Рішення адміністративного суду від 2014-01-27 00:00:00+02

Ізюмська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Харківській області звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Машинобудівний завод "ВТМЗ" з вимогою про стягнення заборгованості. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що податковий борг у відповідача в розмірі 1089,00 грн. утворився внаслідок несплати у встановлений Податковим Кодексом України строк узгодженого податкового зобов'язання з податку на додану вартість по податковій декларації за квітень 2013 року № 9027976352 від 16.05.2013 р. Ухвала про відкриття скороченого провадження направлялася відповідачу та була отримана ним 13.01.2013 року. Відповідач до канцелярії суду заперечення проти позову не надав, заяву про визнання позову також не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Товариства з обмеженою відповідальністю "Машинобудівний завод "ВТМЗ" згідно Довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців пройшло передбачену діючим законодавством процедуру державної реєстрації та перебуває на податковому обліку в Ізюмській ОДПІ з 04.09.2012 року за № 11310. Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України, який набрав чинності з 01 січня 2011 року. Відповідно до пункту 46.1 статті 46 Податкового Кодексу податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Пунктами 49.1. та 49.2 ст. 49 Податкового Кодексу визначено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків. Платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді. Згідно пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Відповідно до пункту 56.11 статті 56 Податкового кодексу України податкове зобов'язання, яке самостійно визначене платником податків, оскарженню не підлягає. Судовим розглядом встановлено, що відповідачем по справі подано податкову декларацію з ПДВ № 9027976352 від 16.05.2013 року на суму сплати по податку на додану вартість у розмірі 1089,00 грн. Відповідно до підпункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Із зворотного боку облікових карток платника податків станом на момент подачі позову вбачається, що загальна сума несплачених відповідачем у встановлений законом строк грошових зобов'язань з податку на додану вартість складає 1089,00 грн. Згідно пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може не надсилатися, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На виконання зазначеної норми позивачем направлено на адресу відповідача податкову вимогу № 11-15 від 12.09.2013 року. Вказана податкова вимога була отримана відповідачем 12.09.2013 року. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що податковим органом вжиті всі можливі заходи з погашення податкового боргу з відповідача, проте згідно облікової картки платника податку сума заборгованості не погашена. Відповідно до підпункту 20.1.28 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом. Орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податкові заставі, що передбачено п. 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України. Відповідно до частини 1 статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідач правом участі у судовому засіданні не скористався, письмових заперечень щодо поданого позову до суду не надав. З огляду на наведене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення податкового боргу у розмірі 1089,00 грн. є обґрунтованими, отже, позов підлягає задоволенню. Згідно з ч. 4 ст. 94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються. На підставі вищевикладеного,

Результат розгляду: granted