Рішення адміністративного суду від 2014-03-27 00:00:00+02

[PERSON] звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державного реєстратора Реєстраційної служби Ворошиловського районного управління юстиції у м. Донецьку Ільченко Світлани Сергіївни за участю третіх осіб Реєстраційної служби Головного управління юстиції у Донецький області, Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" в особі відділення "Донецька дирекція ПАТ "Банк Камбіо" про визнання протиправним та скасування рішення, щодо реєстрації права власності за ПАТ "Банк Камбіо" на нерухоме майно, а саме жиле приміщення - квартиру [ADDRESS], зобов'язання поновити право власності на нерухоме майно, а саме жиле приміщення - квартиру [ADDRESS] за [PERSON] Позовні вимоги мотивовані тим, що 17.11.2010 року між ТОВ «Східна мастильна компанія» та ПАТ "Банк Камбіо" була укладена Генеральна кредитна угода №588/02-2010, в рамках якої було укладено: кредитний договір № 589/02-2010 від 17.11.2010 року, кредитний договір № 594/02-2010 від 19.11.2010 року, кредитний договір № 595/02-2010 від 25.11.2010 року, за якими TOB «СМК» отримало від банку в борг грошові кошти. Зобов'язання ТОВ «СМК». які виникли на підставі Генеральної кредитної угоди №588/02-2010 та укладених в її межах кредитних договорів були забезпечені договорами іпотеки, поруки та застави. Так між ПАТ"Банк Камбіо" та позивачем 19.11.2010 року укладено договір іпотеки, реєстровий № 14978, майновим поручителем ТОВ «СМК». Згідно вказаного договору позивач передала квартиру [ADDRESS] 03 лютого 2014 року, від представника ПАТ "Банк Камбіо" позивачу стало відомо, що на теперішній час ПАТ «Банк «Камбіо» є власником квартири яка була передана банку у іпотеку. Будь-яких листів та/або вимог від банку, у яких би йшлось про вчинення банком дій з переоформлення права власності, вона не отримувала. З метою перевірки отриманої від представника банка ПАТ «Банк Камбіо» інформації, позивач звернулась до Реєстраційної служби Ворошиловського районною управління юстиції у м. Донецьку. З отриманого витягу, позивач дізналась, що право власності на квартиру було перереєстроване на користь ПАТ «Банк Камбіо» за рішенням державного реєстратора Ільченко Світлани Сергіївни. На підставі викладеного вважає рішення про реєстрацію права власності на квартиру за ПАТ «Банк Камбіо» протиправним та таким,що підлягає скасуванню (а.с.3-6). Представник позивача у судовому засіданні наполягала на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце був повідомлений належним чином. Заяв про розгляд справи без його участі чи про відкладення розгляду справи до суду не надав. У судовому засіданні від 25.02.2013 року відповідач надала письмові заперечення в яких зазначила, що відповідно до ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор встановлює відповідальність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, зокрема вимогам Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 22.06.2011 року № 703. 20 березня 2013 року державним реєстратором Ільченко С.С. було прийнято заяву N520332 щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме жиле приміщення - квартиру [ADDRESS]. Представником заявника разом із заявою подано: Договір іпотеки, посвідчений 19.11.2010р. приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 14978; Лист ПАТ «Банк Камбіо» №213/3 від 19.03.2013р.; Вимогу № 213/9 від 05.12.2012р., надіслану ТОВ «Східна мастильна компанія»; Вимогу № 213/24 від 28.01.2013р., надіслану [PERSON], [PERSON]; Повідомлення про отримання від ІнтерСітіПост; Звіт про незалежну оцінку вартості квартири [ADDRESS] від 19.03.2013р.; Реєстраційні та уставні документи ПАТ «Банк Камбіо»; Довіреність та паспортні дані уповноваженої особи. Крім того заявником разом із заявою про державну реєстрацію права власності подано копію письмової вимоги про усунення порушень (надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові), документ, що підтверджує сплив 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником письмової вимоги іпотекодержателя (отримання вимоги іпотекодавцем підтверджується підписом на повідомленні про отримання від ІнтерСітіПост, а отримання боржником - його штампом на примірнику вимоги), звіт про оцінку предмета іпотеки, складений після спливу строку, що зазначений у письмовій вимозі (звіт складений станом на 19.03.2013р., тоді як вимоги містять наступні дати: 21.01.2013р. та 01.12.2012р.). До того ж, державним реєстратором відповідно до вимог Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою КМУ від 22 червня 2011 року №703 та Порядку ведення державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою КМУ від 26 жовтня 2011 року №1141 було проведено всі необхідні перевірки інформації щодо об'єкта та суб'єкта нерухомого майна у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек та Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. На підставі викладено просила відмовити в задоволені позовних вимог у повному обсязі (а.