Рішення адміністративного суду від 2014-02-11 00:00:00+02

15 січня 2014 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов управління Пенсійного фонду України в м. Алчевську Луганської області до фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення недоїмки в сумі 1011,24 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 25.01.2012 року фізична особа-підприємець [PERSON] зареєстрований у Виконавчому комітеті Алчевської міської ради Луганської області фізична особа-підприємець. В управлінні Пенсійного фонду України в м. Алчевську зареєстрований як платник страхових внесків з 17.09.1998 року. В порушення п.1 ст.19, п.2 та п.6 ст. 20 Закону №1058, п.п. "б" п.п. 4.2.2 п.4.2ст.4 Закону України від 21.12.200р. №2181 ФОП [PERSON] не в повному обсязі сплатив страхові внески за період з 01.01.2010 року по 31.12.2010 року, що підтверджується карткою особового рахунку платника, наданим звітом страхувальника за 2010 рік. Станом на 05.12.2013 року розмір недоїмки становить 1011,24 грн. Відповідно ч.3 ст. 106 Закону України №1058 УПФУ в м. Алчевську відповідачу направлена вимога про сплату боргу №Ф-877у від 06.06.2011 року на суму 1011,24 грн. За таких обставин просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Ухвалою від 17 січня 2014 року справу призначено до розгляду у порядку скороченого провадження. У встановлений судом строк відповідачем не подано ані заперечень проти позову, ані заяви про визнання позовних вимог. Ухвала про відкриття скороченого провадження, направлена відповідачу на адресу: [ADDRESS], та отримана особисто, про що свідчить поштове повідомлення повернуте на адресу суду (а.с. 16). Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню повністю, з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрований у Виконавчому комітеті Алчевської міської ради Луганської області фізична особа-підприємець (а.с.5). В управлінні Пенсійного фонду України в м. Алчевську зареєстрований як платник страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування з 17.09.1998 року (а.с.6) Станом на 05.12.2013 заборгованість відповідача по сплаті страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за період з 01.01.2010 по 31.12.2010 складає 1011,24 грн., що підтверджується звітом за 2010 рік (а.с.8), довідкою про розрахунок заборгованості (а. с. 11) та карткою особового рахунку (а.с.7). 06.06.2011 УПФУ в м. Алчевську Луганської області була винесена вимога про сплату боргу №877у на суму 1011,24 грн. (а. с. 9). Вказана вимога надіслана відповідачу рекомендованим листом з повідомленням та отримана особисто, про що свідчить поштове повідомлення (а.с.10). З огляду на викладене суд дійшов висновку, що відповідач суму боргу, зазначеної у вимозі, у встановленому законом порядку протягом 10 днів з дня отримання такої вимоги, не оскаржив, борг в повному обсязі не сплатив. Правовідносини, пов'язані зі сплатою страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування регулюються Конституцією України, Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058 (далі - Закон № 1058), який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. 08.07.2010 прийнято Закон України № 2464 від 08.07.2010 "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон № 2464), який набрав чинності з 01.01.2011 року, регулює правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку. Відповідно до Прикінцевих положень Закону № 2464, стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Як вбачається з матеріалів справи, борг по сплаті недоїмки по страховим внескам у відповідача виник до 01.01.2011, тому, в даному випадку потрібно застосовувати норми Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (із змінами) (далі - Закон №1058-ІV). Згідно з п. 5 ст. 14 Закону №1058-ІV, страхувальниками є роботодавці - підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами). Відповідно до ст. 1 Закону №1058-ІV (що діяв на момент виникнення спірних правовідносин у 2010 році), застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону №1058-ІV, загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню підлягають: фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), та члени сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. Загальнообов'язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами: обов'язковості страхування осіб, які працюють на умовах трудового договору (контракту) та інших підставах, передбачених законодавством, а також осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності. Частиною 3 статті 15 Закону №1058 передбачено, що страхувальники набувають статусу платників страхових внесків до Пенсійного фонду з дня взяття їх на облік територіальним органом Пенсійного фонду. Законом України від 08.07.10 № 2461 "Про внесення змін до законів України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" та "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено обов'язкову сплату підприємцями - фізичними особами на спрощеній системі оподаткування страхових внесків до Пенсійного фонду. Для платників фіксованого податку пунктом 2 розділу ІІ Прикінцеві положення Закону України "Про внесення змін до Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" від 13 лютого 1998 №129/98-ВР встановлено порядок перерахування з фіксованого податку відрахувань до ПФУ, а саме: до внесення відповідних змін до порядку здійснення відрахувань на державне пенсійне страхування громадянами-підприємцями, що сплачують фіксований податок, 10 відсотків сум цього податку, що надійшли до відповідного місцевого бюджету, перераховуються до Пенсійного фонду України, а 90 відсотків сум фіксованого податку, що надійшли до місцевого бюджету, спрямовуються на потреби територіальної громади за визначеними нею напрямами. До введення в дію Закону України від 08.07.2010 р. № 2461 "Про внесення змін до Законів України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" та "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" доплата до мінімального страхового внеску здійснювалася за бажанням фізичної особи-платника спрощеної системи оподаткування. Починаючи з липня 2010 року Законом України "Про внесення змін до Законів України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" та "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 08.07.2010 р. № 2461 встановлено обов'язкову сплату підприємцями-фізичними особами на спрощеній системі оподаткування страхових внесків до Пенсійного фонду в порядку, визначеному Законом України № 1058, тобто мінімального страхового внеску, а саме: за липень-вересень 2010 року - по 294,82 грн. щомісяця; за жовтень-листопад 2010 року - по 301,12 грн. щомісяця; за грудень 2010 року - 306,10 грн. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач працював за спрощеною системою та сплачував єдиний податок. Відповідно до звіту за 2010 рік заборгованість відповідача складає 2246,40 грн. З розрахунку заборгованості та картки особового рахунку вбачається, що у відповідача на початок періоду обліковувалась переплата у розмірі 891,18 грн. та фактично, 29.04.2011 року, було сплачено 343,98 грн. Тобто залишок несплаченої суми заборгованості складає 1011,24 грн. ( 2246,40 - 891,18 - 343,98 = 1011,24). Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 17, п. 6. ст. 20 Закону № 1058-ІV, страхувальники зобов'язані нараховувати, обчислювати і сплачувати у встановлені строки та в повному обсязі страхові внески до Пенсійного фонду України. Пунктом 6 частини 2 стаття 17, ч. 6 ст. 20 Закону №1058-ІV, страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Згідно з ч. 3 ст. 106 Закону №1058-ІV, страхувальник у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки, зазначеної у вимозі про сплату недоїмки, узгоджує її з органами Пенсійного фонду в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду, а в разі неузгодження вимоги із органами Пенсійного фонду має право на оскарження вимоги в судовому порядку. Відповідно до ч. 15 ст. 106 Закону №1058-ІV, строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується. Зазначений борг до теперішнього часу відповідачем до управління Пенсійного фонду України в м. Алчевську Луганської області не перерахований, вимога про сплату боргу № 877у від 06.06.2011 у встановленому законом порядку не оскаржена. Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки та збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Виходячи з аналізу наведеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими з огляду на таке. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Беручи до уваги те, що заявлену до стягнення суму у встановлені строки відповідач не сплатив, наявність у нього вказаної заборгованості підтверджується матеріалами справи, доказів її погашення станом на день розгляду справи не надано, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову повністю. Питання по судових витратах не вирішується, оскільки позивач звільнений від їх сплати у встановленому порядку, а ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено їх стягнення у даних випадках.

Результат розгляду: granted