Рішення адміністративного суду від 2014-01-08 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду із адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці, в якому просить визнати відмову управління у здійсненні переведення з пенсії за віком на пенсію державного службовця з 01.11.2013 року, з урахуванням довідки від 22.10.2013 року №08-28/305/13, виданої Господарським судом Вінницької області, неправомірною та зобов'язати управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці перевести його з пенсії за віком на пенсію державного службовця згідно Закону України «Про державну службу», з урахуванням довідки від 22.10.2013 року №08-28/305/13, виданої Господарським судом Вінницької області та виплачувати її в повному обсязі. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що працює суддею Господарського суду Вінницької області. При досягненні пенсійного віку встановленого ст.37 Закону України «Про державну службу», маючи більше 20 років страхового стажу на посаді судді, [PERSON] звернувся до відповідача із заявою про переведення його на пенсію державного службовця згідно Закону України «Про державну службу». На підставі поданої заяви позивач отримав від управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці відмову у здійсненні переведення, тому позивач вважає що порушено його права, оскільки відповідно до ст. 37 Закону України „Про державну службу" він має право на призначення пенсії державного службовця. У зв'язку з цим виникла необхідність звернення до суду з відповідною позовною заявою. Відповідач копію ухвали про відкриття скороченого провадження отримав, своїм правом щодо надання заперечення на позов у встановлений законом строк скористався, просив суд відмовити у задоволенні позову. Дослідивши докази та давши їм належну правову оцінку, суд вважає, що позов обґрунтований, а тому підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебуває на обліку та отримую пенсію за віком в управлінні Пенсійного фонду України в місті Вінниці з 30.03.2010 року відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Як вбачається із заяви позивача від 01.11.2013 року, досягнувши пенсійного віку встановленого ст.37 Закону України «Про державну службу», він звернувся до управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці про переведення його з пенсії за віком на пенсію державного службовця. Листом від 12.11.2013 року №333/Д-1 управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці відмовило [PERSON] у переведенні його на пенсію згідно Закону України «Про державну службу», зазначивши, що судді отримують суддівську винагороду, а не отримують заробітної плати. Суд вважає вказане рішення відповідача незаконним, оскільки відповідно до ст.37 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки. Також відповідне право мають особи, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", в тому числі стажу державної служби не менш як 10 років. Крім того, які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Конституцією України та Законом України «Про судоустрій і статус суддів» визначено граничний вік перебування судді на посаді - 65 років. Постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283 затверджено Порядок обчислення стажу державної служби, пунктом першим якого встановлено, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби. Пунктом 2 Порядку визначено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України «Про державну службу», а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців, зокрема на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання. Тобто, відповідно до положень зазначеного Порядку робота (служба) на посадах державних службовців у державних органах, передбачених статтею 25 Закону України «Про державну службу»та робота (служба) на посадах суддів в однаковій мірі зараховується до стажу державної служби. В рішенні від 3 червня 2013 року N 3-рп/2013 Конституційний Суд України зазначив, що статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя. Стаття 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не суперечить положенням статті 37 Закону N 3723-XII та не обмежує право суддів на отримання пенсії державних службовців, а встановлює для них додаткові гарантії. У зв'язку з цим судді мають право на отримання пенсії на визначених Законом України «Про державну службу» умовах в разі досягнення ними пенсійного віку. Відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» пенсія державному службовцю виплачується незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію. Відповідно до п.6 ст.92 Конституції України види і форми пенсійного забезпечення визначаються виключно Законами України. Стаття 19 Конституції України передбачає, що правовий порядок в України ґрунтується на принципах, згідно з яким ніхто не може бути вимушений робити те, що не передбачено законодавством. Одночасно дана норма встановлює, що органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи повинні діяти в межах повноважень і способом передбаченим законодавством України. Таким чином, доводи позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Результат розгляду: granted