Рішення адміністративного суду від 2014-01-14 00:00:00+02

Фізична особа - підприємець [PERSON] звернувся до суду з вимогами до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 15.05.2013 №0000451702. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2013 позов задоволено. В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2013 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, Державною податковою інспекцію у Печерському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку з питань дотримання Фізичною особою - підприємцем [PERSON] вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 по 31.12.2012. В ході перевірки податковий орган дійшов висновку про порушення ФОП [PERSON] п. 293.4. статті 293 Податкового кодексу України. За результатами перевірки відповідачем складено акт перевірки №15/1702-2928110457 від 26.03.2013. На підставі висновків акту перевірки Державною податковою інспекцію у Печерському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 26.03.2013 №0000451702, яким позивачу збільшено суму податкового зобов'язання по єдиному податку за 2012 рік в сумі 46875,00 грн. Позивач, вважаючи неправомірним прийняте податкове повідомлення - рішення, звернувся до суду. Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надано докази, якими підтверджено правильність відображення показників в податковій декларації по сплаті єдиного податку. Колегія суддів не погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне. Відповідно до п. 291.2. статті 291 ПК України, спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених п. 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності. Юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою. Відповідно до п.291.4 статті 291 ПК України до другої групи належать фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1000000 гривень. Судом першої інстанції встановлено, що позивач відповідно до статті 291 ПК України, згідно поданої заяви від 20.01.2012 №3324єп/Ф працював за спрощеною системою оподаткування та був платником єдиного податку II групи. п.п. 296.1.1. п. 296.1. статті 296 ПК України передбачено, що платники єдиного податку першої і другої груп та платники єдиного податку третьої та п'ятої групи, які не є платниками податку додану вартість, ведуть книгу обліку доходів шляхом щоденного, за підсумками робочого дня відображення отриманих доходів. В позовній заяві позивач зазначив, що відповідно до пп. 78.1.11. п. 78.1. статті 78 ПК України однією з підстав для проведення документальної позапланової виїзної перевірки є рішення слідчого судді про призначення перевірки або постанову органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону, а також те, що ППР не приймається до дня набрання законної сили відповідним судовим рішенням. Стосовно даних тверджень позивача колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до п. 58.4. статті 58 ПК України разі коли судом за результатами розгляду кримінального провадження про кримінальне правопорушення, предметом якого є податки, збори, винесено обвинувальний вирок, що набрав законної сили, або винесено рішення про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами, відповідний контролюючий орган зобов'язаний визначити податкові зобов'язання платника податків за податками та зборами, несплата податкових зобов'язань за якими встановлена судовим рішенням, та прийняти податкове повідомлення-рішення про нарахування платнику таких податкових зобов'язань і застосування стосовно нього штрафних (фінансових) санкцій у розмірах, визначених цим Кодексом. Пунктом 86.9. статті 86 ПК України передбачено, що у разі якщо грошове зобов'язання розраховується контролюючим органом за результатами перевірки, проведеної з обставин, визначених підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, щодо кримінального провадження, у якому розслідується кримінальне правопорушення стосовно посадової особи (посадових осіб) платника податків (юридичної особи) або фізичної особи - підприємця, що перевіряється, предметом якого є податки та/або збори, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки приймається таким контролюючим органом протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання цим контролюючим органом відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили. Як свідчать матеріали справи, постановою старшого слідчого СВ ДПІ у Оболонському районі міста Києва ДПС капітана податкової міліції С.О. Старунова від 13.03.2013 призначено проведення документальної позапланової виїзної перевірки фінансово - господарської діяльності ФОП [PERSON] за період з 01.01.2011. Водночас досудове розслідування розпочато за фактом вчинення кримінального правопорушення ТОВ «Ман.го». Оскільки зі змісту постанови про призначення документальної позапланової перевірки від 13.03.2013 вбачається, що перевірка позивача призначена для з`ясування причетності до вчинення кримінального правопорушення ТОВ «Ман.го», то положення п.86.9 статті ПК України на позивача не розповсюджується. 13.03.2013 ФОП [PERSON] ознайомлено з направленням про проведення документальної перевірки №99/17.2-27, а також вручено копію наказу від 13.03.2013 №838. 13.03.2013 співробітниками ДПІ у Оболонському районі міста Києва складено акт №9/17.2-31 про відмову від надання документів. Зі складеним актом ФОП [PERSON] ознайомлений, про що свідчить його підпис на даному акті. 15.03.2013 ФОП [PERSON] надіслано лист №1082/11/17.2-12 від 15.03.2013 щодо надання документів, копій документів (засвідчених підписом платника податків або його посадовою особою та скріплених печаткою (за наявності) про фінансово-господарську діяльність, отримувані доходи, видатки платника податків та іншої інформації, пов'язаної з обчисленням та сплатою податків, дотриманням вимог законодавства, для проведення документальної позапланової виїзної перевірки. В письмовому поясненні, яке надане ФОП [PERSON] 13.03.2013, платник податків зобов'язався надати документи, необхідні для проведення документальної позапланової виїзної перевірки, до ДПІ у Печерському районі міста Києва до 15.03.2013, проте станом на 22.03.2013 первинні документи до ДПІ не надходили, що не було взято до уваги судом першої інстанції. Відповідно до 44.6 статті 44 Податкового кодексу України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності. Стосовно наданих позивачем розрахункових документів для підтвердження законності провадження господарської діяльності, суд апеляційної інстанції зазначає наступне. Згідно п. 291.6. статті 291 ПК України, платники єдиного податку повинні здійснювати розрахунки за відвантажені товари (виконані роботи, надані послуги) виключно в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій). Як вбачається із матеріалів справи, розрахунки за реалізований товар згідно вказаних видаткових накладних позивач здійснював у готівковій формі, що підтверджується товарними чеками. Відповідно до п.2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Як вбачається з матеріалів справи, видаткові накладні №РН -0000068, РН -0000066, РН -0000067 від 19.09.2012р.; №№ РН -0000065, РН -0000064 від 17.09.2012р., №РН -0000063 від 11.09.2012р., № РН -0000062 від 10.09.2012р.; №РН -0000061 від 07.09.2013р.; № РН -0000060 від 05.09.2012р.; №РН -0000059 ВІД 04.09.2012р.; №РН -0000058 від 03.09.2012р.; №РН -0000057 від 31.08.2012р.; №РН -0000056 від 28.08.2012р.; №РН -0000055 від 28.08.2012р.; №РН -0000054 від 28.08.2012р.; № РН -0000050 від 23.08.2012р.; №РН -0000053 від 28.08.2012р.; №РН -0000052 від 28.08.2012р.; №РН -0000051 від 28.08.2012р.; №РН -0000016 від 30.05.2012р.; №РН -0000015 від 22.05.2012р.; №РН -0000009 від 11.04.2012р.; №РН -0000007 від 03.04.2012р.; №РН -0000008 від 06.04.2012р.; №РН -0000010 від 12.04.2012р.; №РН -0000012 від 27.04.2012р.; №РН -0000011 від 23.04.2012р.; №РН -0000006 від 02.04.2012р.; №РН -0000005 від 12.01.2012р.; №№РН -0000036, РН -0000035, РН -0000034 від 23.07.2012р.; №РН -0000033 від 20.07.2012р.; №РН -0000084 від 05.10.2012р.; №РН -0000032 від 17.07.2012р.; №№РН -0000030, РН -0000029, РН -0000029 від 13.07.2012р.; №РН -0000083 від 02.10.2012р.; №РН -0000094 від 13.12.2012р.; №РН -0000095 від 17.12.2012р.; №РН -0000096 від 19.12.2012р.; №РН -0000097 від 21.12.2012р.; №РН -0000098 від 22.12.2012р.; №РН -0000100 від 28.12.2012р.; №РН -0000037 від 26.07.2012р.; №РН -0000089 від 19.11.2012р.; №РН -0000091 від 28.11.2012р.; №РН -0000092 від 05.12.2012р.; №РН -0000093 від 12.12.2012р.; №№РН -0000088, РН -0000087, РН -0000086 від 23.11.2012р.; №РН -0000090 