Рішення адміністративного суду від 2014-02-21 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом та доповненим адміністративним позовом (а.с.123) до Державного реєстратора Реєстраційної служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області Лещенко Ю.В., Реєстраційної служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області, Відділу Держкомзему в м. Іллічівську Одеської області, за участю третьої особи [PERSON], в якому просив суд: - Скасувати рішень Реєстраційної служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області від 31.07.2013 року № 4638823, № 4641779; - Зобов'язати Реєстраційну службу Іллічівського міського управління юстиції Одеської області здійснити державну реєстрацію скасування записів про державну реєстрацію державного акту Серії ЯИ 194323, зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів за № 010950800324 від 27.10.2009 року та Серії ЯИ 194327, зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів за № 010950800325 від 27.10.2009 року. - Зобов'язати державного кадастрового реєстратора відділу Держкомзему в м. Іллічівську Одеської області здійснити державну реєстрацію скасування запис про державну реєстрацію державного акту Серії ЯИ 194323, на право власності на земельну ділянку площею 0,100 га, за адресою: [ADDRESS], зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів за № 010950800324 від 27.10.2009 року. - Зобов'язати державного кадастрового реєстратора відділу Держкомзему в м. Іллічівську Одеської області здійснити державну реєстрацію скасувати запис про державну реєстрацію державного акту Серії ЯИ 194327, на право власності на земельну ділянку площею 0,070 га, за адресою: [ADDRESS], зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів за № 010950800325 від 27.10.2009 року, згідно рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 20.02.2013 року та ухвали Іллічівського міського суду Одеської області від 04.09.2013 року. В ході судового розгляду представник позивача, заявлені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, з підстав викладених у позові. Відповідач, в особі Реєстраційної служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду судової справи, надав суду клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача, стосовно заявлених позовних вимог, надав письмові заперечення, долучені до матеріалів справи, згідно яких, позовні вимоги не визнає та в їх задоволенні просить відмовити у повному обсязі. Відповідач в особі Відділу Держземагенства в Іллічівському районі Одеської області, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду судової справи, причини неявки суду не повідомив. Заперечень до суду не надав. Третя особа - [PERSON], в судове засідання не з'явилась, повідомлялась належним чином про дату, час та місце розгляду судової справи. Надала до суду заяву, в якій зазначила, що з позовними вимогами ознайомлена та просить суд їх задовольнити та справу розглядати без її участі. Заслухавши пояснення представника позивача, а також оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв'язок у їх сукупності, судом встановлено наступне. 16.07.2013 року [PERSON] подав до Реєстраційної служби дві заяви за №2007874 та за №2015234 про припинення права власності на земельні ділянки. Підставою для припинення права власності на об'єкти нерухомості були рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 20.02.2013 по справі №1511/1592/2012, в результативній частині якого вказано: - скасувати запис про державну реєстрацію державного акту серії ЯИ 194323 на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку за адресою: [ADDRESS] зареєстрований в книзі записів реєстрації актів за №010950800324 від 27 жовтня 2009 року; - скасувати запис про державну реєстрації державного акту серії ЯИ 184327 на право власності на земельну ділянку площею 0,070 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: [ADDRESS] зареєстрований в книзі записів реєстрації актів за №010950800325 від 27 жовтня 2009 року. Відповідачем у вказаній судовій справі виступили відділ Держземагенства у м.Іллічівську Одеської області та Іллічівська міська рада Одеської області. 31.07.2013 року державним реєстратором Лещенко Ю.О. було прийнято рішення № 4641779 та № 4638823 про відмову у задоволені заяв, оскільки заявлене право не підлягає державній реєстрації, а скасування запису про державну реєстрацію державного акту не входить до компетенції Реєстраційної служби. Суд вважає, прийнятті вищезазначені рішення № 4641779 та № 4638823 про відмову у задоволені заяв правомірними, у зв'язку із чим, зазначає наступне. Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна визначені - Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», від 01.07.2004 року №1952-IV (далі - Закон №1952-IV). Згідно ч. 1 ст. 6 Закону №1952-IV, систему органів державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції України; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав; органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку (далі - органи державної реєстрації прав). Пунктом 1 ч. 1 ст. 8 Закону №1952-IV передбачено, що основним повноваженням органу державної реєстрації прав є проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень або відмова у їх реєстрації. Закон №1952-IV містить вичерпний перелік підстав для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень, зокрема в ч. 1 ст. 24 Закону зазначено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об'єкт нерухомого майна, розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5-1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 5-2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5-3) під Час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 5-4) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 5-5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 5-6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; 6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав. Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону №1952-IV відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена. Відповідно до ч.2 ст. 26 Закону1952-IV, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Враховуючи, що вказані земельні ділянки не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав та і скасувати рішення про державну реєстрацію прав - неможливо. Згідно п. 23 Постанови Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 р. № 703 «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені у Законі України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Таким чином, Державний реєстратор при відмові в державній реєстрації права власності діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб передбачений Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у зв'язку із чим, у задоволенні позовних вимог про зобов'язання скасувати рішення Реєстраційної служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області від 31.07.2013 року № 4638823, № 4641779 та зобов'язання Реєстраційну службу Іллічівського міського управління юстиції Одеської області здійснити державну реєстрацію скасування записів про державну реєстрацію державного акту Серії ЯИ 194323, зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів за № 010950800324 від 27.10.2009 року та Серії ЯИ 194327, зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів за № 010950800325 від 27.10.2009 року, слід відмовити. Щодо позовних вимог до Відділу Держкомзему в м. Іллічівську Одеської області про зобов'язання здійснити державну реєстрацію скасування запису про державну реєстрацію державного акту Серії ЯИ 194323, на право власності на земельну ділянку площею 0,100 га, за адресою: [ADDRESS], зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів за № 010950800324 від 27.10.2009 року та скасування запис про державну реєстрацію державного акту Серії ЯИ 194327, на право власності на земельну ділянку площею 0,070 га, за адресою: [ADDRESS], зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів за № 010950800325 від 27.10.2009 року, згідно рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 20.02.2013 року та ухвали Іллічівського міського суду Одеської області від 04.09.2013 року, суд вважає їх обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню, у зв'язку із чим зазначає наступне. З 01.01.2013 року набрали чинності Закон України «Про Державний земельний кадастр» та Постанова кабінету Міністрів України від 17.10.2012року № 1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру», та водночас з набранням чинності Закону України «Про Державний земельний кадастр» були внесені зміни до Земельного кодексу України та Закону України «Про землеустрій», статтю 126 Земельного кодексу України викладено в новій редакції, згідно з якою право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», тобто посвідчення права власності державним актом не передбачено та органом який здійснює державну реєстрацію права власності на земельну ділянку та скасовує її є орган державної реєстраційної служби України. Таким чином, територіальні органи Держземагентства позбавлені повноважень щодо здійснення державної реєстрації права власності або права користування земельними ділянками та відповідно їх скасування. Крім того, з 01.01.2013 року втратила чинність Постанова Кабінету Міністрів від 09.09.2009 року № 1021 «Про затвердження порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі». Відповідно до п.1 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою КМ України від 17 жовтня 2012 р. №1051 (далі - Порядок), чинний на момент розгляду справи, такий визначає процедуру та вимоги щодо ведення Державного земельного кадастру. Згідно із п.4 Порядку, ведення Державного земельного кадастру здійснює Держземагентство та його територіальні органи. Держателем Державного земельного кадастру є Держземагентство. Відповідно до п.5 Порядку, до складу Держземагентства та його територіальних органів входять державні кадастрові реєстратори, які здійснюють внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей в межах повноважень, визначених Законом України «Про Державний земельний кадастр» та цим Порядком. Як це передбачено п.49 Порядку, Поземельна книга ведеться за формою згідно з додатком 8 під час державної реєстрації земельної ділянки, внесення до Державного земельного кадастру відомостей (змін до них) про зареєстровані земельні ділянки (в тому числі у разі їх поділу чи об'єднання, а також відновлення їх меж) відповідно до пунктів 107-137 цього Порядку. У відповідності до п. 60 Порядку, запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на Підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Таким чином, скасування записів про державну реєстрацію передбачено порядком ведення Державного земельного кадастру та здійснюється державним кадастровим реєстратором. Відповідно до ст. 9 Закон України «Про Державний земельний кадастр» внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей у складі центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів та його територіальних органів здійснюються державними кадастровими реєстраторами. Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих сторонами доказів, з урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів, суд доходить висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Результат розгляду: partial