Рішення адміністративного суду від 2014-01-21 00:00:00+02

05 серпня 2013 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати незаконною та скасувати постанову, винесену 26 липня 2013 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Кіровоградській області Борисенко Л.П. про закінчення виконавчого провадження ВП № 38073497 з примусового виконання виконавчого листа № 2а-1284/11 виданого 20 травня 2013 року Ленінським районним судом м. Кіровограда, а також зобов'язати Головне управління юстиції у Кіровоградській області через управління Державної виконавчої служби і відділ примусового виконання рішень відновити виконавче провадження та вчинити дії, передбачені Законом України "Про виконавче провадження" по примусовому виконанню виконавчого листа № 2а-1284/11 виданого 20 травня 2013 року Ленінським районним судом м. Кіровограда, В обгрунтування позову позивач зазначив, що він є інвалідом війни 2-ої групи з числа учасників ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, має статус постраждалого 1-ої категорії, що підтверджується експертним висновком Дніпропетровської регіональної міжвідомчої експертної комісії № 423 від 30.11.2001 року, довідкою МСЕК № 022683 від 24.12.2001 року, посвідченням постраждалого № 122194, при цьому управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Ленінської районної у м.Кіровограді ради у 2010 році виплатило йому допомогу на оздоровлення не відповідно до вимог ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а у твердій грошовій сумі, визначеній постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року, у розмірі 120 грн., на підставі чого згідно постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2012 року по справі № 2а-1284/11/1111 дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Ленінської районного у м. Кіровограді ради щодо відмови в нарахуванні та виплаті йому щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік у розмірі, передбаченому ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визнано протиправними та зобов'язано Управління здійснити нарахування та виплату йому щорічну допомогу на оздоровлення за 2010 рік у розмірі, передбаченому статтею 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат та щорічної допомоги за 2010 рік згідно ч.5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком на день призначення допомоги. На підставі вказаної постанови 20.05.2013 року йому було видано виконавчий лист, який знаходився на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області, при цьому йому стало відомо, що постановою головного державного виконавця від 26.07.2013 року виконавче провадження було закінчено, та державний виконавець в постанові зазначив, що ним було проведено заходи щодо виконання рішення суду, передбачені ст.ст.75, 89 Закону України "Про виконавче провадження", а саме: накладено штрафні санкції на боржника та направлено подання до прокуратури Ленінського району про притягнення начальника УПСЗН виконавчого комітету Ленінської районної у м. Кіровограді ради до кримінальної відповідальності в порядку ст.382 КК України. Позивач вважає постанову від 26.07.2013 року, винесену головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Кіровоградській області Борисенко Л.П. про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2а-1284/11/1111, виданого 20.05.2013 року Ленінським районним судом м. Кіровограда, незаконною, посилаючись на те, що державним виконавцем при здійсненні виконавчого провадження не виконано всі дії, передбачені ст.ст.75, 89 Закону України "Про виконавче провадження", зокрема, державний виконавець не впевнився, що боржник за виконавчим провадженням передав документи до Управління Державної казначейської служби для безпосередньої виплати грошової суми стягувачу за виконавчим провадженням, що випливає із змісту ст. 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", якою визначено, що у разі відсутності коштів у боржників виконання рішень здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Більш того, згідно з практикою Європейського суду з прав людини виконання рішення, ухваленого будь-яким судом має розцінюватися як складова частина судового розгляду, орган державної влади не має права посилатися на брак коштів на виправдання неспроможності виконати судове рішення про виплату боргу (п.п.43, 44 рішення Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 року по справі "Шмалько проти України). Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26.11.2013 року залучено до участі в справі за адміністративним позовом [PERSON] до Головного управління юстиції у Кіровоградській області про визнання незаконної та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 26.07.2013 року та зобов'язання вчинити певні дії, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Ленінської районної у м. Кіровограді ради. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позові, та зазначив, що державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження не виконав всі можливі дії, передбачені ст.ст. 75, 89 Закону України "Про виконавче провадження", Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", так як повинен був впевнитись у тому, що боржник передав відповідні документи до Управління Державної казначейської служби для безпосередньої виплати коштів стягувачу, та якщо зазначені документи не передавались, зобов'язати надати дані для виплати вказаних коштів. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вважаючи їх необгрунтованими та безпідставними, просила відмовити позивачу в їх задоволенні. В обгрунтування заперечень зазначила, що на підставі ст.ст. 17, 19, 20, 25 Закону України "Про виконавче провадження" 23.05.2013 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2а-1284/11, виданого 20.05.2013 року Ленінським районним судом м. Кіровограда, про зобов'язання управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у м. Кіровограді ради здійснити нарахування та виплату [PERSON] щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік в розмірі, передбаченому ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в якій боржнику було надано семиденний строк з моменту винесення постанови для самостійного виконання рішення суду. Згідно з листом Управління до повноважень останнього не належить зміна розміру щорічної допомоги на оздоровлення, фінансування якої відповідно до ст.63 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" здійснюється за рахунок Державного бюджету України. На адресу відділу від Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Ленінської районної у м. Кіровограді ради надійшов лист, в якому зазначено, що до повноважень Управління не належить зміна розміру грошових допомог, так як управлінню делеговано повноваження лише щодо виплати державних допомог у межах бюджетних асигнувань, тобто фактично рішення суду боржником не виконано, на підставі чого та відповідно до ст.