Рішення адміністративного суду від 2014-02-25 00:00:00+02

06.09.2013 року позивач - [PERSON] звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області, в якому, із урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови в перерахунку і виплаті йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці; зобов'язати відповідача перерахувати та виплатити йому з 01.01.2012 року по 02.06.2013 року щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 80% заробітку працюючого судді, з урахуванням 50% за вислугу років, а також зобов'язати перерахувати та виплачувати з 03.06.2013 року щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 80% заробітку працюючого судді, з урахуванням 50% за вислугу років. Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 вересня 2013 року позов задоволено. Визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську) щодо відмови в перерахунку і виплаті [PERSON] щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську перерахувати та виплатити [PERSON] з 01.01.2012 року по 02.06.2013 року щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 80% заробітку працюючого судді, з урахуванням 50% за вислугу років, але не більше 10-ти прожиткових мінімумів. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську перерахувати та виплачувати [PERSON] з 03.06.2013 року щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% заробітку працюючого судді, з урахуванням 50% за вислугу років. Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що згідно ст. 129 Закону «Про судоустрій та статус суддів» суддівська винагорода складається з посадового окладу та певних доплат, зокрема, доплати за вислугу років. Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно - з 1 січня 2012 року - 8 мінімальних заробітних плат. Посадові оклади суддів Апеляційного суду установлюються пропорційно до посадового окладу судді місцевого суду з коефіцієнтом 1.1. Суд першої інстанції посилається на те, що з огляду на відсутність у Законі України «Про судоустрій і статус суддів» положення про перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці, а також, що саме на органи ПФУ покладений обов'язок виплати такого утримання, як належний спосіб захисту порушеного права позивача, слід визначити зобов'язання відповідача здійснити перерахунок довічного грошового утримання позивачу, як судді у відставці, відповідно до статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», виходячи із заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді на підставі довідок Апеляційного суду Івано- Франківської області. Таким чином, позивач має право на на перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 80% заробітку працюючого судді, з урахуванням 50% за вислугу років за період з 01.01.2012 року по 02.06.2013 року, а також перерахувати та виплачувати з 03.06.2013 року щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% заробітку працюючого судді, з урахуванням 50% за вислугу років, а тому позов підлягає задоволенню. Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її незаконною, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області оскаржило її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 вересня 2013 року та відмовити в задоволенні позовних вимог. Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт вказує на те, що перерахунок довічного грошового утримання суддям у відставці здійснюється при зміні відповідно до урядових рішень посадових окладів працюючих на відповідних посадах судців. При цьому, незалежно від часу звернення за перерахунком, в довідці, поданій на перерахунок, зазначається розмір посадового окладу по відповідній посаді, премій, доплат та надбавок, які були встановлені в місяці підвищення заробітної плати. Для регулювання оплати праці суддів прийнята постанова Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 р. №865 (із змінами, внесеними згідно з Постановами КМ №1243 від 21.12.2005 р., №248 від 03.03.2006 р., №19 від 16.01.2008 р., №487 від 21.05.2008 р., №545 від 11.06.2008 р., №452 від 28.04.2009 р., №925 від 03.09.2009 р.). Відповідно до пункту 4-1 даної постанови, розміри посадових окладів встановлюються виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332 грн. і в подальшому при підвищенні мінімальної заробітної плати їх перерахунок не проводиться. Вважає, що на даний момент інших перерахунків пенсії законодавством не передбачено, а отже, підстави для проведення перерахунку пенсії позичачу в розмірах, встановлених у відповідності до постанови Івано-Франківського міського суду відсутні. Особи, які беруть участь у справі в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило, а тому суд апеляційної інстанції, у відповідності до п.п.1,2 ч.1 ст.197 КАС України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав: Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 92 Конституції України статус суддів визначається включно законами України. Конституція і закони України повинні гарантувати незалежність та недоторканість суддів (ч. 1 ст. 126 Конституції України). Згідно ст. 138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» пенсія або щомісячне довічне утримання судді є складовою статусу судді у відставці. Відповідно до ст. 43 Закону України «Про статус суддів» (чинного на час призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання) судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді, розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді. Із матеріалів справи встановлено, що позивач ще під час дії положень Закону України «Про статус суддів» пішов у відставку та маючи необхідний стаж роботи на посаді судді, обрав виплату довічного грошового утримання судді у відставці, яке він отримує в управлінну Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області. Після втрати чинності згаданим Законом на підставі Закону України від 07.07.2010 року № 2453 «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 2453) аналогічні положення були передбачені ч. 3 ст. 138 Закону № 2453, згідно з якими щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. З 01.10.2011 року положення наведеної частини ст. 138 Закону № 2453 викладені в новій редакції, відповідно до якої щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді. З аналізу наведених вище положень можна прийти до висновку, що розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці залежить від розміру грошового утримання працюючого на відповідній посаді судді. Оскільки, як положеннями ст. 43 Закону України «Про статус суддів», так і положеннями Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розмір щомісячного грошового утримання судді у відставці встановлений у відсотковому співвідношенні від грошового утримання працюючого на відповідній посаді судді, то розмір щомісячного довічного грошового утримання має збільшуватись у разі збільшення розміру заробітної плати відповідного працюючого судді. З 01.01.2012 року набули чинності положення статті 129 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», які передбачають розміри посадових окладів суддів, згідно яких посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно, зокрема, з 1 січня 2012 року у розмірі 8 мінімальних заробітних плат, а з 1 січня 2013 року - 10 мінімальних заробітних плат. Частиною 2 цієї ж статті визначено, що суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці. Відповідно до ст. 13 Закону України "Про Державний бюджет України на 2012 рік" мінімальна заробітна плата у 2012 році у місячному розмірі становить: з 1 січня - 1073 гривні, з 1 квітня - 1094 гривні, з 1 липня - 1102 гривні, з 1 жовтня - 1118 гривень, з 1 грудня - 1134 гривні. Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» установлено у 2013 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 1147 гривень, з 1 грудня - 1218 гривень. Згідно довідок апеляційного суду Івано-Франківської області (а.с. 6-10, 17) заробітна плата позивача, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного грошового утримання судді у відставці складає: 14 163,00 грн. з січня 2012 року (в т.ч. 9 442,00 грн. - посадовий оклад, 4 721,00 грн. (50%) - надбавка за вислугу років), 14 440,50 грн. з квітня 2012 року (в т.ч. 9 627,00 грн. - посадовий оклад, 4 813,50 грн. (50%) - надбавка за вислугу років), 14 547,00 грн. з липня 2012 року (в т.ч. 9 698,00 грн. - посадовий оклад, 4 849,00 грн. (40%) - надбавка за вислугу років), 14 757,00 грн. з жовтня 2012 року (в т.ч. 9 838 грн. - посадовий оклад, 4 919,00 грн. (50%) - надбавка за вислугу років), 14 968,50 грн. за грудень 2012 року (в т.ч. 9 979,00 грн. - посадовий оклад, 4 989,50 грн. (50%) - за вислугу років), 18 925,50 грн. за липень-серпень 2013 року (в т.ч. 12 617,00 грн. - посадовий оклад, 6308,50 грн. (50%) за вислугу років). У зв'язку з тим, що позивач має стаж роботи понад 20 років, до його посадового окладу, що встановлюється для перерахунку пенсії і становить 8 мінімальних заробітних плат, встановлюється щомісячна доплата за вислугу років у розмірі 50 відсотків, згідно ч. 5 ст. 129 Закону України «Про судоустрій та статус суддів». Поряд з цим, суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно частини п'ятої статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України від 08.07.2011 р. № 3668-VI) максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність (частина п'ята статті 138 Закону). Згідно з пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом. Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом. Таким чином, перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, призначеного до 1 жовтня 2011 року, проводиться в разі зміни грошового утримання працюючого судді за умови, якщо довічне грошове утримання, яке отримує суддя у відставці, є меншим за максимальний розмір, передбачений частиною п'ятою статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України від 08.07.2011 р. № 3668-VI), і визначається в розмірі 80% грошового утримання працюючого судді з урахуванням встановленої законом граничної межі. Разом з чим, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що положення частини третьої статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України від 08 липня 2011 року N 3668-VI визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013. Відповідно до статті 152 Конституції України закони та інші правові акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Поряд з цим, суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції в порушення норм процесуального права не досліджено належним чином чи поданий розглядуваний адміністративний позов з додержанням строку звернення до адміністративного суду, хоча на це звертав увагу відповідач у запереченні на адміністративний позов. Частиною 1 статті 99 КАС України (тут та далі в редакції чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали) установлено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Відповідно до ч. 2 цієї статті, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Статтею 100 КАС України визначено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи. Аналогічна підстава для залишення позовної заяви без розгляду міститься у п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України. З наведених вище приписів КАС України випливає, що адміністративний позов може бути поданий у межах строку звернення до адміністративного суду визначеного цим Кодексом або іншими законами, який обчислюється з моменту коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав. Предметом адміністративного позову у цій справі є перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, для звернення з яким чинним законодавством України спеціальних строків не встановлено, а тому такий має бути поданий в межах визначеного ч. 3 ст. 99 КАС України шестимісячного строку, перебіг якого починається з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав. Визначаючи початок перебігу строку звернення з розглядуваним адміністративним позовом, суд апеляційної інстанції виходить з того, що спірне довічне грошове утримання є періодичною виплатою, яке позивачем, хоч і в меншому розмірі, отримується кожного місяця, а тому про порушення своїх прав щодо недоплати він повинен був дізнаватися кожного місяця під час його отримання. Оскільки розглядуваний адміністративний позов позивачем до суду поданий 06.09.2013 року, а позовні вимоги заявлені за період з 01.01.2012 року по 02.06.2013 року та з 03.06.2013 року, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги в частині за період з 01.01.2012 року по 05.03.2013 року включно подані з пропуском строку звернення до адміністративного суду. Позивачем в процесі судового розгляду не наведено обґрунтованих доводів, а матеріалами справи не містять доказів, які б давали підстави вважати, що ним такий строк пропущено з поважних причин, а тому з огляду на приписи ст. 100 та п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України такі слід залишити без розгляду. Згідно ч. 1 ст. 203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу. Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають до задоволення в частині визнання протиправною відмови УПФУ та зобов'язанні здійснити перерахунок і виплату довічного грошового утримання судді у відставці з 06.03.2013 року по 02.06.2013 року в розмірі 80% заробітку працюючого судді, з урахуванням 50% за вислугу років, з урахуванням максимального розміру встановленого частиною 5 статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України від 08 липня 2011 року № 3668-VI та з 03.06.2013 року в розмірі 90% заробітку працюючого судді, з урахуванням 50% за вислугу років, з урахуванням максимального розміру встановленого частиною 5 статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України від 08 липня 2011 року № 3668-VI. З огляду на те, що оскаржувана постанова судом першої інстанції ухвалена з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про її скасування та прийняття нової постанови про часткове задоволення позову.

Результат розгляду: partial