Рішення адміністративного суду від 2014-03-20 00:00:00+02

Державна екологічна інспекція в Одеській області звернулась до суду першої інстанції з адміністративним позовом, в якому просила підтвердити обґрунтованість прийняття рішення Державної екологічної інспекції в Одеській області №1 від 17.02.2014 року про тимчасову заборону (зупинення) господарської діяльності ТОВ «МІЯЛ» за адресою: м.Одеса, вул.Промислова,31 в частині, яка порушує вимоги природоохоронного законодавства. В обґрунтування позову зазначено, що господарська діяльність відповідача, яка пов'язана з виготовленням мастики для гідроізоляції, здійснюється з порушенням вимог природоохоронного законодавства, а саме: здійсненням викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря при відсутності дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами викидів, чим порушено вимоги ст.ст.10,11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря». Рішенням №1 від 17.02.2014 року Інспекцією вжито заходи реагування у вигляді тимчасової заборони (зупинення) господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "МІЯЛ". З посиланням на положення ч.5 ст.4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 року № 877-V вважає, що вжиті інспекцією заходи реагування потребують підтвердження в судовому порядку. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2014 року позов задоволено. В апеляційній скарзі ТОВ «МІЯЛ», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору, просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити. Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції у справі з'ясовано, що з 11.02.2014 року по 12.02.2014 року, Державною екологічною інспекцією в Одеській області проведено позапланову перевірку дотримання ТОВ "МІЯЛ" вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами, за результатами якої складено акт. Перевіркою встановлено, що підприємство здійснює викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря при відсутності дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами викидів, що є прямим порушенням ст.ст.10,11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря». На підставі акту перевірки, головним державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Одеської області Вахрушевим О.О. прийнято рішення №1 від 17.02.2014 року "Про тимчасову заборону (зупинення) господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "МІЯЛ" за адресою: м.Одеса, вул.Промислова,31 в частині, яка порушує вимоги природоохоронного законодавства". Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки господарська діяльність ТОВ "МІЯЛ" здійснюється з порушенням вимог природоохоронного законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог. Колегія суддів такий висновок вважає помилковим, з огляду на наступне. Звертаючись до суду, Державна екологічна інспекція в Одеській області посилається на те, що таке рішення потребує підтвердження обґрунтованості адміністративним судом в порядку ст. 183-6 Кодексу адміністративного судочинства України. Частиною 1 статті 183-6 КАС України передбачено, що провадження у справах щодо підтвердження обґрунтованості вжиття суб'єктами владних повноважень заходів реагування на виявлені під час здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності порушення вимог законодавства у разі, якщо необхідність такого підтвердження передбачена законом, здійснюється на підставі адміністративного позову суб'єкта владних повноважень, яким ужито відповідних заходів реагування. Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 року № 877-V (далі - Закон № 877). Абзацами 1 та 2 частини 5 статті 4 даного Закону зазначено, що повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг допускається за постановою адміністративного суду, ухваленою за результатами розгляду позову органу державного нагляду (контролю) щодо застосування заходів реагування. Вжиття інших заходів реагування, передбачених законом, допускається за вмотивованим письмовим рішенням керівника органу державного нагляду (контролю) чи його заступника, а у випадках, передбачених законом, - із наступним підтвердженням обґрунтованості вжиття таких заходів адміністративним судом. Якщо Законом передбачено, що обґрунтованість вжиття органом державного нагляду (контролю) заходів реагування має бути підтверджена судом, орган державного нагляду (контролю) звертається до адміністративного суду з адміністративним позовом не пізніше наступного робочого дня з дня видання (прийняття) відповідного розпорядчого документа. Частиною 7 статті 7 Закону № 877 передбачено, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п'яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу, а у випадках, передбачених законом, також звертається у порядку та строки, встановлені законом, до адміністративного суду з позовом щодо підтвердження обґрунтованості вжиття до суб'єкта господарювання заходів реагування, передбачених відповідним розпорядчим документом. Виходячи з системного аналізу наведених норм чинного законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що підтвердження обґрунтованості вжиття заходів реагування під час здійснення державного нагляду відбувається у разі, якщо необхідність такого підтвердження передбачена законом. Отже, підтвердженню в судовому порядку підлягають не всі рішення контролюючих органів про вжиття заходів реагування, а лише ті, щодо яких необхідність підтвердження прямо встановлена законом. Проте, як вбачається з матеріалів справи, представником позивача не зазначено, яким саме Законом передбачено підтвердження в судовому порядку рішення органу державного нагляду щодо тимчасової заборони діяльності, яке ним винесено в порядку та в спосіб, передбачений Законом. Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що головний державний інспектор з охорони навколишнього природного середовища Одеської області при прийнятті рішення про тимчасову заборону (зупинення) господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "МІЯЛ" керувався ст. 20-2 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" від 25.06.1991 року № 1264-XII, Порядком обмеження, тимчасової заборони (зупинення) чи припинення діяльності підприємств, установ, організацій і об'єктів у разі порушення ними законодавства про охорону навколишнього природного середовища, затвердженим Постановою Верховної Ради України від 29.10.1992 року № 2751-XII. Так, пунктом "в" частини 1 статті 20-2 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" від 25.06.1991 року № 1264-XII встановлено, що до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить: обмеження чи зупинення (тимчасове) діяльності підприємств і об'єктів незалежно від їх підпорядкування та форми власності, якщо їх експлуатація здійснюється з порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, вимог дозволів на використання природних ресурсів, з перевищенням нормативів гранично допустимих викидів впливу фізичних та біологічних факторів і лімітів скидів забруднюючих речовин. Правові основи прийняття рішень про обмеження, тимчасову заборону (зупинення) чи припинення діяльності підприємств, установ, організацій і об'єктів (надалі - підприємств) незалежно від форм власності у разі порушення ними законодавства про охорону навколишнього природного середовища визначає Порядок обмеження, тимчасової заборони (зупинення) чи припинення діяльності підприємств, установ, організацій і об'єктів у разі порушення ними законодавства про охорону навколишнього природного середовища, затверджений Постановою Верховної Ради України від 29.10.1992 року № 2751-XII (далі - Порядок). Згідно із пунктом 3 цього Порядку, рішення про обмеження, тимчасову заборону (зупинення) та припинення діяльності підприємств у разі порушення ними законодавства про охорону навколишнього природного середовища приймають у межах своєї компетенції Кабінет Міністрів України, Верховна Рада Республіки Крим, місцеві органи державної виконавчої влади, Міністерство охорони навколишнього природного середовища України та його органи на місцях, органи державного санітарно-епідеміологічного нагляду, інші спеціально уповноважені державні органи та органи місцевого самоврядування. Враховуючи вищевикладене, кодегія суддів зазначає, що приписи Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" від 25.06.1991 року № 1264-XII та Порядку, які регулюють спірні правовідносини, не передбачають необхідності підтвердження адміністративним судом обґрунтованості прийнятого позивачем рішення про вжиття заходів реагування щодо тимчасової заборони діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "МІЯЛ". Оскільки вищевказані обставини та положення законодавства судом першої інстанції прийняті до уваги не були, що призвело до ухвалення судового рішення з порушенням норм матеріального права, колегія суддів вважає за необхідне скасувати постанову суду та ухвалити нове рішення про залишення позовних вимог без задоволення.

Результат розгляду: denied