Рішення адміністративного суду від 2014-02-25 00:00:00+02

11 січня 2011 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Управління праці та соціального захисту населення Білокуракинської районної державної адміністрації Луганської області (далі - Позивач) до підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Луганській області про скасування постанови. Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2011 року у задоволенні вищевказаної позовної заяви було відмовлено повністю. Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2011 року апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Білокуракинської районної державної адміністрації Луганської області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2011 року залишено без задоволення. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07 листопада 2013 року касаційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Білокуракинської районної державної адміністрації Луганської області задоволено частково. Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2011 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2011 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд. Ухвалою суду від 05 грудня 2013 року справу прийнято до провадження судді Лагутіна А. А. та призначено її до розгляду у судовому засіданні. 25 лютого 2014 року ухвалою Луганського окружного адміністративного суду замінено неналежного відповідача - підрозділ примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Луганській області на належного - відділ державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Луганській області (далі - Відповідач). У судове засідання представники сторін не з'явились, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду невідомі. Про проведення судових засідань, які були призначені на 18.12.2013 року о 10 год. 30 хв., на 21.01.2014 року о 10 год. 30 хв., на 06.02.2014 року о 10 год. 30 хв., на 25.02.2014 року о 10 год. 30 хв., відповідач був повідомлений належним чином, але жодних клопотань про перенесення/відкладення судового засідання, заяв про визнання позивних вимог, заперечень на позов, пояснень, відгуків чи документів витребуваних ухвалою від 18.02.2013 року суду надано не було. Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду справи, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Таким чином, враховуючи приписи ч.4 ст.128 КАС України, судом вирішено повести розгляд справи за відсутністю належним чином повідомлених про дату, час та місце проведення судового засідання представників сторін. Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з таких підстав. Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 606) примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Статтею 5 Закону № 606 визначено права та обов'язки державних виконавців при примусовому виконанні рішень, встановлених цим Законом, а статтею 7 Закону № 606 встановлені гарантії прав громадян і юридичних осіб у виконавчому провадженні - державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено під час судового розгляду справи, що на виконанні у підрозділі примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Луганській області знаходиться виконавчий лист від 15.02.2010 № 2а-82, виданий Білокуракинським районним судом Луганської області, про зобов'язання управління праці та соціального захисту населення Білокуракинської районної державної адміністрації здійсниги донарахування та виплату [PERSON] суму допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року з урахуванням проведених за цей період виплат. У зв'язку з тим, що боржником добровільно не виконано рішення суду № 2а-82, постановою Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Луганській області від 25 жовтня 2010 року ВП № 18795482 на управління праці та соціального захисту населення Білокуракинської районної державної адміністрації Луганської області було накладено штраф у розмірі 340,00 грн., відповідно до вимог частини 1 статті 87 Закону України «Про виконавче провадження» (аркуш справи 9). Частиною 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. В постанові державний виконавець встановлює строк для добровільного виконання рішення, який не може перевищувати семи днів, а рішень про примусове виселення - п'ятнадцяти днів, та попереджає боржника про примусове виконання рішення після закінчення встановленого строку зі стягненням з нього виконавчого збору і витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій, передбачених цим Законом. Відповідно до вимог частини 4 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» копія постанови про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного дня надсилається стягувану, боржнику та органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ. Згідно із частиною 1 статті 87 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, які можуть бути виконані лише боржником, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу в розмірі від двох до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на боржника - юридичну особу - від двадцяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та призначає новий строк для виконання. Так, в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 07 листопада 2013 року суд касаційної інстанції дійшов висновку, що при вирішення справи судами першої та другої інстанції не було з'ясовано коли саме до державного виконавця на виконання надійшов виконавчий лист № 2а-82, коли було відкрито виконавче провадження, який строк для добровільного виконання рішення надавався Управлінню праці та соціального захисту населення Білокуракінської районної державної адміністрації, чи направлялась постанова про відкриття провадження боржнику та чи отримував він її. Для з'ясування цих обставин, Луганським окружним адміністративним судом 18 грудня 2013 року винесено ухвалу про витребування від підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Луганській області інформації стосовно того коли було відкрито виконавче провадження ВП № 18795482, який строк для добровільного виконання рішення надавався управлінню праці та соціального захисту населення Білокуракинської районної державної адміністрації Луганської області, чи направлялась постанова про відкриття виконавчого провадження боржнику та чи отримував він її, та зупинено розгляд справи до отримання від відповідача, витребуваних документів - до 21.01.2014 року. Вказана ухвала направлена підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Луганській області для виконання. Ухвалу від 18 грудня 2013 року про витребування документів отримано уповноваженим представником відповідача 27.12.2013 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (аркуш справи 99). Станом на 21.01.2014 року до суду витребувані документи надані не були, у зв'язку з чим, ухвалою від 21.01.2014 року підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Луганській області було продовжено строк для надання витребуваних ухвалою від 18 грудня 2013 року документів до 06.02.2014 року. Ухвалу від 21.01.2014 року про продовження строку для надання витребуваних документів відповідачем було отримано 24.01.2014 року (аркуші справи 106). Протягом строку наданого відповідачу ухвалою від 21.01.2014 року витребувані документи відповідачем не було надано суду, у зв'язку з чим 06.02.2014 року судом було продовжено строк надання документів до 25.02.2014 року про що постановлено відповідну ухвалу. Ухвала від 06.02.2014 року про продовження строку надання документів направлялась відповідачу засобами факсимільного зв'язку 06.02.2014 року (отримано уповноваженою особою відповідача Косих) та засобами поштового зв'язку (отримано уповноваженою особою відповідача 12.02.2014 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення) (аркуші справи 111-112, 115). Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Луганській області надавався достатній час для надання суду витребуваних документів, а саме судом було здійснено неодноразове зупинення розгляду справи, відповідачу двічі продовжувався строк для надання документів, та судом здійснювались всі необхідні заходи щодо повідомлення відповідача про необхідність надання документів. Відповідачем не надано суду доказів щодо того, коли було відкрито виконавче провадження, який строк для добровільного виконання рішення надавався Управлінню праці та соціального захисту населення Білокуракінської районної державної адміністрації, чи направлялась постанова про відкриття провадження боржнику та чи отримував він її. Оскільки докази того, що позивачу направлялась постанова про відкриття провадження, та вона була отримана останнім, відсутні та, як слідство, відсутні докази на підтвердження обставин порушення позивачем строку для добровільного виконання рішення, суд дійшов висновку про те, що оскаржувана постанова відповідача є такою, що підлягає скасуванню, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач від сплати державного мита (судового збору) звільнений.

Результат розгляду: granted