с.149-152). Представник третьої особи (Реєстраційна служба Головного управління юстиції у Донецький області) у судовому засіданні заперечувала проти позову надала письмове заперечення в яких позовні вимоги не визнала, посилаючись на те, що, Головне управління юстиції у Донецький області не може скасувати рішення державного реєстратора речових прав на нерухоме майно або зобов'язати державного реєстратора речових прав на нерухоме майно провести державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (а.с.136-140). Представник третьої особи (Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо") у судовому засіданні заперечувала проти позову надала письмові заперечення в яких позовні вимоги не визнала, та зазначила, що 17.11.2010 року між ТОВ «Східна мастильна компанія» та Публічним акціонерним товариством «Банк Камбіо» було укладена Генеральна кредитна угода № 588/02-2010 в рамках Генеральної кредитної угоди були укладені кредитні договори: № 589/02-2010 від 17.11.2010р.; № 594/02-2010 від 19.11.2010р.; № 595/02-2010 від 25.11.2010р. Відповідно до укладених договорів ТОВ «Східна мастильна компанія» було надано кредит на загальну суму 13500000,00 гривень зі сплатою 25% річних. Для забезпечення виконання зобов'язань за Генеральною кредитною угодою та укладених кредитних договорів між ПАТ «Банк Камбіо» та майновими поручителями було укладено договори іпотеки нерухомого майна, від 19.11.2010 року між ПАТ «Банк Камбіо» та [PERSON] було укладений договір іпотеки двокімнатної квартири [ADDRESS] Відповідно до пункту 1.3. Генеральної кредитної угоди, строк повернення кредиту - 17.11.2011 року, також відповідно до пункту 3.3.2 позичальник зобов'язується повернути кредит в валюті кредиту не пізніше зазначеного строку. Пунктом 2.4. угоди передбачено обов'язок позичальника протягом всього строку дій договору сплачувати нараховані проценти щомісячно у строк, не пізніше останнього робочого дня поточного місяця та в день повернення кредиту. Пунктом 10.2 передбачено, що у разі несвоєчасного повернення кредиту позичальник сплачує пеню від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ. Всупереч зазначеним умовам Генеральної кредитної угоди, 17.11.2011р. позичальник не здійснив повернення кредиту та сплату процентів за його користування, чим порушив свої зобов'язання передбачені Генеральною кредитною угодою та укладеними в її межах кредитними договоріами. Станом на 01.12.2012 року заборгованість ТОВ «Східна мастильна компанія» перед ПАТ «Банк Камбіо» склала: за кредитним договором № 589/02-2010 від 17.11.2010р. загальна сума заборгованості склала 8670106,42 грн., за кредитним договором № 595/02-2010 від 25.11.2010р. загальна сума заборгованості склала 1119487,07 грн., за кредитним договором № 589/02-2010 від 17.11.2010р. загальна сума заборгованості склала 8670106,42 грн., Таким чином загальний розмір заборгованості за Генеральною кредитною угодою №588/02-2010 від 17.11.2010 року та укладених в її межах кредитних договорів, склав 15501795,81 грн. ПАТ «Банк Камбіо» неодноразово повідомляв позичальника про наявність заборгованості та вимагав виконання кредитних зобов'язань. 28.01.2013р. року банком, засобами поштового зв'язку, направив вимогу іпотекодавцю - [PERSON] з повідомленням про наявність заборгованості та попередженням про звернення стягнення на майно передане в іпотеку, в разі несплати заборгованості на протязі 30 днів. Також, 13.02.2013р. банк повторно направив вимогу [PERSON], засобами служби кур'єрської доставки, яку вона отримала 14.02.2013р. Позичальник, і іпотекодавець протягом більш як 30 днів не погасили заборгованість за кредитом та не виконали інші умови Генеральної кредитної угоди. Після спливу 30 днів з моменту отримання вимоги, ані позичальник, ані іпотекодавець не погасили кредит та проценти за його користування. 20.03.2013 року банк звернувся до Реєстраційної служби із заявою про реєстрацію предмета іпотеки за банком. 28.03.2013 року державним реєстратором Ільченко С.С. Ворошиловського районного управління юстиції у м. Донецьк, було прийнято рішення провести державну реєстрацію права власності на двокімнатну квартиру [ADDRESS] На підставі викладеного просила відмовити в задоволені позовних вимог у повному обсязі (а.с.168-171). У відповідності до вимог ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку письмового провадження. Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Частиною 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії) дій чи бездіяльності. Частинами 1, 2 статті 41 Конституції України унормовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. За змістом статті 182 Цивільного кодексу України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість або правочинів щодо нерухомості, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. В свою чергу, відносини пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюється нормами Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон). Систему органів державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції України; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав; органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку (ч.1 ст.6 Закону). Згідно пункту 3 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого указом Президента України від 06.04.2011 року №395/2011, формування і забезпечення реалізації політики з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є одним з основних завдань Міністерства юстиції України. Пунктом 7 цього положення також закріплено, що Мін'юст України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку головні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, а також районні, районні у містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні управління юстиції. Поряд з тим, процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав визначаються Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року №703 (далі - Порядок). Державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводять орган державної реєстрації прав та нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно (п.2 Порядку). Рішення щодо державної реєстрації прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, форму та вимоги до оформлення яких встановлює Мін'юст, приймає державний реєстратор прав на нерухоме майно. Державний реєстратор оформляє рішення за допомогою Державного реєстру прав у двох примірниках, крім випадків, передбачених цим Порядком (п.3 Порядку). Таким чином, відповідач є суб'єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує повноваження державного реєстратора, надані йому Законом України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень" та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Позивач - [PERSON], мешкає за адресою: [ADDRESS]. Відповідач - Державний реєстратор Реєстраційної служби Ворошиловського районного управління юстиції у м. Донецьку Ільченко Світлана Сергіївна при виконанні покладених на нього завдань щодо реєстрації речових прав на нерухоме майно керується Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року №703 «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно». Так, з матеріалів справи вбачається, що 11.04.1996 року між [PERSON], [PERSON] (продавці) та [PERSON] (покупець), був укладений договір купівлі-продажу квартири, згідно якого, Продавці продали, Покупець купила квартиру за адресою [ADDRESS] загальною площею 54,40 кв. м., в тому числі житловою - 39,50 кв. м., посвідченого 11.04.1996 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] (а.с. 10-11). 19.11.2010 року між [PERSON] (іпотекодавець) та Публічним акціонерним товариством "Банк Камбіо" (іпотекодержатель) був укладений договір іпотеки. Відповідно до якого надано в іпотеку нерухоме майно, а саме двокімнатна квартира загальної площею 54,40 кв. м., в тому числі житловою - 39,50 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яке належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 11.04.1996 року. Вищезазначений договір посвідчений 19.11.2010 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON]., зареєстровано в реєстрі за № 14978, у зв'язку з посвідченням даного договору накладено заборону на відчуження нерухомого майна: квартири 8 розташованої в буд.109 по вул. Постишева, м. Донецьк, що належить [PERSON], до припинення чи розірвання договору іпотеки, зареєстровано в реєстрі за № 14979 та в реєстрі заборон № 85 (а.с.32-39). 28 січня 2013 року Публічне акціонерне товариство "Банк Камбіо" винесло вимогу (відповідно до п. 7.2 договору іпотеки № 14978 від 19.11.210 року, відповідно до ст. 35,37 Закону України "Про іпотеку") з повідомленням про наявність заборгованості та попередженням про звернення стягнення на майно передане в іпотеку, в разі несплати заборгованості на протязі 30 днів (а.с. 172). Зазначену вимогу банк направив [PERSON], про що свідчить фіскальний чек Укрпошти (а.с.173) та доставочний лист від 14.02.2013 року в якому [PERSON] за особистим підписом отримала дану вимогу (а.с.174). Відповідно до карти прийому заяв № 1016968, 20 березня 2013 року Публічне акціонерне товариство "Банк Камбіо" звернувся до Реєстраційної служби Ворошиловського районного управління юстиції у м. Донецьку про реєстрацію предмета іпотеки за банком (а.с.117). Рішенням від 28 березня 2013 року за № 1200262 державний реєстратор Реєстраційної служби Ворошиловського районного управління юстиції у м. Донецьку Ільченко Світлана Сергіївна провела державну реєстрацію права власності на квартиру, що розташовано за адресою: м. [ADDRESS] за Публічним акціонерним товариством "Донецький завод високовольтних опор" (а.