Рішення адміністративного суду від 2014-01-28 00:00:00+02

06.03.2013 прокурор Нахімовського району м. Севастополя звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства у м. Севастополі до Качинської селищної ради, треті особи: [PERSON], [PERSON], про скасування рішення №2186 від 26.10.2010 «Про надання в оренду ПП [PERSON] та ПП [PERSON] земельної ділянки для будівництва і обслуговування берегоукріплювальних споруд з приміщеннями для відпочинку в [ADDRESS]». Постановою Нахімовського районного суду АР Крим від 09.07.2013 (суддя Пекарніна І.А.) у задоволенні позову прокурора Нахімовського району м. Севастополя відмовлено. Не погодившись з постановою суду, прокурор Нахімовського району м. Севастополя, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Апеляційна скарга мотивована порушенням судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неповним з'ясуванням обставин у справі. У судове засідання 28.01.2014 представники Державної інспекції сільського господарства у м. Севастополі та відповідача не з`явились, про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Згідно з частиною 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи. Представник прокурора у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній. Треті особи [PERSON] та [PERSON] з апеляційною скаргою не погодились, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим. Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши представника прокурора та третіх осіб, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено, що Прокурор Нахімовського району АР Крим звернувся до суду з до Качинської селищної ради про скасування рішення №2186 від 26.10.2010 «Про надання в оренду ПП [PERSON] та ПП [PERSON] земельної ділянки для будівництва і обслуговування берегоукріплювальних споруд з приміщеннями для відпочинку в [ADDRESS]». Цей позов подано прокурором позовом в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства у м. Севастополі. Стаття 5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» визначає: державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі. Державний контроль за дотриманням вимог законодавства України про охорону земель здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Моніторинг родючості ґрунтів земель сільськогосподарського призначення та агрохімічну паспортизацію земель сільськогосподарського призначення проводить центральний орган виконавчої влади з питань аграрної політики. Державні інспекції сільського господарства утворені на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 12.12.2011 №1300 «Про утворення територіальних органів Державної інспекції сільського господарства», тобто після прийняття спірного рішення. Положення про державну інспекцію сільського господарства в АР Крим, областях, містах Києві та Севастополі затверджено наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 23.12.2011 №770. Наказом Державної інспекції сільського господарства України від 28.02.2012 №124 затверджено Положення про державну інспекцію сільського господарства в м. Севастополі (арк.с.136-142). Згідно з підпунктом 4.1(а) пункту 4 цього Положення Держсільгоспінспекція відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності. Згідно з пунктом 6 зазначеного Положення Держсільгоспінспекція та її посадові особи в межах своїх повноважень мають право: - складати акти перевірок, протоколи про адміністративні правопорушення та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, давати обов'язкові для виконання приписи (розпорядження), а також подавати в установленому законодавством порядку до відповідних органів матеріали перевірок для притягнення винних осіб до відповідальності (п.п.6.1); - безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку підприємства, установи та організації усіх форм власності, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, для проведення перевірок з питань, що належать до її компетенції (п.п.6.2); - звертатися до органів прокуратури з клопотанням про подання позову до суду щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився (п.п.6.3); - викликати громадян, у тому числі посадових осіб, для отримання від них усних або письмових пояснень з питань, пов'язаних з порушенням земельного законодавства (п.п.6.4); - передавати до органів прокуратури, органів дізнання та досудового слідства акти перевірок та інші матеріали про діяння, в яких вбачаються ознаки злочину (п.п.6.5). Таким чином, Законом України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» та Положенням про державну інспекцію сільського господарства в АР Крим не передбачено повноважень Державної інспекції сільського господарства в АР Крим на пред'явлення позову до суду про скасування рішень органів місцевого самоврядування щодо припинення права користування земельною ділянкою. Стаття 60 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що з метою представництва інтересів громадянина або держави в адміністративному суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з адміністративним позовом. Прокурор, який звертається до адміністративного суду в інтересах держави, в позовній заяві (поданні) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Відповідно до статті 36-1 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. За змістом зазначених статей Кодексу адміністративного судочинства України та Закону України «Про прокуратуру» у випадку звернення до суду з позовом прокурора останній є законним представником сторони, тобто не може мати прав більш, ніж сама сторона, в інтересах якої пред'явлено позов. Оскільки законом не передбачено права Державної інспекції сільського господарства в м. Севастополі звертатись до суду з позовом про скасування рішення органу місцевого самоврядування щодо припинення права користування земельною ділянкою, то не має такого права у даному випадку й у прокурора. Аналогічну правову позицію щодо права прокурора на пред'явлення до суду позову в інтересах держави визначив Верховний суд України у постанові від 29.01.2013 у справі за позовом прокурора м. Черкаси в інтересах Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Черкаській області до Черкаської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення. З урахуванням викладеного судова колегія вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо необґрунтованості позовних вимог прокурора. Разом з цим, колегія суддів звертає увагу, що предметну підсудність адміністративних справ визначає стаття 18 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до цієї статті місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: 1) адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам; 2) усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності; 3) усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг. Окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська або Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ з приводу їхніх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам. Позивачем у справі є прокурор Нахімовського району м. Севастополя, тобто орган державної влади, тобто справа підлягає розгляду окружним адміністративним судом, а розглянута неповноважним судом, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню. Відповідно до статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Результат розгляду: partial