Рішення адміністративного суду від 2014-03-03 00:00:00+02

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Круг А» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, в якому позивач просить: - визнати протиправним і скасувати повністю податкове повідомлення-рішення (форми «Р») від 16.12.2013р. № 0008272201 ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, що було прийнято відносно ТОВ «КРУГ А»; - визнати протиправним і скасувати повністю податкове повідомлення-рішення (форми «Р») від 16.12.2013р. № 0008252201 ДПІ у Жовтневому районі . м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, що було прийнято відносно ТОВ «КРУГ А». В обґрунтування позову, позивач зазначив, що Державною податковою інспекцією у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області проведено планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Круг А» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2010 року по 31.12.2012 року, за результатами якої, складено акт від 15.11.2013 року № 2123/22-01/32887904. На підставі акту перевірки винесено податкові повідомлення-рішення № 0008272201 та № 0008252201 від 16.12.2013 року. Позивач вважає висновки податкового органу в акті перевірки безпідставними та необґрунтованими, а тому, винесені податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню. Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що за результатами перевірки податковий орган прийшов до висновків щодо порушення позивачем податкового законодавства, які є обґрунтованими та підтверджені письмовими доказами, а тому, Державна податкова інспекція у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На підставі вищенаведеного, просить суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, у задоволенні позову просив відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що Державною податковою інспекцією у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області проведено планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Круг А» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2010 року по 31.12.2012 року. Перевіркою встановлені порушення: - п.п.4.1.6 п.4.1 ст.4 п.5.1, п.п.5.2.1 п.5.2, п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" від 28.12.94р. №334/94-ВР (зі змінами та доповненнями); п.п.14.1.36, п.п.14.1.191, п.п.14.1.231 п.14.1 ст.14; ст.44; п.п.135.5.4 п.135.5 ст.135, п.138.2, п.138.4. п.п.138.10.3 п.138.10 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755 - VI (зі змінами та доповненнями), в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 1 300 232 грн., в тому числі за ІV квартал 2010 року в сумі 173773 грн., за І квартал 2011 року в сумі 65142 грн., II квартал 2011 року в сумі 124808 грн., III квартал 2011 року в сумі 316340 грн., ІV квартал 2011 року в сумі 341572 грн., І квартал 2012 року в сумі 8013 грн., II квартал 2012 року в сумі 127510 грн., III квартал 2012 року в сумі 70327 грн., ІV квартал 2012 року в сумі 72747 грн.; - п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.97р. №168/97-ВР (зі змінами та доповненнями); п. 198.1, п. 198.3 ст.198 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року № 2755 - VI (із змінами та доповненнями), в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 619 167 грн., в тому числі: жовтень 2010р. - 10641 грн., листопад 2010р. - 52549 грн., лютий 2011р. - 23688 грн., квітень 2011р. - 15722 грн., травень 2011р. - 13504 грн., червень 2011р. - 22792 грн., липень 2011р. - 46008 грн., серпень 2011р. - 76716 грн., вересень 2011р. - 33739 грн., жовтень 2011р. - 39227 грн., листопад 2011р. - 65469 грн., грудень 2011р. - 72105 грн., лютий 2012р. - 22891 грн., квітень 2012р. - 48607 грн., травень 2012р. - 12844 грн., липень 2012р. - 21934 грн., грудень 2012р. - 40731 грн. За результатами перевірки складено Акт від 15.11.2013 року № 2123/22-01/32887904 на підставі якого, винесено податкові повідомлення-рішення № 0008252201 від 16.12.2013 року, яким визначено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 1413325,50 грн. та №0008272201 від 16.12.2013 року, яким визначено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 755033,25 грн. Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ „Круг А" укладено з ТОВ „Промальянс ЛТД" договір №Т3/15 від 10.06.2011р., згідно якої, ТОВ „Промальянс ЛТД" зобов'язується поставити покупцю ТОВ „Круг А" товар (пакувальні матеріали). Загальний обсяг операцій склав 1 171 230 грн., в т.