с.129). Оскаржуване рішення прийнято державним реєстратором на підставі ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» і пунктів 16 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року №703. Відповідно до ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Із наведеної норми слідує, що права на нерухоме майно, які виникли до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, визнаються дійсними якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. За визначенням статті 2 Закону, державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно є офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державна реєстрація є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом (ч.5 ст.3 Закону). Зокрема, відповідно до статті 15 Закону, державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження. Відповідно до пункту 16 Порядку, за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію та документів, необхідних для її проведення, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або рішення про відмову в такій реєстрації. Згідно з п. 27 Порядку, для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є: 1) укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно, чи його дублікат; 2) свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; 3) свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; 4) свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, видані нотаріусом, чи їх дублікати; 5) свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане державним реєстратором відповідно до цього Порядку; 6) свідоцтво про право власності, видане органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 7) свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією до набрання чинності цим Порядком; 8) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняте власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 9) державний акт на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою; 10) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 11) ухвала суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 12) заповіт, яким встановлено сервітут на нерухоме майно; 13) закон, яким встановлено сервітут на нерухоме майно; 14) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації; 15) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 16) інші документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно відповідно до закону. Відповідно до ч. 28 Порядку, для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно заявник, крім документів, що зазначені у пункті 27 цього Порядку, подає копії документів, що зазначені в пункті 9 цього Порядку (крім документа, що посвідчує посадову особу органу державної влади або органу місцевого самоврядування). Згідно з п. 34 Порядку, для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документів, що зазначені у пунктах 27 і 28 цього Порядку, подає: - завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов'язання, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менше ніж 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги; - документ, що підтверджує сплив 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя, якщо більш тривалий строк не вказано у надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмовій вимозі; - звіт про оцінку предмета іпотеки, складений після спливу строку, що зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; - витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (у разі, коли предметом іпотеки є земельна ділянка та в документах, що зазначені у пункті 27 цього Порядку, відсутні відомості про її кадастровий номер); - заставну (у разі, коли іпотечним договором передбачено її видачу). Наявність зареєстрованої у Державному реєстрі прав заборони відчуження нерухомого майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого відбувається перехід права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іпотекодержателя, не є підставою для відмови у проведенні державної реєстрації права власності за іпотекодержателем. Таким чином, Публічним акціонерним товариством "Банк Камбіо" було надано відповідачу перечень документів, які згідно з законодавством, є підставою для реєстрації права власності на нерухоме майно, та письмові вимоги від 01.12.2012р. та 21.01.2013р. про усунення порушень, які надіслані іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, документ, що підтверджує сплив 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником письмової вимоги іпотекодержателя (а.с.41-47). Крім того, суд зазначає, що відповідно до 1 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); тощо. Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно із ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Таким чином, у даному випадку відповідач діяв згідно Закону та в межах повноважень, наданих йому чинним законодавством України. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Результат розгляду: denied