Рішення адміністративного суду від 2014-02-25 00:00:00+02

24.01.2014 року Державне підприємство "Виробниче об'єднання "Карпати" звернулося до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську, управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі, управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії. Позовні вимоги мотивовані тим, що надіслані підприємству розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій сформовані з порушенням вимог чинного законодавства, а тому позивач вважає, що вказані суми виплачених пенсій колишнім працівникам Державного підприємства "Виробниче об'єднання "Карпати" не підлягають відшкодуванню, а відтак ці кошти слід виключити з зазначених розрахунків. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених в позовній заяві. Суду пояснив, що управлінням Пенсійного фонду України в Богородчанському неправомірно, в порушення вимог статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", підпункту 3 пункту 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", змінено підставу призначення пенсії на пільгових умовах працівникам позивача відповідно до пунктів "б-з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", хоча така пільгова пенсія була призначена в порядку статті 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення", оскільки необхідний стаж ця особа здобула до введення в дію вказаного Закону. У зв'язку з цим витрати на виплату та доставку пільгових пенсій вказаній особі не підлягають відшкодуванню позивачем, і як наслідок дії відповідача по формуванню розрахунків цих витрат є неправомірними. Додатково пояснив, що згідно з вказаними розрахунками також іншими відповідачами перепризначено дати досягнення працівниками позивача пенсійного віку. Однак, з такими діями позивач не погоджується, оскільки на момент призначення вказаним особам пенсій на пільгових умовах, пунктом 2 Прикінцевих положень Закону "України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" чітко передбачено, що підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, повинні вносити до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на зазначених роботах у розмірі 20% з наступним збільшенням її щороку на 10% до 100% розміру відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону (тобто для жінок у віці 55 років за списком №2 ) в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення". На думку позивача положення статті 26 у новій редакції згідно Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи від 08.07.2011 року N 3668-V стосується тільки тих осіб, у яких вперше виникло право на пенсійне забезпечення після набрання законної сили цими змінами. Відтак вважає, що відсутні підстави для повторного призначення пенсії за віком. Позов просив задовольнити. Представник відповідача - управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську позов не визнала з мотивів, наведених у поданому запереченні. Суду пояснила, що у зв'язку з набранням чинності 1 жовтня 2011 року Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи від 08.07.2011 року N 3668-V, яким внесені зміни до ст. 26 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», до досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку. Тому пенсіонерам [PERSON], [PERSON], [PERSON] перепризначено дати пенсійного віку. За таких обставин, оскільки ці особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років, позивач зобов'язаний компенсувати витрати на виплату пенсій до даного віку. В задоволенні позову просила відмовити. Представник відповідача - управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі позов не визнала з мотивів, наведених у поданому запереченні. Суду пояснила, що відповідно до ЗУ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності з 01 жовтня 2011 року», внесені зміни в ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а саме, ст. 26 викладено в новій редакції, відповідно до якої збільшено пенсійний вік для жінок. В зв'язку із цим, пенсіонерам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] було перевизначено дати пенсійного віку та відповідно збільшено період відшкодування позивачем сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій вже з врахуванням збільшеного пенсійного віку. Крім того, управлінням Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі проведено перерахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах пенсіонерам [PERSON] та [PERSON] з дати призначення пенсій до дати формування розрахунку, за результатами якого позивачу донараховано для відшкодування 25483,68 грн. та 37208,83 грн. відповідно фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, про що відповідача належним чином повідомлено. Перерахунок фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій проведено згідно листів Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області від 24.07.2013 року № 4587/03 та від 07.10.2013 року щодо перевірки правильності