Рішення адміністративного суду від 2014-01-28 00:00:00+02

У відповідності до ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 28 січня 2014 року проголошено вступну та резолютивну частини Постанови. Постанова в повному обсязі складена 3 лютого 2014 року. Фізична особа - підприємець [PERSON] (далі - позивач, ФОП [PERSON]) звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою (а.с.3-6) до Державної податкової інспекції у Міжгірському районі Головного управління Міндоходів у Закарпатській області (далі - відповідач 1, ДПІ у Міжгірському районі), Головного управління Державної казначейської служби України у Закарпатській області (далі - відповідач 2, ГУ ДКСУ у Закарпатській області), якою просить стягнути з Державного бюджету України бюджетне відшкодування з ПДВ у розмірі 182250,04 грн. та понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач є суб'єктом підприємницької діяльності, має право на отримання бюджетного відшкодування з ПДВ та ним прийнято рішення про відшкодування ПДВ, про що подано заяву про перерахування сум ПДВ на розрахунковий рахунок. ДПІ у Міжгірському районі зменшено суму бюджетного відшкодування ПДВ, згідно податкового повідомлення - рішення від 28.01.2011 року за № 00490117300/7/17-01/211, рішення оскаржено в судовому порядку та постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 25.03.2011 року визнано нечинним вказане податкове повідомлення - рішення в частині зменшення бюджетного відшкодування у сумі 182250,04 грн., рішення суду набрало законної сили (згідно ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.07.2013 року), однак, незважаючи на те, що всі необхідні документи для надання висновку про відшкодування ПДВ знаходяться у ДПІ у Міжгірському районі, відповідачем 1 не вжито жодних заходів щодо повернення бюджетного відшкодування, в зв'язку з чим ФОП [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення бюджетного відшкодування ПДВ у сумі 182250,04 грн. (тобто, в сумі, що підтверджена судовим рішенням) в судовому порядку. Заявою ФОП [PERSON], в особі представника за довіреністю, про покладення судових витрат від 28.01.2014 року (а.с.73) позивачем фактично збільшено позовні вимоги та просить стягнути витрати на правову допомогу у сумі 1600,00 грн. з ДПІ у Міжгірському районі на його користь. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просить суд стягнути на користь позивача з Державного бюджету України бюджетне відшкодування з ПДВ у сумі 182250,04 грн. та сплачений судовий збір у сумі 364,50 грн. та з ДПІ у Міжгірському районі витрати на правову допомогу у сумі 1600,00 грн. Відповідач 1 надав суду письмові пояснення по справі (лист ДПІ у Міжгірському районі від 04.12.2013 року за № 2588/7/8-10, а.с.55), яким проти позову заперечив та просить суд відмовити в його задоволенні, посилаючись на ту обставину, що рішення суду внесено у відповідні бази даних та надано інформацію до ГУ Міндоходів у Закарпатській області про можливе бюджетне відшкодування, однак, до відповідача 1 надійшли лист ДПІ у м. Ужгороді (щодо наявності розбіжності по податковому кредиту) та інформація з ГУ Міндоходів у Закарпатській області (щодо завищення податкового кредиту), в зв'язку з чим ДПІ у Міжгірському районі проводиться відпрацювання розбіжностей та ризиків, в зв'язку з чим питання відшкодування є передчасним. В судовому засіданні представник відповідача 1 проти позову заперечила та просить суд відмовити в його задоволенні з підстав, наведених у запереченні проти позову. Відповідач 2 надав суду письмові заперечення проти позову (лист представника ГУ ДКСУ у Закарпатській області від 16.12.2013 року, а.с.79-82), яким позов не визнав, оскільки бюджетне відшкодування з ПДВ здійснюється органами Держказначейської служби на підставі висновку податкового органу, в зв'язку з чим ГУ ДКСУ у Закарпатській області несуть відповідальність тільки у разі невиконання висновку про повернення коштів з бюджету або рішення суду про відшкодування суми ПДВ, при цьому, в зв'язку з відсутністю (неподанням) такого висновку на виконання - ГУ ДКСУ у Закарпатській області не є учасником правовідносин між платником податків та податковим органом. Представник відповідача 2 в судовому засіданні позов не визнав з підстав, наведених у запереченнях проти позову, просить суд відмовити в задоволенні позову повністю. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про часткове задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного: Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, згідно поданої ФОП [PERSON] до ДПІ у Міжгірському районі податкової декларації за листопад 2010 року, розрахунком бюджетного відшкодування від 25.12.2010 року та заявою про повернення суми бюджетного відшкодування (а.