ст.75, 89 Закону України "Про виконавче провадження" на боржника було накладено штраф у розмірі 680 грн., про що винесено відповідну постанову від 04.06.2013 року, яку направлено на адресу боржника разом з вимогою про повторне виконання рішення суду протягом трьох днів з дня отримання вимоги, яка боржником повторно не виконана та на боржника було накладено штраф у розмірі 1360 грн., про що винесено відповідну постанову від 08.07.2013 року та 19.07.2013 року направлено подання до прокуратури Ленінського району м. Кіровограда про притягнення до кримінальної відповідальності начальника УПСЗН виконавчого комітету Ленінської районної у м. Кіровограді ради за ст.382 КК України. Крім того, 26.07.2013 року державним виконавцем на підставі п.11 ст.49, ст.50 Закону України "Про виконавче провадження" було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з тих підстав, що державним виконавцем було проведено всі необхідні заходи щодо виконання зазначеного рішення суду, передбачені Законом України "Про виконавче провадження", а саме: до боржника застосовано штрафні санкції та направлено подання до прокуратури про вирішення питання про притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності за невиконання рішення суду. Оскільки рішення суду в частині, що стосується нарахування та виплати стягувачу соціальних виплат на підставі ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" без участі боржника виконати неможливо, на теперішній час відсутні бюджетні кошти для виплати та нарахування сум по рішенню суду, боржник є бюджетною установою і не має власного майна, на яке може бути звернуто стягнення, виконавче провадження підлягало закінченню, на підставі чого 26.07.2013 року було державним виконавцем на підставі п.11 ст.49 Закону України "Про виконавче провадження" було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Представник третьої особи - Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Ленінської районної у м.Кіровограді ради в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, в задоволенні позову просила відмовити, оскільки в автоматизованій системі обробки пенсійної документації на базі комп'ютерних інформаційних технологій щодо розрахунку нарахування щорічної допомоги на оздоровлення в розмірах, передбачених ст.48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відсутні, тому виконати постанову суду не має можливості. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню зі слідуючих підстав. Судом встановлено, що [PERSON] являється інвалідом 2-ої групи з числа учасників ліквідації аварії на ЧАЕС, має статус постраждалого 1-ої категорії. Згідно постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2012 року по справі № 2а-1284/11/1111 дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Ленінської районного у м. Кіровограді ради щодо відмови в нарахуванні та виплаті [PERSON] щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік у розмірі, передбаченому ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визнано протиправними та зобов'язано Управління здійснити нарахування та виплату йому щорічну допомогу на оздоровлення за 2010 рік у розмірі, передбаченому статтею 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат та щорічної допомоги за 2010 рік згідно ч.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком на день призначення допомоги. Зазначена постанова набрала законної сили 14 червня 2012 року. На виконання зазначеної постанови Ленінським районним судом м. Кіровограда 20.05.2013 року було видано виконавчий лист. Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Кіровоградській області Борисенко Л.П. від 23.05.2013 року при примусовому виконанні відповідного виконавчого листа № 2а-1284/11, виконавче провадження було відкрито, а 26.07.2013 року закінчено на підставі того, що у боржника відсутні кошти та майно, на які можливо звернути стягнення за вказаним виконавчим документом, в зв"язку з чим боржник не може виконати рішення суду та провести виконання без його участі не можливо, державним виконавцем застосовано штрафні санкції відповідно до ст.ст.75, 89 Закону України «Про виконавче провадження» та направлено подання до прокуратури Ленінського району м. Кіровограда щодо порушення кримінальної справи в порядку ст.382 КК України відносно начальника УПСЗН виконавчого комітету Ленінської районної у м. Кіровограді ради. Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області Борисенко Л.П. від 04.06.2013 року за невиконання без поважних причин рішення суду у встановлений державним виконавцем строк на боржника УПСЗН виконкому Ленінської у м. Кіровограді ради накладено штраф у розмірі 680 грн. 06.06.2013 року на адресу Відділу надійшов лист боржника, в якому зазначено, що рішення суду останнім не виконано. Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області Борисенко Л.П. від 08.07.2013 року за невиконання без поважних причин рішення суду у встановлений державним виконавцем строк на боржника УПСЗН виконкому Ленінської у м. Кіровограді ради накладено штраф у розмірі 1360 грн. Крім того, 19.07.2013 року головним державним виконавцем Борисенко Л.П. прокурору Ленінського району м. Кіровограда направлено подання про притягнення до кримінальної відповідальності за ст.382 КК України відносно начальника УПСЗН виконавчого комітету Ленінської районної у м. Кіровограді ради. 26.07.2013 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Кіровоградській області Борисенко Л.П. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2а-1284/11, виданого 20.05. 