від 21.11.2012р.; №РН -0000085 від 05.10.2012р.; №РН -0000027 від 13.07.2012р.; №РН -0000001 від 05.01.2012р.; №РН -0000041 від 01.08.2012р.; №РН -0000047 від 21.08.2012р.; №РН -0000002 від 06.01.2012р.; №РН -0000014 від 16.05.2012р.; №РН -0000013 від 10.05.2012р.; №РН -0000046, №РН -0000045 від 17.08.2012р.; №РН -0000044, №РН -0000043 від 10.08.2012р.; №РН -0000042 від 07.08.2012р.; №РН -0000039 від 26.07.2012р.; №РН -0000040 від 01.08.2012р.; №РН -0000003 від 10.01.2012р.; №РН -0000004 від 11.01.2012р.; №РН -0000048 від 22.08.2012р.; №РН -0000049 від 23.08.2012р.; №РН -0000026, №РН -0000025 від 12.07.2012р.; №РН -0000024 від 09.07.2012р.; №РН -0000023 від 04.07.2012р.; №РН -0000022 від 03.07.2012р.; №РН -0000021 від 03.07.2012р.; №РН -0000020 від 27.08.2012р.; №РН -0000019 від 13.06.2012р.; №РН -0000018 від 07.06.2012р.; №РН -0000017 від 01.06.2012 не відповідають встановленим вимогам п.2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки вони не містять підписів постачальника продукції, а саме - ФОП [PERSON] Відповідно до статті 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну. Проте, суд апеляційної інстанції вважає, що надані позивачем товарні чеки №82 від 01.10.2012, №80 та №81 від 01.10.2012, №78 від 28.09.2012, №78 від 27.09.2012, №77 від 25.09.2012, №76 від 24.09.2012, №75 від 24.09.2012, №74 від 20.09.2012, №72 від 20.09.2012, №71 від 20.09.2012, №70 від 20.09.2012, №69 від 19.09.2012, №68 від 19.09.2012, №63 від 19.09.2012, №50 від 23.08.2012, №62 від 10.09.2012, №61 від 07.09.2012, №60 від 05.09.2012, №59 від 04.09.2012, №58 від 03.09.2012, №57 від 31.08.2012, №56 від 28.08.2012, №55 від 28.08.2012, №54 від 28.08.2012, №53 від 28.08.2012, №52 від 28.08.2012, №51 від 28.08.2012, №16 від 30.05.2012, №15 від 22.05.2012, №7 від 03.04.2012, №8 від 06.04.2012, №10 від 12.04.2012, №12 від 27.04.2012, №11 від 23.04.2012, №6 від 02.04.2012, №45 від 17.08.2012, №44 від 10.08.2012, №43 від 10.08.2012, №3 від 10.01.2012, №4 від 11.01.2012, №26 від 12.07.2012, №24 від 09.07.2012, №18 від 07.06.2012, №21 від 29.12.2011, №18 від. 21.12.2011, №17 від 19.12.2011, №10 від 26.12.2011, №19 від 23.12.2011, №16 від 14.12.2011, №15 від 01.12.2011, №14 від 17.11.2011, №13 від 14.11.2011, №12 від 14.11.2011, №10 від 04.11.2011, №9 ВІД 28.10.2011, №8 ВІД 28.10.2011, № 7 ВІД 05.10.2011, №6 ВІД 04.10.2011, №5 ВІД 14.09.2011, №4 від 18.08.2011, №3 від 03.08.2011, №2 від 06.07.2011, №2 від 06.07.2011, №1 від 04.07.2011 не відповідають вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки в них відсутні підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у здійсненні господарської операції. З урахуванням наведеної норми та невідповідності поданих позивачем документів вимогам закону, надані документи не є такими, що підтверджують показники податкових декларацій за період з 01.01.2011 по 31.12.2012 Відповідно до п. 293.4 статті 293 Податкового кодексу України ставка єдиного податку встановлюється для платників єдиного податку першої - третьої і п'ятої груп у розмірі 15 відсотків: до суми перевищення обсягу доходу, визначеного у підпунктах 1, 2, 3 і 5 п. 291.4 статті 291 цього Кодексу; до доходу, отриманого від провадження діяльності, не зазначеної у реєстрі платників єдиного податку, віднесеного до першої або другої групи; до доходу, отриманого при застосуванні іншого способу розрахунків, ніж зазначений у цій главі; до доходу, отриманого від здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування. Як вбачається з матеріалів справи, у 2012 році позивачем задекларовано дохід у сумі 250 000 грн. Відповідно до зазначеної норми сума єдиного податку (без урахування штрафних санкцій), що підлягає сплаті до бюджету становить 37 500 грн. З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що позивачем надано всі необхідні докази, які підтверджують правильність відображення показників в податковій декларації по сплаті єдиного податку, а тому податкове повідомлення - рішення № 0000451702 є правомірним та таким, що прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 1 та 4 ч. 1 ст. 202 КАС України - за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та приймає нову, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Результат розгляду: denied