Рішення адміністративного суду від 2014-03-03 00:00:00+02

В січні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Полімер Трейдінг" (надалі позивач, ТОВ "Полімер Трейдінг") звернулось до суду з позовом до Східної митниці Міндоходів (надалі відповідач, Східна митниця) про визнання протиправними та скасування рішення від 27.11.2013 року №700000002/2013/000116/1 щодо коригування митної вартості товару та картки відмови у митному оформленні від 27.11.2013 року № 700000002/2013/00258. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем за результатами здійсненого контролю правильності визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України, безпідставно застосовано резервний метод визначення митної вартості товарів замість заявленого позивачем основного методу - за ціною договору, внаслідок чого неправомірно прийняті рішення про відмову у митному оформленні та про коригування митної вартості товарів. При цьому, позивач вважає, що надав митному органу всі необхідні документи для підтвердження заявленої митної вартості ввезеного каучуку . Відповідач проти позову заперечував, надавши суду письмові заперечення проти позовної заяви. (а.с.134-143) Вказував, що ані під час митного оформлення імпортованого товару, ані пізніше, декларантом позивача не були надані належні та достатні документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару. Під час проведення консультацій з декларантом позивача, внаслідок відсутності в обох сторін цінової інформації для застосування методів визначення митної вартості за ст.ст. 59-63 МК України, за наявності цінової інформації щодо митного оформлення аналогічного товару, який імпортовано часом раніше, митницею на підставі ст. 64 МК України правомірно була визначена митна вартість за другорядним (резервним) методом. Посилаючись на правомірність своїх дій та оскаржуваних рішень, просив відмовити у задоволенні позову ТОВ "Полімер Трейдінг". У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні викладеному у позовній заяві ( а.с.3-10) та додаткових письмових поясненнях (а.с.126-127, 165-168). Просила про задоволення позову. Представник відповідача проти позову заперечувала, надала пояснення аналогічні викладеному в письмових запереченнях (а.с.134-143), просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини, що мають значення для вирішення справи та перевіривши їх доказами, наданими сторонами, визначившись із правовими нормами, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 04 січня 2013 року між «Полімер Трейдінг» ( Покупець) та компанією «Маnnel Тradeе LLР» (Продавець) укладено контракт № 20/2013 (далі - Контракт). В подальшому сторони уклали додаткову угоду № 1 до Контракту, відповідно до умов якої «Продавець продає, а Покупець приймає і оплачує на умовах Контракту наступний товар: поліетилен, поліпропілен, каучук синтетичний, а також інші матеріали, номенклатура якого визначається в додатках до контракту, що є його невід'ємною частиною». ( а.с.12-16, 17-18) Додатком № 10 від 18 листопада 2013 року до Контракту сторони погодили наступні умови поставки: Каучук синтетичний СКДН в кількості 39 600,00 кг загальною вартістю 71 280,00 доларів США, що сплачуються за 100% передплатою, умови поставки FСА Нижньокамськ. Вантажовідправником визначено ВАТ «Нижньокамськнафтохім» (Росія). (а.с.19) З пояснень представника позивача, рахунків - фактур (а.с.29-30), листа компанії «Маnnel Тradeе LLР» (а.с.56) та інших документів, що містяться в матеріалах справи, судом встановлено, що поставка каучуку позивачу відбувалась не за прямим контрактом, укладеним з виробником товару - російською компанією ВАТ «Нижньокамськнафтохім», а за участю двох посередників (третіх осіб), по ланцюгу ВАТ «Нижньокамськнафтохім» (Росія) - «Сhemical Catalis S.A.» (Швейцарія) - «Маnnel Тradeе LLР» (Великобританія) - ТОВ "Полімер Трейдінг". 26 листопада 2013 року, за вказаним Контрактом № 20/2013 від 04.01.2013 року, позивачем на митну територію України був ввезений товар - каучук синтетичний СКДН в кількості 39600,00 кг. Для здійснення митного оформлення в режимі імпорту декларантом подано митному органу вантажно-митну декларацію № 700130000/2013/021862 з додатками. Відповідно до вказаної ВМД митна вартість ввезеного товару заявлена за ціною контракту на рівні 1,84 доларів США за один кілограм (а.