Рішення адміністративного суду від 2014-01-14 00:00:00+02

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 14 січня 2014 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано 17 січня 2014 року. [PERSON] звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління державної міграційної служби України у Закарпатській області, в якій просить суд зобов'язати Головне управління державної міграційної служби у Закарпатській області ініціювати процедуру оформлення документів щодо виїзду громадянина [PERSON] на постійне місце проживання за кордон (Німеччина). Представник позивача - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала і просила суд їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечив з підстав наведених у запереченнях. Вважає позовні вимоги необґрунтованими, та такими, що не підлягають до задоволення. Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Судом встановлено, що [PERSON] прийнятий на тимчасовий консульський облік Генеральним консульством України в Мюнхені (Німеччина) з 29.01.2013 року по 28.11.2022 року, що підтверджується відміткою в закордонному паспорті (а.с.7). Генеральним консульством України в Мюнхені (Німеччина) було роз'яснено позивачу, що клопотання про постійне місце проживання може бути подано як до Управління державної міграційної служби України в Закарпатській області за останнім місцем реєстрації так і до Генерального консульства України в Мюнхені (Німеччина) (перелік документів для здачі до Генконсульства додається, а.с.14). Позивач 17.05.2013 року письмово звернувся до Головного управління ДМСУ у Закарпатській області із заявою щодо оформлення виїзду на постійне місце проживання за кордон громадян України та отримав відмову у прийнятті від нього документів, у зв'язку з тим, що у нього відсутній паспорт громадянина України (а.с.11-12, лист ГУ ДМСУ від 18.01.2013 року № 61222/19-091-381). Водночас зазначеним листом було повідомлено про альтернативну можливість подачі клопотання про постійне місце проживання за кордоном до Генерального консульства України в м. Мюнхен (Німеччина). Відповідно до Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення" для оформлення документів щодо виїзду на постійне місце проживання за кордон заявник (особисто), законний представник подає до територіального органу або підрозділу ДМС наступний перелік документів: - заяву, в якій зазначаються відомості про заявника: прізвіще, імя по батькові, паспортні дані (серія, номер паспорта, ким і коли виданий, місце проживання), телефон; - платіжний документ (квитанція) з відміткою банку про оплату вартості адміністративної послуги; - паспорт громадянина України (після прийняття документів повертається); - паспорт громадянина України для виїзду за кордон; - довідку про сплату податку з доходів фізичних осіб платником податку - резидентом, який виїжджає за кордон на постійне місце проживання, або про відсутність податкових зобов'язань; - копію реєстраційного номера облікової картки платника податків, крім фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті; - 2 кольорові фото (фото дітей у разі виїзду); - свідоцтво про народження (після прийняття документів повертається); - засвідчені в установленому порядку заяви батьків, які залишаються в України ( у випадку неможливості встановлення місцезнаходження батьків, надається копія рішення суду про визнання їх безвісти відсутніми або позбавлення їх смерті подаються свідоцтва про смерть); - у разі виїзду дітей одним із батьків - засвідчена в установленому порядку заява другого з батьків, який залишається в Україні, про відсутність неврегульованих аліментних зобов'язань; Після прийняття позитивного рішення щодо надання дозволу на виїзд на постійне місце проживання, паспорт громадянина України з відміткою про зняття з реєстраційного обліку. Вилучається у особи. Отже, на підставі вищенаведеного судом встановлено, що для звернення до Головного управління ДМС України в Закарпатській області при подачі вичерпного переліку документів необхідно мати паспорт громадянина України. Суд звертає увагу на те, що згідно з вищевказаними нормами права, особа має право звернутись до адміністративного суду з позовом у разі, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб'єкта владних повноважень) порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. При цьому, обставину дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач. Ч. 1 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Таким чином, виходячи з вищенаведеного дії та рішення відповідача суд вважає законними та приходить до висновку про те, що позовні вимоги є такими, що не підлягають до задоволення. На підставі наведеного та

Результат розгляду: denied