Рішення адміністративного суду від 2014-02-04 00:00:00+02

Джанкойська об'єднана державна податкова інспекція Головного Управління Міндоходів в АР Крим звернулась до Окружного адміністративного суду АР Крим із адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення 1142,78 грн. податкового боргу. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем у встановлений законом термін не сплачено грошове зобов'язання з єдиного податку за спрощеною системою оподаткування. Представник позивача у судове засідання не з'явився про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, про поважність причин неприбуття у судове засідання суд не повідомив. Згідно ч.6 ст.71 КАС України, якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів. Оскільки відсутні перешкоди для розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу на основі наявних в ній доказів за відсутністю не з'явившихся представників сторін. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити, з огляду на таке. Відповідач у справі є фізичною особою-підприємцем (ідентифікаційний номер [NUMBER]), що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та свідоцтвом про державну реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності, знаходиться на податковому обліку в Джанкойській об'єднаній державній податковій інспекції Головного Управління Міндоходів в АР Крим. 16 січня 2012 року відповідач звернувся до позивача із заявою про застосування спрощеної системи оподаткування з 01.01.2012 року, із обранням 2 групи платника єдиного податку та ставки податку 20% до розміру мінімальної заробітної плати (а.с.10). Розглянувши заяву відповідача позивачем було видано відповідачу свідоцтво про право на застосування спрощеної системи оподаткування, яке одержано відповідачем 05.06.2012р. (а.с.13). Правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку визначені в главі 1 розділу 14 Податкового кодексу України. Згідно пунктів 291.2. та 291.3. ст. 291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності являє собою особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності. Юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою. Порядок видачі, отримання та анулювання свідоцтва платника єдиного податку визначаються статтею 299 Податкового кодексу України. За приписами пункту 291.4 ст. 291 ПК України, суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на шість груп платників єдиного податку. Зокрема, друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1000000 гривень. Відповідно до положень пунктів 293.1, 293.2 ст. 293 ПК України, ставки єдиного податку встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), та у відсотках до доходу (відсоткові ставки). Фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць для другої групи платників єдиного податку - у межах від 2 до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати. Згідно з вимогами пункту 295.1 ст. 295 ПК України, платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року. Сплата єдиного податку здійснюється за місцем податкової адреси (п. 295.4 ст. 295 ПК України). Розміри мінімальної заробітної плати на 2013 рік затверджено Законом України "Про Державний бюджет України на 2013 рік" від 06.12.2012 року № 5515-VI. Відповідно до статті 8 цього Закону встановлено у 2013 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 1147 гривні. Отже, розмір ставки єдиного податку для відповідача у 2013 році складає 229,40 гривень (20 % від 1147 грн.). Судом встановлено, що відповідач не виконував належним чином обов'язок зі своєчасної сплати єдиного податку, внаслідок чого має заборгованість зі сплати єдиного податку за лютий-червень 2013 року у розмірі 1142,78 грн., що підтверджується доданим до позовної заяви розрахунком суми заборгованості (а.с.17). Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності. В свою чергу, відповідно до пункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк). Згідно із підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання. У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України). Судом встановлено, що 29.07.2013 року відповідачу була надіслана податкова вимога №507-17, яка була отримана відповідачем 05.08.2013 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.16). Згідно із п. 87.11 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Згідно із п. 95.2 ст. 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги. Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України відповідачем не надано доказів сплати заборгованості з єдиного податку за лютий-червень 2013 року, заборгованість у сумі 1142,78 грн. підтверджується матеріалами справи. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та їх належить задовольнити повністю. Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються. У судовому засіданні від 04.02.2014 року оголошено вступну та резолютивну частину постанови. У повному обсязі постанову складено 10.02.2014 року.

Результат розгляду: granted