Рішення адміністративного суду від 2014-02-11 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що постановою інспектора ДПС ВДАІ Богунського РВ УМВС України у Житомирській області Ходаківського В.М. серії АБ 2 №? 032484 від 30.10.2013 року в справі про адміністративне правопорушення його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 500 грн. У постанові інспектор вказав, що 30.10.2013 року позивач, керуючи автомобілем марки ВАЗ-21703 державний номерний знак [NUMBER] в м. Житомирі, на перехресті вулиць Київська - Ватутіна здійснив рух на заборонний сигнал світлофора «червоний». З викладеним у постанові позивач не погоджується, вважає, що правил дорожнього руху не порушував, тому просить визнати дії інспектора щодо притягнення його до адміністративної відповідальності протиправними та скасувати зазначену постанову. Сторони у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутності та вказав про підтримання позовних вимог. Відповідач та представник відповідача причини неявки до суду не повідомили. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст. 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. В силу ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Судом встановлено, що інспектором ВДАІ Богунського РВ УМВС України у Житомирській області Ходаківським В.М. відносно позивача 30.10.2013 року складено протокол про адміністративне правопорушення АБ2 № 421097, в якому вказано, що о 09-15 год. на перехресті вулиць Київська - Ватутіна в м. Житомирі позивач, керуючи автомобілем марки ВАЗ-21703 державний номерний знак [NUMBER], здійснив рух на заборонний сигнал світлофора «червоний», чим порушив п. 8.7.3 (е) ПДР України. В письмових поясненях позивача зазначено про його незгоду з викладним в протоколі. Постановою відповідача серії АБ2 №? 032484 від 30.10.2013 року в справі про адміністративне правопорушення позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності ч. 2 ст. 122 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 500 грн. Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Статтею 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху, проїзд на забороннний сигнал регулювання дорожнього руху та порушення інших правил дорожнього руху. При вирішенні спору суд виходить з того, що на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, зазначеного в постанові про адміністративне правопорушення, та винуватості даної особи в його вчиненні, відповідачем, окрім протоколу не надано до суду інших доказів, визначених ст. 251 КУпАП, які б підтверджували правомірність винесення оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. Таким чином, оскільки відповідачем не виконано обов'язку щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення у виді вказаної постанови у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача, тому суд вважає, що в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, у зв'язку з чим постанова є протиправною і підлягає скасуванню, а справу слід закрити за відсутністю у діях позивача складу адміністративного правопорушення. При ухваленні рішення суд виходить за межі позовних вимог в частині визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень, оскільки хоча з такою вимогою позивач не звертався, але необхідність прийняття рішення в цій частині пов'язане з повноваженнями суду при вирішенні справи, визначеними нормами п. 1 ч. 2 ст. 162 КАС України, згідно яких у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень і про її скасування, тобто скасування рішення є наслідком встановлення судом його протиправності. Позивач звільнений від сплати судового збору за подання до суду адміністративного позову на підставі ч. 5 ст. 288 КУпАП. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted