Рішення адміністративного суду від 2014-03-06 00:00:00+02

Як вбачається з матеріалів справи, 27.08.2013 р. Державною податковою інспекцією у м. Сімферополі Головного управління Міністерства доходів в АР Крим був складений акт №179/22.7/20732633 «Про неможливість проведення зустрічної звірки АТЗТ «Вітас» ЗКПО 20732633 по фінансово-господарським взаємовідносинам з контрагентами постачальниками та контрагентами покупцями у т. ч. ПАТ «АК «Кримавтотранс» за період - червень 2013 р.», в розділі 4 якого викладений наступний висновок: «Перевіркою АТЗТ «Вітас» за червень 2013 року встановлено відсутність об'єктів оподаткування при придбанні та продажу товарів (послуг) за червень 2013 року, які підпадають під визначення ст. 185, ст. 187, ст. 188, ст. 198 Податкового кодексу України. Таким чином, господарські операції між АТЗТ «Вітас» та контрагентами-постачальниками та покупцями не підтверджуються, виходячи з врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень, засобів для транспортування та іншого майна, які економічні необхідні для здійснення господарських операцій в зазначених обсягах, що свідчить про відсутність необхідних умов для реального настання результатів відповідної господарської діяльності, що порушує ст. 185 Податкового кодексу України в частині оподаткування податком на додану вартість безтоварних операцій за ланцюгу поставки». Не погоджуючись з правомірністю дій податкового органу по проведенню зустрічної звірки, складанню відповідного акта і включення до нього певних висновків, а також стверджуючи про протиправне внесення відповідачем на підставі складеного акта змін до автоматизованої інформаційної системи, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі, з приводу чого суд зазначає наступне. Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України. Відповідно до пункту 73.5 статті 73 Податкового кодексу України, з метою отримання податкової інформації контролюючі органи мають право проводити зустрічні звірки даних суб'єктів господарювання щодо платника податків. Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється контролюючими органами з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків. Зустрічні звірки не є перевірками і проводяться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За результатами зустрічних звірок складається довідка, яка надається суб'єкту господарювання у десятиденний термін. Механізм проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок визначає Порядок проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затверджений постановою Кабінету міністрів України від 27.12.2010 року № 1232 (далі - Порядок). Пунктами 1, 2 Порядку визначено, що зустрічна звірка полягає у зіставленні даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється органами державної податкової служби, з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій і розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків. Зустрічні звірки проводяться у суб'єктів господарювання, щодо здійснення операцій з якими під час перевірки платника податків та зборів виникають сумніви стосовно факту здійснення таких операцій або якщо існують розбіжності задекларованих у деклараціях з податку на додану вартість показників податкового кредиту та податкових зобов'язань. Таким чином, проведення зустрічної звірки є засобом отримання податкової інформації контролюючими органами у вигляді здійснення аналізу бухгалтерських та інших документів платників податків задля підтвердження наявності господарських відносин, їх виду, обсягу, якості, та їх відображення в обліку. При цьому, результати проведення зустрічної звірки можуть відображатися контролюючим органом виключно у відповідній довідці. Так, згідно з пунктом 7 Порядку за результатами проведеної зустрічної звірки складається довідка, яка підписується суб'єктом господарювання (законним чи уповноваженим представником) і посадовими особами органу державної податкової служби та особисто вручається суб'єкту господарювання або його законному чи уповноваженому представникові під розписку або надсилається суб'єкту господарювання за його адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) рекомендованим листом із повідомленням про вручення. Суд зазначає, що у разі проведення зустрічної звірки органом ДПС - ініціатором самостійно (у випадку коли суб'єкт господарювання перебуває на обліку в тому самому органі ДПС, в якому перебуває платник податків, або в межах одного населеного пункту) податковий орган має направити завірений печаткою запит про подання інформації та її документального підтвердження суб'єкту господарювання, надходження відповіді на який, і є підставою для проведення зустрічної звірки, що відображено в пунктах 3-7 Порядку. Враховуючи, що суб'єкт господарювання (АТЗТ «Вітас», в подальшому - ТОВ «Вітас») перебуває