Рішення адміністративного суду від 2014-03-28 00:00:00+02

Як вбачається з наявних матеріалів справи, відповідачем Управлінням Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова супровідним листом від 18.12.2013 року № 10088/03-33 були направлені на адресу позивача Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» повідомлення про суму витрат на фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність», і сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на загальну суму 176 584,73 грн. Однак, зазначені дії відповідача позивач вважає протиправними, оскільки ані Закони України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», «Про наукову та науково-технічну діяльність», ані Порядок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 р. № 372, не наділяють Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова, в якому зареєстрований відокремлений підрозділ позивача, як платник страхових внесків, функціями з направлення позивачу повідомлень про суму витрат на фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність», і сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, та по збиранню коштів, які не віднесені до страхових внесків та функціями по збиранню цих коштів. Зважаючи на таке, позивач звернувся за захистом своїх порушених прав в судовому порядку до Окружного адміністративного суду м. Києва. Дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши матеріали справи та норми чинного законодавства з приводу даного спору, а також заслухавши пояснення представника позивача, Окружний адміністративний суд м. Києва дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача, зважаючи зокрема на наступне. Відповідно до вимог ч. 9 ст. 24 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» № 1977-ХІІ від 13.12.1991 р., різниця між сумою пенсії, призначеної за цим Законом, та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, фінансується: - для наукових (науково-педагогічних) працівників державних бюджетних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації - за рахунок коштів державного бюджету; - для наукових (науково-педагогічних) працівників інших державних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації - за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів, а також коштів державного бюджету в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому за рахунок коштів державного бюджету науковим (науково-педагогічним) працівникам оплачується з розрахунку на одну особу 50 відсотків різниці пенсії, призначеної за цим Законом. Порядок фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації згідно із Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність», та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 р. № 372 (далі - Порядок). Пунктом 5 Порядку визначено, що розмір витрат на фінансування різниці у розмірі пенсії за рахунок коштів державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації визначається у розрахунку на рік органами Пенсійного фонду до 20 січня поточного року та протягом 10 днів з дня призначення пенсії відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», про що відповідному підприємству, установі, організації або закладу відразу надсилається повідомлення. Зазначені підприємства, установи, організації та заклади самостійно визначають суму, що підлягає до сплати у розрахунку на місяць, та щомісяця до 25 числа перераховують органу Пенсійного фонду за своїм місцезнаходженням відповідні кошти для фінансування різниці у розмірі пенсії, призначеної у минулому та поточному роках. У разі зміни розміру пенсії або виникнення обставин, які впливають на фінансування різниці у розмірі пенсії (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це відповідні підприємства, установи, організації та заклади у місячний строк з дня виникнення таких обставин (п. 6 Порядку). Форма повідомлення про суму витрат на фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону № 1977-XII і сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 р. № 372 та має свої реквізити: складається на рік, має одинадцять граф, підписується керівником і головним бухгалтером органу Пенсійного фонду та скріплюється його печаткою. З аналізу вищевикладеного вбачається право органу Пенсійного фонду направити підприємству повідомлення з розрахунку на рік та за відповідною формою протягом 10 днів з дня призначення пенсії працівнику відповідно до Закону № 1977-XII. В даному випадку, твердження позивача про порушення відповідачем п. 5 Порядку № 372 та відсутністю в останнього правових підстав для направлення позивачу повідомлень про суму витрат на фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність», і сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів по структурному підрозділу позивача (що не має статусу юридичної особи), суд вважає необґрунтованим з огляду на наступне. Згідно до ч. 1 та частини 4 статті 62 ГК України, підприємство - самостійний суб'єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб'єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами. Підприємство є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків, печатку із своїм найменуванням та ідентифікаційним кодом. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 64 Господарського кодексу України, підприємство має право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, погоджуючи питання про розміщення таких підрозділів підприємства з відповідними органами місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку. Такі відокремлені підрозділи не мають статусу юридичної особи і діють на основі положення про них, затвердженого підприємством. Підприємства можуть відкривати рахунки в установах банків через свої відокремлені підрозділи відповідно до закону. Згідно ст. 95 Цивільного кодексу України, філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи і діють на підставі затвердженого нею положення. Відомості про філії включаються до єдиного державного реєстру. Як вбачається з наявних матеріалів справи та не заперечувалось позивачем, Публічне акціонерне товариство «Укргазвидобування» має філію «УкрНДІгаз», працівникам якої були видані довідки для призначення та обчислення наукових пенсій. Так, філію «УкрНДІгаз» ПАТ «Укргазвидобування» зареєстровано в УПФУ в Червонозаводському районі м. Харкова, як платника страхових внесків (реєстр. номер 16), проте як остання не має статусу юридичної особи, а головним підприємством та платником коштів до бюджету Пенсійного Фонду України є саме позивач ПАТ «Укргазвидобування». Згідно приписів ст. 14 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», страхувальниками відповідно до цього Закону є:, зокрема, роботодавці - підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону. Отже, як підтверджується наведеним, філія не може бути ні роботодавцем, ні страхувальником у відповідності до норм зазначеного Закону. Вказана позиція суду узгоджується також з висновками Вищого адміністративного суду України, викладеними у постанові від 19.05.2010 р. по справі № К-38507/09 та ухвалі від 21.02.2013 р. по справі № К/9991/19197/12. Аналіз викладеного свідчить про відсутність права відповідача складати та скеровувати на адресу філії позивача повідомлення про