Рішення адміністративного суду від 2014-01-16 00:00:00+02

Державний реєстратор Виконавчого комітету Новокаховської міської ради Херсонської області Хахалєв Андрій Миколайович (далі позивач) звернувся до суду із позовом про визнання незаконними дій заступника начальника відділу державної виконавчої служби Новокаховського міського управління юстиції Херсонської області Краснопер Ліліани Юріївни (далі відповідач) та скасування постанови від 24.05.2013 року про накладення штрафу в розмірі 680 грн.. В своєму позові позивач зазначив, що 29 травня 2013 року ним було отримано постанову відповідача від 24.05.2013 року про накладення штрафу у розмірі 680 грн. за невиконання рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2013 року в частині внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців щодо [PERSON] як керівника ТОВ "Завод будівельних матеріалів № 1". Зазначену постанову позивач вважає незаконною, оскільки діяв у межах наданих йому повноважень та відповідно до абз.6 п.6 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців». Так, ще до отримання постанови відповідача про відкриття виконавчого провадження, на його адресу надійшла ухвала Господарського суду Херсонської області від 29 квітня 2013 року по справі № 923/446/13, якою заборонено державному реєстратору виконавчого комітету Новокаховської міської ради вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод будівельних матеріалів № 1", як пов'язані, так і не пов'язані з внесенням змін до установчих документів. З цих підстав, та згідно вимог Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», документи, подані ТОВ "Завод будівельних матеріалів № 1"для проведення державної реєстрації змін про юридичну особу, були залишені без розгляду. Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2013 року в задоволенні позову відмовлено. В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить судове рішення скасувати та прийняти нове - про задоволення позову. Надіслав письмове клопотання про розгляд скарги у його відсутність. В судове засідання апеляційної інстанції сторони не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, а тому, відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що 18 травня 2013 року на підставі виконавчого листа №2/206/683/13, виданого Самарським районним судом м. Дніпропетровська 25 квітня 2013 року про зобов'язання Державного реєстратора виконавчого комітету Новокаховської міської ради Херсонської області внести запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо [PERSON] як керівника юридичної особи - ТОВ "Завод будівельних матеріалів № 1", відповідачем винесено постанову ВП№38011093 про відкриття виконавчого провадження (а.с. 41). Того ж дня державним виконавцем винесено зобов'язання державному реєстратору виконавчого комітету Новокаховської міської ради Херсонської області негайно виконати судове рішення та надати державному виконавцю в строк до 22 травня 2013 року підтверджуючі документи щодо його виконання (а.с. 39). 20.05.2013 року постанову про відкриття виконавчого провадження та зобов'язання державним виконавцем під підпис вручено начальнику відділу державної реєстрації виконавчого комітету Новокаховської міської ради Херсонської області, державному реєстратору Хахалєву Андрію Миколайовичу для виконання (а.с.39,40). 22 травня 2013 року на адресу відповідача надійшла заява представника стягувача, якою останній повідомляв, що ним 21 травня 2013 року подано державному реєстратору пакет документів для внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців щодо [PERSON], як керівника юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод будівельних матеріалів №1". До листа долучено копію супровідного листа за вих. № 229 від 21.05-2013 з відміткою про отримання документів (а.с.35). 23 травня 2013 року державним реєстратором Хахалєвим А.М. направлено до ТОВ "Завод будівельних матеріалів №1" повідомлення про залишення документів, що подані для проведення державної реєстрації, без розгляду з тих підстав, що до державного реєстратора надійшло рішення суду щодо заборони у проведенні реєстраційних дій (а.с. 34). 24 травня 2013р. відповідачем, відповідно до положень ст.ст. 11,89 Закону України «Про виконавче провадження», за невиконання судового рішення на боржника - Державного реєстратора Виконавчого комітету Новокаховської міської ради Херсонської області Хахалєва А.М. накладено штраф у розмірі 680 грн. (а.с.4). Позивач, вважаючи дії відповідача незаконними, а постанову про накладення штрафу неправомірною, звернувся до суду з відповідним позовом. Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивачу, виходив з того, що у останнього були відсутні підстави для невиконання рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25.04.2013 р., а тому, дії відповідача є цілком законними. Проте, колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції не погоджується, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом. Державна виконавча служба входить до системи органів Міністерства юстиції України і здійснює виконання рішень судів, третейських судів та інших органів, а також посадових осіб відповідно до законів України. Згідно зі ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Актом державного виконавця від 23.05.2013 року підтверджено, що боржником - позивачем у даній справі - судове рішення не виконано, запис щодо керівника юридичної особи - ТОВ «Завод будівельних матеріалів №1» [PERSON] до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців не внесено (а.с.31). Згідно ч. 2 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання судового рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше 5 робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення. 24 травня 2013 року за невиконання рішення суду в добровільному порядку, державним виконавцем було винесено постанову про накладення штрафу на позивача у розмірі 680грн.. Враховуючи зазначені положення Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Мін'юсту від 15.12.1999р., колегія суддів вважає, що у даному випадку відповідач діяв у спосіб та у межах наданих йому повноважень, а тому підстави для визнання дій заступника начальника відділу державної виконавчої служби Новокаховського міського управління юстиції Херсонської області Краснопер Ліліани Юріївни незаконними відсутні, а отже в цій частині позов задоволенню не підлягає. В той же час, з матеріалів справи вбачається, що ще 07 травня 2013р. позивач отримав ухвалу господарського суду Херсонської області від 29 квітня 2013р. у справі № 923/446/13, якою державному реєстратору Виконавчого комітету Новокаховської міської ради Херсонської області було заборонено вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод будівельних матеріалів №1", як пов'язані, так і не пов'язані з внесенням змін до установчих документів (а.с.5). Як зазначив позивач у своїх письмових поясненнях (а.с.65), того ж дня ним до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців було внесено попередження про заборону державному реєстратору вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вказаного в ухвалі суду Товариства. У зв'язку із наявністю відповідного судового рішення та внесення відповідного попередження до Реєстру, 23 травня 2013 року позивач виніс повідомлення про залишення документів, поданих стягувачем для проведення державної реєстрації (а саме: реєстраційну картку, наказ про поновлення [PERSON] на роботі, та копію рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська), без розгляду (а.с. 34). Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», зокрема ч.6 ст.19, передбачено, що у разі, якщо державному реєстратору надійшло рішення суду щодо заборони проведення реєстраційних дій, яке набрало законної сили, державний реєстратор залишає без розгляду документи, подані для внесення змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі. У разі, якщо документи, що подавалися для внесення змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, залишилися без розгляду, заявник може повторно звернутися до державного реєстратора в загальному порядку після усунення причин, що були підставою для залишення зазначених документів без розгляду ( ч.8 ст. 19 зазначеного вище Закону). Таким чином, позивач у справі діяв на підставі норм Закону, що регулює його діяльність як державного реєстратора. Стверджувати про навмисне ухиляння від виконання судового рішення, при наявній забороні вчиняти реєстраційні дії іншим судовим рішенням, яке не було скасоване і діяло на час надходження зобов'язання державного виконавця, у даному випадку неможливо. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), на яку посилався відповідач при прийнятті оскарженої постанови, у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону. Тобто, підставами для застосування штрафу, відповідно до зазначеної норми Закону, є саме невиконання боржником рішення без поважних на то причин. Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази, дійшла висновку, що у позивача були наявні поважні причини щодо відстрочення виконання судового рішення за зобов'язанням державного виконавця. При зазначених обставинах, вирішуючи даний спір, слід враховувати положення ч.3 ст. 2 КАС України, відповідно до якої, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Зазначеним вимогам, зокрема п.3 та п.8 оскаржена постанова відповідача не відповідає. Проаналізувавши положення вказаних вище норм законодавчих актів колегія суддів приходить до висновку, що постанова відповідача підлягає скасуванню, а позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню. Судом першої інстанції встановлені обставини справи, але при цьому невірно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зазначена обставина, відповідно до п.4 ч.1 ст. 202 КАС України є підставою для скасування постановленого у справі судового рішення та ухвалення нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Результат розгляду: partial