с.200-201). На підтвердження обґрунтованості заявленої Позивачем у декларації форми МД-2 митної вартості, 26 листопада 2013 року, через уповноважену особу (декларанта) - агента з митного оформлення вантажів та товарів, органу доходів і зборів подано наступні документи: зовнішньоекономічний контракт купівлі - продажу товарів від 04 січня 2013 року № 20/2013; додаткова угода до Контракту від 01 жовтня 2013 року №1; додаток до Контракту від 18 листопада 2013 року № 10; договір від 01 березня 2013 року № 90 транспортно-експедиційного обслуговування та організації перевезень автомобільним транспортом в міжнародному сполученні; довідка по транспортним витратам від 26 листопада 2013 року № Т - 614; довідка по транспортним витратам від 26 листопада 2013 року № Т - 615; міжнародна товарно-транспортна накладна № 0573365; міжнародна товарно-транспортна накладна № 286219; платіжне доручення в іноземній валюті або банківських металах від 18 листопада 2013 року № 85 (банківський платіжний документ, що стосується товару); рахунок-фактура (інвойс) від 22 листопада 2013 року № 70126458; рахунок-фактура (інвойс) від 22 листопада 2013 року № 70126438; рахунок-фактура (інвойс) від 22 листопада 2013 року № 20-037/2013; декларація про походження товару від 22 листопада 2013 року № 10404070/221113/0021131; декларація про походження товару від 22 листопада 2013 року № 10404070/221113/0021152; сертифікат якості від 22 листопада 2013 року № 490696; сертифікат якості від 22 листопада 2013 року № 490700; інформацію про позитивні результати здійснення санітарно- епідеміологічного та радіологічного контролю товару (наявність на товаросупровідних документах відповідних відбитків штампу); копія митної декларації країни відправника від 22 листопада 2013 року № 10404070/221113/0021131; копія митної декларації країни відправника від 22 листопада 2013 року № 10404070/221113/0021152; картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами від 31 жовтня 2013 року № 100/2012/0007373, технічна специфікація товару. З пояснень представника відповідача (а.с.237), копії витягу з АСАУР (а.с.144-145) встановлено, що при внесенні електронної копії ВМД № 700130000/2013/021862 до бази даних митниці спрацював профіль ризику за кодом 102 «Контроль правильності визначення митної вартості товарів». Крім інших заходів, митницю було зобов'язано здійснити перевірку правильності визначення митної вартості, звернувши увагу на вартість ідентичних або подібних товарів. За результатами аналізу документів, наданих декларантом позивача разом із ВМД № 700130000/2013/021862, митний орган дійшов висновку про відсутність документального підтвердження ціни товару, що заявляється до митного оформлення. З пояснень представника відповідача встановлено, що сумнів щодо правильності заявлення митної вартості каучуку у контролюючого органу виник у зв'язку з тим, що позивачем до ВМД не було додано контракти, укладені між ВАТ «Нижньокамськнафтохім» та «Сhemical Catalis S.A.», а також між «Сhemical Catalis S.A.» та «Маnnel Тradeе LLР», не надано належного доказу оплати товару, хоча умовами поставки була 100% його передплата. При цьому, митний орган вважав не належним доказом сплати за товар надане позивачем платіжне доручення в іноземній валюті або банківських металах № 85 від 18.11.2013 року (а.с. 28), оскільки зазначений документ не містив відмітки банку у здійсненні цього платежу. Крім того, в результаті співставлення рівня заявленої митної вартості товару та вартості аналогічних товарів, митне оформлення яких здійснено, було встановлено, що вартість аналогічного товару, який було імпортовано на митну територію України раніше за МД від 08.11.2013 № 110080000/2013/129966, складає 2,58 дол. США/кг. При цьому, каучук за вказаною декларацією поставлявся також ВАТ «Нижньокамськнафтохім» за зовнішньоекономічним контрактом, укладеним з «Сhemical Catalis S.A.». Враховуючи зазначені обставини, посилаючись на ч.3 ст. 53, ст. 363 Митного кодексу України, митний орган зазначив про необхідність надання позивачем додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: договору (угоди, контракту) із третіми особами, пов'язаного з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; виписки з бухгалтерської документації (оборотно-сальдові відомості по рахунку 632 «Розрахунки з іноземними постачальниками» або виписку з журналу- ордеру по рахунку 632); ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів (за наявності); каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) фірми-виробника товару; висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини. Крім наведеного, на зворотньому боці ДМВ № 700130000/2013/021862 було зазначено право декларанта надати інші додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару. З зазначеною вимогою митниці про необхідність надання додаткових документів декларант Позивача був ознайомлений 26.11.2013 року, про що свідчить відповідний запис, засвідчений особистим підписом. (а.с.44) 27.11.2013 року декларантом позивача додатково було надано митному органу наступні документи: оборотно-сальдову відомість по рахунку 632 за період з 01.11.2013 року по 26.1 1.2013 року, висновок експерта від 27.11.2013 щодо вартості товару, ввезеного згідно інвойсу від 22.11.2013 № 20-037/2013, лист продавця стосовно ліцензійних/ авторських договорів та прайс- листа фірми - виробника товару. Інші запитувані митницею документи, а саме - договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) фірми-виробника товару декларант позивача митному органу не надав. З пояснень представника відповідача та з досліджених у судовому засіданні документів встановлено, що надана позивачем оборотно-сальдова відомість по рахунку 632 за період з 01.11.2013 по 26.1 1.2013 ( а.