с.29-36), сума ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню на розрахунковий рахунок, складає 201278,00 грн. Позаплановою виїзною перевіркою ФОП [PERSON] з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за листопада 2010 року (акт ДПІ у Міжгірському районі від 25.01.2011 року за № 47/17-01/[NUMBER], а.с.39-48) підтверджено заявлену суму бюджетного відшкодування в сумі 12866,00 грн. та встановлено завищення податкового кредиту у сумі 184119,00 грн. (за жовтень 2010 року - 182199,00 грн., за листопад 2010 року - 1920,00 грн.). Податковим повідомленням - рішенням ДПІ у Міжгірському районі від 28 січня 2011 року за № 00490117300/78/17-01/211 (а.с.38) ФОП [PERSON] зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 188412 та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 47103,00 грн. ФОП [PERSON] оскаржено податкове повідомлення - рішення ДПІ у Міжгірському районі в судовому порядку, постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 березня 2011 року (справа № 2а-0770/665/11, а.с.8-13) визнаного частково недійсним повідомлення - рішення начальника ДПІ у Міжгірському районі № 00490117300/78/17-01/211 від 28.01.2011 року в частині зменшення бюджетного відшкодування з ПДВ за 11 місяць 2010 року на суму 182250,04 грн. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2013 року (а.с.14-18) постанова Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 березня 2011 року у справі № 2а-0770/665/11 залишена без змін. 13 листопада 2013 року ФОП [PERSON] звернувся до ДПІ у Міжгірському районі із заявою від 13.11.2013 року (а.с.57) щодо виплати належної суми бюджетного відшкодування та повідомлення його про причини невиконання рішення суду, що набрало законної сили та листом ДПІ у Міжгірському районі від 14.11.2013 року за № 2423/7/17-01 (а.с.19) повідомлено заявника про вчинення дій в картці особового рахунку з ПДВ щодо оскаржуваного податкового повідомлення - рішення. В зв'язку з неповерненням належного бюджетного відшкодування, ФОП [PERSON] звернувся до суду з позовом до ДПІ у Міжгірському районі та ГУ ДКСУ у Закарпатській області про стягнення з Державного бюджету України бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 182250,04 грн. в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до преамбули Закону України "Про податок на додану вартість" від 3 квітня 1997 року за № 168/97 - ВР (втратив чинність з 01.01.2011 року, діючий та в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон 168) - цей Закон визначає платників податку на додану вартість, об'єкти, базу та ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування експортних та імпортних операцій, поняття податкової накладної, порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету. Відповідно до п. 1.8 ст. 1 Закону 168, бюджетне відшкодування - сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом. Відповідно до пп. 7.7.1 п. 7.1 ст. 7 Закону 168 сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пп. 7.7.1, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду. Відповідно до пп. 7.7.4 п. 7.4 ст. 7 Закону 168 платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. При цьому платник податку в п'ятиденний термін після подання декларації податковому органу подає органу Державного казначейства України копію декларації, з відміткою податкового органу про її прийняття, для ведення реєстру податкових декларацій у розрізі платників. До декларації додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування, копії погашених податкових векселів (податкових розписок), у разі їх наявності, та оригіналів п'ятих основних аркушів (примірників декларанта) вантажних митних декларацій, у разі наявності експортних операцій. Згідно пп.. 7.7.5 п. 7.7. ст. 7 Закону 168 протягом 30 днів, наступних за днем отримання податкової декларації, податковий орган проводить документальну невиїзну перевірку (камеральну) заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право протягом такого ж строку провести позапланову виїзну перевірку (документальну) платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування. Податковий орган зобов'язаний у п'ятиденний термін після закінчення перевірки надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету. Абзацом "б" пп. 7.7.7 п.7.7 ст. 7 Закону 168 встановлено, що якщо за наслідками документальної невиїзної (камеральної) або позапланової виїзної перевірки (документальної) податковий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий податковий орган - у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною податковим органом внаслідок проведення таких перевірок, податковий орган надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування. Згідно пп. 7.7.8 п.7.7. ст. 7 Закону 168, у разі, коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або податковий орган розпочинає процедуру адміністративного оскарження, податковий орган не пізніше наступного робочого дня за днем отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення справи зобов'язаний повідомити про це орган державного казначейства. Орган державного казначейства призупиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до прийняття остаточного рішення з адміністративного або судового оскарження. Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження податковий орган протягом п'яти робочих днів, наступних за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету. Аналогічна норма передбачена положеннями Податкового кодексу України (набрав чинність з 01.01.2011 року, тобто, діючий станом на час завершення процедури судового оскарження та звернення із заявою про бюджетне відшкодування суми ПДВ, підтверджену судовим рішенням, що набрало законної сили, далі - ПК України), зокрема, згідно п.200.15 ст. 200 ПК України, після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження контролюючий орган протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету. Таким чином, діючим на час виникнення спірних правовідносин законодавством передбачено, що контролюючий орган протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету. При цьому, з наданих відповідачем 1 заперечень неможливо встановити дату отримання ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.07.2013 року (якою залишено без змін постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 25.03.2013 року у справі № 2а-0770/665/11 за позовом ФОП [PERSON] до ДПІ у Міжгірському районі), однак, як вбачається з листа ДПІ у Міжгірському районі від 14.11.2013 року за № 2423/7/17-01, станом на 14 листопада 2013 року на виконання цього судового рішення вчинені відповідні дії в картці особового рахунку ФОП [PERSON] щодо оскаржуваного податкового повідомлення - рішення, при цьому, висновок до держказначейства ДПІ у Міжгірському районі в п'ятиденний термін, встановлений п.200.15 ст.200 ПК України, не подано. Судом відхиляється посилання ДПІ у Міжгірському районі на лист ДПІ у м. Ужгороді (щодо наявності розбіжності по податковому кредиту) та інформацію ГУ Міндоходів у Закарпатській області (щодо завищення податкового кредиту), в зв'язку з чим ДПІ у Міжгірському районі проводиться відпрацювання розбіжностей та ризиків, оскільки, по-перше, норми податкового законодавства не пов'язують права на отримання бюджетного відшкодування з обставинами підтвердження розбіжностей та ризиків та така підстава для відмови у бюджетному відшкодуванні ПДВ не передбачена ні нормами Закону 168, ні положеннями ПК України, по-друге, з пояснень ДПІ у Міжгірському районі не можливо встановити підстави відмови у бюджетному відшкодуванні у взаємозв'язку з наведеною ДПІ у м. Ужгороді (щодо наявності розбіжності по податковому кредиту) та ГУ Міндоходів у Закарпатській області (щодо завищення податкового кредиту) інформацією, оскільки якщо такі порушення відбулись у спірному періоді - вони зафіксовані в акті перевірки, на підставі якого винесено податкове повідомлення - рішення, яке оскаржено в судовому порядку та правомірність чи протиправність формування податкового кредиту та наявність розбіжностей встановлено судовим рішенням, що набрало законної сили та вказані обставини не підлягають повторному доведенню, а у випадку наявності вказаних порушень у інших періодах (раніше, пізніше) - такі не мають відношення до бюджетного відшкодування ПДВ за листопад 2010 року. Порядок бюджетного відшкодування ПДВ, умови та строки такого відшкодування прямо встановлені нормами Закону 168 (до 01.01.2011 року) та ПК України (з 01.01.2011 року), в зв'язку з чим жодні інші норми, не встановлені цими законодавчими актами або що суперечать таким, застосуванню не підлягають. Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем 1 не доведено правомірності відмови у бюджетному відшкодуванні ПДВ, тобто, вимоги позову відповідають положенням законодавства та встановленим в судовому засіданні обставинам справи, що підтверджені належними та допустимими доказами та слід стягнути на користь ФОП [PERSON] з Державного бюджету України бюджетну заборгованість з ПДВ у сумі 182250,04 грн. Згідно ст. 94 КАС України, підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним судовий збір у сумі 364,50 грн., згідно квитанції від 27.11.2013 року за № 187/з7 (а.с.2). При цьому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимоги збільшеного позову про стягненню витрат на правову допомогу у сумі 1600,00 грн. з ДПІ у Міжгірському районі, оскільки ч. 1 ст. 90 КАС України встановлено, що витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторонни (крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом). Крім того, постановою КМ України від 22.02.2012 року за № 127 виключено п. 1 постанови КМ України від 27.04.2006 року № 590 (яким встановлювались розміри компенсації витрат, пов'язаних з правовою допомогою), в зв'язку з чим витрати на правову допомогу відшкодуванню не підлягають.

Результат розгляду: partial