Рішення адміністративного суду від 2014-02-05 00:00:00+02

15 липня 2009 року [PERSON] звернулася з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «дітям війни». В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] є дитиною війни і відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на отримання щомісячного підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Конституційний Суд України прийняв рішення від 09.07.2007 р. та від 22.05.2008 р., яким скасував деякі положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007-2008 р.р.», які скорочували суму виплат дітям війни. Проте відповідач відповідний перерахунок пенсії не зробив, в зв'язку з чим позивач просив суд зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії та забезпечити виплату щомісячної державної соціальної допомоги за період з січня 2006 року по 31 грудня 2008 року, виходячи з вимог Закону. Постановою Суворовського районного суду м.Одеси від 30 вересня 2013 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси нарахувати та виплатити [PERSON] підвищення до пенсії, що передбачене ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком виходячи з розрахунку прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законодавством, за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси в апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, враховуючи те, Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси не має можливості виконати покладені зобов'язанням судом оскільки [PERSON] по справі не перебуває на обліку в Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси. Так, відповідно до довідки Інформаційного центру персоніфікованого обліку Центральної бази даних одержувачів пенсій, [PERSON] перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Іванівському районі, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції з винесенням нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог. Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2013 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача Управління Пенсійного фонду України в Іванівському районі Одеської області. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 53 КАС України з ініціативи суду до участі у справі можуть залучатися співвідповідачі. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка просила зобов'язати перерахувати та виплатити підвищення до пенсії, що передбачене ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» саме Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси. Однак, відповідно до довідки Інформаційного центру персоніфікованого обліку Центральної бази даних одержувачів пенсій, [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Іванівському районі Одеської області. Таким чином, як вбачається з рішення суду першої інстанції, представника Управлінні Пенсійного фонду України в Іванівському районі Одеської області в судове засідання не викликали та фактично він участі не приймав. На підставі зазначеного, Одеським апеляційним адміністративним судом було винесено ухвалу від 04 грудня 2013 року про залучення у якості співвідповідача у справі Управління Пенсійного фонду України в Іванівському районі Одеської області. Судом встановлено, що позивач має статус дитини війни згідно з посвідченням. Вирішуючи справу, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з наявності у позивача права на щомісячне підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком. Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача за період з 15 липня 2008 року по 31 грудня 2008 року та зазначає наступне. Відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" (в редакції до 28 грудня 2007 року) дітям війни пенсія або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Наявність такого права у позивача є визначальним для вирішення даного спору. Крім того, це право гарантується ч. 2 ст. 46 Конституції України, а також ч. 2 ст. 3 Закону України "Про соціальний захист дітей війни". Відповідно до ст. 17 зазначеного Закону мінімальний розмір пенсії за віком, як основна державна соціальна гарантія, встановлюється законами. Встановлення розміру мінімальної пенсії за віком Кабінетом Міністрів України суперечить наведеним нормам закону. Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Таким чином, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру підвищення до пенсії позивачу підлягають застосуванню ч. 3 ст. 46 Конституції України, ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" (в редакції до 28 грудня 2007 року), ст. 17 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" і ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а не постанова Кабінету Міністрів України № 530 від 28 травня 2008 року "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян", яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав. Із врахуванням наведених положень чинного законодавства України, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з наявності у позивача права на щомісячне підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком. Разом з цим, позивач звернувся за захистом порушеного відповідачем права на отримання допомоги лише 15 липня 2009 року. Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України (в редакції чинній на час прийняття рішення судом першої інстанції) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 100 КАС України (в редакції чинній на час прийняття рішення судом першої інстанції) адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Таким чином, з урахуванням норм процесуального права, колегія суддів вважає безпідставним поновлення судом першої інстанції позивачу строку звернення до суду та приходить до висновку про наявність підстав для скасування постанови суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог за період з 01 січня 2006 року по 14 липня 2008 року із залишенням без розгляду вказаних вимог позивача.

Результат розгляду: partial