Рішення адміністративного суду від 2014-01-27 00:00:00+02

Державне підприємство «Вугільна компанія «Краснолиманська» звернулося до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції головного управління Міндоходів в Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18.10.2013 №279/05-16-17-03 про нарахування штрафу у розмірі 214 838,22 грн. За позовною заявою відкрите провадження у адміністративній справі №805/16204/13-а. Окремо державне підприємство «Вугільна компанія «Краснолиманська» звернулося до суду з адміністративним позовом до Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції головного управління Міндоходів в Донецькій області про визнання протиправними дій щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки з питання несвоєчасної сплати узгодженого податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 2 148 382,22 грн., утриманого із заробітної плати за грудень 2011 року на підставі наказу №424 від 26.09.2013; визнання протиправним та скасування наказу №424 від 26.09.2013 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки. За даною позовною заявою відкрите провадження у адміністративній справі №805/18031/13-а. Ухвалою від 24.01.2014 вказані справи об'єднані у одне провадження. В обґрунтування заявлених вимог позивач наводить, що СДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Донецьку була проведена планова перевірка, за результатами якої складений акт від 13.12.2012. Під час перевірки податковим органом було встановлене порушення п.п. 168.1.2, 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України щодо несвоєчасності перерахування ПДФО за грудень 2011 року у сумі 2 148 382,22 грн. На підставі цього акту перевірки було прийняте податкове повідомлення-рішення від 28.12.2012 №0000911702, яким до позивача за вказане порушення застосовані штрафні санкції у сумі 537 095,56грн. Дане податкове повідомлення-рішення було визнане протиправним та скасоване постановою Донецького окружного адміністративного суду від 02.04.2013 у справі №805/2015/13-а. Ухвалами суду апеляційної та касаційної інстанції дане судове рішення залишене без змін. Після цього відповідачем, як податковим органом, у якому позивач знаходиться на обліку як платник окремих податків, був прийнятий спірний наказ від 26.09.2013 №424 про проведення перевірки за той самий період, який вже був перевірений. За результатами проведеної на його підставі перевірки складений відповідний акт та прийняте податкове повідомлення - рішення від 18.10.2013 №279/05-16-17-03 про нарахування штрафу у розмірі 214 838,22 грн. Позивач вважає, що проведення перевірки двічі за один і той самий період (повторної перевірки) передбачає видання наказу податковим органом вищого рівня, а не позивачем. Крім того, позивач вказує на відсутність підстав для проведення позапланової перевірки. Також, з посиланням на судові рішення та ст. 72 КАС України, наполягає на доведеності факту відсутності порушення з його боку. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, що наведені вище. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав клопотання про вирішення справи у його відсутність. У запереченнях проти позову просив відмовити у задоволенні позовних вимог з посиланням на правомірність проведення перевірки та встановлення нею порушень з боку позивача. Зокрема наводить, що судовими рішеннями, на які посилається позивач, встановлена наявність податкового порушення з його боку, однак відповідне податкове повідомлення-рішення було прийняте з помилковим застосуванням процедурних норм (посилання на норму, яка не підлягає застосуванню, що призвело до завищення розміру штрафу). Після закінчення судового оскарження на підставі тих самих документів та відповідної ухвали ВАСУ була проведена документальна позапланова перевірка. Відповідач вважає, що такі перевірки є особливим видом перевірок, вони не відносяться до планових чи позапланових. Тому її проведення вважає цілком правомірним, а результати - законними та обґрунтованими. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне. Позивач - державне підприємство «Вугільна компанія «Краснолиманська» є суб'єктом підприємницької діяльності - юридичною особою, код ЄДРПОУ 31599557. Відповідач - Красноармійська об'єднана державна податкова інспекція головного управління Міндоходів в Донецькій області є органом Міністерства доходів і зборів, який у спірних правовідносинах здійснює повноваження, передбачені Податковим кодексом України, а отже є суб'єктом владних повноважень. Відповідачем 26.09.2013 прийнятий наказ №424 (надалі - Наказ) про проведення документальної невиїзної перевірки позивача з питання несвоєчасності сплати узгодженого податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб в сумі 2 148 382,22 грн. згідно з актом перевірки СДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Донецьку ДПС України від 13.12.2012 №600/15-17-3-31599557 та на підставі надходження ухвали Вищого адміністративного суду України від 21.08.2013 у справі №К/800/28960/13, К/800/29340/13. Для підписання акту документальної перевірки відповідачем надіслано позивачеві повідомлення №4087/10/17-03 від 26.09.2013 із запрошенням до інспекції на 14.год. 00 хвил. 07.10.2013. 07.10.2013 відповідачем складений акт документальної невиїзної перевірки позивача з питань несвоєчасної сплати в період з 30.01.2012 по 31.01.2012 суми узгодженого податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб, утриманого із заробітної плати за грудень 2011 року №371/13-03-1/31599557 (надалі - Акт перевірки). Згідно з розділом ІІІ даного акту відповідачем встановлене порушення п. 57.1 ст. 57, п.п. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України (надалі - ПКУ), внаслідок якого грошові зобов'язання з ПДФО сплачені 31.01.2012 у сумі 2 148 382,22 грн. по терміну сплати 30.01.2012. На підставі Акту перевірки відповідачем 18.10.2013 р. було прийняте податкове повідомлення-рішення №0000231703, яким позивача зобов'язано сплатити штраф у сумі 214838,22 грн. Позивач оскаржує наведений вище Наказ, дії з проведення перевірки на його підставі та вказане податкове повідомлення-рішення. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з наступних підстав. Види перевірок та порядок їх проведення врегульовані главою 8 розділу ІІ ПКУ. Так, відповідно до п. 75.1. ст. 75 ПКУ контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. З цієї норми слідує, що різновидом документальних перевірок є планові або позапланові перевірки, які також можуть бути як виїзними, так і невиїзними. Суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що Акт складений за результатами документальної невиїзної перевірки, яка є особливим видом перевірок та не поділяється на планові або позапланові. По-перше, ПКУ не містить прямих застережень щодо поділу на планові чи позапланові тільки виїзних перевірок. По-друге, згідно з приписами п. 79.1. ст. 79 ПКУ документальна невиїзна перевірка здійснюється за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Цими статтями врегульований порядок проведення планових та позапланових документальних перевірок. Відповідно до п. 77.1. ст. 77 ПКУ документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок. Судом не встановлена наявність підстав для твердження про плановий характер перевірки. Більш того, у Наказі відповідачем безпосередньо зазначено про те, що ним призначається позапланова документальна перевірка позивача (п.1 наказу). Отже, з метою перевірки законності видання Наказу та вчинення на його підставі дій, судом має бути встановлена наявність підстав для призначення позапланової перевірки. Такі підстави визначені у п. 78.1 ст. 78 ПКУ, передбачають 15 обставин, які суттєво відрізняються одна від одної. ПКУ не містить обов'язку відповідача наводити конкретний підпункт пункту 78.1 ст. 78 ПКУ у наказі про проведення перевірки. Тому суд виходить зі змісту Наказу, який співставляє з кожним з наведених підпунктів. Так, у Наказі зазначено, що перевірка проводиться згідно з актом перевірки СДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Донецьку ДПС України від 13.12.2012 №600/15-17-3-31599557 та на підставі надходження ухвали Вищого адміністративного суду України від 21.08.2013 у справі №К/800/28960/13, К/800/29340/13. Такому формулюванню найбільш відповідає п. 78.1.1. п. 87.1 ст. 78 ПКУ, згідно з яким перевірка проводиться у разі, якщо за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, та якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються можливі порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту. Для твердження про наявність підстави для проведення перевірки згідно з цим підпунктом встановленню підлягає: - отримання результатів перевірок інших платників податків або податкової інформації; - відсутність пояснень та їх документального підтвердження збоку платника податків, який одержав обов'язків письмовий запит контролюючого органу. Суд вважає відсутніми обидві наведені обставини у даній справі з наступних підстав. Так, відповідачем згідно зі ст. 71 КАС України не доведене надіслання позивачеві обов'язкового письмового запиту, що виключає можливість надання останнім пояснень та їх документального підтвердження. Також судом не встановлено одержання відповідачем результатів перевірок інших платників податків, оскільки акт СДПІ по роботі з великими платниками податків у м.Донецьку ДПС України від 13.12.2012 №600/15-17-3-31599557 складений за результатами перевірки позивача, а не іншого платника податків. Крім того, судом не встановлено одержання відповідачем податкової інформації. Ухвалу Вищого адміністративного суду України від 21.08.2013 у справі №К/800/28960/13, К/800/29340/13 не можна віднести до податкової інформації. Відповідно до п.п. 14.1.171. п. 14.1 ст. 14 ПКУ термін податкова інформація у ПКУ застосовується у значенні, визначеному Законом України "Про інформацію". У свою чергу відповідно до ст. 16 цього Закону податкова інформація - сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб'єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України. Джерела податкової інформації наведені у п. 72.1 ст. 72 ПКУ. До них належать: платники податків та податкові агенти; органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування та Національного банку України; банки, інші фінансові установи; органи влади інших держав, міжнародні організації або нерезиденти; результати податкового контролю. У системному зв'язку з положеннями Закону України «Про інформацію» саме створені наведеними у цій нормі суб'єктами інформаційних відносин відомості та дані складають податкову інформацію. Судові органи відсутні серед суб'єктів інформаційних відносин, відомості та дані від яких складають податкову інформацію. Тому надходження ухвали Вищого адміністративного суду України не може вважатися надходженням податкової інформації. Таким чином, відповідачем не доведена наявність передбачених п. 78.1 ст. 78 ПКУ підстав для проведення позапланової документальної перевірки позивача. Як вже зазначалося, відповідно до п. 79.1 ст. 79 ПКУ документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Згідно з п. 79.2 ст. 79 ПКУ документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом. Зважаючи на відсутність обставин для проведення перевірки, спірний Наказ підлягає визнанню протиправним та скасуванню. Частина 2 п.79.2 ст.79 ПКУ передбачає, що виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки. Тобто таке право відсутнє у випадку невиконання умов цієї статті. Судом встановлена протиправність рішення керівника відповідача у формі наказу про проведення перевірки, у зв'язку з чим даний наказ підлягає скасуванню. Відтак право відповідача на проведення перевірки ґрунтується на протиправному наказі, що виключає правомірність дій з проведення такої перевірки. Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суду перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несправедливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суд вважає, що відповідач не довів правомірність спірного Наказу, дій щодо проведення перевірки на його підставі, тому приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними таких дій та Наказу, а також про скасування Наказу є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Як наслідок, підлягає визнанню протиправним та скасуванню податкове повідомлення-рішення про нарахування позивачеві штрафних (фінансових) санкцій, оскільки воно є похідним від вищенаведених дій, тому що прийнято за результатами перевірки, яка визнана судом протиправною. Судові витрати з судового збору у відповідності до ст. 94 КАС України підлягають стягненню з Державного бюджету на користь позивача у розмірі, що підлягав сплаті при зверненні до суду. Зважаючи на наведене,

Результат розгляду: granted