Рішення адміністративного суду від 2014-02-20 00:00:00+02

Позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог просив визнати незаконним та скасувати рішення Новомосковської міської Ради за №444 від 18.01.2008 р. «Про затвердження містобудівного обґрунтування розташування магазину складу по [ADDRESS]»; заборонити будівництво магазину - складу будівельних матеріалів по [ADDRESS]; зобов'язати Новомосковську міську раду прийняти відповідні рішення, щодо приведення території по [ADDRESS] у стан що існував до будівництва. Свої вимоги мотивує тим, що відповідачем не враховано думки мешканців житлового будинку, що знаходиться поряд з будівництвом, рішення про виділення будь-яких земельних ділянок для будівництва споруди магазину та складської споруди на дворовій та прибудинковій території [ADDRESS] у засобах масової інформації не друкувалися і позивачу не є доступними, третьою особою неправомірно розпочато будівництво. Відповідачем прийнято рішення про затвердження містобудівного обґрунтування розташування магазину складу по [ADDRESS], що фактично знаходиться в межах прибудинкової території житлового будинку [ADDRESS] і відповідач, розпорядившись земельною ділянкою, не отримав згоди мешканців будинку [ADDRESS], а отже порушив їх право розпорядження та користування земельною ділянкою, на якій будується торговельний об'єкт не залучивши до обговорення проекту будівництва споруди мешканців будинку. Розпочинаючи будівництво третя особа порушила будівельні та санітарні норми, не дотримання яких веде до порушення прав співвласників багатоквартирного будинку на безпечне життя та відпочинок. Відповідач та третя особа - Новомосковський міський голова Мороз Сергій Анатолійович, в особі їх представника проти задоволення позову заперечував, вказував, що рішення ради прийнято в межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством з дотриманням процедури прийняття рішення на підставі перевірки належних для прийняття рішення документів, поданих третьою особою. Третя особа - [PERSON], проти задоволення позову заперечував, вказував на дотримання процедури винесення відповідачем рішення, його законності та обґрунтованості. Вказує на те, що ним для прийняття рішення подано всі необхідні для прийняття рішення документи. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає адміністративний позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно завдання на розроблення містобудівного обґрунтування розміщення об`єкту містобудування, погодженого із головним архітектором міста 10.09.2007 року та Начальником відділу земельних ресурсів 11.10.2007 року, ТОВ «Укрбудпроект», що діє на підставі ліцензії АВ №118163 від 09.06.2006 року розроблено містобудівне обґрунтування можливості розташування магазину складу будівельних матеріалів по [ADDRESS]. Замовник - [PERSON]. №348-07-ГО. У відповідності до висновків якого передпроектна пропозиція розроблена на підставі генерального плану розвитку м.Новомосковська з урахуванням сучасних вимог до планування та забудови міст та селищ. Установи та підприємства обслуговування розташовані у відповідності до прийнятої в генеральному плані функціонально-структурної організації території міста, виходячи з поділу селітебної території на житлові та промислові утворення. Розміщення магазину-складу будівельних матеріалів не суперечить існуючій містобудівній документації, не порушує функціональне зонування територій. Враховуючи дійсну структуру міста, прогресуючі темпи будівництва і бурхливий розвиток ринку будівельних матеріалів, що вимагає додаткових складських приміщень, можна дійти до висновку про доцільність розміщення магазину-складу будівельних матеріалів по [ADDRESS] В газеті «Новомосковськ» від 11.10.2007 року за №32(605)2007р. розміщено оголошення наступного змісту: «Планується розміщення магазину складу буд. матеріалів, в районі офісн. будівлі «НСУ». Зауваження та пропозиції просимо надсилати за тел.: [NUMBER]». Рішенням XVI сесії п`ятого скликання Новомосковської міської ради Дніпропетровської області від 18.01.2008 року № 444 затверджено містобудівне обґрунтування «Розташування магазину складу будівельних матеріалів по [ADDRESS]. Замовник - [PERSON]. У відповідності до ч.1, 2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах проти протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову. Відповідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У відповідності до ст.12 Закону України «Про основи містобудування» (в