Рішення адміністративного суду від 2014-01-21 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з позовом, який мотивує тим, що відповідачем проведено документальну планову виїзну перевірку. За наслідками перевірки винесено податкові повідомлення-рішення від 22.03.2010 року, якими визначено зобов'язання з прибуткового податку з громадян та податку на додану вартість. Вважає рішення протиправними. Відповідачем безпідставно зроблено висновок про порушення позивачем вимог Цивільного кодексу та заниження податку з доходів фізичних осіб. Відносини з контрагентами підтверджуються належними документами. Відповідач з перевищенням повноважень вважає правочини нікчемними. Посилання на постанову суду також є безпідставними, оскільки в ній не зазначено про підроблення документів позивачем. Позивач перебував на спрощеній системі оподаткування. В 4 кварталі 2007 року обсяг виручки перевищив 500 тис. грн. У відповідності до вимог Указу Президента України з наступного періоду позивач перейшов на загальну систему оподаткування. Визначення відповідачем податку на суму, що перевищує граничний обсяг виручки як на інші доходи вважає протиправним. Крім того, в ході перевірки не вірно визначено його валові витрати. Не в повному обсязі враховані витрати, які підтверджуються належним чином складеними документами. Не враховано витрати на касове обслуговування в банку в сумі 14145 грн. 65 коп. за 2007 рік. Не відображено в акті перевірки витрати на оплату товару в 4 кварталі 2007 року. Також безпідставно не були враховані витрати на транспортно-експедиційне обслуговування. Та авторемонтні послуги. З підстав самостійного визнання правочинів нікчемними відповідачем зроблено висновок про безпідставне формування податкового кредиту по договорах з контрагентами позивача. При цьому не було враховано, що правомірність формування кредиту підтверджується належними документами. З акту перевірки неможливо з'ясувати причини збільшення зобов'язання позивача по ПДВ за 4 квартал 2007 року на 8449 грн. Штрафні санкції визначені з порушенням вимог закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", який обмежує розмір штрафних санкцій 50% від суми нарахування. Просить скасувати податкові повідомлення-рішення від 22.03.2010 року. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги зменшила в зв'язку з частковим визнанням позивачем висновків податкового органу. Не визнає нарахування податків по відносинах з ТОВ "Ревентон", ТОВ "Кватро-центр", ТОВ "Кові-тос" Просить скасувати податкове повідомлення-рішення по податку на додану вартість в частині визначення податку в сумі 124324 грн. та застосуванню штрафних, фінансових санкцій в сумі 62162 грн.; повідомлення-рішення по податку з доходів фізичних осіб в частині визначення зобов'язання в сумі 130 403 грн. В іншій частині позовні вимоги не підтримує. Представник відповідача позов не визнала. Пояснила, що в ході перевірки встановлено декларування позивачем відносин з контрагентами за результатами перевірки яких встановлено відсутність у них засобів до здійснення задекларованих операцій, відсутність трудових ресурсів та ділової мети, вчинення безтоварних операцій та укладення нікчемних правочинів. Постановою Вишгородського райсуду Київської області встановлено, що підприємства з якими мав відносини позивач створено не з метою здійснення господарської діяльності, а лише з метою незаконного формування податкового кредиту. По цих же відносинах позивачем безпідставно сформовано податковий кредит. Перевіркою встановлено перевищення позивачем граничного розміру виручки в 500 тис. грн. в 4 кварталі 2007 року. На суму перевищення визначено податок на доходи фізичних осіб. Враховано лише витрати на придбання товарів, поставлених в 4 кварталі 2007 року. До цього позивач перебував на спрощеній системі оподаткування. Ним за 4 квартал 2007 року підтверджено лише розрахунки за раніше поставлений товар та надано лише квитанції до прибуткових касових ордерів. Витрати на авторемонтні послуги не враховані в зв'язку з тим, що такі витрати понесено на ремонт автомобіля, який позивачу не належить. Доказів зв'язку таких витрат з господарською діяльністю позивачем не надано. Вважає, що штрафні санкції застосовано у відповідності до вимог нормативних актів. Просить в задоволенні позову відмовити. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідачем за результатами документальної планової виїзної перевірки [PERSON] з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 жовтня 2007 року по 31 грудня 2009 року 22 березня 2010 року винесено податкові повідомлення-рішення № 0000281742/0. визначено податкове зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб в розмірі 143287 грн.; № 0000271742/0,яким визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 132 773 грн. за основним платежем та 67996 грн. 50 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями (т. 1 а.с. 71-72). Відповідно до акту перевірки, відповідач вважає безпідставним формування позивачем валових витрат та податкового кредиту по нікчемних правочинах з ТОВ "Ревентон", ТОВ "Кватро-центр", ТОВ "Кові-тос". Відповідно до повідомлення самого відповідача, в момент декларування позивачем валових витрат та податкового кредиту по документах, виданих зазначеними контрагенти, усі вони були зареєстровані як суб'єкти підприємницької діяльності та платники податку на додану (т. 4 а.с. 139). Обгрунтовуючи висновки про визнання правочинів нікчемними, відповідач в акті перевірки посилається на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 24.03.2009 року, якою встановлено утворення вказаних підприємств [PERSON] та [PERSON] не з метою здійснення підприємницької діяльності, а лише для незаконного виготовлення документів для оформлення безтоварних операцій для незаконного формування валових витрат та податкового кредиту. Договори, укладені позивачем з названими суб'єктами, порушують публічний порядок та є нікчемними. З такою позицією суд погодитись не може. Судом встановлено, що в періоді, який перевірявся, позивачем придбавались товари та послуги у ТОВ "Ревентон", ТОВ "Кватро-центр", ТОВ "Кові-тос", а придбані товари використані позивачем в господарській діяльності, що підтверджується копіями податкових накладних, актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), накладних квитанцій до прибуткових касових ордерів, довіреностей на отримання товарів, товарно-транспортних накладних, (т. 1 а.с. 154-213, т. 2 а.с. 76- 91, т. 3 а.с. 32-69). Крім ортого, операції з наведеними контрагентами відображено позивачем в податковій звітності, за результатами співставлення розбіжностей між зобов'язаннями цих суб'єктів та податковим кредитом позивача не встановлено. Перевірка ж їх проведена не була, первинні документи по вівдносинах з [PERSON] Не досліджено (т. 2 а.с. 57-69). Ніяких доказів, що спростовували б інформацію, наявну у наведених вище докеументах, якими позивач підтверджує відносини з контрагентами та правомірність формування валосих витрат та податкового кредиту, відповідачем не надано. Єдиною підставою для висновків відповідача про нікчемність укладених [PERSON] Правочинів є постанова Вишгородського райсуду Київської областівід 24 березня 2009 року, на яку відповідач посилається в акті перевірки . З вказаної постанови вбачається, що [PERSON] та [PERSON] Обвинувачувались у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 205 ч. 2, 358 ч.ч. 1,3 КК України, що полягало у створенні ряду підприємств, в тому числі ТОВ "Ревентон", ТОВ "Кватро-центр", ТОВ "Кові-тос", без мети здійснення підприємницької діяльності, а виключно для документального оформлення безтоварних операцій, виготовляли підроблені документи, які надають право для формування податкового кредиту та отримання податкової вигоди. Постановою суду вказані особи звільнені від кримінальної відповідальності в зв'язку з амністією, кримінальна справа щодо них закрита. (т. 1 а.с. 148-153). Посилання відповідача на обставини, зазначені в постанові суду, як на встановлений факт, що дає підстави для висновків про вчинення порушень позивачем не відповідає вимогам діючих в Україні та міжнародних нормативних актів. Відповідно до ст. 72 ч. 1,4 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою. В наведеній постанові відсутні посилання на відносини ТОВ "Ревентон", ТОВ "Кватро-центр", ТОВ "Кові-тос" з [PERSON], тобто ці обставини судом не досліджувались і підстави стверджувати, що постановою встановлені обставини щодо позивача відсутні. Відповідно до ст. 6 п. 2 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод", що ратифікована Україною, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Відповідно до ст. 62 ч. 1 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Відповідно до ст. 2 ч. 2 КК України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. З викладеного вбачається, що вина особи у вчиненні злочину в України може бути встановлена виключно вироком суду, а не постановою, як стверджує відповідач. Твердження про доведеність вини у вчиненні злочину без наявності обвинувального вироку суду, що набрав законної сили є порушенням вимог ст. 6 п. 2 "Про захист прав людини і основоположних свобод", на чому Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував в своїх рішеннях. Зокрема, в справі "Грабчук проти України" Суд зазначив, що презумпція невинуватості порушена, якщо твердження посадової особи щодо особи, обвинуваченої у вчиненні злочину, відображає думку, що особа винна, коли цього не було встановлено відповідно до закону. Цього достатньо, навіть за відсутності жодного формального висновку, що існує деяка підстава припустити, що посадова особа вважає цю особу винною. Межі п. 2 ст. 6 Конвенції не обмежуються порушенням кримінальної справи, а поширюються на судові рішення, прийняті після того, як переслідування було припинено, або після засудження. На підставі викладеного ,суд вважає, що відповідачем не доведено висновків про здійснення позивачем безтоварних операцій, а також наявності у нього чи у контрагентів - ТОВ "Ревентон", ТОВ "Кватро-центр", ТОВ "Кові-тос" умислу на укладання нікчемних правочинів. За таких обставин, суд вважає правомірним формування позивачем по відносинах з вказаними суб'єктами валових витрат та податкового кредиту. Позивач протягом 2007 року перебував на спрощеній системі оподаткування. В зв'язку з перевищенням в 4 кварталі 2007 року граничного розміру виручки в 500 тис. грн. З 01.01.2008 року він перейшов на за загальну систему оподаткування, що відповідало вимога Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва". Відповідачем зроблено висновок про завищення позивачем в 4 кварталі 2007 року валових витрат, в зв'язку з не підтвердженням їх первинними документами, оскільки на перевірку надано лише квитанції до прибуткових касових ордерів про отримання коштів та докази сплати коштів в 4 кварталі. Як зазначено позивачем, в 4 кварталі 2007 року ним отримано кошти в рахунок оплати за надані послуги та проведено оплату придбаних товарів та виконаних робіт. Постачання тоарів та виконання робіт відбулось в попередніх періодах, а погашення дебіторської та кредиторської заборгованості відбулось лише в 4 кварталі 2007 року, тому в цьому періоді маються лише документи про рух коштів, що були надані на перевірку. На підтвердження своєї позиції позивачем надано виписки про рух коштів на рахунку в банку, податкові накладні видані [PERSON], ТОВ "Лонос-Союз", ТОВ "МК Сервіс", ТОВ "АС-Терн", ТОВ "Грантвіс-ЛТД", накладні, квитанції до прибуткових касових ордерів, рахунок-фактуру, акти виконаних робіт, квитанції про здійснення касових операцій ( т. 1 а.с. 112-137,т. 4 а.с. 75-123). З наданих документів вбачається, що постачання товарів та надання послуг як позивачу, так і позивачем відбулось в 3 кварталі 2007 року. Розрахунки ж проведено в 4 кварталі 2007 року. Відповідно до ст. 13 ч.ч. 2,3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" (діяв на момент виникнення правовідносин) оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) i документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. До складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів, належать витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом України "Про оподаткування прибутку підприємств". В зв'язку з викладеним, суд вважає правомірним твердження позивача про неможливість відображення ним валових витрат в 3 кварталі без фактичної сплати коштів, в зв'язку з чим витрати були відображені в 4 кварталі 2007 року, в податковому періоді, коли фактично були здійснені. Суд вважає безпідставним твердження відповідача про те, що позивачем не надано ніяких документів, крім платіжних, на підтвердження витрат. 16.01.2008 року відповідачем проведено планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2005 року по 30.09.2007 року. З акту перевірки вбачається, що документи, надані позивачем перевірено суцільним порядком, станом на 30.09.2007 року кредиторської та дебіторської заборгованості не він має. (т. 4 а.с. 141-155). Для усунення протиріч у поясненнях позивача та відповідача щодо наявності кредиторської та дебіторської заборгованості станом на кінець 3 кварталу 2007 року судом призначено судово-економічну експертизу. Відповідно до висновку експертизи № 6 від 20.12.2013 року станом на 30 вересня 2007 року [PERSON] Мав кредиторську заборгованість перед ТОВ "Лонос-Союз" в сумі 68000 грн., ТОВ "АС-Терн" - 167300 грн., ТОВ "Грантвіс-ЛТД" - 127580 грн.; дебіторську заборгованість по підприємствах АТЗТ БВФ "АІС Медесан" - 100 000 грн., ТОВ "МК Сервіс" - 89992 грн. 50 коп., ТОВ Хівіца-буд" - 111265 грн. 19 коп., ТОВ "Ерідан" - 45787 грн., ТОВ "Ректайм" - 91625 грн. 51 коп. Сплата [PERSON] В 4 кварталі 2007 року коштів на адресу ТОВ "Лонос-Союз", ТОВ "АС-Терн", ТОВ "Грантвіс-ЛТД" пов'язана з отриманням в 4 кварталі 2007 року коштів від АТЗТ БВФ "АІС Медесан", ТОВ "МК Сервіс" , ТОВ Хівіца-буд" , ТОВ "Ерідан", ТОВ "Ректайм" на загальну суму 359 686 грн. 80 коп. (т. 4, а.с. 151-165). Ніякими дослідженими судом доказами такі висновки експерта не спростовуються. На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що відповідачем не доведено правомірності винесених ним податкових повідомлень-рішень в частині, що оскаржується позивачем. Суд вважає необхідним визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення від 22.03.2010 року №0000281742/0 в частині визначення податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб в сумі 130403 грн. 85 коп.; №0000271742/0, яким визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 124 324грн. за основним платежем та 62 162 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Результат розгляду: granted