на обліку в тому самому податковому органі (ДПІ у м. Сімферополі), в якому перебуває платник податків (ПАТ «АК «Кримавтотранс»), відповідач мав право самостійно провести зустрічну звірку, однак з обов'язковим дотриманням встановленої процедури, зокрема, із направленням позивачеві письмового запиту про подання інформації. Вимоги до оформлення запиту визначені п.73.3 ст.73 Податкового кодексу України, відповідно до якого органи державної податкової служби мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій, завдань, та її документального підтвердження. Такий запит підписується керівником (заступником керівника) органу державної податкової служби і повинен містити перелік інформації, яка запитується, та документів, що її підтверджують, а також підстави для надіслання запиту. Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби; 2) для визначення рівня звичайних цін на товари (роботи, послуги) під час проведення перевірок; 3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків; 4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків податкової накладної покупцю або про порушення правил заповнення податкової накладної; 5) у разі проведення зустрічної звірки; 6) в інших випадках, визначених цим Кодексом. Системно аналізуючи положення п.73.5 ст.73 Податкового кодексу, п.п.6, 7 Порядку, суд дійшов висновку, що зустрічна звірка може бути проведена податковим органом лише у разі наявності у розпорядженні податкового органу первинних документів або надання таких документів платником податків на обов'язковий письмовий запит податкового органу, оскільки за своєю правовою суттю зустрічна звірка полягає у зіставленні даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється органами державної податкової служби, з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій і розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків. Між тим, матеріали справи не містять доказів надсилання (вручення) на адресу позивача запитів щодо витребування первинної документації для проведення зустрічної звірки. Отже, відсутність у розпорядженні податкового органу первинних документів унеможливлює проведення зустрічної звірки. Матеріалами справи підтверджено, що суб'єкт владних повноважень не отримував від платника податків інформації та її документального підтвердження, тобто не отримував і первинних документів. За таких обставин, податковий орган не мав правових підстав для вчинення дій по проведенню зустрічних звірок. Підстави для складання акта про неможливість проведення зустрічної звірки наведені лише в Методичних рекомендацій щодо організації та проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затверджених Наказом Державної податкової адміністрації України від 22 квітня 2011 року N 236 (надалі - Методичні рекомендації). Так, в пункті 4.4 Методичних рекомендацій закріплено, що у разі встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання, зокрема у зв'язку із зняттям з обліку, встановленням відсутності суб'єкта господарювання та/або його посадових осіб за місцезнаходженням (податковою адресою), відповідальний підрозділ не пізніше двох робочих днів від дати надходження запиту складає Акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання (далі - Акт) (додаток 3), реєструє його у Журналі реєстрації довідок про результати проведення зустрічної звірки (актів про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання, неявки для підписання, відмови від писання Довідки про результати проведення зустрічної звірки) (далі - Журнал реєстрації довідок/актів) (додаток 4) та вживає відповідних заходів, передбачених актами ДПС України. Як вбачається зі вступної частини акта, неможливість проведення зустрічної звірки мотивована відповідачем відсутністю суб'єкта господарювання (позивача) за податковою адресою, оскільки згідно інформаційно-аналітичної бази даних «Податковий блок» АТЗТ «Вітас» має стан «9» - направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням. Вказані твердження відповідача засновані на рапорті оперуповноваженого ВПФП ВОРПЗ ГВПМ ДПІ у м. Сімферополі Сотнікова М. В. від 21.08.2013 р. та висновку Оперативного підрозділу ГУ Міндоходів в АР Крим №2182/07.32 від 21.08.2013 р. Проте, наведені обставини не є підставою для складання акта про неможливість проведення зустрічної звірки і настання негативних наслідків для платника податків. Так, відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» (далі - Закон №755) в Єдиному державному реєстрі містяться відомості щодо місцезнаходження юридичної особи. При цьому, згідно з частиною 1 статті 18 Закону №755 якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Частинами 11-14 статті 19 Закону №755 передбачено, що юридична особа зобов'язана подавати (надсилати) щороку протягом місяця, що настає за датою державної реєстрації, починаючи з наступного року, державному реєстратору для підтвердження відомостей про юридичну особу реєстраційну картку про підтвердження відомостей про юридичну особу. У разі ненадходження в установлений частиною одинадцятою цієї статті строк реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу державний реєстратор зобов'язаний надіслати поштовим відправленням протягом п'яти робочих днів з дати, встановленої для подання реєстраційної картки, юридичній особі повідомлення щодо необхідності подання державному реєстратору зазначеної реєстраційної картки. У разі надходження державному реєстратору від органу доходів і зборів повідомлення встановленого зразка про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням державний реєстратор зобов'язаний надіслати поштовим відправленням протягом п'яти робочих днів з дати надходження зазначеного повідомлення юридичній особі повідомлення щодо необхідності подання державному реєстратору реєстраційної картки. У разі неподання юридичною особою протягом місяця з дати надходження їй відповідного повідомлення реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу державний реєстратор повинен внести до Єдиного державного реєстру запис про відсутність підтвердження зазначених відомостей датою, яка встановлена для чергового подання реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу. Якщо державному реєстратору повернуто поштового відправлення, державний реєстратор повинен внести до Єдиного державного реєстру запис про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням. Таким чином, виявлення податковим органом факту відсутності юридичної особи за її місцезнаходженням є підставою для направлення державному реєстратору відповідного повідомлення встановленого зразка, після отримання якого державний реєстратор має направити юридичній особі повідомлення щодо необхідності подання державному реєстратору реєстраційної картки. При цьому, лише повернення державному реєстратору поштового відправлення є підставою для внесення до Єдиного державного реєстру запису про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням. Під час розгляду справи відповідачем, всупереч вимогам статті 71 КАС України, не було доведено суду факту наявності такого запису в Єдиному державному реєстрі, у зв'язку з чим суд вважає, що висновок податкового органу про неможливість проведення зустрічної звірки внаслідок відсутності юридичної особи за місцезнаходженням не відповідає фактичним обставинам справи. Так, лише наявність в Єдиному державному реєстрі запису про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням є належним доказом на підтвердження відповідних обставин, які унеможливлюють направлення та вручення платнику податків запиту про надання податкової інформації і, як наслідок, проведення зустрічної звірки. Таким чином, судом встановлено, що правових підстав для складання акта №179/22.7/20732633 від 27.08.2013 р. «Про неможливість проведення зустрічної звірки АТЗТ «Вітас» ЗКПО 20732633 по фінансово-господарським взаємовідносинам з контрагентами постачальниками та контрагентами покупцями у т. ч. ПАТ «АК «Кримавтотранс» за період - червень 2013 р.» у Державної податкова інспекція у м. Сімферополі Головного управління Міністерства доходів в АР Крим не було. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до підпункту 21.1.1 пункту 21.1 статті 21 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами. Однак, матеріалами справи підтверджується, що при складанні акта про неможливість проведення зустрічної звірки відповідач діяв не у відповідності із законодавством України, оскільки правові підстави для складання такого акта були відсутні. Окрім того, як вбачається з акта №179/22.7/20732633 від 27.08.2013 р. податковим органом був зроблений висновок про те, що господарські операції між АТЗТ «Вітас» та контрагентами-постачальниками та покупцями (ПАТ «Акціонерна компанія «Кримавтотранс» та ТОВ «Промінвест») за червень 2013 року не підтверджуються, виходячи з врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень, засобів для транспортування та іншого майна, які економічні необхідні для здійснення господарських операцій в зазначених обсягах, що свідчить про відсутність необхідних умов для реального настання результатів відповідної господарської діяльності, що порушує ст. 185 Податкового кодексу України в частині оподаткування податком на додану вартість безтоварних операцій за ланцюгу поставки. Однак, з цього приводу суд зазначає, що із системного аналізу норм "Порядку проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок", затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 27.12.2010р. №1232, а також "Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства", затвердженого наказом ДПА України від 22.12.2010р. №984, вбачається, що судження податкового органу відносно правильності справляння платником податків сум податків та зборів за відображеними в податковій звітності показниками господарських операцій можуть бути викладені виключно в акті перевірки або довідці зустрічної звірки. Наведене зумовлюється тим, що, як було зазначено вище, за своєю правовою суттю зустрічна звірка полягає у зіставленні даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється органами державної податкової служби, з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій і розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків. Суд зазначає, що чинним законодавством не передбачено відображення таких суджень в акті про неможливість проведення перевірки або акті про неможливість проведення зустрічної звірки, де мають зазначатись лише обставини, котрі спричинили таку неможливість. А відтак, відображення в актах про неможливість проведення перевірки та актах про неможливість проведення зустрічної звірки суджень податкового органу по суті проведених платником податків господарських операцій суперечить закону, який не передбачає такого порядку дій суб'єкта владних повноважень. Таким чином, в акті про неможливість проведення зустрічної звірки відповідачем викладено висновки, які за змістом не відповідають назві та інформаційному призначенню документа. Крім того, суд не може погодитися з підставами, за яких відповідач дійшов висновку про те, що правочини позивача з контрагентами в червні 2013 року здійснені без мети настання реальних наслідків. Так, податковим органом в акті про неможливість проведення зустрічної звірки зазначено, що декларація за червень 2013 року відсутня у зв'язку з тим, що АТЗТ «Вітас» з 19.05.2010 р. не є платником податку на додану вартість внаслідок анулювання свідоцтва платника ПДВ. Однак, відповідачем не було враховано, що постаново Окружного адміністративного суду АР Крим від 28.07.2010 р. у справі №2а-7269/10/15/0170, залишеною без змін ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 17.01.2011 р., було визнано протиправним і скасовано рішення Державної податкової інспекції у м. Сімферополі АР Крим про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість Акціонерне товариство закритого типу "Вітас", оформлене актом № 394/15-2 від 19.05.2010 року. Крім того, ухвалою Окружного адміністративного суду АР Крим від 18.06.2010 р. у цій справі були вжиті заходи забезпечення адміністративного позову та зупинено дію акта № 394/15-2 від 19.05.10р. про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість Акціонерного товариства закритого типу "Вітас" до ухвалення судового рішення у справі. Відповідно до п. 6.2 розділу V Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України 22.12.2010 р. №978, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2010 р. за №1400/18695 (яке було чинним на момент винесення Севастопольським апеляційним адміністративним судом ухвали від 17.01.2011 р. у справі №2а-7269/10/15/0170), підставою для внесення до Реєстру запису про відміну анулювання реєстрації, що відбулась за ініціативою податкового органу, є рішення суду, яке набрало законної сили, або рішення податкового органу про відміну анулювання реєстрації та скасування свого рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ. Рішення із копіями відповідних документів направляються до центрального органу державної податкової служби для розгляду та внесення відповідних змін до Реєстру. Аналогічні положення були закріплені в пункті 5.6.1 Розділу У Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 07.11.2011 N 1394. Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України, ч. 1 ст. 255 КАС України, ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Судове рішення про визнання протиправним та скасування рішення ДПІ у м. Сімферополь АР Крим про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість Акціонерне товариство закритого типу "Вітас", оформлене актом № 394/15-2 від 19.05.2010 року, набрало законної сили. У разі набрання законної сили судовим рішенням про задоволення зазначених позовних вимог та визнання протиправним рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість відповідне рішення податкового органу вважається протиправним з моменту його прийняття, що зазначено в Інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 02.08.2010 р. № 1172/11/13-10. Таким чином, відсутні правові підстави вважати позивача особою, не зареєстрованою платником ПДВ, на час подання податкової декларації з ПДВ за червень 2013 року. Крім того, постановою Окружного адміністративного суду АР Крим від 20.08.2013 р. у справі №801/7622/13-а, залишеною без змін ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2013 р., були визнані протиправними дії Державної податкової служби України щодо неприйняття як податкового звіту декларації Акціонерного