с. 39) не прийнята митним органом в якості документального підтвердженням оплати у сумі 71 280 дол. США за ввезений товар, оскільки вона містить інформацію про розрахунки загалом за контрактом від 04.01.2013 № 20/2013 у розмірі 351 187,50 дол. США., без уточнення специфікації чи рахунку-фактури, за яким було здійснено оплату. Висновок експерта митним органом був відхилений як неналежний доказ внаслідок неврахування ним при визначенні вартості товару низки показників, що мають суттєве значення. Зокрема, всупереч положенням п. 48 Національного стандарту № 1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.03 № 1440, при застосуванні експертом порівняльного методу, у зведеній таблиці аналогів не наведені характеристики товарів, які дають змогу ідентифікувати їх зі спірним товаром та стверджувати про їх подібність. Крім того, у висновку експерта відсутня інформація стосовно умов контрактів купівлі-продажу аналогічних товарів, умов оплати та дати, на яку встановлено ціни на аналоги у розмірі від 1500 до 1950 дол. США/тонну. ( а.с.65-86) З листа «Маnnel Тradeе LLР» від 27.11.2013 року, наданим позивачем митному органу, встановлено, що посилаючись на комерційну таємницю, продавець товару повідомив про можливість надати ТОВ «Полімер Трейдінг» лише контракт з «Сhemical Catalis S.A.», без специфікації, в якій визначено ціну каучуку. Щодо прайс-листів фірми-виробника вказав на їх відсутність у зв'язку з індивідуальним підходом до клієнтів. (а.с.55-56) За результатами опрацювання наданих додаткових документів митний орган дійшов висновку про не підтвердження ними обґрунтованості визначення позивачем митної вартості товару за ціною контракту, письмово повідомивши декларанта позивача про неможливість застосування методу, визначеного ст.58 Митного кодексу України. Одночасно митницею зауважено на ненаданні позивачем станом на 27.11.2013 року каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) фірми-виробника товару та договору (угоди, контракту) із третіми особами, пов'язаними з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається. Крім того, позивачу ( його декларанту) було запропоновано надати всю наявну у нього інформацію для визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 59-63 Митного кодексу України та повідомлено про відсутність такої інформації у митного органу. Вказано на наявність відомостей, що дають змогу при визначенні митної вартості застосувати резервний метод, передбачений ст.64 Митного кодексу України. (а.с.46,47) У судовому засіданні представник позивача підтвердила факт проведення консультацій між митницею та декларантом щодо можливості послідовного застосування методів визначення митної вартості у відповідності до статей 59-63 Митного кодексу України та вказала на відсутність у позивача та декларанта інформації, що б дала змогу застосувати будь-який інший метод, ніж визначений ст. 64 Митного кодексу України. Зазначене також підтверджується відповідним записом декларанта на проведеній письмовій консультації. (а.с.46) 27.11.2013 року Східною митницею за результатами опрацювання митної декларації № 700130000/2013/021862 та інших документів, наданих позивачем, виходячи з результатів проведених консультацій та наявної у митного органу інформації щодо ціни аналогічного товару, митне оформлення якого закінчено, видано картку відмови у митному оформленні (випуску) товарів № 700000002/2013/00258 та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 700000002/2013/000116/1. Відмова у митному оформленні (випуску) товарів мотивована тим, що в рамках положень пункту 2 частини 6 статті 54 Митного кодексу України декларантом не подано додаткові документи на підтвердження заявленої митної вартості та органом доходів і зборів видане рішення про коригування митної вартості товару від 27.11.2013 року № 700000002/2013/000116/1. Також в картці відмови № 700000002/2013/00258 зазначено, що за умови надання, згідно ст. 53 МКУ додаткових документів, а саме каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) фірми-виробника товару, договору (угоди, контракту) із третіми особами, пов'язаними з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, - митну вартість може бути визнано. (а.с.40) З Рішення про коригування митної вартості товарів № 700000002/2013/000116/1 вбачається, що митну вартість ввезеного позивачем каучуку визначено за резервним методом - 2,58 доларів США за 1 кг. Джерелом інформації, яким скористався орган доходів і зборів при визначенні митної вартості цього товару, є митна декларація № 110080000/3/129966 від 08.11.2013 року. При цьому, у Рішенні № 700000002/2013/000116/1 зазначено, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), тому як з урахуванням положень ч. 3 ст. 53 МК України подані декларантом відомості не підтвердженні документально. Також в Рішенні зауважено на ненаданні декларантом додаткових документів : каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) фірми-виробника товару та договору (угоди, контракту) із третіми особами, пов'язаними з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається. Крім того, Рішення про коригування митної вартості товарів містить обґрунтування щодо неможливості послідовного застосування методів визначення митної вартості внаслідок відсутності в обох сторін ( митного органу, декларанта та позивача) інформації, необхідної для визначення митної вартості у порядку, передбаченому ст.59, ст.60, ст.62 та ст.63 Митного кодексу України. (а.