ч. ПДВ 195 205 грн. ТОВ „Круг А" було віднесено: - до складу податкового кредиту суму ПДВ: червень 2011р. - 13900 грн., липень 2011р. - 13987 грн., серпень 2011р. - 31312 грн., вересень 2011р. - 12318 грн., листопад 2011р. - 30133 грн., грудень 2011р. - 46486 грн., лютий 2012р. - 19422 грн., квітень 2012р. - 27647 грн.; - до складу витрат вартість придбання пакувальних матеріалів: II кв.2011р. - 69500 грн., III кв.2011р. - 288085 грн., ІV кв.2011р. - 383095 грн., II кв.2012р. - 235345 грн. ТОВ „Круг А" укладено договір з ТОВ АПК „Співдружність" (код 37148610) № 878 від 01.10.2010р., згідно якої ТОВ АПК „Співдружність" зобов'язується поставити покупцю ТОВ „Круг А" товар (продукти харчування). Загальний обсяг операцій склав 1 371 594 грн., в т.ч. ПДВ 228 599 грн. ТОВ „Круг А" було віднесено: - до складу податкового кредиту суму ПДВ у розмірі 223 704 грн.: жовтень 2010р. - 10641 грн., листопад 2010р. - 52549 грн., лютий 2011р. - 23688 грн., квітень 2011р. - 15722 грн.,травень 2011р. - 13504 грн., червень 2011р. - 8892 грн., липень 2011р. - 32021 грн., серпень 2011р. - 37904 грн., вересень 2011р. - 13738 грн., жовтень 2011р. - 15045 грн.; - до складу витрат вартість придбання продуктів харчування: ІV кв.2010р. - 315950 грн., І кв.2011р. - 118440 грн., II кв.2011р. - 215065 грн., III кв.2011р. - 418315 грн., ІV кв.2011р.-75225 грн. ТОВ „Круг А" укладено з ПП „Енергосталь" договір №Т6/10 від 08.08.2011р., згідно якої ПП „Енергосталь" зобов'язується поставити покупцю ТОВ „Круг А" товар (продукти харчування). Загальний обсяг операцій склав 825 558 грн., в т.ч. ПДВ 137 593 грн. ТОВ „Круг А" було віднесено: - до складу податкового кредиту суму ПДВ: серпень 2011р. - 7500 грн., вересень 2011р. - 7683 грн., жовтень 2011р. - 24182 грн., листопад 2011р. - 35336 грн., грудень 2011р. - 25619 грн., лютий 2012р. - 3469 грн., квітень 2012р. - 20960 грн., травень 2012р.- 12844 грн.; - до складу витрат вартість придбання продуктів харчування: III кв.2011р. - 75915 грн., ІV кв.2011р. - 425685 грн., І кв.2012р. - 17345 грн., II кв.2012р. - 169020 грн. ТОВ „Круг А" укладено договір з ТОВ „Бізнеспром ТК" № А20 від 18.09.2012р., згідно якої ТОВ „Бізнеспром ТК" зобов'язується поставити покупцю ТОВ „Круг А" товар (пакувальні матеріали). Загальний обсяг операцій склав 653 964 грн., в т.ч. ПДВ 108 994 грн. ТОВ „Круг А" було віднесено: - до складу витрат вартість придбання пакувальних матеріалів всього на загальну суму 440 030 грн.: III кв.2012р. - 93615 грн., ІV кв.2012р. - 346415 грн. ТОВ „Круг А" укладено з ПП „Пента" договір № 01/07 від 01.07.2010р., згідно якої ПП „Пента" зобов'язується поставити покупцю ТОВ „Круг А" товар (продукти харчування). Обсяг операцій за липень 2012 року склав 131 604 грн., в т.ч. ПДВ 21 934 грн. ТОВ „Круг А" було віднесено: - до складу податкового кредиту в липні 2012р. суму ПДВ 21934 грн.; - до складу витрат III кв.2012р. вартість придбання продуктів харчування - 109670 грн. Також, ТОВ „Круг А" укладено з ТОВ ПГ „Венга" договір №А38 від 18.11.2012р., згідно якої, ТОВ ПГ „Венга" зобов'язується поставити покупцю ТОВ „Круг А" товар (продукти харчування). Обсяг операцій за грудень 2012 року склав 244 386 грн., в т.ч. ПДВ 40 731 грн. ТОВ „Круг А" було віднесено до складу податкового кредиту в грудні 2012р. суму ПДВ 40731 грн. На виконання умов вищезазначених договорів ТОВ „Круг А" за період з 01.07.2010р. по 31.12.12р. придбало продукти харчування та пакувальні матеріали в асортименті на підставі вищенаведених документів, В бухгалтерському обліку ТОВ „Круг А" операції з отримання продуктів харчування від ТОВ АПК „Співдружність", ПП „Енергосталь", ПП „Пента", ТОВ ПГ „Венга" відображено кореспонденцією з кредиту рахунку 631 «Розрахунки з постачальниками і підрядниками» в дебет рахунку 281 „товари" та 64 «Розрахунки по податках» (ПДВ у складі вартості ТМЦ), операції з отримання пакувальних матеріалів від ТОВ „Промальянс ЛТД", ТОВ „Бізнеспром ТК" відображено кореспонденцією з кредиту рахунку 631 «Розрахунки з постачальниками і підрядниками» в дебет рахунку 284 "Тара під товарами" та 64 «Розрахунки по податках» (ПДВ у складі вартості ТМЦ). Накладні на придбання ТМЦ від ТОВ АПК „Співдружність", ПП „Енергосталь", ПП „Пента", ТОВ ПГ „Венга", ТОВ „Промальяис ЛТД", ТОВ „Бізнеспром ТК" заповнені всупереч правилам - відсутні ПІБ особи, яка прийняла товар, не вказані номер та дата довіреності на отримання ТМЦ, відсутня печатка підприємства ТОВ „КругА". Крім того, ТОВ „Круг А" не надано до перевірки сертифікатів походження ТМЦ. Підприємством не підтверджено фактичного постачання ТМЦ, відсутні документи щодо транспортування ТМЦ. Пакувальні матеріли використовувалися у господарській діяльності підприємства для пакування продуктів харчування. В штаті підприємства рахуються 9 працівників (директор, головний бухгалтер, три менеджера, комірник, водій-експедитор, водій-вантажник, комерційний представник), відсутні потужності та кваліфіковані спеціалісти для виконання робіт по пакуванню продукції. У зв'язку з вищенаведеним, пакувальні матеріали не могли використовуватися у передпродажній підготовці та не могли враховуватись у собівартості товарів (робіт, послуг). Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з п.п.4.1.6 п.4.1 ст.4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» доходи з інших джерел включають суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному періоді. Згідно п.5.1 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" передбачено, що валові витрати виробництва та обігу - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних, як компенсація вартості товарів, які придбаваються таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності. Підпунктом 5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" встановлено, що до складу валових витрат входять суми будь - яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг). Дата збільшення валових витрат виробництва (обігу) відповідно до п.п.11.2.1 п.11.2 ст.11 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого, відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: - або дата списання коштів з банківських рахунків платника податку на оплату товарів (робіт, послуг), а в разі їх придбання за готівку - день їх видачі з каси платника податку; - або дата оприбуткування платником податку товарів, а для робіт (послуг) - дата фактичного отримання платником податку результатів робіт (послуг). Відповідно до п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", не належать до складу валових витрат будь - які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними або іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких, передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку. Підпунктом 14.1.36 ст.14 Податкового кодексу України визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також, через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами. Згідно з п.п. 14.1.191 Податкового кодексу України, постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також, постачання товарів за рішенням суду. Підпунктом 14.1.231 ст.14 Податкового кодексу України визначено, що розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності. Відповідно до п.п.16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України передбачено, що обов'язок платників податків сплачувати податки і збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Згідно з п.п.135.5.4 п.135.5 ст.135 Податкового кодексу України, інші доходи включають суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді. Пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України визначено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких, передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. Підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України визначено, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких, передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку. Згідно п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість", податковий кредит звітного періоду складається виходячи із контрактної (договірної) вартості товарів, у зв'язку із придбанням або виготовленням товарів (послуг) в цілях їх подальшого використання в оподатковуваних операціях в межах господарської діяльності платника податків. Пунктом 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів, як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких, є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу. За змістом п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. За приписами п. 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: - придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; - придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість, є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності. Пунктом 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі, коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких, передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. Як встановлено абз. 5 ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999р. № 996-ХІV (далі - Закон № 996-ХІV), господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Отже, господарська операція повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону № 996-ХІV, бухгалтерський облік, є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. За змістом ч. 1 ст. 9 вищезазначеного Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій, є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Частиною 2 ст. 9 Закону № 996-ХІV, передбачені обов'язкові реквізити, які мають містити первинні та зведені облікові документи. Відповідно до п. 2.15 та 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. № 88 (далі - Положення), первинні документи підлягають обов'язковій перевірці працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов'язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству, логічна