сплату коштів, оскільки остання - філія (не будучи юридичною особою) фактично такі кошти до Пенсійного фонду не сплачує. Відповідно до п. 1.1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонд України від 30.04.2002 р. № 8-2, Управління Пенсійного фонду України у районах, містах і районах у містах є органами Фонду, підвідомчими відповідно головним управлінням Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що разом з цими управліннями утворюють систему органів Фонду. Пунктом 2.1 вказаного Положення визначено, що одним із основних завдань Управління, є збір та ведення обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та інших коштів, призначених для пенсійного забезпечення. Тобто, з метою акумуляції коштів, призначених для пенсійного забезпечення і виплати відповідної допомоги, законодавець наділив відповідними повноваженнями органи Пенсійного фонду України, яким є відповідач, в тому числі і скерування повідомлення на адресу юридичних осіб про суми витрат на фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність», і сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів. Враховуючи те, що повідомлення про суму витрат на фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність», і сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів направлялись відповідачем з урахуванням вимог Порядку та Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонд України від 30.04.2002 р. № 8-2, тобто належною особою, суд вважає, що відповідач діяв з урахуванням принципу правозастосування передбаченого ч. 2 ст. 19 Конституції України. Крім того, обґрунтовуючи правову позицію щодо протиправності дій відповідача в частині скерування повідомлень на адресу позивача про суму витрат на фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність», і сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, як неналежною особою, позивач, на переконання суду, виходив із невірного трактування положень п. 5 Порядку № 372, з огляду на таке. Зокрема, як зазначалося вище, пунктом 5 Порядку передбачено, що підприємства, установи, організації та заклади самостійно визначають суму, що підлягає до сплати у розрахунку на місяць, та щомісяця до 25 числа перераховують органу Пенсійного фонду за своїм місцезнаходженням відповідні кошти для фінансування різниці у розмірі пенсії, призначеної у минулому та поточному роках. Зазначене положення визначає обсяг обов'язків саме підприємства, установи, організації та закладу, які самостійно визначають суму, що підлягає сплаті в частині перерахування органу Пенсійного фонду за своїм місцезнаходженням відповідних коштів для фінансування різниці у розмірі пенсії, призначеної у минулому та поточному роках. Проте, даний пункт не регулює відносини в частині повноважень відповідача щодо направлення повідомлень про суму витрат на фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність», і сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів. Таким чином, відповідно до наведених вище норм законодавства вбачається, що повідомлення про розмір витрат на фінансування різниці у розмірі пенсії надсилаються підприємствам, установам, організаціям та закладам тими органами Пенсійного фонду, які здійснюють призначення та виплату пенсії відповідно до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» (в даному випадку - Управлінням Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова по структурному підрозділу позивача філії «УкрНДІгаз» ПАТ «Укргазвидобування» (що не має статусу юридичної особи) на адресу головного підприємства (зі статусом юридичної особи) - позивача Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування», оскільки саме останнє відшкодовує такі витрати за свої структурні підрозділи. Проте як відповідні суми коштів перераховуються головним підприємством структурного підрозділу (позивачем) до органу Пенсійного фонду України саме за місцезнаходженням головного підприємства (юридичної особи). Крім того, як підтверджується наявними матеріалами справи, УПФУ в Червонозаводському районі м. Харкова також надсилало відповідні повідомлення і на адресу філії ПАТ «Укргазвидобування», оскільки саме це підприємство є платником внесків та перебуває на обліку, а та обставина, що управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова збирає повідомлення інших органів Пенсійного фонду за відповідний звітний період і надсилає їх одним листом, на переконання суду, не може тлумачитись як порушення останнім норм законодавства, оскільки таким чином забезпечується додержання законних інтересів позивача, які полягають в обізнаності про розмір витрат на фінансування різниці у розмірі пенсії за відповідний період по його структурним підрозділам (філіям), так як подальша сплата коштів згідно з п.5 Порядку № 372 здійснюється самим позивачем, виходячи з одержаних ним повідомлень-розрахунків, і також не залежить від способу їх отримання. Аналогічна правова позиція викладена також в рішенні Київського апеляційного адміністративного суду від 03.12.2013 року по справі № 826/9649/13-а. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про правомірність дій відповідача щодо направлення позивачу (головному підприємству зі статусом юридичної особи) супровідним листом від 18 грудня 2013 року № 10088/03-33 повідомлень про суму витрат на фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність», і сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на загальну суму 176 584,73 грн. по структурному підрозділу позивача (без статусу юридичної особи) філії «УкрНДІгаз» ПАТ «Укргазвидобування», оскільки саме головне підприємство (юридична особа) є платником таких витрат за свої структурні підрозділи на рахунки органу Пенсійного фонду за місцем реєстрації юридичної особи, а відповідно останнє має бути обізнаним про такі витрати держави відносно його філій. Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, довів суду правомірність його дій з направлення позивачу супровідним листом від 18 грудня 2013 року № 10088/03-33 повідомлень про суму витрат на фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність», і сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на загальну суму 176 584,73 грн. Натомість позивач не надав суду допустимих доказів на обґрунтування заявлених ним позовних вимог щодо протиправності дій відповідача по направленню позивачу (головному підприємству зі статусом юридичної особи) супровідним листом від 18 грудня 2013 року № 10088/03-33 повідомлень про суму витрат на фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність», і сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на загальну суму 176 584,73 грн. по структурному підрозділу позивача (без статусу юридичної особи) філії «УкрНДІгаз» ПАТ «Укргазвидобування», оскільки саме головне підприємство (юридична особа) є платником таких витрат за свої структурні підрозділи на рахунки органу Пенсійного фонду за місцем реєстрації юридичної особи, а відповідно останнє має бути обізнаним про такі витрати держави відносно його філій, і зазначене не є порушенням вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» та Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 р. № 372. Враховуючи вищенаведене в сукупності, та

Результат розгляду: denied