відшкодування пільгових пенсій територіальними управліннями. За результатами зазначеної перевірки виявлено, що по пенсіонеру [PERSON] протиправно не виставлялись до відшкодування фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій, а тому проведено донарахування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій з дати призначення пенсії до дати формування розрахунку та донараховано суму в розмірі 37208,83 грн. В задоволенні позову просила відмовити. Представник відповідача - управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі позов не визнала з мотивів, наведених у поданому запереченні. Суду пояснила, що відповідно до Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України відповідач зобов'язаний відшкодувати кошти, витрачені на виплату пенсії, призначеної на пільгових умовах колишньому працівнику [PERSON] в розмірі 4 406, 65 грн за період з 03.07.2009 року по 01.11.2013 року та з 01.11.2013 по 03.11.2013 року в розмірі 9.84 грн. В задоволенні позову просила відмовити. Вислухавши представника позивача та представників відповідачів, дослідивши наявні в матеріалах адміністративної справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. В судовому засіданні встановлено, що Державне підприємство "Виробниче об'єднання "Карпати" зареєстроване як юридична особа та згідно ч.3 ст.15 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі-Закон) є платником страхових внесків до Пенсійного фонду України, так як ст.14 Закону визначає відповідача страхувальником. У відповідності до ст.1 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників. При цьому до 28.04.2013 року підприємство було зобов'язано відшкодовувати пенсії до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст.12 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» (для жінок -55 років), а з 28.04.2013 року - до досягнення віку, встановленого ст. 26 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», причому вказаний у даній нормі вік для жінок було збільшено з 01.10.2011 року відповідно до Закону України від 08.07.2011 за № 3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи". Враховуючи викладене, оскільки правовідносини з приводу відшкодування витрат на виплату пільгових пенсій, призначених згідно пп.. «б»- «з» ст. 13 «Про пенсійне забезпечення», виникають з моменту призначення таких пенсій, у відповідності до положень ст. 58 Конституції України, відповідно до п.2 рішення Конституційного суду України від 09.02.1999 року по справі №1-7/99 згідно якого до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, підчас якого вони настали або мали місце, обов'язок компенсації таких витрат до досягнення пенсіонерами віку, визначеного ст. 26 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону України від 08.07.2011 за № 3668-VI на переконання суду може поширюватись виключно на пільгові пенсії, призначені після 01.10.2011 року. Як вбачається із наявних в матеріалах розрахунків, зокрема: згідно розрахунку управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську без номера та дати з листопада 2013р. по пенсіонеру [PERSON] визначено щомісячний розмір відшкодування пільгової пенсії в сумі 1154.55 грн., по пенсіонеру [PERSON] в сумі 1001,85 грн., з грудня 2013 року - 1109,55 грн. та 1057,29 грн. відповідно.; згідно розрахунку управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі області № 6684/04 від 13.11.2013р. з листопада 2013р. по пенсіонеру [PERSON] щомісячний розмір відшкодування пільгової пенсії становить - 1367,69 грн., по пенсіонеру [PERSON] - 461,41 грн.; згідно розрахунку управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі № 7047/04 від 03.12.2013р. з грудня 2013р. по пенсіонеру [PERSON] щомісячний розмір відшкодування пільгової пенсії становить 1367,69 грн., по пенсіонеру [PERSON] - 1049,00 грн. У судовому засіданні встановлено, що пенсіонерам [PERSON] призначено пільгову пенсію з 28.01.2009 року, [PERSON] - з 04.01.2010 року, [PERSON] - з 02.10.2008 року, [PERSON] - з 15.12.2008 року, [PERSON] - з 05.07.2009 року, [PERSON] - з 18.07.2010 року, [PERSON] - з 21.03.2010 року, [PERSON] - з 14.03.2011 року, [PERSON] - з 09.09.2007 року, [PERSON] - з 2010 року, [PERSON] - з 07.07.2011року , [PERSON] - з 06.04.2010 року , [PERSON] - з 14.11.2010 року, [PERSON]- з 10.03.2011 року, [PERSON]- з 01.06.2011року, [PERSON]- з 26.03.2010 року. Відповідно до ст. 72 КАС України дані обставини доказуванню не підлягають, як такі що визнаються сторонами і суду не виникає сумніву щодо їх достовірності та добровільного визнання. Таким чином пільгові пенсії вищевказаним пенсіонерам були призначені до набрання чинності змінами в ст. 26 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та до ст.1 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування". За таких обставин суд приходить до висновку, що спірні розрахунки до яких включені витрати на виплату пенсій, призначених до 01.10.2011 року сформовані відповідачами протиправно. Окрім цього суд не може погодитись з правомірністю оскаржуваних дій також виходячи з слідуючого. Так згідно ч.2 Прикінцевих положень ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та р.6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та зареєстрованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, підприємства зобов'язані відшкодовувати витрати органу Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, що здобули стаж, який дає право на даний вид пенсії на цьому підприємстві. