські угіддя, а також до правовстановлюючих документів, якими підтверджуються відповідні права на земельні ділянки. А відтак будь-яке право користування земельною ділянкою, на якій розташовані сільськогосподарські угіддя, безвідносно до підстав виникнення такого права, є належним для підтвердження частки сільськогосподарського товаровиробництва для цілей застосування спеціального режиму оподаткування. Також слід зазначити, що податкове законодавство не вимагає державної реєстрації договору оренди земельної ділянки (паю) як обов'язкової ознаки для кваліфікації відповідної ділянки як такої, що знаходиться у користуванні сільськогосподарського товаровиробника. Таким чином, у контролюючого органу відсутні підстави для застосування будь-яких негативних наслідків до осіб, що застосовують спеціальний режим оподаткування податком на додану вартість сільськогосподарської діяльності, у разі недотримання останніми норм земельного законодавства щодо реєстрації договорів оренди земельних ділянок, якщо при цьому дотримано вимоги законодавства податкового. Сільськогосподарська продукція рослинництва, вирощена платником фіксованого сільськогосподарського податку на будь-яких використовуваних ним земельних ділянках, у тому числі орендованих, незалежно від стану державної реєстрації відповідних орендних договорів, не може оподатковуватися за іншими правилами, ніж у режимі фіксованого сільськогосподарського податку. Крім того, суд зауважує, що чинним податковим законодавством не передбачена методика вирахування податкових зобов'язань з ПДВ у випадку часткової відсутності реєстрації договорів оренди земельних ділянок, і його визначення шляхом співвідношення загальної кількості орендованих земельних ділянок (площ) до площі земельних ділянок, що не пройшли реєстрації. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про безпідставність тверджень відповідача щодо заниження СФГ "Колос" податкового зобов'язання з податку на додану вартість (загальна декларація) на загальну суму 8608,00 грн та як наслідок про безпідставність прийняття контролюючим органом оскаржуваного податкового повідомлення-рішення №0000281500/8/ППР-ЮО/16-08 від 06.02.2014. Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Разом з тим, незважаючи на вимогу частини 2 статті 71 цього Кодексу щодо процесуального обов'язку відповідача, останній в ході судового розгляду справи правомірності прийнятого податкового повідомлення-рішення №0000281500/8/ППР-ЮО/16-08 від 06.02.2014 не довів. З огляду на викладене, суд доходить висновку про наявність законних підстав для задоволення адміністративного позову СФГ "Колос" щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №0000281500/8/ППР-ЮО/16-08 від 06.02.2014. Згідно з частиною 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені витрати з Державного бюджету України. Частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги. Як свідчить наявне у матеріалах справи платіжне доручення №384 від 11.02.2014, при зверненні до суду з даним адміністративним позовом СФГ "Колос" сплачено 10 відсотків розміру ставки судового збору, що становить 182,70 грн. Підпунктом 3 частини 9 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України встановлено, що у разі безспірного списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, відображає в обліку відповідні бюджетні зобов'язання розпорядника бюджетних коштів, з вини якого виникли такі зобов'язання. Погашення таких бюджетних зобов'язань здійснюється виключно за рахунок бюджетних асигнувань цього розпорядника бюджетних коштів. Одночасно розпорядник бюджетних коштів зобов'язаний привести у відповідність з бюджетними асигнуваннями інші взяті бюджетні зобов'язання. У зв'язку з цим, з Державного бюджету України на користь СФГ "Колос" підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 182,70 грн шляхом їх безспірного списання з рахунка суб'єкта владних повноважень - Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області. В силу пункту 21 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" органи доходів і зборів звільнені від сплати судового збору, а тому судовий збір в сумі, що становить 90 відсотків розміру ставки судового збору, з відповідача до державного бюджету не стягується. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted