Рішення адміністративного суду від 2014-03-20 00:00:00+02

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 листопада 2013 року адміністративний позов [PERSON] - задоволено частково. Визнано недійсним та скасовано рішення сімнадцятої сесії VІ скликання Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 11 від 27 листопада 2012 року «Про розгляд питання щодо внесення змін до Генерального плану с. Гатне» Зобов'язано Гатненську сільську раду Києво-Святошинського району Київської області вирішити питання щодо внесення змін до Генерального плану села Гатне Києво-Святошинського району Київської області в частині проїзду до належної [PERSON] земельної ділянки, розташованої у [ADDRESS], кадастровий номер 3222481601:01:002:0003, відповідно до схеми, вказаної у викопіюванні до напрацювань до Генерального плану с. Гатне, наданому Державним підприємством «УкрНДІпроцивільсільбуд» 29 вересня 2009 року. На вказану постанову суду, сторони звернулися з апеляційними скаргами в яких просять задовольнити їх в повному обсязі. Колегія суддів, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне зазначити наступне. Як вбачається з матеріалів справи, земельна ділянка позивача у [ADDRESS], кадастровий номер 3222481601:01:002:0003 знаходиться на складному рельєфі (яриста місцевість), а також на відстані близько 60 метрів від проїжджої частини вулиці Лісової. На час набуття у власність у 2003 році та до червня 2008 року включно до земельної ділянки було можливим проїхати з вулиці Лісової по земельній ділянці, що розташована між садибою землекористувача, за адресою [ADDRESS] (зліва), та яром глибиною близько 10 метрів (справа). А прилегла територія до належної позивачу земельної ділянки, яка на плані меж у державному акті позначена як межа, обмежена межовими знаками В та Г, зазначена як «землі загального користування (проїзд)» та має загальну довжину 53, 84 метри (8,58 м + 45,26 м). ДП «УкрНДІпроцивільсільбуд» надано викопіювання до напрацювань до генерального плану с. Гатне та висновок № 1216 від 29 вересня 2009 року, що є невід'ємною частиною згаданого викопіювання, яке містить схему проїзду до належної позивачу земельної ділянки та враховує: складність рельєфу території, де розташована земельна ділянка; межу земельної ділянки, що обмежена межовими знаками В та Г та позначена на плані меж у державному акті на право власності як «землі загального користування (проїзд)», віддаленість земельної ділянки від проїжджої частини вулиці Лісової, та у відповідності до вказаних у висновку № 1216 рекомендацій щодо необхідності прокладення транспортного коридору шириною не менше 8 метрів, містить графічні дані щодо практичного вирішення питання конфігурації та розмірів проїзду до ділянки. Проте, територія, позначена у належному їй з 2003 року державному акті як «землі загального користування (проїзд)» та використовувана з метою проїзду до належної позивачу земельної ділянки, за рішеннями Гатненської сільської ради у 2005 році була передана у приватну власність [PERSON]. 28 жовтня 2010 року рішенням Апеляційного суду Київської області, що набрало законної сили, рішення Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про передачу у приватну власність [PERSON] земельних ділянок визнані незаконними та скасовані, а державні акти, видані на підставі цих незаконних рішень - недійсними. 27 листопада 2010 року позивач звернулася до Гатненської сільської ради із заявою про внесення до генерального плану с. Гатне змін в частині проїзду до належної їй земельної ділянки, проте рішення з цього приводу прийняте не було. 01 червня 2011 року постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області, що набрала законної сили 14 червня 2011 року, Гатненську сільську раду зобов'язано розглянути заяву позивача від 27 листопада 2010 року. На виконання вказаної постанови від 01 червня 2011 року, 10 серпня 2011 року Гатненською сільською радою прийняте рішення № 11, яким позивачу відмовлено у внесенні до генерального плану с. Гатне проїзду до належної їй земельної ділянки. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 травня 2012 року, що набрала законної сили 25 травня 2012 року, Гатненську сільську раду Києво-Святошинського району Київської області було зобов'язано вирішити питання щодо внесення змін до генерального плану с. Гатне в частині проїзду до належної [PERSON] земельної ділянки, що розташована у [ADDRESS], кадастровий номер 3222481601:01:002:0003. Проте, рішенням Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 11 від 27 листопада 2012 року, генеральний план с. Гатне в частині проїзду до належної позивачу земельної ділянки залишено без змін. У вказаному рішенні зазначається про врахування позиції постійної депутатської комісії Гатненської сільської ради з питань землекористування, розвитку території та торгівлі щодо залишення без змін генплану в частині проїзду до належної позивачу земельної ділянки. Відмова передбачити легальний проїзд до земельної ділянки, яка ще у 2002 році була передана у приватну власність з цільовим призначенням «під будівництво та обслуговування житлового будинку», мотивовано тим, що цільове призначення земельної ділянки передбачає існування легального проїзду до ділянки. Крім того, Гатненська сільська рада 24 липня 2012 року прийняла рішення № 20, яким надала дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність [PERSON] земельної ділянки, яка знаходяться на території щодо частини якої була прийнята постанова Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 травня 2012 року, зокрема, з приводу зобов»язання вирішення питання щодо внесення змін до генерального плану с. Гатне в частині проїзду до належної [PERSON] земельної ділянки, що розташована у [ADDRESS], кадастровий номер 3222481601:01:002:0003. . 28 лютого 2013 року постановою Київського апеляційного адміністративного суду вказане рішення Гатненської сільської ради № 20 від 24 липня 2012 року визнане протиправним та скасоване. Згідно до ст. 152 ЗК України - держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ч. 1 ст. 154 ЗК України - органи місцевого самоврядування не мають права встановлювати непередбачені законодавчими актами додаткові обов'язки чи обмеження. Згідно до ст. 155 ЗК України - у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Частиною 5 ст. 158 ЗК України визначено, що у разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів спір вирішується судом. Згідно до ст. 181 ЗК України - землеустрій - це сукупність соціально-економічних та екологічних заходів, спрямованих на регулювання земельних відносин та раціональної організації території адміністративно-територіальних утворень, суб'єктів господарювання, що здійснюються під впливом суспільно-виробничих відносин і розвитку продуктивних сил. Відповідно до ст. 186 ЗК України - розгляд і затвердження землевпорядної документації проводиться в такому порядку: а) прогнозні матеріали, техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель і схеми землеустрою після погодження їх у встановленому порядку розглядаються і затверджуються відповідними органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування; б) проекти створення нових землеволодінь і землекористувань після погодження їх у встановленому порядку розглядаються і затверджуються відповідними органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування; в) проекти відведення земельних ділянок із земель державної чи комунальної власності затверджуються органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які надають і вилучають земельні ділянки; г) проекти землеустрою сільськогосподарських підприємств, установ і організацій, особистих селянських, фермерських господарств після погодження їх із сільськими, селищними, міськими радами або районними державними адміністраціями розглядаються і затверджуються власниками землі або землекористувачами; ґ) робочі землевпорядні проекти, пов'язані з упорядкуванням, докорінним поліпшенням та охороною земель, раціональним їх використанням, після погодження їх у встановленому порядку розглядаються і затверджуються замовниками цих проектів. Зміни до землевпорядних проектів та інших матеріалів з питань землеустрою вносяться за рішенням органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування або власників землі та землекористувачів, які затвердили ці проекти. Статтею 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання. Відповідно до п. п. 41 та 42 ч. 1 ст. 26 Закону - прийняття рішень з питань адміністративно-територіального устрою в межах і порядку, визначених цим та іншими законами, та затвердження в установленому порядку місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови відповідних населених пунктів, іншої містобудівної документації вирішується виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради. Згідно до ст. 19 Закону України «Про землеустрій» - до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері землеустрою на території сіл, селищ, міст належать: а) організація і здійснення землеустрою; б) здійснення контролю за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою; в) координація здійснення землеустрою та контролю за використанням і охороною земель комунальної власності; г) інформування населення про заходи, передбачені землеустроєм; ґ) вирішення інших питань у сфері землеустрою відповідно до закону. Відповідно до ст. 26 Закону - замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі. Статтею 53 Закону передбачено, що проекти землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів складаються на основі затверджених у встановленому законодавством порядку генеральних планів населених пунктів або можуть розроблятись окремою їх частиною. Проекти землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів складаються з метою обґрунтування, розробки і подальшої реалізації необхідного обсягу організаційних та інженерно-технічних заходів з освоєння, поліпшення якості земель, їх раціонального використання та охорони, захисту від руйнівних процесів. Проекти землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів розробляються на певний період та поетапно згідно з генеральними планами населених пунктів і визначають: а) цільове призначення земель; б) землі, що знаходяться у власності, користуванні, в тому числі орендовані; в) організаційні, правові, фінансові та інші заходи щодо вдосконалення структури територій, освоєння земель, поліпшення їх якості, рекультивації, консервації; г) необхідність і обсяги економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель; ґ) заходи для забезпечення режиму використання земель охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання, а також відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам внаслідок встановлення цих зон; д) напрями природоохоронної діяльності. Проекти землеустрою можуть передбачати також формування земельних ділянок державної та комунальної власності за рахунок земель, не наданих у користування. Проекти землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів підлягають погодженню комісіями з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою, та затверджуються сільськими, селищними, міськими радами. Відповідно до ст. 59 Закону - врахування громадських інтересів при здійсненні землеустрою на місцевому рівні полягає в прогнозуванні та забезпеченні комплексного розвитку соціальної та інженерної інфраструктури території. Врахування приватних інтересів при здійсненні землеустрою на місцевому рівні полягає у забезпеченні фізичним та юридичним особам рівних можливостей набуття у власність або користування, у тому числі на умовах оренди, земельних ділянок і в захисті їхніх прав на землю. Згідно до ч. 2 ст. 16 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» - містобудівна документація на місцевому рівні може бути оновлена за рішенням місцевих рад. Статтею 17 даного Закону визначено, що генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. Генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів. Рішення про розроблення генерального плану приймає відповідна сільська, селищна, міська рада. Зміни до генерального плану населеного пункту можуть вноситися не частіше, ніж один раз на п'ять років. Такі зміни вносяться органом місцевого самоврядування, який затверджував генеральний план населеного пункту. Питання про дострокове внесення змін до генерального плану населеного пункту може порушуватися перед відповідною сільською, селищною, міською радою відповідною місцевою державною адміністрацією. Генеральні плани населених пунктів та зміни до них розглядаються і затверджуються відповідними сільськими, селищними, міськими радами на чергових сесіях протягом трьох місяців з дня їх подання. Відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону - рішення з питань планування та забудови територій приймаються сільськими, селищними, міськими, районними, обласними радами та їх виконавчими органами, місцевими державними адміністраціями міст Києва та Севастополя в межах визначених законом повноважень з урахуванням вимог містобудівної документації. Частиною 7 ст. 21 даного Закону передбачено, що пропозиції до проектів містобудівної документації на місцевому рівні мають право надавати: 1) повнолітні дієздатні фізичні особи, які проживають на території, щодо якої розроблено відповідний проект містобудівної документації на місцевому рівні; 2) юридичні особи, об'єкти нерухомого майна яких розташовані на території, для якої розроблено відповідний проект містобудівної документації на місцевому рівні; 3) власники та користувачі земельних ділянок, розташованих на території, щодо якої розробляється документація, та на суміжній з нею; 4) представники органів самоорганізації населення, діяльність яких поширюється на відповідну територію; 5) народні депутати України, депутати відповідних місцевих рад. Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неправомірність оскаржуваного рішення, оскільки останнє прийняте всупереч вимогам ст. 154 ЗК України, яка забороняє органам місцевого самоврядування встановлювати непередбачені законодавчими актами додаткові обов'язки чи обмеження, ст. 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та ст. 59 Закону України «Про землеустрій», відповідно до яких генеральний план села Гатне повинен був розроблятися з урахуванням і приватних інтересів, а, отже, й інтересів позивача, яка у зв'язку з відсутністю фактичного легального під'їзду до її земельної ділянки не може в повній мірі користуватися своєю власністю і яка згідно з вимогами ст. 21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» звернулась до відповідача з обґрунтованими пропозиціями щодо внесення до генерального плану с. Гатне проїзду до її земельної ділянки. Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянтів [PERSON] та Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області з приводу наявності проходу та проїзду до земельної ділянки [PERSON], оскільки він проходить на сміттєзвалищі, яке утворилось у яру, що підтверджується рішенням Апеляційного суду Київської області від 28 жовтня 2010 року. Вказаний проїзд за заявою [PERSON] був встановлений рішенням Гатненської сільської ради № 41 від 26 січня 2010 року. Проте, на підставі протесту Міжрайонної природоохоронної прокуратури Київської області рішенням Гатненської сільської ради № 17 від 30 вересня 2010 року було скасовано рішення Гатненської сільської ради № 41 від 26 січня 2010 року як таке, що прийняте всупереч вимогам чинного законодавства. Крім того, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 листопада 2011 року, що набрало законної сили 16 січня 2012 року, Виконавчий комітет Гатненської сільської ради було зобов'язано видалити з яру усі навезені відходи та вивезти ці відходи на контрольоване сміттєзвалище. Отже, підстави для ствердження щодо наявності встановленого проїзду до земельної ділянки [PERSON] відсутні. Вказане рішення оскаржене не було та набрало законної сили, а тому правовий статус земельної ділянки, як проїзду до земельної ділянки [PERSON], на сьогоднішній день не визначений. У разі якщо вищезазначене рішення буде виконано позивач буде позбавлена можливості дістатися до своєї земельної ділянки. Не заслуговують на увагу й доводи апелянта - Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, з приводу помилки у виданому [PERSON] Державному акті на земельну ділянку, яка допущена при виготовленні Акту землевпорядною організацією, оскільки не відповідає земельно-кадастровим документам та генеральному плану населеного пункту в частині встановлення меж землекористування на місцевості від точок В та Г - «землі загального користування (проїзд)», відображених на схемі до акту. Так, колегія суддів звертає увагу на те, що вказані межі були встановлені ще при видачі земельної ділянки попередньому користувачу - [PERSON], у якої позивач придбала земельну ділянку. Державний акт, виданий [PERSON] ще 12 березня 2002 року на підставі рішення 21 позачергової сесії 23 скликання Гатненської сільської Ради народних депутатів, при цьому план меж земельної ділянки був погоджений землевпорядником с. Гатне та головою Гатненської сільської ради, про що свідчать відповідні підписи посадових осіб сільської ради. Крім того, Гатненська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області не зверталася з позовом про визнання недійсними державного акту на земельну ділянку [PERSON], як такого що виданий з порушенням норм чинного законодавства. Що стосується інших вимог апелянта - [PERSON], викладені нею в апеляційній скарзі, колегія суддів також вважає, що вони не підлягають задоволенню, оскільки, як вірно встановлено судом першої інстанції, вони відносяться до виключних (дискреційних) повноважень відповідачів. Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що при виготовленні повного тексту постанови судом першої інстанції була допущена невідповідність її резулятивної частини, постанові, викладеній у вигляді вступної та резулятивної частини (короткий текст постанови), що є порушенням норм процесуального права, зокрема, ст. 160 КАС України. Відповідно до ст. ст. 198, 202 КАС України - підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є порушення норм матеріального та процесуального права.

Результат розгляду: partial