Рішення адміністративного суду від 2014-03-26 00:00:00+02

Відповідно до частини 3 статті 160 КАС України 26 березня 2014 року було оголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано 01 квітня 2014 року. Позивач [PERSON] звернувся у Закарпатський окружний адміністративний суд з позовною заявою до Прокуратури Закарпатської області (відповідач 1) та прокуратури м. Ужгорода (відповідач 2), якою просить: - зобов'язати прокуратуру м. Ужгорода надати відповідь [PERSON] на звернення від 12.01.2014 року шляхом надсилання її рекомендованим листом на його поштову адресу: вул. Шекерогринівська, 81, м. Ніжин, Чернігівська обл., 16604: - зобов'язати прокуратуру Закарпатської області розглянути скаргу [PERSON] на бездіяльність прокуратури м. Ужгорода; - визнати протиправною бездіяльність прокуратури м. Ужгорода та прокуратури Закарпатської області. Свої вимоги позивач мотивує тим, що позивачем було направлено звернення до Прокуратури м. Ужгорода про ненадання йому Ужгородським міськрайонним судом роздрукованого технічного запису судових засідань по справі №308/2618/13ц за позовом [PERSON] до Ужгородської міської ради та виконавчого комітету міської ради про визнання рішення нечинним на підставі заяви позивача від 02.10.2013 року. У зв'язку з чим, просив Прокуратуру м. Ужгорода провести перевірку виконання Ужгородським міськрайонним судом Закону України «Про звернення громадян». Прокуратурою м. Ужгорода було надано [PERSON] відповідь в якій зазначено про відсутність підстав для прокурорського реагування стосовно вищезазначеного звернення. У подальшому позивач звернувся до Прокуратури Закарпатської області зі скаргою на бездіяльність Прокуратури м. Ужгорода із одночасним направленням копії скарги до Генеральної прокуратури України. Станом на момент звернення позивача до суду відповідь на скаргу від прокуратури Закарпатської області не отримав у зв'язку з чим просив задоволити позовні вимоги у повному обсязі. 24.03.2014 року позивач подав суду заяву про розгляд справи без його участі, за наявними матеріалами справи. Позовні вимоги у своїй заяві підтримав у повному обсязі.(а.с.21) Представники відповідачів у судовому засіданні проти позову заперечили вказавши те, що у здійсненні своїх обов'язків діяли згідно норм чинного законодавства та у межах покладених на них управлінських функцій. У задоволенні позову просили відмовити. Заслухавши доводи представників відповідачів 1, 2, з'ясувавши обставини справи, перевіривши докази суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивачем було направлено звернення до Прокуратури м. Ужгорода про проведення перевірки виконання Ужгородським міськрайонним судом Закону України «Про звернення громадян» у зв'язку з ненаданням йому Ужгородським міськрайонним судом роздрукованого технічного запису судових засідань по справі №308/2618/13ц за позовом [PERSON] до Ужгородської міської ради та виконавчого комітету міської ради про визнання рішення нечинним на підставі заяви позивача від 02.10.2013 року. (а.с.7) Прокуратурою м. Ужгорода було надано [PERSON] відповідь в якій зазначено про відсутність підстав для прокурорського реагування стосовно вищезазначеного звернення у зв'язку з тим, що винні особи у порушенні прав [PERSON] звільненні із займаних посад та пройшли строки давності, згідно яких останніх можна притягнути до дисциплінарної відповідальності. (а.с.32-33) Не погоджуючись із відповіддю, наданою прокуратурою м. Ужгорода [PERSON] звернувся до Прокуратури Закарпатської області зі скаргою на бездіяльність Прокуратури м. Ужгорода з направленням копії скарги до Генеральної прокуратури України із проханням прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства стосовно бездіяльності прокуратури м. Ужгорода щодо розгляду його зверення від 12.01.2012 року.(а.с.9) Як результат розгляду скарги [PERSON] Прокуратурою Закарпатської області було надіслано супровідний лист прокурору м. Ужгорода для розгляду звернення гр.. [PERSON] (а.с.11) У судовому засіданні представники відповідачів 1, 2 проти позову заперечили з мотивів наведених у поданих запереченнях на адміністративний позов (а.с.23-24) Стверджують, що звернення гр.. [PERSON] було розглянуте належним чином, відповідь про розгляд його звернення надсилалась йому у вигляді листів від 05.02.2014 року та 06.02.2014 року(а.с.32-33, 38), що підтверджується книгою обліку вихідної кореспонденції(а.с.25-27) та реєстром відправки кореспонденції від 05.02.2014 року та 06.02.2014 року.(а.с.28, 29) Однак, будь-яких відомостей з приводу розгляду по суті скарги [PERSON] від 08.01.2014 року та заяви від 12.01.2014 року суду не надано, а тому суд вважає, що питання, які скаржник [PERSON] ставив у своїй скарзі не розглянуті прокуратурою Закарпатської області та йому не надана відповідь у встановлені законом строки. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» (далі - Закон) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Стаття 15 вказаного Закону встановлює обовязок органів державної влади, місцевого самоврядування та їх посадових осіб, керівників та посадових осіб підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), щодо об'єктивного і вчасного розгляду їх, перевірки викладених в них фактів, прийняття рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечення їх виконання, а також повідомлення громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідно до вимог ст. 19 Закону органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги. Статтею 20 зазначеного Закону встановлено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів. Окрім того, у відповідності до ст. 7 Закону забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються. Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Беручи до уваги, те що відповідачі 1 всупереч вимогам вказаної статті не надав суду доказів, які б свідчили про відсутність порушень чинного законодавства при розгляді заяв позивача, суд вважає доведеними факти протиправних дій та бездіяльності відповідача 1, а тому позов підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного та ст. 15,19 Закону України «Про звернення громадян»,

Результат розгляду: partial