редакції даного закону від 01.01.2008 року), до компетенції сільських, селищних, міських рад у сфері містобудування на їх території належить, зокрема - затвердження відповідно до законодавства місцевих містобудівних програм, генеральних планів відповідних населених пунктів, іншої містобудівної документації. Дана стаття узгоджується із п.42 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Статтею 5 Закону України "Про основи містобудування" визначено, що при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпечені: розробка містобудівної документації, проектів конкретних об'єктів згідно з вихідними даними на проектування, з дотриманням державних стандартів, норм і правил, регіональних та місцевих правил забудови; розміщення й будівництво об'єктів відповідно до затверджених у встановленому порядку містобудівної документації та проектів цих об'єктів; урахування державних та громадських інтересів при плануванні та забудові територій; урахування законних інтересів та вимог власників або користувачів земельних ділянок та будівель, що оточують місце будівництва; участь громадян, об'єднань громадян в обговоренні містобудівної документації, проектів окремих об'єктів і внесення відповідних пропозицій до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій; захист прав громадян та громадських організацій згідно із законодавством, а стаття 17 цього Закону зазначає, що містобудівна документація є основною для вирішення питань про вибір, вилучення (викуп), надання у власність чи користування земель для містобудівних потреб. Позивач, вказує на те, що відповідачем не дотримано порядку, визначеного ст.6 Закону України "Про планування і забудову територій" в частині не проведення громадських слухань перед прийняттям рішення щодо затвердження містобудівного обґрунтування. Однак, позивачем не враховано, що станом на момент прийняття рішення Закон України "Про планування і забудову територій" дів в редакції від 01.01.2008 року. Так, основні завдання планування і забудови територій та вимоги до містобудівної діяльності визначаються Законом України "Про планування і забудову територій" та Законом України "Про основи містобудування", яким передбачається, що при здійсненні планування і забудови територій на місцевому рівні врахування приватних інтересів полягає у забезпеченні фізичним та юридичним особам рівних можливостей набуття у власність або у користування земельних ділянок, захисту майнових прав, а також безпечного функціонування об'єктів нерухомості. Для врахування громадських і приватних інтересів виконавчі органи сільських, селищних, міських рад, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації в межах своїх повноважень на основі містобудівної документації встановлюють режим забудови та іншого використання земель, визначених для містобудівних потреб, а також здійснюють контроль за забудовою населених пунктів. При здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпечені урахування держаних та громадських інтересів при плануванні та забудові територій та урахування законних інтересів та вимог власників або користувачів земельних ділянок та будівель, що оточують місце будівництва (ст.ст. 2, 18 та ст.5 вказаних Законів). Тобто, положеннями Закону України "Про планування і забудову територій" (в редакції чинній) на час прийняття відповідачем оскаржуваних по цій справі рішень у 18.01.2008 році - взагалі не передбачалося «громадське слухання», ці вимоги законодавця як обов'язкова процедура - були прописані в Законі України "Про планування і забудову територій" лише у зв'язку з прийнятим Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву» №509-VI, 16.09.2008 р., яким доповнено в тому числі і ст.1 Закону Україні «Про планування і забудову територій» поняттям «громадські слухання», як форму громадського обговорення проекту містобудівної документації та місцевих правил забудови. Проте, і з часу внесення вказаної обов'язкової процедури до положень закону, «громадські слухання» ніяким чином не стали підміняти, скасовувати чи змінювати рішення повноважного органу місцевого самоврядування. Твердження позивача про порушення вимог Закону України «Про планування і забудову території» у зв'язку з неврахуванням громадських і приватних інтересів потреб мешканців прилеглих будинків спростовується фактом наявності оголошення, надрукованого в газеті «Новомосковськ» від 11.10.2007 року за №32(605)2007р. згідно якого повідомлено про планування розміщення