Рішення адміністративного суду від 2014-02-28 00:00:00+02

Позивач звернувся в суд з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення податкового боргу з розрахункових рахунків такого платника податків, відкритих у банківських установах, та за рахунок готівки, яка йому належить. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у відповідача склалась заборгованість в зв'язку з несплатою орендної плати за землю в розмірі 18517,10 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак надіслав до суду клопотання, згідно якого позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить слухати справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про розгляд справи. Судова кореспонденція, яка надсилалась на його адресу, повернулась до суду з відміткою Укрпошти "за закінченням терміну зберігання". Згідно з ч.11 ст.35 КАС України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином. Відповідно до ч.2,6 ст.128 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] як фізична особа-підприємець зареєстрований 23.10.1996 року. За відповідачем рахується податковий борг на суму 18517,10 грн. по орендній платі за землю за період червень-грудень 2013 року (що виник на підставі податкової декларації з плати за землю від 14.02.2013 року №1300001001). Згідно з пп. 14.1.175. п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України), податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання. Пунктом 54.1 ст.54 ПК України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою. Згідно з п.57.1 ст.57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Позивачем на адресу фізичної особи-підприємця [PERSON] було надіслано податкову вимогу форми "Ф" № 481 від 04.07.2012 року. Відповідно до п. 59.5 ст. 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. Наявність заборгованості відповідача підтверджується наявними в матеріалах справи розрахунком заборгованості, податковою декларацією, карткою особового рахунку платника. Суд також враховує, що відповідачем було самостійно визначено податкове зобов'язання з плати за землю за 2013 рік. Доказів про сплату ним заборгованості суду не подано. Водночас, надаючи оцінку позовним вимогам про стягнення податкового боргу з розрахункових рахунків відповідача, відкритих у банківських установах, та за рахунок його готівки, суд звертає увагу на наступне. Підпунктом 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України передбачено право контролюючих органів звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини. Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами (п. 87.2 ст. 87 ПК України). Згідно з підпунктом 95.2 ст. 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини (п. 95.3 ст. 95 ПК України). Водночас відповідно до п. 87.11 ст. 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження. Таким чином, пунктом 87.11 статті 87 ПК України встановлено особливий порядок стягнення податкового боргу платників податків-фізичних осіб у порівнянні з порядком погашення податкового боргу юридичних осіб, і процедури, передбачені для погашення податкового боргу останніх, в даному випадку не застосовуються. Норми статей 95-99 ПК України можуть застосовуватися до процедури стягнення податкового боргу з фізичних осіб лише в тій частині, що не суперечить вимогам пункту 87.11 статті 87 Податкового кодексу України. Беручи до уваги вищевикладені положення законодавства та встановлені по справі обставини, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Результат розгляду: partial