Рішення адміністративного суду від 2014-03-05 00:00:00+02

Позивач звернулася в суд з адміністративним позовом до відповідача про перерахунок їй пенсії як працюючому пенсіонеру. Постановою Тульчинського районного суду Вінницької області від 29.08.2011 року позов задоволено. Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач, посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог позивачу. В судовому засіданні позивач та його представник просили апеляційну скаргу відхилити, а постанову суду залишити без змін. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання. Відповідно до ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи. Заслухавши, суддю-доповідача, пояснення позивача, представника позивача та перевіривши доводи апеляційної скарги за наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовільнити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] знаходиться на обліку в відповідача та отримує пенсію за віком. Після призначення пенсії вона продовжувала працювати. 01.03.2011 року позивач на підставі положень ст. 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" звернулася із письмовою заявою до відповідача про перерахунок їй пенсії із застосуванням середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2010 рік. Відповідачем проведено перерахунок пенсії позивачу із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка, відповідно до Закону враховується для обчислення пенсії, за 2007 рік, а саме 1197,91 грн. Не погодившись з таким перерахунком, позивач звернулась до суду з вказаним позовом. Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з обов'язку відповідача при перерахунку пенсії включати до складової заробітної плати позивача показник середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка, відповідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року звернення за перерахунком пенсії. Суд апеляційної інстанції не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Кожний наступний перерахунок пенсії провадиться не раніш як через два роки після попереднього перерахунку з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону. Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 01.07.2000 р., незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 01.07.2000 р. У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж. За вибором особи, яка звернулася за пенсією, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключається період до 60 календарних місяців підряд за умови, що зазначений період становить не більше ніж 10 % тривалості страхового стажу. Підпунктом "б" підпункту 10 пункту 35 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2007 року № 107-VI ч. 4 ст. 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" викладено в новій редакції. За цією редакцією, у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням не менше ніж 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія. За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії провадиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії. При цьому з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для перерахунку пенсії, період після призначення пенсії не підлягає виключенню згідно із абзацом третім частини першої статті 40 цього Закону. Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 положення підпункту вищенаведені зміни визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України (№25к/96-ВР) Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Таким чином, після прийняття Конституційним Судом України вказаного рішення знову почали діяти положення ст. 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в їх первинній редакції. Тобто, з часу прийняття цього рішення перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Постановою Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 р. "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян", визначено, що у разі коли застрахована особа після призначення пенсії відповідно до Закону продовжувала працювати, проводиться перерахунок пенсії з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія. За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст. 40 Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії. При цьому з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для перерахунку пенсії, період, що настає після призначення пенсії, не підлягає виключенню згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 40 Закону. Тобто, фактично цією нормою відтворена редакція ч. 4 ст. 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в редакції Закону України від 28.12.2007 року № 107-VI, яка визнана неконституційною. Отже, починаючи з 28.05.2008 р. діють два нормативно-правові акти (Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та постанова Кабінету Міністрів України), які регулюють спірні правовідносини. При цьому, умови перерахунку пенсії, визначені в наведеному підпункті постанови Кабінету Міністрів України не відповідають умовам, викладеним в ч. 1 ст. 40, ч. 4 ст. 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в редакції Закону від 09.07.2003 р. № 1058-ІV. Отже, згідно чинного на даний час пенсійного законодавства при перерахунку пенсії враховується наступне: перебування на роботі протягом 2 р. після призначення (попереднього перерахунку) пенсії; заробітна плата (доход), з якого була обчислена пенсія або за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст. 40 цього Закону (зокрема, абзацу 3 ч.1 ст. 40 вже не існує). Разом з тим, у ч.4 ст. 42 Закону у відновленій редакції не передбачено застосування під час перерахунку пенсії ні показника середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії (який був передбачений Закону у редакції від 28 грудня 2007 року та постанова КМ України № 530 від 28 травня 2008 року), ні показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії (який враховується при визначенні заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії згідно ч.2 ст. 40 Закону). Також суд апеляційної інстанції звертає увагу, що в ч.2 ст. 40 Закону у відновленій редакції у формулі визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії зазначено, що показник Зс - це середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії. На вказаний показник є посилання лише у формулі, передбаченій для визначення заробітної плати (доходу) для призначення пенсії. Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що показник "середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії" застосовується виключно при призначенні пенсії та залишається незмінним під час здійснення перерахунку пенсії на підставі ч.4 ст. 42 Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування". Така правова позиція узгоджується також з висновками Вищого адміністративного суду України, викладеними в листі № 1049/11/13-11 від 19 липня 2011 року. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального права, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Результат розгляду: denied