ув'язка окремих показників. Забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать нормативно-правовим актам, встановленому порядку приймання, зберігання і витрачання грошових коштів, товарно-матеріальних цінностей та іншого майна, порушують договірну і фінансову дисципліну, завдають шкоди державі, власникам, іншим юридичним і фізичним особам. Такі документи повинні бути передані керівнику підприємства, установи для прийняття рішення. Пунктом 2.4 Положення визначено, що первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких, складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Також, відповідно до п. 11.1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.97р. № 363, основними документами на перевезення вантажів, є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля. Обов'язковим реквізитом товарно-транспортної накладної, є пункт розвантаження та навантаження товару, що перевозиться. Надані позивачем товарно-транспортні накладні не містять адресних відомостей місць навантаження і розвантаження. В наданих позивачем товарно-транспортних накладних мають місце невідповідності між датами самої накладної та датами господарських операцій з контрагентами, зазначеними в акті перевірки. Має місце невідповідність між номенклатурою товару, який придбавався у ТОВ «Бізнеспром ТК», згідно видаткових накладних (пакувальні матеріали) та товаром, який фактично перевозився, згідно товарно-транспортних накладних (будівельні матеріали). Крім того, як зазначив представник відповідача, посилаючись на акт перевірки, товарно-транспортні накладні до перевірки не надано. Вказані документи, також, не були надані позивачем ні під час процедури розгляду заперечень, ні під час процедури адміністративного оскарження, про що свідчить скарга позивача, адресована ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області в порядку адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень. Відповідно до п.44.6 Податкового кодексу України, у разі якщо, до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті, платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності. Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення. Таким чином, у розумінні п.44.6 Податкового кодексу України, вказані документи (товарно-транспортні накладні) вважаються відсутніми у платника податків. Відповідно до п.2 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 16.05.96р. №99 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12.06.96р. за №293/1318, сировина, матеріали, паливо, запчастини, інвентар, худоба, насіння, добрива, інструмент, товари, основні засоби та інші товарно - матеріальні цінності, а також, нематеріальні активи, грошові документи і цінні папери (надалі - цінності) відпускаються покупцям або передаються безоплатно тільки за довіреністю одержувачів. Пунктом 3 вказаної Інструкції зазначено, що бланки довіреностей видаються після їх реєстрації у журналі реєстрації довіреностей, який має бути пронумерований, прошнурований та скріплений печаткою і підписами керівника і головного бухгалтера підприємства. Отже, довіреності на отримання ТМЦ, є тими обов'язковими юридичними документами, що безпосередньо підтверджують факт здійснення операцій купівлі - продажу. Відсутність у наданих видаткових накладних дат та номерів довіреностей, виданих ТОВ «Круг А» на отримання ТМЦ додатково підтверджує відсутність фактів отримання товару та, як наслідок, здійснення самих операцій купівлі - продажу. При цьому, при прийняті рішення, судом не враховується надане позивачем до позову судове рішення Вищого адміністративного суду України від 25 березня 2008 року по справі за № 13/502-06, у зв'язку з тим, що дане рішення не стосується прав та обов'язків позивача, не носить приюдиційного значення для вирішення даного спору та не може бути підставою для звільнення від доказування у розумінні ст. 72 КАС України. Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Частина 1 статті 71 КАС України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а ч. 2 статті 71 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідно до статті 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. За викладених вище обставин, відповідачем доведено належними та допустимими доказами правомірність та законність винесених та оскаржуваних в суді рішень. В той же час, представниками позивача не підтверджено господарські взаємовідносини з відповідними контрагентами, визначеними актом перевірки від 15.11.2013 року № 2123/22-01/32887904, відповідно до вимог ст.ст. 69, 71 КАС України. Відповідно до ч. 1 ст. 162 КАС України, при вирішені справи по суті, суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю, або частково. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Результат розгляду: denied