Рішення адміністративного суду від 2014-01-14 00:00:00+02

Позивачка звернулася з вказаним позовом, указуючи наступне. 26 серпня 2012 року вона звернулась з заявою до начальника Костянтинівського БТІ Науменко О.І. про державну реєстрацію права власності на буфет «[INFO]», який був розташований по [ADDRESS] і який перейшов позивачці у власність на підставі договору-дарування ВС № 627514 від 05.08.2005 року та технічного паспорту від 30.09.2003 року. 26.08.2012 року вона звернулась з заявою до БТІ про реєстрацію об'єкта нерухомості буфету «[INFO]», розташованого по [ADDRESS], на підставі вказаного договору дарування від 05.08.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом. 23.10.2012 року позивачка отримала лист БТІ № 4428 від 09.10.2012 р. про відмову ій в державній реєстрації буфету, так як згідно п. 1.3 Тимчасового положення, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року № 7/5 із змінами, на тій підставі, що вказаний об'єкт не відноситься до нерухомого майна. З 2007 року по 2008 рік позивачка реконструювала буфет «[INFO]», після чого 05.08.2008 року звернулась до БТІ про реєстрацію права власності, вона сплатила державний збір за поточні зміни, за виготовлення проекту, та 22.07.2008 та 16.01.2009 року були видані технічні паспорти на кафе «[INFO]» та на прибудову до кафе. Але в 2008, 2009 та 2012 році ій було відмовлено в реєстрації права власності на це нерухоме майно, тому вона змущена була звернутись до суду, для того щоб вільно володіти земельною ділянкою, на якій було збудоване майно в 2001 році. Представник позивачки [PERSON] повністю у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги та наполягала на їх задоволенні. Також пояснила, що спірне кафе підлягає обов'язковій реєстрації як нерухоме майно, оскільки має замощення, фундамент, огорожу. Просила суд поновити їй строк для звернення до суду з адміністративним позовом, оскільки вважала, що право її доверительки на власність кафе, яким остання користується з 2005 року не може бути порушено, земельна ділянка під кафе знаходиться в аренді. Але, у з'вязку з тим, що строк аренди сплинув, а адміністрація міста не забажала його пролонгувати, їй було запропоновано звільнити вказану ділянку землі. А потім споруду кафе як таку, що не є нерухомим майном, просто знесли. На теперішній час кафе вже не існує, матеріальну шкоду адміністрація міста їй не відшкодувала. Вважає, що усі негативні наслідки настали внаслідок того, що відповідач на її звернення своєчасно не провів державну реєстрацію кафе та відмовив у цій реєстрації. Представник КП «Костянтинівське БТІ» Насонов К.В. у судовому засіданні заперечував проти позову [PERSON] та пояснив наступне. Позивачка 26.08.2012 року звернулась з заявою до БТІ про реєстрацію об'єкта нерухомості буфету «[INFO]», розташованого по [ADDRESS] на підставі договору дарування від 05.08.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Костянтинівського МНО. При розгляді вищезазначеної заяви, було встановлено, що [PERSON], згідно вищезазначеного договору, отримала у дар літній торгівельний майданчик, який складається з тентового навісу, добудови до кафе з тентового матеріалу, біотуалету, тротуарної плитки, огорожі кам'янної, огорожі кованої та тентових стін до навісу. Також вона за цим договором придбала і інші приналежності кафе, а саме столи, морозильну камеру, телевізор, пивні бокали, тощо. У вищезазначеному переліку відсутні об'єкти, які відносяться до нерухомих речей, що визначено у частині 1 ст. 181 ЦК України, а, таким чином, заявлені позивачкою вимоги на реєстрацію властністі на нерухоме майно не підлягають задоволенню, бо вказане майно не є таким, що підлягає державній реєстрації. Суд, заслухавши сторони та їх доводи, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Так, судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору дарування від 05.08.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Костянтинівського МНО [PERSON] за р/№ 3967, отримала у дар літній торгівельний майданчик, розташований по [ADDRESS], який складається із такого майна: тентовий навіс -1шт, добудова до кафе з тентового матеріалу - 1 шт, біотуалет - 1 шт, комплект столи - лавки -14 шт, барна стойка дерев'яна - 1 шт., телевізор «Soni» - 1шт., морозильна камера - 1шт., обігрівач - -2 шт., холодильний охолоджувач - 1шт., бочка кег - 15 шт., редуктор подвійний - 1шт., кран пивний - 2 шт., огорожа дерев'яна - 1шт., кухонний гарнітур - 1 шт., бочка пивна 900 л. - 1 шт., касовий апарат «Міні-600» - 1 шт., тротуарна плитка, площею 77,0 кв.м, огорожа кам'яна - 39,8 м, огорожа кована - 39,8 м, газові балони - 2 шт., вентилятор - 3 шт., обігрівач - 2 шт., тентові стіни до навісу - 4 шт., пивні бокали 0,5 л - 20 шт., тарілки, чашки, стакани, рюмки - 10 комплектів (а.с. 7). Відповідно до технічного паспорту спірного кафе, останнє є літньою площадкою з тентованим навісом (а.с. 15-23). Вказане кафе розміщено за узгодженням з Костянтинівською міською радою (а.с. 9-14, 31) на ділянці землі розміром 0,0168 га за кадастровим № 1412600000:00:021:0118 (а.с. 8), яка передана позивачці на підставі договору оренди від 01.04.2009 року строком на три роки (а.с. 24-30). 26.08.2012 року позивачка звернулась до Комунального підприємства «Костянтинівське міське бюро технічної інвентаризації» Костянтинівської міської ради (а.с. 33) з заявою про реєстрацію вказаного буфету «[INFO]», розташований по [ADDRESS], але їй було відмовлено (а.с. 34). Суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Позивачка вважає, що об'єкт, який зазначений у договорі дарування (кафе), відноситься до нерухомого майна. Але жодної інформації про документи дозвільного характеру (дозвіл на будівництво, дозвіл на виконання будівельних робіт, тощо), проектну документацію та документ який засвідчує відповідність закінченого будівництвом об'єкта проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам і правилам, що передбачене законодавцем для об'єктів нерухомості, суду не надала. Відомостей про те, що право власності на спірний об'єкт як на нерухоме майно оформлювалось, суду не надано, а тому відчужувати літній торгівельний майданчик як нерухоме майно, дарувальниця [PERSON] не могла, кафе подаровано просто як звичайне майно. Визначення нерухомих речей наведено у частині 1 статті 181 ЦК України, але речі, визначені у договорі дарування павільону кафе не відносяться до нерухомих речей. Таким чином, відповідно до до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-ІУ, та на підставі пункту 3.5.1. Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Мінюсту України від 07.02.2002 №7/5, відповідач правомірно відмовив [PERSON] в реєстрації літнього кафе. Крім того, суд вважає, що позивачка не довела суду жодної поважної причини пропуску строку позовної давності для звернення до суду з адміністративним позовом, що також є однією із підстав для відмови у позовних вимогах. На підставі викладеного, та беручи до уваги той факт, що вимоги позивачки є необгрунтованими та безпідставними,

Результат розгляду: denied