Рішення адміністративного суду від 2014-02-24 00:00:00+02

В листопаді 2013 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, просив скасувати постанову від 21.11.2013 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладенню штрафу в розмірі 425 грн. На підтвердження позовних вимог позивач вказав, що 21.11.2013 року відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення , за результатами розгляду якого винесено постанову за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено штраф у сумі 425 грн. Вважає, що п.8.7.3 «е» ПДР він не порушував, керуючи автомобілем по вул. Погрібняка в м. Кривому Розі, проїхав регульований пішохідний перехід на зелений миготливий сигнал світлофору, проте відповідач не прийняв до уваги його пояснення. Вважає, що протокол складений з порушенням ст.256 КУпАП, будь-які докази правопорушення відсутні, свідки відсутні, протокол не є доказом порушення. Отже в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, позивача притягнуто до відповідальності за неіснуюче правопорушення. Позивач в судовому засіданні вимоги підтримав в повному обсязі, вказав, що правил не порушував. Після перегляду відеозапису у судовому засіданні зазначив, що на відеозаписі дійсно зафіксовано скоєння ним правопорушення, що відповідає обставинам, зазначеним у протоколі та постанові, як це сталось, пояснити він не може, згоден сплатити штраф у мінімальному розмірі, враховуючи його сімейний стан. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, надав суду СД диск з відеозаписом правопорушення, пояснив, що 21.11.2013 року об 19.31 годині позивач [PERSON] керував автомобілем марки «Пежо» номер [NUMBER] по вулиці Погрібняка в м. Кривому Розі, проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений червоний сигнал світлофору. Вони прослідували за автомобілем позивача, зупинили його та склали протокол за порушення п.8.7.3 «е» ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП. При патрулюванні він керується нормативними актами , а саме ЗУ «Про міліцію» та Правилами дорожнього руху України. Вислухавши учасників процесу, проаналізувавши письмові матеріали справи, суд вважає, що строк звернення до суду для оскарження постанови не пропущено, проте позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення № 829046 , 21.11.2013 року об 19.31 годині водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Пежо» , номер [NUMBER], по вулиці Погребняка у м. Кривому Розі, проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений червоний сигнал світлофору. [PERSON] з протоколом не погодився, про що зазначив у протоколі. На підставі вказаного протоколу відповідачем по справі була винесена оскаржувана постанова від 21.11.2013 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у сумі 425 грн. Зазначена постанова, як правовий акт індивідуальної дії, перевірялись судом на предмет дотримання суб'єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо. Відповідно до п. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Згідно ст. 280 КУпАП орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Положенням про Державну автомобільну інспекцію Міністерства внутрішніх справ затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14 квітня 1997 року № 341 (зі змінами і доповненнями) визначені основні завдання Державтоінспекції, одними із яких є: реалізація в межах своєї компетенції державної політики щодо забезпечення безпеки дорожнього руху; виявлення та припинення фактів порушення безпеки дорожнього руху, а також виявлення причин та умов, що сприяють їх вчиненню. Державтоінспекція відповідно до покладених на неї завдань здійснює контроль за дотриманням власниками (володільцями) транспортних засобів, а також громадянами, посадовими і службовими особами вимог Закону України «Про дорожній рух», правил, норм та стандартів з питань забезпечення безпеки дорожнього руху. Відповідно до Закону України "Про дорожній рух", єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року, N 1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Згідно зі ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху (затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001) учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Відповідно до п. 8.7.3. «е» Правил дорожнього руху, червоний сигнал, в тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух. В судовому засіданні за участю сторін судом відтворено відеозапис з СД диску наданого відповідачем на якому зафіксовано правопорушення. Після перегляду відеозапису позивачем [PERSON] в судовому засіданні не заперечувались обставини щодо зафіксованих обставин, місця вчинення правопорушення, також руху його автомобіля у вказаний проміжок часу та вказаному місці, відповідно до протоколу, на червоний сигнал світлофору. Вивченням протоколу про адміністративне правопорушення від 21.11.2013 року, судом встановлено, що протокол складений з додержанням вимог ст. ст. 254, 256 КУпАП. Твердження позивача у позовній заяві щодо відсутності будь-яких доказів самої події правопорушення спростовуються наданим відповідачем відеозаписом, самими поясненнями позивача у суді, при цьому твердження позивача щодо ненадання йому сертифікату до відеокамери "Соні" яким здійснювався відеозапис суперечать вимогам Наказу державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики №28 від 01.02.2005 року "Про затвердження Переліку продукції, що підлягає обов"язковій сертифікації в Україні", згідно якого, відеокамери не входять в цей перелік і не підлягають сертифікації. Крім того, відповідно до вимог ст. 28 Закону України „Про метрологію та метрологічну діяльність", повірці підлягають тільки вимірювальні прилади, а відеокамера таким приладом не являється. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова прийнята відповідачем з урахуванням принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: прийнята обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано та обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. Відповідно до приписів ст. 293 КУпАП в разі оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності орган (посадова особа) при перевірці законності та обґрунтованості винесеної постанови може прийняти рішення про залишення постанови без змін. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 162 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. Приймаючи до уваги наведене, суд не встановлює наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови, а тому доходить висновку, що в задоволені позовних вимог необхідно відмовити. На підставі викладеного, та

Результат розгляду: denied