Рішення адміністративного суду від 2014-03-14 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправними дії інспектора взводу ДПС ДАІ Кіровоградського МВ при УМВС України в Кіровоградській області Самарського Ігора Олександровича та скасувати постанову інспектора серія ПС1 № 351190 від 28.01.2014 року про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу розміром 510 гривень за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в адміністративному позові та просив позов задовольнити. Відповідач повідомлявся про час та місце розгляду справи. В судове засідання не з'явився, надав до суду заперечення, в яких просив розглядати справу без його участі, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Відповідно до вимог ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно із ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу, якою визначено підстави для звільнення від доказування. Відповідно до ст. 287 КУпАП України, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено. Встановлено, що 28.01.2014 року інспектором взводу ДПС ДАІ Кіровоградського МВ при УМВС України в Кіровоградській області Самарським Ігорем Олександровичем винесено постанову, якою позивача притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Постанова мотивована тим, що [PERSON] 28.01.2014 року о 10 год. 54 хв. керуючи транспортним засобом Рено, державний номерний знак [NUMBER] здійснив зупинку на перехресті вул. Андріївська та вул. 50 років Жовтня в м. Кіровограді та створив перешкоду в русі іншим учасникам дорожнього руху, чим порушив п. 15.9 ґ ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП. Згідно п. 15.9 ґ Правил Дорожнього руху України, зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м. від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги у русі та зупинки проти бокового проїзду та Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга. В судовому засіданні позивач пояснив, що Правил дорожнього руху України не порушував, так як на вказаному у протоколі перехресті в зв»язку з погодними умовами забуксував, тому що проїзна частина була покрита льодом та засипана снігом. При даних умовах транспортний засіб заглух та рух його вдалось відновити лише через деякий час. Суд критично оцінює твердження позивача, оскільки з відеозапису наданого відповідачем та долученого до матеріалів справи в якості доказу вбачаться, що позивач здійснив зупинку на перехресті вул. Андріївська та вул. 50 років Жовтня в м. Кіровограді та створив перешкоду в русі іншим учасникам дорожнього руху. Відповідно до п. 9.9. Правил дорожнього руху аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі вимушеної зупинки на дорозі. Тому доказом вимушеної зупинки на дорозі могло слугувати увімкнення позивачем аварійної світлової сигналізації. Таких дій позивач при керуванні транспортним засобом не здійснив. Також суд знаходить безпідставними твердження позивача щодо того, що відео зйомка не може бути використана в якості доказу, через фіксування правопорушення на неспеціалізований та неавтоматичний пристрій фото чи відео зйомки. Згідно ст.1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність" вимірювання - відображення фізичних величин їх значеннями за допомогою експерименту та обчислень із застосуванням спеціальних технічних засобів. Оскільки фіксація даного правопорушення не потребує зняття спеціальних метрологічних даних: швидкості, довжини, відстані та іншого, слід прийти до висновку, що вона можлива без застосування спеціальної вимірювальної техніки, тобто шляхом простого фіксування обставин та подій на ділянці дороги існуючими фото, кіно, - і відеокамерами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, яки не вимагають проведення їх метрологічної перевірки та сертифікації. Крім того, згідно п.7.6. Наказу МВС України №111 від 27.03.2009 року «Про затвердження інструкції з питань діяльності підрозділів ДПС Державтоінспекції МВС», працівники підрозділів ДПС мають право використовувати технічні засоби та технічні прилади для виявлення та фіксації порушень ПДР. Отримані фактичні дані направляти за належністю чи використовувати при складанні адміністративних матеріалів. Суд вважає, що доводи позивача є необґрунтованими та носять голослівний характер з метою уникнення адміністративної відповідальності. Ст. 256 КУпАП встановлено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, роз»яснює порушникові його права й обов»язки відповідно до ст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка в протоколі. Відповідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посада особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Таким чином вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП є доведеною, а твердження, що ним не скоєно адміністративного правопорушення спростовуються матеріалами адміністративної справи. Отже, твердження позивача про протиправність та незаконність дій відповідача не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду та суперечить іншим матеріалам справи. За викладених підстав, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою і не порушує прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а відтак відсутні належні правові підстави для її скасування. Враховуючи викладене,

Результат розгляду: denied