Рішення адміністративного суду від 2014-01-30 00:00:00+02

[PERSON] (надалі - відповідач) зареєстрований Деснянською районною в м. Києві державною адміністрацією як фізична особа - підприємець 27.11.2002р. Відповідач перебуває на обліку як платник податку у Державній податковій інспекції у Деснянському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у місті Києві (надалі - позивач). Відповідач з І кварталу 2003 року не подає до ДПІ у Деснянському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у місті Києві податкові декларації, документи фінансової звітності згідно з вимогами законодавства, що підтверджується довідкою № 431/9/17-341 від 03.07.2013 р. Заборгованість перед бюджетом у відповідача відсутня. Відповідно до п. 16.1.3 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів. Виходячи з п. 2 ст. 9 Закону України "Про систему оподаткування" платники податків і зборів (обов'язкових платежів) зобов'язані подавати до державних податкових органів та інших державних органів відповідно до законів декларації, бухгалтерську звітність та інші документи і відомості, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів (обов'язкових платежів). Відповідно до ч. 1 ст. 59 Господарського кодексу України припинення діяльності суб'єкта господарювання здійснюється шляхом його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації - за рішенням власника (власників) чи уповноважених ним органів, за рішенням інших осіб - засновників суб'єкта господарювання чи їх правонаступників, а у випадках, передбачених законами, - за рішенням суду. Статтею 235 вказаного кодексу передбачено, що за порушення господарських зобов'язань до суб'єктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватися оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов'язання, що використовуються самими сторонами зобов'язання в односторонньому порядку. Відповідно до ст. 238 Господарського кодексу України за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративного-господарські санкції, тобто заходи майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків. Ст. 239 Господарського кодексу України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до суб'єктів господарювання адміністративно-господарські санкції, однією з яких є скасування державної реєстрації та ліквідація суб'єкта господарювання. Згідно ст. 247 Господарського кодексу України у разі здійснення суб'єктом господарювання діяльності, що суперечить закону чи установчим документам, до нього може бути застосовано адміністративно-господарську санкцію у вигляді скасування державної реєстрації цього суб'єкта та його ліквідації. Відповідно до вимог ст. 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця проводиться у разі постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця. Однією з підстав для постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця є неподання протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону. За таких обставин судом встановлено, що відповідач протягом понад один рік не подає органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом. Відповідно до п. 20.1.12 ст. 20 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право у випадках, встановлених законом, звертатися до суду щодо припинення юридичної особи та підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця про визнання недійсними установчих (засновницьких) документів суб'єктів господарювання. Право органу державної податкової служби звертатися до суду із заявою (позовною заявою) про скасування державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності передбачене п. 17 ст. 11 Закону України "Про державну податкову службу в Україні". Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. 23.01.2014 р. Відділом документального обігу і контролю суду зареєстровано клопотання позивача про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду, обґрунтоване тим, що у зв'язку із завантаженістю працівників податкових органів у останніх немає можливості вчасно відстежувати та встановлювати порушення щодо подачі суб'єктами підприємницької діяльності податкової звітності. Відповідно до ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Ознайомившись з клопотанням, суд ухвалив визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 160-163, 186 КАС України, суд, -

Результат розгляду: granted