товариства закритого типу "Вітас" з податку на додану вартість за червень 2013року, а також зобов'язано Державну податкову інспекцію у м. Сімферополі АР Крим ГУ Міндоходів України прийняти декларацію Акціонерного товариства закритого типу "Вітас" з податку на додану вартість за червень 2013 року. Таким чином, суд вважає хибними викладені в акті про неможливість проведення зустрічної звірки №179/22.7/20732633 від 27.08.2013 р. твердження про ненадання позивачем декларації з ПДВ за червень 2013 року та відсутність у нього статусу платника ПДВ через анулювання відповідного свідоцтва. Звідси, неправомірним є і висновок податкового органу, викладений в акті, про відсутність у позивача реальної можливості отримання та відвантаження товарів (надання послуг), оскільки такі твердження були засновані на підставі відсутності позивача за юридичною адресою та ненадання ним податкової звітності, що спростовано вище. Додаткове суд зауважує, що податкове законодавства не ставить право платника на формування податкових зобов'язань та податкового кредиту в залежність від того, за рахунок яких ресурсів (власних або залучених) здійснюється поставка чи придбання товарів (послуг). При цьому, щодо тверджень податкового органу, відображених в акті про неможливість проведення зустрічної звірки, про відсутність у позивача права на відображення в податковій звітності податкового зобов'язання по операціям з ПАТ «Акціонерна компанія «Кримавтотранс» в сумі 136718,00 грн. та податкового кредиту по операціям з ТОВ «Промінвест» в сумі 133000,00 грн. суд зазначає, що вказані висновки були здійснені відповідачем на підставі даних АРМ «Податковий блок» - Системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України, яка не відноситься до первинних документів, що мають враховуватися при проведенні перевірки або зустрічної звірки. Статтею 1 Закону України від 16.07.99 N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95р. № 88, встановлює порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету (надалі - установи). Відповідно до п. 2.1 вказаного Положення первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів. Матеріали справи свідчать, що податкові зобов'язання позивача в червні 2013 року по операціям з контрагентом ПАТ «Акціонерна компанія «Кримавтотранс» в сумі 136718,00 грн. пов'язані з виконанням між сторонами договору оренди від 01.08.2012 р. (т. І, а. с. 98-100), що підтверджується відповідними актами здачі-приймання робіт та виписаними податковими накладними. Формування позивачем податкового кредиту в червні 2013 року по операціям з контрагентом ТОВ «Промінвест» в сумі 133000,00 грн. засноване на договорі оренди №24/12 від 26.12.2012 р. (т, І, а. с. 101-102) та також підтверджується відповідними актами здачі-приймання робіт та виписаними податковими накладними. Судом встановлено, що вказані первинні документи взагалі не досліджувалися податковим органом, а висновок відповідача, викладений на аркуші 7 акта №179/22.7/20732633 від 27.08.2013 р., про ненадання позивачем жодного первинного документа на підтвердження взаємовідносин з ПАТ «Акціонерна компанія «Кримавтотранс» та ТОВ «Промінвест», спростовується тим, що запит про надання відповідних документів, як було зазначено вище, ДПІ у м. Сімферополі до позивача не направлявся. У той же час, незважаючи на неправомірність викладених у вищевказаному акті тверджень податкового органу про відсутність позивача за юридичною адресою; про відсутність у нього об'єктів оподаткування; про безтоварність операцій позивача з контрагентами, суд вважає, що дії податкового органу по відображенню в акті про неможливість проведення зустрічної звірки певних тверджень не можуть бути предметом оскарження в адміністративному процесі. Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. В адміністративному суді можуть бути оскаржені лише ті рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень (тобто правові акти), що призводять до виникнення юридичних наслідків у вигляді виникнення, зміни чи припинення прав та обов'язків у певних осіб. При цьому позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Водночас, належний захист прав та інтересів особи можливий лише в разі існування спірних правовідносин, тобто, в разі встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин. Дії суб'єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи в тому разі, якщо відповідні дії не повинні вчинюватися таким суб'єктом стосовно цієї особи, виходячи з наданої йому компетенції. Бездіяльність суб'єкта владних повноважень є такою, що порушує права і свободи особи в тому разі, якщо певні дії повинні, але не вчиняються суб'єктом владних повноважень на реалізацію наданої йому компетенції. При цьому оспорювані правові акти (рішення, дії або бездіяльність) повинні бути юридично значимими, тобто мати безпосередній вплив на суб'єктивні права та обов'язки шляхом або позбавлення можливості повністю чи в частині реалізувати належне цій особі право, або шляхом безпідставного покладення на цю особу будь - якого обов'язку. Отже, в порядку адміністративного судочинства можуть розглядатися спори щодо будь - яких рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень без обмежень, але відповідні вимоги можуть бути задоволені за умови, що такі рішення, дії (бездіяльність) є юридично значимими для позивача, тобто порушують права та інтереси останнього шляхом обмежень у реалізації його прав чи покладення на нього необґрунтованих обов'язків. Згідно ст. 17 КАС України предметом розгляду по суті в порядку адміністративного судочинства є не будь-які рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а лише ті, що породжують права та обов'язки учасників спірних відносин. В свою чергу, дії контролюючого органу по відображенні в акті про неможливість проведення зустрічної звірки певних висновків не є предметом оскарження в адміністративному суді, оскільки ці висновки не є обов'язковими ані для платника податків, ані для керівника контролюючого органу. Натомість висновки, викладені в акті, є лише відображенням фактичних дій податкових інспекторів-ревізорів та їх особистої думки, а тому не створюють жодних правових наслідків. Відповідно, акти про неможливість проведення зустрічної звірки не порушують права платників податків безвідносно до змісту таких актів, в зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення позову щодо протиправності акта, а так само дій щодо включення до акта перевірки будь-яких даних. Діяльність зі складання будь-яких актів чи довідок є службовою діяльністю працівників контролюючого органу на виконання своїх посадових обов'язків із збирання доказової інформації щодо дотримання платником податків податкової дисципліни. Враховуючи викладене, ані акт про неможливість проведення зустрічної звірки, ані дії посадових осіб із включення до такого акта певних висновків не породжують правових наслідків для платника податків, тобто не змінюють стану його суб'єктивних прав та не створюють жодних додаткових обов'язків для платника податків. З урахуванням цього, ані акт, ані дії, посадових осіб контролюючого органу по складанню цього акта чи щодо включення до нього певних висновків не можуть порушувати права платника податків. Діяльність контролюючого органу по складанню акта про неможливість проведення зустрічної звірки не може порушувати права та/або охоронювані законом інтереси особи в публічно-правових відносинах. В зв'язку з цим, у судів відсутні підстави для задоволення позовів платників податків, якщо змістом позовних вимог є визнання протиправними актів про неможливість проведення зустрічних звірок та/або дій контролюючого органу зі складання таких актів чи включення до їх змісту певних висновків. Отже, дії відповідача щодо складання акта про неможливість проведення зустрічної звірки та щодо включення до нього певних висновків, не впливають на коло прав, свобод, законних інтересів чи обов'язків позивача, а також встановлених законом умов їх реалізації, у зв'язку з чим правові підстави для задоволення позову в цій частині відсутні. Аналогічні позиції викладені Вищим адміністративним судом України в постанові від 23.01.2014 р. у справі №К/800/29958/13 (№ 2а-820/620/13-а) та від 04.02.2014 р. у справі №К/9991/50501/12 (№ 1570/1858/2012) - номери в Єдиному державному реєстрі судових рішень 37139476 та 37015454. Також суд вважає безпідставними вимоги позивача про визнання протиправними дій податкового органу по проведенню зустрічної звірки, оскільки матеріали справи свідчать, що фактично зустрічна звірка проведена не була, про що власне й був складений акт №179/22.7/20732633 від 27.08.2013 р., а отже дії по проведенню відповідачем зустрічної звірки, як об'єкт оскарження, відсутні. В свою чергу, судом встановлено, що на підставі вищезазначеного акта №179/22.7/20732633 від 27.08.2013 р. податковим органом до інформаційної системи були внесені відомості про зняття показників податкового зобов'язання та податкового кредиту в розрізі контрагентів, з приводу чого суд зазначає наступне. У відповідності до приписів статті 74 Податкового кодексу України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує, державну податкову і митну політику. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань. 18.04.2008р. ДПА України був прийнятий наказ № 266 «Про організацію взаємодії органів державної податкової служби при проведенні перевірок податкових декларацій з податку на додану вартість з урахуванням інформації розшифровок податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість у розрізі контрагентів». Згідно з пунктом 1.3 Додатку до вказаного наказу «Методичні рекомендації щодо взаємодії органів державної податкової служби при проведенні перевірок податкових декларацій з податку на додану вартість з урахуванням інформації розшифровок податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість у розрізі контрагентів» для реалізації Методичних рекомендацій створений, зокрема, такий програмний продукт як система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України. Проте, Наказ ДПА України №266 від 18.04.2008 р. був визнаний таким, що втратив чинність Наказом від 14 червня 2013 року N 165, яким були затверджені Методичні рекомендації щодо організації та проведення камеральних перевірок податкової звітності платників податків, крім перевірок податкової декларації про майновий стан і доходи та податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця (далі - Методичні рекомендації). Пунктом 1.3 Методичних рекомендацій визначено, що під час реалізації Методичних рекомендацій використовуються такі програмні продукти: - підсистеми інформаційної системи "Податковий блок" - "Реєстрація ПП", "Обробка податкової звітності та платежів", "Податковий аудит", "Аналітична система", "Облік платежів"; - єдиний реєстр податкових накладних; - АРМ "Митниця"; - підсистема "Реєстрація та облік РРО та книг обліку розрахункових операцій АІС "Реєстри платників податків". Отже, на момент складання відповідачем акта про неможливість проведення зустрічної звірки №179/22.7/20732633 від 27.08.2013 р. такий програмний продукт як система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України контролюючими органами не використовувався. Замість нього введена в дію інформаційна система "Податковий блок". Відповідачем на виконання ухвали суду про витребування доказів були надані роздруківки з підсистеми "Аналітична система" інформаційної системи "Податковий блок", з якої вбачається, що на підставі акта про неможливість проведення зустрічної звірки №179/22.7/20732633 від 27.08.2013 р. до інформаційної системи були внесені відомості про зняття визначених позивачем в декларації з ПДВ за червень 2013 року сум податкового зобов'язання та податкового кредиту по контрагентам ПАТ «Акціонерна компанія «Кримавтотранс» та ТОВ «Промінвест» на суми 136718,00 грн. та 133000,00 грн. відповідно. Однак, суд зазначає, що оскільки за наслідками складеного акта про неможливість проведення зустрічної звірки податкові повідомлення-рішення не приймались, а відповідно податкові зобов'язання не узгоджувались, враховуючи, що дії податкового органу по складанню цього акта та відображенню в ньому певних висновків є неправомірними, суд вважає, що відповідачем безпідставно було анулювало показники відповідної податкової звітності позивача з податку на додану вартість за період червень 2013 року. Отже, ДПІ у м Сімферополі ГУ Міндоходів в АР Крим було безпідставно внесено зміни до інформаційної системи "Податковий блок" щодо задекларованих позивачем податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ. Положеннями статті 74 Податкового кодексу України передбачено, що ця система повинна відображати фактичні задекларовані позивачем показники своєї господарської діяльності, її корегування можливе лише за наслідками узгодження податкових зобов'язань та податкового кредиту, а органи ДПС України використовують вказану систему у своїй роботі, в тому числі, й для співставлення показників, які задекларовані позивачем та його контрагентами, розбіжності в яких призводять до створення штучних підстав для проведення перевірок суб'єктів господарської діяльності. Отже, захист порушених прав позивача потребує визнання протиправними дій ДПІ у м. Сімферополі по внесенню до інформаційної системи "Податковий блок" відомостей про зняття показників податкового зобов'язання та податкового кредиту з ПДВ, визначених позивачем в податковій декларації за червень 2013 року, а також спонукання відповідача вилучити з інформаційної системи відомості, внесені на підставі акта про неможливість проведення зустрічної звірки №179/22.7/20732633 від 27.08.2013 р., та поновити в ній дані, задекларовані позивачем щодо податкових зобов'язань та податкового кредиту у податковій декларації на додану вартість за червень 2013 року. При цьому, невірне формування позивачем своїх вимог в цій частині не є підставою для відмови в їх задоволенні, враховуючи те, що їх обґрунтованість підтверджується матеріалами справи. Так, відповідно до частини 2 статті 162 КАС України суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню Судовий збір в сумі 34,41 грн. в порядку статі 94 КАС України підлягає стягненню на користь позивача з Державного бюджету України. У судовому засіданні 06.03.2014 р. були оголошені вступна та резолютивна частини постанови. Повний текст постанови складений та підписаний 11.03.2014 р. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial