Рішення адміністративного суду від 2014-01-23 00:00:00+02

ПП "ЕРІДАН" звернулось до Антимонопольного комітету України із письмовим запитом від 12 листопада 2013 року на отримання публічної інформації, розпорядником якої є Антимонопольний комітет України. У вказаному запиті позивач на підставі Закону України "Про доступ до публічної інформації" просив надати копію заяви від 23 липня 2012 року №14-01/400-П про порушення законодавства про захист від економічної конкуренції. Відповідач за результатами розгляду запиту ПП "ЕРІДАН" у своєму листі від 26 листопада 2013 року №20-29/08-11615 повідомив, що запитувана позивачем заява від 23 липня 2012 року №14-01/400-П визначена заявником такою, що містить інформацію з обмеженим доступом. Позивач вважає, що відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що запитувана інформація в цілому є документом з обмеженим доступом; інформація щодо заяви від 23 липня 2012 року №14-01/400-П знаходиться у володінні Антимонопольного комітету України та є такою, що отримана під час виконання ним своїх обов'язків. Відповідач проти позову заперечив, вважаючи правомірною відмову у наданні інформації, оскільки автором заяви від 23 липня 2012 року №14-01/400-П визначено, що вся інформація, яка міститься в цій заяві, є інформацією з обмеженим доступом. Окружний адміністративний суд міста Києва вважає обґрунтованим позовні вимоги ПП "ЕРІДАН", виходячи з наступних мотивів. За визначенням частини першої статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Відповідно до частини другої статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація. Відповідно до частини другої статті 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні. Частина перша статті 7 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначає конфіденційну інформацію - як інформацію, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Не може бути віднесена до конфіденційної інформація, зазначена в частині першій і другій статті 13 цього Закону. З наведених норм Закону України "Про доступ до публічної інформації" суд приходить до висновку, що інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням, є конфіденційною інформацію, тобто інформацією з обмеженим доступом. Відповідно до частини першої статті 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту якщо інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону. Вирішуючи питання наявності підстав для відмови в задоволенні запиту ПП "ЕРІДАН", колегія суддів звертає увагу на наступне. Підставою для відмови у задоволенні запиту позивача Антимонопольний комітет України визначив конфіденційність змісту заяви від 23 липня 2012 року №14-01/400-П за бажанням заявника, про що зазначено у самій заяві. У судовому засіданні 20 січня 2013 року представник відповідача надав суду для огляду заяву від 23 липня 2012 року №14-01/400-П та окремим документом доповнення до вказаної заяви, в якому зазначається про обмеження доступу до заяви. В судовому засіданні 20 січня 2014 року судом оглянуто оригінал вищевказаної заяви та встановлено, що заява від 23 липня 2012 року №14-01/400-П складається з двох аркушів, на першому з яких проставлено вхідний штамп з відповідною датою та номером; вказана заява не містить прохань заявника про обмеженням доступу до інформації, викладеної у заяві та посилань на наявність будь-яких додатків до заяви чи доповнень; на третьому аркуші, наданому відповідачем, зазначено, що це доповнення до заяви, однак вказаний аркуш паперу не містить відмітки про надходження документа до Антимонопольного комітету України. Відповідно до пункту 82 Інструкції з діловодства в апараті Антимонопольного комітету України, затвердженої Головою Антимонопольного комітету України від 16 липня 2012 року №88, відмітка про надходження документа до Комітету проставляється від руки або за допомогою штампа, автоматичного нумератора на лицьовому полі у правому кутку нижнього поля першого аркуша оригіналу документа. Пункт 153 вказаної Інструкції встановлює, що факт і дата надходження документа до установи обов'язково фіксуються за правилами, зазначеними в пункті 82 цієї Інструкції. З урахуванням викладеного вбачається, що відсутність в заяві від 23 липня 2012 року №14-01/400-П посилань на наявність додатків до неї та відсутність на окремому документі - доповненні до заяви, відмітки про надходження документа, спростовують факт надходження до Антимонопольного комітету України доповнення до заяви від 23 липня 2012 року №14-01/400-П з проханням обмежити доступ до заяви. Суд не приймає до уваги доводи представника відповідач, що доповнення до заяви від 23 липня 2012 року №14-01/400-П подавалось разом із самою заявою, оскільки це суперечить вимогам 82 та 153 Інструкції з діловодства в апараті Антимонопольного комітету України, затвердженої Головою Антимонопольного комітету України від 16 липня 2012 року №88. Посилання відповідача на норми Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захисту економічної конкуренції, затверджені Антимонопольним комітетом України від 29 червня 1998 року №169-р, є помилковими, оскільки даний акт не визначає порядок реєстрації вхідної кореспонденції чи порядок обмеження доступу до інформації. Таким чином, на думку суду, відповідачем не доведено, що запитувана позивачем заява від 23 липня 2012 року №14-01/400-П визначена заявником такою, що містить інформацію з обмеженим доступом, та відповідно, наявність підстав для відмови у задоволенні запиту ПП "ЕРІДАН" від 12 листопада 2013 року. Крім того, суд зауважує, що згідно приписів частини сьомої статті 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений. Виходячи з вказаної правової норми, відповідач мав надати ПП "ЕРІДАН" інформацію із заяви від 23 липня 2012 року №14-01/400-П, доступ до якої необмежений. За таких підстав суд вважає, що не надання відповідачем відповіді по суті запиту ПП "ЕРІДАН" від 12 листопада 2013 року суперечить положенням Закону України "Про доступ до публічної інформації" і є протиправною бездіяльністю; тому з метою захисту прав позивача на отримання інформації належить зобов'язати відповідача повторно розглянути та надати відповідь на інформаційний запит ПП "ЕРІДАН" від 12 листопада 2013 року в порядку та строки, визначені Законом України "Про доступ до публічної інформації", з урахуванням приписів частини сьомої статті 6 цього Закону. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, Антимонопольним комітетом України не доведено відповідність своєї бездіяльності вимога, встановленим частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ПП "ЕРІДАН" підлягає задоволенню. Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Враховуючи викладене,

Результат розгляду: granted