Рішення адміністративного суду від 2014-02-25 00:00:00+02

Позивач, Основ'янська об'єднана державна податкова інспекція м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільгосппостачання" (код 24664070) заборгованість у сумі 8339,00 грн. за рахунок майна. Перерахувати стягнену суму до державного бюджету у відділення УДКСУ у Комінтернівському районі м. Харкова, код одержувача (37999628) в установі банку ГУДКУ у Харківській області, МФО 851011 на розрахунковий рахунок 34124999700005, код бюджетної класифікації 14010100 в розмірі 8339,00 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільгосппостачання" має податковий борг перед бюджетом України з податку на додану вартість в сумі 8339,00 грн. Відповідачем не сплачено суму грошового зобов'язання, самостійно визначену ним у податкових деклараціях з ПДВ № 9063137413 від 09.10.2013 року у сумі 52,00 грн., № 9074617642 від 19.11.2013 року у сумі 4184,00 грн., № 9081305780 від 17.12.2013 року у сумі 4103,00 грн. Відповідно до п. 59.1. ст. 59 Податкового кодексу України податковим органом було надіслано на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільгосппостачання" податкову вимогу на суму 13 807,31 грн. № 543 від 06.11.2012 Представник відповідача в судове засідання не з'явився, до суду повернувся конверт з поштовою відміткою "за закінченням терміну зберігання". Відповідно до абз.4 ч.4 ст. 33 КАС України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою реєстрації як суб'єкта підприємницької діяльності, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Таким чином, відповідач є належним чином повідомлений про день та час розгляду справи. Від представника позивача, через канцелярію суду, надійшла заява про розгляд справи за його відсутності за наявними у матеріалах справи письмовими доказами. Згідно ч. 1 ст. 41 КАС України У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши доводи позову, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач - Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільгосппостачання" перебуває на обліку платників податків в органах Державної податкової служби з 18.03.1997 року. Відповідно до ст. 67 Конституції України на кожного покладений обов'язок сплачувати податки і збори у порядку та розмірах, встановлених законом. Згідно з п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового Кодексу України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Відповідно до п.19-1.1.1 ст.19-1 Податкового кодексу України основною функцією Державної податкової служби є здійснення контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування і сплати податків та зборів, встановлених Податковим кодексом України. Згідно з наданими податковими деклараціями (а.с.15-14) сума самостійно визначеного та не сплаченого податкового зобов'язання складає 8339,00 грн. В силу приписів п. 56.11 ст. 56 ПК України вказана сума податкового зобов'язання є узгодженою і оскарженню не підлягає. Податковим органом на адресу ТОВ «Сільгосппостачання» було надіслано засобами «штового зв'язку податкову вимогу на суму 13807,31 грн. №543 від 06.11.2012р. Відповідно до п. 59.5 ст. 59 Податкового Кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. Згідно з п.95.1. ст.95 Податкового кодексу України орган державної податкової служби здійснюе за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Відповідно до ст. 89 Податкового кодексу України, право податкової застави виникає у разі: несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем значеного строку; несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу. З урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому. У разі якщо балансова вартість такого майна не визначена, його опис здійснюється за результатами оцінки, яка проводиться відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні". Також судом встановлено, що податковою інспекцією проводились заходи щодо його стягнення боргу з підприємства. Згідно витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, майно Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільгосппостачання" перебуває у податковій заставі, обтяжував якого є Основ'янська об'єднана державна податкова інспекція м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області.(а.с. 9) Доказів виконання податкового обов'язку відповідно до положень ст.ст.37, 38 Податкового кодексу України щодо заявленої до стягнення суми заборгованості сторони до суду не подали. У ході розгляду справи доказів відсутності обов'язку платника податків у спірних правовідносинах здійснити платіж на користь Державного бюджету України або доказів виконання такого обов'язку сторонами до суду не подано, а судом самостійно при виконанні вимог ст.11 КАС України в частині офіційного з'ясування всіх обставин по справі не виявлено. Суд зазначає, що правовідносини з приводу стягнення коштів платника податків в рахунок погашення податкового боргу встановлено ст.95 Податкового кодексу України, відповідно до п.95.2 якої стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги. Пунктом 95.3 ст.95 Податкового кодексу України визначено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини (абз.1 п.95.3 ст.95); орган державної податкової служби звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття органом державної податкової служби рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення органу державної податкової служби підписується його керівником та скріплюється гербовою печаткою органу державної податкової служби. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом державної податкової служби (абз.2 п.95.3 ст.95). За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що адміністративний позов підлягає задоволенню. Згідно ч. 4 ст. 94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Результат розгляду: granted