с.41-42) Разом з тим, з дослідженої у судовому засіданні ВМД № 110080000/3/129966 від 08.11.2013 року встановлено, що найменування товару, ввезеного позивачем, є ідентичним товару, оформленому за вищевказаною ВМД - «Каучук синтетичний СКДН (бутадієновий) група 1». Товаровиробником та відправником виступає ВАТ «Нижньокамськнафтохім» (Росія). Умови поставки - FСА Нижньокамськ. Поставку аналогічного товару було здійснено згідно зовнішньоекономічного контракту, укладеного ВАТ «Нижньокамськнафтохім» з «Сhemical Catalis S.A.» (а.с.202-203) 27 листопада 2013 року позивачем подано нову МД за № 700130000/2013/021971, в якій митна вартість каучуку визначена згідно оскаржуваного рішення про визначення митної вартості, а саме 2,58 дол.США за кілограм. На підставі цієї МД, під гарантійні зобов'язання позивача, товар випущено у вільний обіг. (а.с. 50-51) В подальшому, реалізуючи право, надане ст. 55 Митного кодексу України, позивачем був наданий контракт № 1313 від 01.03.2013року, укладений між «Сhemical Catalis S.A.» та «Маnnel Тradeе LLР» ( а.с.57-64) Інші документи, на наданні яких наполягала митниця, позивачем органу доходів і зборів надані не були. При цьому, суд зазначає, що наданий позивачем контракт № 1313 від 01.03.2013 року не містить відомостей щодо ціни товару та з його змісту не вбачається зв'язок ані з контрактом від 04.01.2013 № 20/2013, ані з контрактом від 25.07.2011 № 50017457 на підставі якого, відповідно до супровідних документів, відбувалась поставка ВАТ «Нижньокамськнафтохім» каучуку. Отже, додатково наданий позивачем контракт не підтверджує заявлену митну вартість та, зокрема, її складову - контрактну вартість товару. (а.с.61-64) Листом за вих. № 03-1/01-2-26/8991 від 13.12.2013 року Східна митниця повідомила позивача про відсутність підстав для прийняття рішення щодо можливості застосування митної вартості, заявленої декларантом, внаслідок відсутності об'єктивних та документально підтверджених даних щодо правильності її визначення. (а.с. 52-53) Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом. Щодо встановлення фактичних обставин справи спору між сторонами немає. Спір полягає у правомірності визначення митним органом вартості товару за резервним методом при наявності тих документів, які були наданні позивачем при митному оформлені, у тому числі при неможливості надання додаткових документів, затребуваних митницею. Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступних мотивів та положень законодавства. Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, у відповідності до ст. 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відповідно до положень ч.1, ч. 2 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації. Відповідно до ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. Відповідно до ч.2, ч.3 ст.58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу. У відповідності до ч.5 ст.54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контрою правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів. Частиною 1 Статті 53 МК України визначаний перелік документів, що в обов'язковому порядку подаються декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів. Частина 3 ст.53 встановлює, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Разом з тим, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. Відповідно до ч. 3 ст. 52 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу. Згідно п. 2 ч. 6 ст. 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, у відповідності до ч. 1 ст. 55 МК України приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Згідно ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Заявлена митна вартість товару визначається у відповідності з ст.ст.58-64 МК України. Відповідно ч.3 ст.58 Митного кодексу України у разі, якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом згідно з положеннями статті 57 цього Кодексу, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості відповідно до вимог статей 59-64 МК України. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. При цьому кожний наступний метод застосовується послідовно, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. З системного аналізу вказаних норм МК України випливає висновок про те, що орган доходів і зборів має виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, що ввозяться на митну територію України. При цьому, у разі наявності сумніву щодо правильності визначення заявленої декларантом митної вартості товарів, а також за відсутності об'єктивних документальних даних, що її підтверджують, митний орган має право витребувати, а суб'єкт господарювання зобов'язаний надати контролюючому органу додаткові документи на підтвердження правильності зазначеної ним митної вартості товару. Надання додаткових документів на вимогу митниці не в повному обсязі, або надання неналежних документів не може вважатись виконанням вимог митниці щодо підтвердження рівня митної вартості товару та є підставою для відмови у застосуванні заявленої митної вартості товару за основним методом, винесення картки відмови у митному оформленні та прийняття рішення про коригування митної вартості за другорядними методами, здійснюючи їх послідовне застосування на підставі наявних в митниці відомостей. В даних спірних правовідносинах, виходячи з того, під час здійснення митних процедур за декларацією, поданою декларантом позивача, спрацював профіль ризику по базі АСАУР, а також враховуючи те, що товар поставлявся не за прямим контрактом та позивачем до декларації не було надано належного доказу сплати за товар, суд приходить до висновку про обґрунтованість сумніву відповідача щодо правильності заявленої позивачем митної вартості товару. При цьому, суд відхиляє доводи позивача щодо виникнення у митниці права на витребування додаткових документів лише у випадку наявності у поданих для митного оформлення документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, оскільки вищенаведеними положеннями законодавства митному органу надано право на витребування додаткових документів у разі наявності обґрунтованого сумніву щодо правильності визначення митної вартості та за відсутності належних документів, що підтверджують її складові. З урахуванням наведеного, суд вважає, що в даних спірних правовідносинах митниця мала підстави для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару. При цьому, суд зазначає, що Східною митницею від позивача на підтвердження контрактної ціни товару були витребувані лише документи, перелічені у ч.3 ст. 53 МК України, тобто відповідач діяв у межах повноважень, наданих йому законом. Проте, відповідач законні вимоги контролюючого органу не виконав, договорів із третіми особами, пов'язаними з поставкою, не надав. Надані митному органу додаткові документи - оборотно-сальдова відомість по рахунку 632 за період з 01.11.2013 року по 26.1 1.2013 року та висновок експерта від 27.11.2013 щодо вартості товару, ввезеного згідно інвойсу від 22.11.2013 № 20-037/2013 не є належними доказами, що підтверджують митну вартість товару, оскільки з першої не можна встановити факту здійсненої позивачем передплати за товар у розмірі 71280,0 дол. США, а експертним шляхом визначалась ринкова, а не митна вартість каучуку. До цього, при проведенні експертизи, експертом не були дотримані вимоги положень п. 48 Національного стандарту № 1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.03 № 1440. Отже, суд знаходить правомірними дії митниці з відхилення зазначених документів. Що стосується посилань позивача на неможливість надання витребуваних митницею договорів з третіми особами та прайс-листів фірми-виробника, то зазначені доводи суд відхиляє, оскільки ані митному органу під час оформлення ВМД, ані суду під час розгляду справи, ТОВ "Полімер Трейдінг" не надано жодного доказу на підтвердження вчинення ним будь-яких дій з отримання вказаних документів. Отже, виходячи з встановлених обставин справи, враховуючи вищенаведені положення законодавства, суд дійшов висновку про правомірність дій відповідача з винесення картки відмови у митному оформленні декларації № 700130000/2013/021862 від 26.11.2013 року. Що стосуються правомірності коригування відповідачем митної вартості товару за резервним методом, суд зазначає, що з встановлених обставин справи вбачається обґрунтованість висновків митного органу про неможливість застосування основного методу та правомірність застосування методу у відповідності до положень ст. 64 Митного кодексу України, оскільки між митницею та декларантом були проведені консультації з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості товарів із застосуванням попередніх 2-5 методів визначення митної вартості. Відсутність в обох сторін цих консультацій інформації для можливого їх застосування стала підставою для застосування резервного методу, оскільки в розпорядженні митниці була декларація, по якій часом раніше було здійснено митне оформлення аналогічного товару. За таких обставин, суд вважає, що використовуючи владні управлінські функції при визначенні митної вартості товару, митний орган діяв в порядку черговості послідовного використання методів, передбачених статтями 59-64 Митного кодексу України. Зважаючи на викладене, оскільки відповідачем доведена правомірність вчинених дій та рішень, прийнятих під час митного оформлення товару, ввезеного позивачем, зважаючи на те, що під час перевірці дій відповідача у відповідності до положень ч.3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, судом не встановлено будь-яких порушень з його бдоку, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ТОВ "Полімер Трейдінг". На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied