Рішення адміністративного суду від 2014-02-18 00:00:00+02

Управління Держкомзему у місті Новий Розділ Львівської області звернулося в суд з позовом до Державної інспекції з контролю за цінами у Львівській області про визнання дій незаконними щодо прийняття рішення Державної інспекції з контролю за цінами у Львівській області №229 від 02.07.2010 р. про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін та про скасування цього рішення. Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 01.12.2010р., залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.10.2013 р. відмовлено в задоволенні частини вимог позивача про визнання протиправними дій начальника Державної інспекції з контролю за цінами у Львівській області Висоцької Любові Віталіївни щодо прийняття рішення про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін №229 від 02.07.2010р. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.10.2013 р. апеляційну скаргу Управління Держкомзему у місті Новий Розділ Львівської області задоволено, ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 01.12.2010 р. про залишення без розгляду частини позовних вимог про скасування рішення Державної інспекції з контролю за цінами у Львівській області про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін №229 від 02.07.2010р. скасовано та справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 19.11.2013 р. справу прийнято до провадження. В обгрунтування позову Управління Держкомзему у місті Новий Розділ Львівської області покликається на те, що 02.07.2010р. Державною інспекцією з контролю за цінами у Львівській області прийнято рішення про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін №229, яким застосовано до позивача економічні санкції у сумі 3600 грн за порушення вимог Постанови Кабінету Міністрів України №1619 від 01.11.2000р. в результаті одержання необгрунтованої виручки за справляння плати за послуги, що надаються безоплатно. Пунктом 5 «Порядку виконання земельно-кадастрових робіт та надання послуг на платній основі державними органами земельних ресурсів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.11.2000 року №1019 встановлено види, а не вичерпний перелік, земельно-кадастрових робіт та послуг, які можуть виконуватися та надаватися на платній основі державними органами земельних ресурсів. Крім того, пунктом 1 додатку спільного наказу Держкомзему, Міністерства фінансів України, Міністерства економіки України від 15.06.2001 року №97/298/124 «Про затвердження розмірів оплати земельно-кадастрових робіт та послуг», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 р. за № 579/5770 встановлено, що "Розміри оплати земельно-кадастрових робіт та послуг застосовуються державними органами земельних ресурсів та рекомендовані для застосування підприємствами, організаціями, проектними інститутами, вишукувальними експедиціями, госпрозрахунковими групами та іншими підприємницькими структурами незалежно від форм власності та відомчої належності на всій території України. Виконання земельно-кадастрових робіт та надання послуг, вартість яких не встановлено, здійснюється за цінами, визначеними договорами." Складання технічного завдання на виконання землевпорядних робіт, надання висновків щодо умов надання земельної ділянки, технічних умов на рекультивацію земель та висновків з надання земельних ділянок у користування на замовлення юридичних та фізичних осіб с земельно-кадастровими роботами та послугами, розмір оплати за надання яких визначено у Додатку спільного наказу Держкомзему. Міністерства фінансів України, Міністерства економіки України від 15.06.2001 року №97/298/124 «Про затвердження розмірів оплати земельно-кадастрових робіт та послуг». Таким чином, висновки Інспекції про безоплатність проведення складання технічного завдання на виконання землевпорядних робіт, надання висновків щодо умов надання земельної ділянки, технічних умов на рекультивацію земель та висновків з надання земельних ділянок у користування на замовлення юридичних та фізичних осіб є суперечать вищевказаним нормативним актам. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про ціни і ціноутворення» його дія поширюється на всі підприємства й організації незалежно від форм власності, підпорядкованості і методів організації праці та виробництва, а Управління є територіальним органом влади, державною установою (відповідно до довідки статуправління - орган держаної влади), а не підприємством чи організацією, як зазначено в ч. 1 ст 14 цього закону. Представник позивача в судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним в позові, просить позов задоволити. У судовому засіданні 18.02.2014 р. судом відповідно до ст. 55 КАС України, у порядку правонаступництва, здійснено заміну позивача по справі Управління Держкомзему у місті Новий Розділ Львівської області на його правонаступника - Управління Держземагенства у Миколаївському районі Львівської області; здійснено заміну відповідача Державної інспекції з контролю за цінами у Львівській області на Державну інспекцію України з контролю за цінами. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. 25 червня 2010 року Державною інспекцією з контролю за цінами у Львівській області проведена планова перевірка Управління Держкомзему у м. Новий Розділ Львівської області відповідно до ст. 13 Закону України «Про ціни та ціноутворення». За результатами перевірки складено акт №000132 від 25.06.2010 року в якому встановлено порушення п. 5 постанови Кабінету Міністрів України від 01.11.2000 року №1619 «Про затвердження Порядку виконання земельно-кадастрових робіт та надання послуг на платній основі державними органами земельних ресурсів» внаслідок чого Управлінням Держкомзему у м. Новий Розділ Львівської області необґрунтовано одержано виручку в сумі 1200,00 грн. Перевіркою встановлено, що Управління Держкомзему надавало за плату послуги з складання технічного завдання на виконання землевпорядних робіт, видавалися висновки щодо умов надання земельної ділянки, технічні умови на рекультивацію земель та підготовлювалися висновки з надання земельних ділянок у користування на замовлення юридичних та фізичних осіб. На підставі акту перевірки Державною інспекцією з контролю за цінами у Львівській області прийнято рішення про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін №229 від 02 липня 2010 року, яким до позивача застосовано економічні санкції в сумі 3600.00 грн. Позивач є державним органом, а саме - територіальним органом Держкомзему, який діє на підставі Положення про управління (відділ) Держкомзему в районі, затвердженого Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 17 червня 2008 року N123, та керується у своїй діяльності Конституцією України, законами України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України та наказами Державного комітету України по земельних ресурсах і Головного управління Держкомзему в області. Відповідно до п.11 ст.4 вищенаведеного Положення, управління відповідно до покладених на нього завдань організовує та здійснює в установленому порядку надання платних послуг згідно з переліком, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Правовий статус, компетенцію, повноваження відповідача визначено Законом України «Про ціни та ціноутворення» (далі- Закон № 507-ХІІ) та Положенням про Державну інспекцію з контролю за цінами затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 грудня 2000 року №1819. Згідно п. 4 Положення Держцінінспекція відповідно до покладених на неї завдань: у межах своєї компетенції здійснює перевірки додержання порядку формування, встановлення і застосування цін і тарифів, а також їх економічного обґрунтування; застосовує відповідно до законодавства адміністративно-господарські санкції за порушення порядку формування, встановлення та застосування цін (тарифів). Згідно абзаців 7 та 17 ст.4 Положення Держцінінспекція відповідно до покладених на неї завдань: вживає відповідно до законодавства заходів за порушення суб'єктами господарювання порядку формування, встановлення і застосування цін і тарифів, а також невиконання вимог органів державного контролю за цінами; застосовує відповідно до законодавства адміністративно-господарські санкції за порушення порядку формування, встановлення та застосування цін (тарифів). Як вбачається з змісту норм Закону України "Про захист економічної конкуренції", суб'єктами господарювання визнаються також органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також органи адміністративно-господарського управління та контролю в частині їх діяльності з виробництва, реалізації, придбання товарів чи іншої господарської діяльності. З урахуванням вищенаведеного, позивач визнається суб'єктом господарювання під час надання таким, віднесених до його повноважень, платних послуг. Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Надання державними органами земельних ресурсів послуг на платній основі врегульовано Постановою Кабінету Міністрів України від 01.11.2000 № 1619 "Про затвердження Порядку виконання земельно-кадастрових робіт та надання послуг на платній основі державними органами земельних ресурсів" та спільним наказом Держкомзему, Міністерства фінансів України, Міністерства економіки України від 15.06.2001 року №97/298/124 "Про затвердження розмірів оплати земельно-кадастрових робіт та послуг" зареєстрованого Міністерством Юстиції України за № 579/5770 від 10.07.2001 року. Пунктом 2 Порядку виконання земельно-кадастрових робіт та надання послуг на платній основі державними органами земельних ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 листопада 2000 року № 1619 визначено, що виконання земельно-кадастрових робіт та надання послуг здійснюється на платній основі відповідно до поданих заяв та укладених договорів. Пунктом 5 Порядку визначено види земельно-кадастрових робіт і послуг, які можуть виконувати та надавати державні органи земельних ресурсів на платній основі. Крім того, пунктом 1 додатку спільного наказу Держкомзему, Міністерства фінансів України, Міністерства економіки України від 15.06.2001 року №97/298/124 "Про затвердження розмірів оплати земельно-кадастрових робіт та послуг" встановлені рекомендовані розміри оплати земельно-кадастрових робіт та послуг. Тому твердження відповідача, щодо "визначення в вищенаведеному Порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 01.11.2000 року № 1619, вичерпного переліку консультацій і довідок, які можуть надаватися на платній основі державними органами земельних ресурсів" не може братися до уваги судом, оскільки таке не відповідає дійсності, а Інспекція з контролю за цінами не наділена повноваженнями давати роз'яснення нормативно-правових актів чи тлумачити їх зміст на власний розсуд. За таких обставин, суд не вбачає наявності встановлених в Акті перевірки порушень, що слугували підставою для покладання на позивача передбаченої ст. 14 Закону № 507-ХІІ відповідальності, а тому оскаржуване рішення підлягає до скасування. Крім цього, відповідно до пункту 21 Повноважень центральних органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін і тарифів на окремі види продукції, товарів і послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1996 року №1548 ціни (тарифи) на розроблення документації із землеустрою та проведення землеоціночних робіт; граничні розміри плати з виконання землевпорядних робіт у разі безоплатної передачі громадянам України земельних ділянок відповідно до законодавства встановлює та визначає Держкомзем за погодженням з Мінфіном та Мінекономіки. Аналіз положень Закону № 507-ХІІ та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до нього, дає підстави для висновку, що дії Управління щодо застосування встановлених спільним наказом фіксованих розмірів оплати за надання вищезазначених послуг узгоджувались з вимогами чинного законодавства і відповідали встановленій державній дисципліні цін. Зазначені висновки не є документами дозвільного характеру у розумінні статті 1 Закону № 2806-IV, оскільки вони надаються землевпорядними органами на замовлення фізичних та юридичних осіб як консультації та довідки, не мають обов'язкового характеру для провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності та/або без наявності яких суб'єкт господарювання не може проваджувати певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності. Аналіз наведених положень законодавства дає підстави вважати, що управління Держкомзему при наданні спірних послуг діяло правомірно. Така правова позиція зі спірного питання вже була висловлена Верховним Судом України у постанові від 5 березня 2012 року у справі № 21-349а11, постанові від 27 березня 2012 року № 21-63а12, постанові від 11 червня 2012 року № 21-284а11, постанові від 26 березня 2012 року.

Результат розгляду: granted