Рішення адміністративного суду від 2014-02-25 00:00:00+02

В лютому 2014 року [PERSON] звернулася в суд з вищевказаним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є пенсіонером з 20.04.2007 року та отримує пенсію державного службовця згідно Закону України «Про державну службу» також являється інвалідом ІІ групи, з 26.10.2010 року. Однак, на думку позивача, при визначенні розміру пенсії відповідачем не були враховані всі складові його заробітної плати, а саме: не були враховані суми вихідної матеріальної допомоги, з яких був сплачений збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. 21.01.2014 року позивач звернулася до відповідача з заявою про здійснення їй перерахунку пенсії з врахуванням матеріальної та вихідної допомоги за 2005-2007р.р. у відповідності до ст. 37 Закону України "Про державну службу», ст. 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення» та додатково включити до заробітку для обчислення її пенсії суми матеріальної допомоги: за березень 2005 року - 803,25грн., квітень 2005 року - 803,25грн., лютий 2006 року - 803,25 грн., березень 2006 року - 803,25грн., квітень 2006 року - 415, 63грн., січень 2007 року - 1634,50грн., лютий 2007року - 1673,25грн., квітень 2007року - 7750,00грн. з моменту її звернення до відповідача з заявою. Однак в такому перерахунку їй було відмовлено. Вказану відмову позивач вважає протиправною та такою, що суперечить нормам чинного законодавства та висновкам Верховного суду України з зазначених питань. У зв'язку з викладеним позивач просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії як державному службовцю з урахуванням сум матеріальної допомоги за 2005-2007 роки; зобов'язати відповідача здійснити перерахунок її пенсії як державному службовцю та додатково включити до заробітку суми матеріальної допомоги з моменту її звернення до відповідача з заявою, тобто з 21.01.2014 року. Відповідач копію ухвали про відкриття скороченого провадження у справі отримав, подавши у визначений законом строк заперечення проти адміністративного позову, в якому зазначив, що позов [PERSON] не визнається з підстав того, що відповідно до ст. 33 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Також державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. Отже, закон окремо визначає види надбавок та окремо наводить правове регулювання надання матеріальної допомоги. Тому матеріальна допомога не належить до переліку надбавок, які входять до складу заробітної плати державних службовців, з якої здійснюється обчислення розміру пенсії. Також зазначаєтья про те, що матеріальна допомога, а також індексація не є надбавками до заробітної плати, тому врахування їх при обчисленні розміру пенсії державного службовця не передбачено чиним законодавством. У зв'язку з цим відповідач просить в задоволенні позовних вимог [PERSON] щодо визнання протиправними дій, зобов'язання здійснити перерахунок пенсії як державному службовцю відмовити. Розгляд справи проведено у порядку скороченого провадження у відповідності із ст.183-2 КАС України, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. Вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є пенсіонером, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] (а.с. 6). З довідки серії 10 ААА № 521158 Вінницького обласного центру медико-соціальної експертизи встановлено, що [PERSON] є інвалідом ІІ групи загального захворювання (а.с. 7). З архівної довідки виданої Галузевим державним архівом Міністерства оборони України від 31.12.2013 року № 4239 встановлено, що [PERSON] була нарахована матеріальна допомога в наступних розмірах : за березень 2005 року - 803,25грн., квітень 2005 року - 803,25грн., лютий 2006 року - 803,25 грн., березень 2006 року - 803,25грн., квітень 2006 року - 415, 63грн., січень 2007 року - 1634,50грн., лютий 2007року - 1673,25грн. та в квітні2007року вихідна матеріальна допомога - 7750,00грн. (а.с. 8). Згідно ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. З листа управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці встановлено, що позивач отримує пенсію згідно Закону України «Про державну службу». Відповідно до ст.ст. 37, 37-1 даного закону пенсію їй призначено в розмірі 844 відсотків від суми заробітної плати, на які нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування згідно ст. 33 цього Закону. Заробітна плата державного службовця складається з посадових окладів, премій, доплат за ранг, надбавки за вислугу років на державній службі, та інших надбавок. Допомога на оздоровлення, матеріальна, вихідна допомога, передбачені ст. 33 вищевказаного Закону, а також грошові винагороди, визначені постановою КМУ від 24.02.2003 року №212 не відносяться до інших надбавок, а тому в заробіток для обчислення пенсії державним службовцям не включаються (а.с.10-11). Однак, відповідачем не врахована вищевказана матеріальна допомога при призначенні позивачу пенсії, оскільки матеріальна допомога, є одноразовими виплатами і не зазначені в переліку складових заробітної плати, передбачених ч.2 ст.33 Закону України «Про державну службу», а тому вона не включаються до заробітку, що враховується при перерахунку пенсії державним службовцям. Однак, суд не погоджується з такою думкою відповідача за наступних обставин. Відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» пенсія державним службовцям призначається у розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати. Відповідно до ч.2 ст.33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення, допомога для вирішення соціально побутових питань входять до системи оплати праці державного службовця. Загальний порядок визначення середньомісячного заробітку для обчислення пенсії встановлений ст.65 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за правилами частини 1 якої середньомісячний фактичний заробіток для обчислення пенсій береться (за вибором того, хто звернувся за пенсією): за 24 останніх календарних місяці роботи підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд протягом всієї трудової діяльності перед зверненням за пенсією, незалежно від наявних перерв у роботі. Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій. Відповідно до ч.1 ст.66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподаткованого доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу). Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми витрат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати. А тому, з урахуванням викладеного, суд вважає, що матеріальна допомога на яку нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та яка не включена до складу заробітної плати державного службовця, повинна враховуватись при обчисленні розміру її пенсії, оскільки в даному випадку підлягають застосуванню спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, зокрема, ст.41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», натомість положення Законів України «Про державну службу» є загальними. Така ж позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року по справі № 21-430а11. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, достатньо вмотивованими та ґрунтуються на наявних у справі доказах, а відтак підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Результат розгляду: granted