магазину складу будівельних матеріалів, в районі офісної будівлі «НСУ», вказано телефони для надання зауважень та пропозицій. Відсутністю доказів прийняття спірного рішення на закритій сесії Новомосковської міської ради або не допуску заінтересованих у прийнятті рішення осіб на сесії ради 18.01.2008 року. Посилання на те, що з надрукованого оголошення неможливо встановити місцезнаходження запланованого об`єкта будівництва не може бути прийняте до уваги судом, як не підтверджене належними доказами. Помилковим та таким, що не відповідає обставинам справи є твердження позивача та його представника про те, що рішення відповідача порушують права та безпосередньо зачіпають інтереси, мешканців будинку та користувачів прибудинкової території (двору), встановлені ст. 5 Закону України "Про основи містобудування", якими визначено принципи врахування громадських і приватних інтересів під забудову та іншого використання територій, а також не відповідають вимогам ст. 42 Земельного кодексу України. Згідно ст. 1 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, визначена актом на право власності чи користування земельною ділянкою і призначена для обслуговування багатоквартирного будинку. Відповідно до вимог ст. 42 Земельного кодексу України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та при будинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. У разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об'єднанню власників. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками. Розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі проектів розподілу території кварталу, мікрорайону та відповідної землевпорядної документації. У відповідності з п.п. 2.1, 2.4 "Положення про порядок встановлення та затвердження меж прибудинкових територій існуючого житлового фонду та надання у спільне користування або спільну сумісну власність земельних ділянок для спорудження житлових будинків", затвердженому наказом Держкомзему України, Держкоммістобудування України, Держжиттлокомунгоспу України та Фонду державного майна України від 5 квітня 1996 року (далі - Положення) прибудинкова територія - це встановлена за проектом поділу території мікрорайону (кварталу) та проектом забудови земельна ділянка багатоквартирної несадибної житлової забудови, яка необхідна для розміщення та обслуговування житлового будинку(будинків) і пов'язаних з ним господарських та технічних будівель і споруд. Межі земельних ділянок при будинкових територій встановлюються за проектами відведення цих ділянок відповідно до затверджених у встановленому порядку норм і проектно-технічної документації. Відповідно до п. 4.2 вказаного Положення суб'єктами права власності (користування) на земельні ділянки прибудинкових територій можуть виступати об'єднання власників багатоквартирних житлових будинків згідно з чинним законодавством. Як встановлено з матеріалів справи та пояснень представників сторін, документи на прибудинкову територію багатоквартирного житлового будинку в якому проживає позивач - у визначеному законом порядку не оформлювалися, і певна, конкретна територія земельної ділянки розташованої в межах будинку [ADDRESS] - не передавалася у користування чи власність. Крім того, позивач, вказуючи в судовому засіданні на те, що спірне рішення у справі містить підпис іншої особи, ніж передбачено законом доказів даного факту не надав, клопотання про проведення експертизи для перевірки підпису посадової особи не заявляв. Посилання на порушення третьою особою санітарних та інших норм при будівництві об`єкту не приймаються до уваги з огляду на те, що позивачем оскаржується рішення Новомосковської міської ради № 444 від 18.01.2008 року. Інші вимоги позовної заяви не підтверджуються матеріалами справи, та як свідчить зміст позову - є похідними від вимоги про скасування означеного вище рішення внаслідок чого задоволенню не підлягають. Згідно ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відповідно до наведеного, суд не вбачає з боку відповідача будь-яких порушень положень Закону Україні «Про планування і забудову територій», Закону України «Про місцеве самоврядування», Земельного кодексу України та прав і інтересів безпосередньо позивача, а виходячи з повноважень у Новомосковської міської ради на розпорядження землями комунальної власності, суд визнає прийняте відповідачем рішення такими, що відповідає нормам чинного законодавства. Враховуючи вищевикладене,

Результат розгляду: denied