Рішення адміністративного суду від 2014-01-22 00:00:00+02

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агідель» (далі - позивач, ТзОВ «Агідель») звернулося з позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області (далі - відповідач, Луцька ОДПІ), в якому просить з визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 11 березня 2013 року №0000541502 про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість за грудень 2012 року на 692006,00 грн. та №0000501502 про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) на 34999,50 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються безпідставністю висновків відповідача, викладених в акті камеральної перевірки від 19.02.2013 року №1152/15-2/138351680, оскільки вважає, що ним правомірно віднесено до податкового кредиту суми податку на додану вартість згідно податкових накладних за жовтень-грудень 2009 року та січень, лютий, квітень, травень, червень, серпень, вересень 2010 року на суму 715339,00 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, та просив позов задовольнити. Відповідач в поданих суду запереченнях адміністративний позов не визнав з підстав, викладених в акті камеральної перевірки від 19.02.2013 року №1152/15-2/138351680, просить відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені відповідно до вимог чинного законодавства, оскільки включення до податкового кредиту сум згідно податкових накладних зберігається за товариством лише протягом 365 календарних днів з дати виписки податкових накладних. На думку відповідача, у позивача не було об'єктивних перешкод для формування податкового кредиту в тих звітних періодах, в яких були виписані податкові накладні. Разом з тим, ці податкові накладні, які засвідчують об'єктивне право позивача на податковий кредит, не брали участі в його формуванні у тому ж звітному податковому періоді, коли були виписані, хоча реалізація цього право залежить виключно від активної поведінки платника податків та його бажання скористатися законодавчо встановленими можливостями зменшити податкові зобов'язання. Представник відповідача в судовому засіданні адміністративний позов не визнала з підстав, викладених у письмових запереченнях, та просила відмовити у задоволенні позовних вимог ТзОВ «Агідель». Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення з огляду на таке. Судом встановлено, що 19 лютого 2013 року Луцькою ОДПІ проведено камеральну перевірку даних, задекларованих ТзОВ «Агідель» у податковій звітності з податку на додану вартість за грудень 2012 року. За наслідками даної перевірки відповідачем складено акт від 19.02.2013 року №1152/15-2/138351680 (а.с.6-8), яким встановлено порушення позивачем вимог абз.3 п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України (далі - ПК України) та порушення Порядку заповнення податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України №1492 від 25.11.2011 року (далі - Порядок), а саме: в поданій податковій декларації з податку на додану вартість за грудень 2012 року вхідний №9084932120 від 17.01.2013 року позивачем не відображено результати камеральної перевірки згідно акту №296/15-2/138351680 від 18.01.2013 року щодо зменшення залишку від'ємного значення за результатами перевірки за листопад 2012 року в сумі 715339,00 грн. На підставі вказаного акту відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення від 11 березня 2013 року №0000541502 (а.с.10) про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість за грудень 2012 року на 692006,00 грн. та №0000501502 (а.с.11) про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 34999,50 грн. (в тому числі: за основним платежем - 23333,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 11666,50 грн.). Вищевказані податкові повідомлення-рішення ТзОВ «Агідель» були оскаржені в адміністративному порядку, однак рішенням Міністерства доходів і зборів України від 20.05.2013 року скаргу позивача залишено без задоволення (а.с.12-13). Суд не погоджується з висновками Луцької ОДПІ, викладеними в акті камеральної перевірки від 19.02.2013 року №1152/15-2/138351680, враховуючи наступне. Як свідчать матеріали справи, ТзОВ «Агідель» 17.01.2013 року за вхідним номером 9084932120 подало до Луцької ОДПІ податкову декларацію з подаку на додану вартість за звітний період грудень 2012 року (а.с.76-81), у якій відобразило такі показники: рядок 9 «Усього податкових зобов'язань» - 23333; рядок 17 «Усього податкового кредиту» - Х; рядок 18 «Позитивне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 9 - рядок 17) (позитивне значення)» - 23333; рядок 21 «Залишок від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 21.1 + рядок 21.2 + рядок 21.3)» - 715339; рядок 22 «Залишок від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, за вирахуванням суми податку, яка підлягає сплаті до бюджету за підсумками поточного звітного (податкового) періоду) (рядок 21 - рядок 18)» - 692006; рядок 24 «Залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 22 - рядок 23) (значення цього рядка переноситься до рядка 21.2 декларації наступного звітного (податкового) періоду)» - 692006. Отже, в податковій декларації з ПДВ за грудень 2012 року позивач відобразив залишок від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, а саме: листопада 2012 року в сумі 715339 грн. Згідно п.46.1 ст.46 ПК України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. У відповідності до пп.47.1.1 п.47.1 ст.47 ПК України відповідальність за неподання, порушення порядку заповнення документів податкової звітності, порушення строків їх подання контролюючим органам, недостовірність інформації, наведеної у зазначених документах, несуть юридичні особи, постійні представництва нерезидентів, які відповідно до цього Кодексу визначені платниками податків, а також їх посадові особи. Таким чином, відповідальність за відображення у податковій звітності недостовірної інформації покладається на платника податку, що подає таку звітність. Крім того, пунктом 8 розділу ІІІ Порядку (в редакції, чинній на момент подання податкової звітності) передбачено, що платник податку самостійно обчислює суму податкового зобов'язання, яку зазначає в податковій звітності. Дані, наведені в податковій звітності, мають відповідати даним бухгалтерського та податкового обліку платника. Тобто, платник податку не вправі наводити у податковій звітності ті дані, які не підтверджені первинними документами бухгалтерського та податкового обліку. Згідно пп.4.6.7 розділу V Порядку рядок 21.3 декларації з ПДВ передбачений для відображення збільшення або зменшення залишку від'ємного значення, який (для декларації 0110 - після бюджетного відшкодування) включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24) за результатами камеральної чи документальної перевірки, проведеної органом державної податкової служби. Водночас зменшення розміру залишку від'ємного значення суми податку на додану вартість за результатами перевірки платника податку здійснюється шляхом надіслання (вручення) контролюючим органом такому платнику податків відповідного податкового повідомлення-рішення (п.58.1 ст.58 ПК України). Отже, підставою для відображення платником податків у податковій звітності з ПДВ зменшення залишку від'ємного значення за результатами камеральної чи документальної перевірки є відповідне податкове повідомлення-рішення. Однак, як свідчать матеріали справи, податкова декларація з ПДВ за грудень 2012 року була подана ТзОВ «Агідель» до Луцької ОДПІ 17 січня 2013 року, а камеральна перевірка даних, задекларованих в податковій звітності з ПДВ за листопад 2012 року, була проведена Луцькою ОДПІ 18 січня 2013 року, тобто наступного дня, про що свідчить акт №296/15-2/138351680 від 18.01.2013 року, яким встановлено порушення ТзОВ «Агідель» п.198.6 ст.198 ПК України та Порядку заповнення податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України №1492 від 25.11.2011 року, а саме: невідображення товариством в податковій декларації з ПДВ за листопад 2012 року зменшення податкового кредиту за жовтень 2012 року в сумі 391580 грн. (а.с.26-29). За результатами даної перевірки Луцькою ОДПІ були прийняті податкові повідомлення-рішення від 18.01.2013 року №0000021502 про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість за листопад 2012 року на 715339 грн. та від 13 лютого 2012 року №0000011502 про збільшення суми грошового зобов'язання з ПДВ (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) на 34999,50 грн. (а.с.30-31). Таким чином, ТзОВ «Агідель» не було порушено вимог Порядку щодо невідображення в декларації з ПДВ за грудень 2012 року зменшення залишку від'ємного значення ПДВ за листопад 2012 року в сумі 715339 грн., оскільки податкове повідомлення-рішення №0000021502 про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість за листопад 2012 року на 715339 грн. винесене Луцькою ОДПІ наступного дня після подання товариством податкової звітності за грудень 2012 року, а саме: 18 січня 2013 року. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що згідно акту Луцької ОДПІ від 13.12.2012 року №6723/15-2/138351680 про результати камеральної перевірки даних, задекларованих в податковій звітності з ПДВ за жовтень 2012 року, було встановлено порушення ТзОВ «Агідель» п.198.6 ст.198 ПК України щодо включення до податкового кредиту сум ПДВ згідно податкових накладних, з дати виписки яких минуло 365 календарних днів, в загальному розмірі 391580 грн. та не відображення в податковій декларації з ПДВ за жовтень 2012 року результатів камеральної перевірки згідно акту №2563 від 12.07.2012 року, яким зменшено податковий кредит за травень 2012 року в сумі 373640 грн. (а.с.14-17). За наслідками даної перевірки Луцькою ОДПІ були прийняті податкові повідомлення-рішення від 25.12.2012 року №0002731601 про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість за жовтень 2012 року на 370425 грн. та №0002741601 про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) на 33185 грн. (а.с.18-19). Таким чином, у зв'язку з відображенням позивачем в податковій декларації з ПДВ за жовтень 2012 року сум податкового кредиту, який сформовано на підставі податкових накладних, з дати виписки яких минуло 365 календарних днів, податковий орган встановив порушення ТзОВ «Агідель» абзацу 3 пункту 198.6 статті 198 ПК України по кожній наступній звітній податковій декларації з ПДВ. Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України, який набрав чинності 01.01.2011 року, у разі, якщо платник податків не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати виписки податкової накладної. Разом з тим, в декларації з ПДВ за жовтень 2012 року товариством до податкового кредиту включено суми ПДВ по податкових накладних за жовтень-грудень 2009 року та за січень, лютий, квітень, травень, червень, серпень, вересень 2010 року, тобто такі, які отримані товариством до набрання чинності ПК України. На момент виписки вищевказаних податкових накладних порядок та строки включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту регулювались Законом України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР та Законом України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» № 2181-ІІІ від 21.12.2000 року. Відповідно до пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку протягом такого звітного періоду. Згідно з пп.7.2.6 п.7.2 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту. Підпунктом 15.3.1 п.15.3 ст.15 Законом України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» передбачено, що заяви на повернення надміру сплачених податків, зборів (обов'язкових платежів) або на їх відшкодування у випадках, передбачених податковими законами, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, наступного за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування. Отже, у даному випадку необхідно враховувати строки давності, встановлені ст.15 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами». Норми цієї статті застосовуються до порядку визначення податкових зобов'язань, а також повернення надміру сплачених або відшкодованих податків і зборів (обов'язкових платежів). Оскільки податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом та виписується у момент виникнення податкового зобов'язання, то до неї також застосовуються норми зазначеного вище Закону. Аналогічне правило застосовується і під час формування податкового кредиту. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідно до законодавства, що діяло у 2009-2010 роках, платник податку має право сформувати податковий кредит протягом 1095 днів з дати виписаних у 2009-2010 роках податкових накладних, оскільки ПК України суттєво скорочує право платника податку на включення податкових накладних минулих періодів до податкового кредиту звітного періоду - з 1095 до 365 днів. Водночас прикінцеві та перехідні положення ПК України не містять норм щодо поширення дії норми п.198.6 ст.198 на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності. З огляду на це суд вважає, що визначені статтею 198 ПК України строки для формування податкового кредиту застосовуються лише до сум податку на додану вартість на підставі податкових накладних, виписаних після 01.01.2011 року. Вищезазначене узгоджується з нормою статті 58 Конституції України, згідно якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Закріплений в Конституції України принцип неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів узгоджується з міжнародно-правовими актами, зокрема Міжнародним пактом про громадянські та політичні права (стаття 15), Конвенцією про захист прав і основних свобод людини (стаття 7). Зворотна дія в часі закону чи іншого нормативно-правового акта полягає в тому, що його юридична обов'язковість поширюється на факти, які виникли до набрання ним чинності, причому саме з моменту їх виникнення. При такій дії відбувається перегляд, корекція попередніх рішень щодо таких фактів вже відповідно до нового закону чи іншого нового нормативно-правового акта. Таким чином, зворотної дії не можуть мати не тільки закони, інші нормативно-правові акти, які встановлюють юридичну відповідальність (санкції юридичних норм), а й усі інші закони, нормативно-правові акти (диспозиції та гіпотези норм, що в них містяться). З наведеного припису випливає, що не можуть мати зворотної дії юридичні норми, які встановлюють нові права й обов'язки чи заборони, оскільки порушення таких прав, невиконання таких обов'язків, недотримання таких заборон завжди є новим видом правовідносин, які регулюються нормативно-правовим актом, який встановлює нові права й обов'язки чи заборони. Одночасно, як встановлено судом, податкові повідомлення-рішення Луцької ОДПІ, що були прийняті за наслідками камеральних перевірок податкової звітності ТзОВ «Агідель» за жовтень та листопад 2012 року були оскаржені товариством у судовому порядку. Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 13.05.2013 року у справі №803/909/13-а, яка не набрала законної сили (а.с.20-25), адміністративний позов ТзОВ «Агідель» задоволено повністю та скасовано податкові повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 25.12.2012 року №0002731601 та №0002741601, яка прийняті за наслідками камеральної перевірки податкової звітності з ПДВ за жовтень 2012 року. Крім того, постановою Волинського окружного адміністративного суду від 25.06.2013 року в справі №803/1257/13-а, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.11.2013 року (а.с.32-45), також задоволено адміністративний позов ТзОВ «Агідель», визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Луцької ОДПІ №0000021502 від 18.01.2013 року та №0000011502 від 13.02.2013 року, що прийняті за наслідками камеральної перевірки податкової звітності позивача з ПДВ за листопад 2012 року. В свою чергу вказані обставини свідчать про те, що сума зменшення розміру від'ємного значення податку на додану вартість за жовтень 2012 року згідно податкового повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 25.12.2012 року №0002731601 є неузгодженою, а сума зменшення розміру від'ємного значення податку на додану вартість за листопад 2012 року згідно податкового повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 18.01.2013 року №0000021502 скасована в судовому порядку. Таким чином, зазначені суми не підлягають відображенню товариством в податковій звітності наступних періодів. З врахуванням вищевикладеного суд вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені відповідачем з порушенням принципу зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, оскільки правовідносини, які були підставою для включення позивачем до податкового кредиту суми податку на додану вартість, як вже було встановлено судом, виникли протягом 2009-2010 року, тобто до набрання чинності Податковим кодексом України. Крім того, при прийнятті податковим органом спірних податкових повідомлень-рішень не було враховано, що позивачем оскаржуються в судовому порядку рішення, що прийняті за наслідками попередніх перевірок податкової звітності ТзОВ «Агідель» і суми ПДВ за вказаними рішеннями є неузгодженими, з огляду на що не підлягають відображенню у податковій звітності. Таким чином, суд дійшов висновку про протиправність прийнятих Луцькою ОДПІ податкових повідомлень-рішень від 11 березня 2013 року №0000541502 та №0000501502, з огляду на що останні підлягають скасуванню. Згідно з ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). З врахуванням викладеного, на користь позивача слід присудити суму сплаченого судового збору в розмірі 458,81 грн. згідно платіжного доручення №320 від 27 грудня 2013 року (а.с.2).

Результат розгляду: granted