Рішення адміністративного суду від 2014-01-16 00:00:00+02

19.12.2013 року позивач [PERSON] звернулася з вищевказаним позовом в обґрунтування якого зазначила, що з 08.08.2003 року вона працює на посаді судді Тальнівського районного суду Черкаської області та з 30.05.2006 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Також позивач зазначила, що 19.09.2013 року звернулася до управління ПФ України в Тальнівському районі Черкаської області з заявою про призначення їй пенсії згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу», але рішенням комісії при управлінні ПФ України в Тальнівському районі Черкаської області від 27.09.2013 року № 18 позивачу було відмовлено у призначенні вказаної пенсії, оскільки вона є особою, яка працює на посаді судді, а не суддею у відставці. Посилаючись на підстави передбачені ст. 138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ст. 37 Закону України «Про державну службу» та рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013 року № 3-рп/2013 позивач стверджує, що відмова у призначенні пенсії згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу» є неправомірною та просить зобов'язати відповідача призначити пенсію згідно вказаного Закону. Відповідно ст. 22 КАС України ухвалою Тальнівського районного суду від 19.12.2013 року справу передано на розгляд до Катеринопільського районного суду. В судове засідання позивач не з'явилася, подала заяву про підтримання заявлених вимог у повному обсязі та просить розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання представника не направив, надав до суду письмові заперечення згідно яких просить відмовити позивачу у позові, оскільки останній є особою, яка працює на посаді судді та розглянути справу без участі його представника. В обґрунтування заперечень зазначив, що згідно ст. 138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» обов'язковою умовою для отримання суддею права на пенсійне забезпечення згідно умов передбачених ст. 37 Закону України «Про державну службу» є вихід останнього у відставку. З цих підстав відповідач вважає, що позивач не має права на отримання пенсії згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу», оскльки є особою, яка працює на посаді судді. Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, суд з урахуванням відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, приходить до висновку про можливість розглянути справу у письмовому провадженні за наявними у справі письмовими доказами, оскільки особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, не прибули в судове засідання. В судовому засіданні встановленні наступні обставини та відповідні ним правовідносини . З постанови Верховної Ради України від 18.02.2010 року № 1910-VI вбачається, що позивача [PERSON] обрано на посаду судді Тальнівського районного суду Черкаської області безстроково (а.с.13) З відомостей, що містяться у трудовій книжці позивача [PERSON] вбачається, що остання працює на посаді судді Тальнівського районного суду Черкаської області безстроково.(а.с.12) З листа ПФ України в Тальнівському районі Черкаської області від 01.10.2013 6632/03 вбачається, що рішенням комісії при управлінні ПФ України в Тальнівському районі Черкаської області від 27.09.2013 року № 18 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу» .(а.с.15) Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», які згідно рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013 року № 3-рп/2013 визнанні такими, що відповідають Конституції України, судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 роки, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу", або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу". Оцінивши, за своїм внутрішнім переконанням, досліджені у судовому засіданні докази, врахувавши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок досліджених доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність законних підстав для їх задоволення, оскільки судом встановлено, що позивач продовжує працювати на посаді судді, в той час, як обов'язковою умовою для виникнення в неї права на отримання пенсії згідно ст. 37 Закону України "Про державну службу" є її вихід у відставку. За таких обставин, суд визнає дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії позивачу - правомірними. На підставі викладеного, ст.ст. 11, 14, 17, 128, 159, 160-163, КАС України, суд, -

Результат розгляду: denied