Рішення адміністративного суду від 2014-03-31 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до інспектора ДПС Ладижинського РВ УМВС України Брудницького Ярослава Володимировича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, зазначивши, що згідно оскаржуваної постанови його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн. за те, що він порушив правила дорожного руху, а саме: не виконав вимогу дорожнього знаку 3.1 «рух заборонено». Позивач оскаржує дану постанову з підстав порушення працівником ДАІ вимог процесуального та матеріального права, зазначаючи, що він діяв згідно ПДР України та не порушував їх. Дію заборонного знака «Рух заборонено» не порушував, однак працівники ДАІ зупинили його та склали неправдивий протокол, причому при винесенні постанови інспектором не було враховано його пояснення. Позивач в судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить суд розглянути справу у його відсутність. Відповідач, інспектор ДПС Ладижинського РВ УМВС України Брудницький Я.В. - суб'єкт владних повноважень, будучи належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи в судове засідання не з'явився, заперечень, які б спростували доводи позивача - до суду не надіслав, за даних обставин, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, в зв'язку з чим, справа розглянута за наявними в ній доказами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст. ст. 70, 86 КАС України, докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову. Доказів в заперечення позову відповідачем не надано. Твердження позивача, що він діяв згідно ПДР України та не порушував вимогу дорожнього знака «Рух заборонено», однак працівники ДАІ зупинили його та склали неправдивий протокол, відповідачем не спростовано. З огляду на вимоги ст. 280 КУпАП, інспектором ДПС не були встановлені та дослідженні всі необхідні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Єдиним доказом по справі є протокол про адміністративне правопорушення, інші докази, які б вказували на вчинення [PERSON] правопорушення, передбачені у ст. 251 КУпАП та об'єктивно фіксували обставини вчинення правопорушення позивачем - відсутні. Пояснення особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності, при винесенні постанови не були враховані, їм взагалі не було дано жодної правової оцінки, що безумовно є порушенням прав особи, що притягується до адміністративної відповідальності. З урахуванням вищевикладеного, враховуючи невірне застосування старшим інспектором ДПС Ладижинського РВ УМВС України Брудницьким Я.В. норм матеріального права, беручи до уваги відсутність допустимих доказів вчинення правопорушення [PERSON], що трактується судом на користь останнього, суд вважає, що в діях чи бездіяльності [PERSON] відсутні ознаки вчинення ним правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП, в результаті чого постанова серії ВН1 № 206966 від 01.03.2014 року підлягає скасуванню. Щодо вимог в частині закриття провадження в справі, то в їх задоволенні слід відмовити, так як вимога позивача в цій частині не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки відповідно до п.3 ч.3 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові спори про накладення адміністративних стягнень, тобто адміністративні суди не наділені повноваженнями щодо закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення. На підставі викладеного та

Результат розгляду: partial