2013 року Ленінським районним судом м. Кіровограда, при цьому постанова мотивована тим, що державним виконавцем було проведено всі необхідні заходи щодо виконання рішення суду, передбачені Законом України "Про виконавче провадження", зокрема, за невиконання рішення суду державним виконавцем в порядку ст.ст.75, 89 Закону України "Про виконавче провадження" до боржника застосовано штрафні санкції та направлено подання до прокуратури для вирішення питання про притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності за невиконання рішення суду. При цьому, як вбачається з інформації прокуратури Ленінського району від 26.07.2013 року прокуратурою Ленінського району м. Кіровограда повернуті подання та матеріали про притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 382 КК України для доопрацювання. 13.08.2013 року головний державний виконавець направив матеріали про притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності за невиконання рішення суду. Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Зазначені положення основного Закону відображені і в ст.255 КАС України, яка зазначає, що постанова суду, яка набрала законної сили, є обов"язковою для осіб, які беруть участь у справі, і підлягає виконанню на всій території України. Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Згідно з ч.1 ст.2 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Окрім того, ст.11 зазначеного Закону визначено права і обов'язки державного виконавця, зокрема, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі -виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Статтею 75 Закону передбачено загальні умови виконання рішень, за якими боржник зобов"язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, зокрема, після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов"язує боржника вчинити певні дії, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого ч.2 ст.25 Закону для самостійного виконання рішення. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до ст.89 Закону і не пізніше п"яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення. У разі, якщо виконати рішення суду без боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до ст.89 Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав. Відповідно до п.11 ч.1 ст.49 Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону. З огляду на положення ст.75 Закону України "Про виконавче провадження" представник відповідача вважає, що державним виконавцем під час примусового виконання рішення, яке містить зобов"язальний характер, в межах наданих державному виконавцю повноважень, були проведені в повному обсязі заходи, передбачені ст.75 та ст.89 Закону України "Про виконавче провадження". Натомість, у справі Європейського суду з прав людини (Шмалько проти України) зазначено, що орган державної влади не має права посилатися на брак коштів на виправдання неспроможності виконати судове рішення про виплату боргу. Не можна, посилаючись на нібито фінансові труднощі, яких зазнавала держава, перешкоджати заявникові отримати вигоду від ухваленого на його користь судового рішення. Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Більш того, суд вважає, що державним виконавцем під час здійснення виконавчого провадження поряд з вимогами ст.ст.75, 89 Закону України "Про виконавче провадження", яким визначено умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, не враховано положення Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", відповідно до яких держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов"язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган, державні підприємство, установа, організація, юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства. Виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником, за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а у разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. При цьому, відповідно до ст.7 зазначеного Закону виконання рішень суду про зобов"язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. У разі, якщо рішення суду не виконано протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, державний виконавець зобов"язаний звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення. З аналізу змісту зазначених правових норм слідує, що постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2012 року по справі № 2а-1284/11, за якою відкрито виконавче провадження, носить зобов"язальний характер, а відтак, має виконуватися за процедурою, визначеною ст.75 Закону України "Про виконавче провадження», ст.3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та п.п.7, 47, 48 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ. З огляду на зазначене, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що головним державним виконавцем в порушення вищевказаних норм Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", передчасно винесено постанову про закінчення виконавчого провадження при виконанні виконавчого листа №2а-1284/11, виданого Ленінським районним судом м. Кіровограда 20.05.2013 року, на підставі чого, позовні вимоги [PERSON].в частині визнання незаконною та скасування постанови від 26.07.2013 року, винесену головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Кіровоградській області Борисенко Л.П. про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2а-1284/11, виданого 20.05.2013 року Ленінським районним судом м. Кіровограда, є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Позивачем [PERSON] пред'явлено також позовну вимогу про зобов"язання Головного управління юстиції у Кіровоградській області через Управління Державної виконавчої служби і відділ примусового виконання рішень відновити виконавче провадження і вчинити дії, передбачені Законом України "Про виконавче провадження" по примусовому виконанню виконавчого листа № 2а-1248/11, виданого 20.05.2013 року Ленінським районним судом м. Кіровограда, яка задоволенню не підлягає, оскільки у відповідності до ч.1 ст.51 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає відновленню державним виконавцем протягом трьох робочих днів, зокрема, з дня надходження рішення суду, яким постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною. У відповідності до ст. ст. 87, 94 КАС України судовий збір у розмірі 73 грн. 08 коп. необхідно віднести за рахунок коштів державного бюджету.

Результат розгляду: partial