Рішення адміністративного суду від 2014-02-11 00:00:00+02

[PERSON] звернулась до суду з адміністративним позовом до Чернігівської митниці Міністерства доходів і зборів України про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил № 0690/10211/13 від 22.01.2014 року, винесену заступником начальника Чернігівської митниці Міндоходів - начальником управління боротьби з контробандою та митними правопорушеннями Мельником В.В. про притягнення її до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.469 Митного кодексу України та накладання адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 гривень. Заявлені вимоги обгрунтовує тим, що оскаржувана постанова була складена на підставі протоколу про порушення митних правил № 0690/10211/13. Вказує, що 14.06.2013 року в зону митного контролю вантажного митного комплексу ТОВ «Термінал-Центр» заїхав вантажний автомобіль, що слідував з вантажем гуманітарна допомога на адресу отримувача Чернігівської обласної благодійної організації «Аратта». Зазначає,, що 18.06.2013 року Чернігівською обласною благодійною організацією «Аратта», керівником якої вона являється, до митного поста «Чернігів-вантажний» Чернігівської митниці Міндоходів подана форма ЄУД для розміщення товарів на тимчасове зберігання, відповідно до якої дозволено тимчасове зберігання вантажу на строк до 16.09.2013 року, а 30.07.2013 року до Чернігівської митниці нею було подано заяву, в якій зазначено, що вантаж не було своєчасно визнано гуманітарною допомогою в зв»язку з реформуванням процедури визнання на державному рівні. Посилається, що 03.09.2013 року звернулась з заявою до Міністерства соціальної політики України щодо звільнення від податків вантажу гуманітарної допомоги. 17.09.2013 року на її заяву з проханням продовження терміну зберігання вантажу «гуманітарна допомога» на 30 днів, строк тимчасового зберігання було продовжено до 16.10.2013 року. Вказує. що неодноразово зверталась з заявами до Міністерства доходів і зборів і Міністерства соціальної політики щодо визначення вантажу гуманітарною допомогою, на що отримувала відповіді, остання відповідь Міністерства доходів і зборів від 26.12.2013 року, згідно якої зазначений вантаж визнано гуманітарною допомогою за погодженням з органами, визначеними Законом України «Про гуманітарну допомогу». Зазначає, що неодноразово повідомляла Чернігівську митницю Міндоходів про затримання строків тимчасового зберігання внаслідок неврегульованості питання визнання вантажу гуманітарною допомогою на державному рівні. Посилається, що наказами Міністерства соціальної політики України від 05.12.2013 року відповідно до ст.ст. 4, 5 Закону України «Про гуманітарну допомогу» зазначений вантаж визнано гуманітарною допомогою. 13.12.2013 року за видатковою накладною № 62 вантаж «гуманітарна допомога» було передано благодійній організації, яку вона очолює. Вказує, що з постановою не погоджується, вважає, що при її винесенні посадова особа відповідача в порушення норм законодавства не встановила обставини справи, не дослідила документи та дійшла невірного висновку про порушення нею митних правил. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала повністю, при викладенні пояснень посилалась на обставини, зазначені в адміністративному позові (а.с.2-5). Доповнила, що вантаж ввозився як гуманітарна допомога і за погодженням з Чернігівською митницею зберігався на її складі. Не заперечувала, що в період з 16.10.2013 року, коли закінчився продовжений строк для розміщення товарів на тимчасове зберігання і до 21.11.2013 року із заявами до Чернігівської митниці не зверталась, вважала, що строк зберігання їй автоматично продовжено. Зазначила, що у вказаний період тривала процедура визнання вантажу гуманітарною допомогою і паралельно перемови з Чернігівською митницею, яка дала усну згоду на продовження строку зберігання товарів. Представник відповідача в судовому засіданні вимоги адміністративного позову не визнав, зазначив, що [PERSON] фактично визнає вину у вчиненні адміністративного правопорушення. Доповнив, що справа про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності розглядалась компетентними особами, з урахуванням всіх обставин справи, вважає, що відсутні підстави для задоволення адміністративного позову. Представник третьої особи на стороні відповідача в судовому засіданні вказав, що вважає постанову обгрунтованою і законною. Вислухавши осіб, які брали участь в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON], суд вважає, що вимоги адміністративного позову задоволенню не підлягають. При цьому виходить з наступного: 14.06.2013 року в зону митного контролю вантажного митного комплексу ТОВ «Термінал-Центр» заїхав вантажний автомобіль з вантажем «гуманітарна допомога», отримувач Чернігівська обласна благодійна організація «Аратта». 18.06.2013 року Чернігівською обласною благодійною організацією «Аратта» до митного поста «Чернігів-вантажний» Чернігівської митниці Міндоходів подана форма ЄУД для розміщення товарів на тимчасове зберігання, відповідно до якого дозволено тимчасове зберігання вантажу «гуманітарна допомога» на строк до 16.09.2013 року. 17.09.2013 року директором ЧОБО «Аратта» [PERSON] до Чернігівської митниці Міндоходів подано заяву з проханням продовження терміну зберігання вантажу на 30 днів. Строк тимчасового зберігання продовжено до 16.10.2013 року. 21.11.2013 року в порушення положень ч.4 ст. 204 Митного кодексу України після закінчення встановленого строку зберігання вантажу «гуманітарна допомога» директором ЧОБО «Аратта» [PERSON] до Чернігівської митниці Міндоходів подано заяву про розміщення на складі митного органу товару. Зазначене підтверджується матеріалами адміністративної справи № 0690/10211/13. 22 січня 2014 року заступником начальника Чернігівської митниці - начальником управління боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями Мельником В.В. винесена постанова в справі про порушення митних правил за ч.2 ст. 469 МК України відносно [PERSON] і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 8500 гривень (а.с.7-8). Відповідно до ч.2 ст. 469 Митного Кодексу України зміна стану товарів, митне оформлення яких не закінчено, або товарів, що перебувають на тимчасовому зберіганні під митним контролем на складі тимчасового зберігання , на складі організації - отримувача гуманітарної допомоги або на митому складі, користування та розпорядження ними без дозволу митного органу, а так само невжиття передбачених ч. 4 ст. 204 цього Кодексу заходів щодо товарів, строк тимчасового зберігання яких під митним контролем на складі тимчасового зберігання, на складі організації - отримувача гуманітарної допомоги або на митному складі закінчився, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п»ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Ч.1 ст. 204 Митного Кодексу України встановлено загальний строк тимчасового зберігання товарів під митним контролем, який становить 90 календарних днів. Строк тимчасового зберігання товарів, зазначений у частині першій цієї статті, за заявою власника або уповноваженої ним особи може бути продовжений (але не більше ніж на 30 днів) органом доходів і зборів, за дозволом якого товари були розміщені на складі. Якщо особа, яка зберігає товари на складі тимчасового зберігання відкритого типу або митному складі відкритого типу, не є утримувачем цього складу, її заява про продовження строку тимчасового зберігання зазначених товарів попередньо погоджується з утримувачем складу. У разі відмови у продовженні строку тимчасового зберігання орган доходів і зборів зобов'язаний невідкладно, письмово або в електронній формі, повідомити власника товару або уповноважену ним особу про причини і підстави такої відмови. Частина 4 ст.204 МК України вказує на дії, які повинні бути здійснені до закінчення строків зберігання товарів, що перебувають на тимчасовому зберіганні під митним контролем. Жодної з вказаних дій в період з 16.10.2013 року по 21.11.2013 року позивачка не вчинила. Згідно частин 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Згідно вимог ч.2 ст. 71 КАС України відповідачем надані докази правомірності притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за невжиття передбачених ч.4 ст. 204 Митного Кодексу України заходів щодо товарів, строк тимчасового зберігання яких під митним контролем на складі організації - утримувача гуманітарної допомоги - закінчився. Згідно ст. 522 МК України справу про порушення митних правил розглянув уповноважений орган. При винесенні постанови дотримані вимоги ст. ст. 523-527 МК України. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.70 МК України, на підтвердження заявлених вимог позивач суду не надала, своїми поясненнями фактично визнала правомірність винесення відносно неї постанови про порушення митних правил, а отже проаналізувавши і дослідивши всі надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Результат розгляду: denied