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом. Даний порядок врегульований положеннями Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та зареєстрованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, яка має нормативний характер, як така, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 року за №64/8663, та якою встановлено, що підприємства зобов'язані відшкодовувати витрати органу Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, що здобули стаж, який дає право на даний вид пенсії на цьому підприємстві. Згідно пункту 6 Інструкції, відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до ч.2 Розділу 15 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". За приписами пункту 6.4 вказаної Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом десяти днів з новопризначених пенсій. Згідно з пунктом 6.5. Інструкції розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 8 та додатком 8а до 1 січня поточного року та протягом 10 днів з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії. Відповідно до п. 6.8. вказаної Інструкції підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. В абзаці другому пункту 6.8. Інструкції зазначено, що у разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання та ін.), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства в місячний термін з моменту виникнення цих обставин. Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону №1058-15, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць. Згідно досліджених в якості письмових доказів по справі розрахунків відповідачами по справі позивачу заявлено до відшкодування суми фактичних витрат на виплату та доставку пільговий пенсій за попередні періоди в розмірі 68 466, грн та 4 981, 84 грн, зокрема: - згідно розрахунку 6580/ 04 від 08.11.2013 року по пенсіонеру [PERSON] з 09.09. 2007 року по 08.09.2013 року в розмірі 4 980 грн., - згідно розрахунку 7047/04 від 03.12.2013 року пенсіонеру [PERSON] з 02.10.2008 по 2016р в розмірі 1 367 грн. - згідно розрахунку 7047/04 від 03.12.2013 року пенсіонеру [PERSON] з 15.12.2008 року по 28.08.2018 року в розмірі 25 483, 68 грн., - згідно розрахунку 7047/04 від 03.12.2013 року пенсіонеру [PERSON] з 11.07.2010 року по 10.07.2020 року в розмірі 37 208, 83 грн., пенсіонеру [PERSON] з 03.07.2009 року по 03.11.2013 року в розмірі 4 406, 65 грн., - пенсіонеру [PERSON] з 26.06.2013 рок по 09.04.2016 року в розмірі 1, 04 грн., - пенсіонеру [PERSON] з 18.07.2010 року по 17.07.2017 року в розмірі 9, 84 грн., - пенсіонеру [PERSON] в розмірі 2 838, 59 грн. Дані суми за попередній період включені до графи 15. Однак, на переконання суду включення до розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за поточний місяць донарахувань за попередній період здійснено відповідачами з порушення вимог законодавства та за відсутністю відповідних повноважень. Так, Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19 лютого 2003 року №21-1, передбачено щомісячне стягнення витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за поточний місяць. Законодавчі норми, які встановлюють порядок пенсійного забезпечення, не регулюють та не можуть регулювати спірні правовідносини, що виникли з приводу порушення позивачем порядку відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, унормованого окремим законодавчим актом - Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України. Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, передбачено дві підстави для донарахування підприємству додаткових витрат понад місячний розмір фактичних витрат на виплату та доставку пенсій: 1) за новопризначеними пенсіями (за період з дати призначень пенсії до дати складання розрахунку; 2) за результатом звірки за попередній період (стягується недоплачена сума). При цьому, стягнення недоплаченої суми за попередній рік, виявленої за результатами звірки, повинно здійснюватись одноразово, лише у першому поточному місяці року, тобто разом із сплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за січень поточного року, що вбачається з приміток з позначкою «**» у доданої №№6,7 до п.6.4 вказаної Інструкції. Друга підстава для стягнення донарахувань за попередні періоди передбачена ч.3 п.6.8 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованим особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, згідно якої, суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій сплачуються одночасно з оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць. Додатком 6 до Інструкції - у графі «№15» розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (тобто за Списком №2). У примітках до розрахунку вказано, що зазначена сума сплачується одночасно із сплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць. Отже, вищевказаною Інструкцією передбачено стягнення витрат за попередній період лише відносно осіб, яким призначені пенсії напередодні періоду стягнення (за період з дати призначення пенсій до дати складання розрахунку), тобто за новопризначеними пенсіями. Інших підстав для стягнення донарахувань за попередній період, у тому числі для стягнення суми недоплати за попередній місяць, діючим законодавством України не встановлено. Згідно з пунктом 6.5. Інструкції розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 8 та додатком 8а до 1 січня поточного року та протягом 10 днів з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії. Відповідно до п. 6.8. вказаної Інструкції підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. В абзаці другому пункту 6.8. Інструкції зазначено, що у разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання та ін.), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства в місячний термін з моменту виникнення цих обставин. Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону №1058-15, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць. Таким чином, із системного аналізу вказаних правових норм, слідує, що тільки у випадку зміни розміру пенсії або настання обставин, які безпосередньо впливають на суму відшкодування, органи пенсійного фонду мають право для донарахування додаткової суми відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за попередні періоди. Оскільки судом встановлено, що розміри пенсій пенсіонерів, зазначенх у вищезгаданих розрахунках, не змінювалися та не перераховувалися, виявлена помилка у формуванні даних по відшкодуванню фактичних витрат по пенсіонеру [PERSON] допущена з вини УПФУ у Богородчанському районі, а вказані іншими відповідачами обставини, зокрема зміна прававового регулювання, не охоплюються приписами пункту 6.8. Інструкції, у відповідачів були відсутні законні підстави для формування та надіслання позивачу оскаржуваних розрахунків. Аналізуючи зміст статті 19 Конституції України, можна дійти висновку, що при здійсненні своїх повноважень органи державної влади, в тому числі і відповідачі, повинні керуватись принципом "дозволено те, що дозволено законом". Так як спірні правовідносини виникли внаслідок змін чинного законодавства та недоліків у роботі УПФУ в Богородчанському районі, обов'язок щодо відшкодування витрат на виплату вищезазначених сум пільгових пенсій не може покладатися на позивача у спосіб, не передбачений чинним Законом. Проте у порушення вказаних вимог законодавства, відповідач включив до розрахунків донарахування за попередні періоди щодо пенсіонерів, які отримують пенсію вже тривалий період, що вбачається з графи 3 розрахунків та свідчить про відсутність підстав для включення до графи «15» (за Списком №2) розрахунків будь-яких донарахувань за попередні періоди відносно вищезазначених осіб. Враховуючи вищенаведене позовні вимоги щодо визнання відповідних розрахунків та дій по їх формуванню неправомірними підлягають до задоволення. Однак у позові в іншій частині слід відмовити. Так вимоги позивача щодо зобов'язання відповідачів до вчинення дій при формуванні розрахунків в майбутньому не можуть бути задоволені з наступних мотивів. Відповідно до системного аналізу норм КАСУ суд може давати оцінку виключно вже вчиненим діям та ухваленим рішенням владного органу, а не забороняти прийняття певного рішення чи зобов'язувати вчинити дії на майбутнє, навіть у випадку їх можливої ідентичності рішенню чи діям, які визнані судом протиправними та незаконними за результатами судового розгляду. Зокрема вирішуючи публічно-правовий спір суд постановляє рішення, яке є наслідком чинного правового регулювання. При цьому, приймаючи судову постанову, суд не може вирішувати гіпотетичний спір чи обмежувати волю законодавчого органу щодо можливості майбутньої зміни правового регулювання суспільних відносин. Позов в частині скасування вимог по відшкодуванню ДП ВО «Карпати» сум фактичних витрат вищезазначених пенсій не підлягає до задоволення, так як в ході судового розгляду обставини щодо прийняття відповідачами таких вимог, як рішень суб'єктів владних повноважень, не знайшли свого підтвердження. Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи дане положення, суд присуджує стягнути з Державного бюджету України на користь Державного підприємства "Виробниче об'єднання "Карпати" 48 ( сорок вісім) грн. 60 коп. судових витрат, сплачених згідно наявного в матеріалах справи платіжного доручення за № 1515 від 17.01.2014 року. На підставі ч.2 ст. 19, ст. 124 Конституції України,

Результат розгляду: partial