Рішення адміністративного суду від 2014-01-20 00:00:00+02

З 20.06.2013 по 21.06.2013 року відповідачем на підставі Наказу Державної Азово-Черноморської екологічної інспекції від 17.06.2013 року № 435 та направлення на перевірку від 17.06.2013 № 15/620 проведена позапланова перевірка позивача, стосовно виконання усіх пунктів Припису від 26.10.2012 № 18, за результатами якої складено Акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами (далі Акт перевірки). У Акті перевірки зафіксовано порушення ч. 8 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», а саме невиконання пунктів 3-5 припису № 18 від 26.10.2012 року. З метою усунення виявлених порушень відповідачем було винесено Припис від 21.06.2013 року № 13, відповідно до якого приписано відповідальній особі позивача за невиконання пунктів 3-5 припису № 18 від 26.10.2012 року прибути до відділу ДАЧЕІ за адресою:м. Керч, вул. Кірова, 31 а. до 27.06.2013 року. Не погодившись з зазначеними діями відповідача, щодо проведення перевірки, Актом та Приписом складеними за результатами перевірки, позивач звернувся до суду. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) встановлені Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» № 877-V від 05.04.2007 (далі Закон № 877). Відповідно до ч. 1 Закону № 877 державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятного рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища; заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій. Відповідно до п. «е» ч.1 ст. 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить: надання обов'язкових до виконання приписів щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства з питань, що належать до його компетенції, та здійснення контролю за їх виконанням. Відповідно до ч. 1, 3, 11 ст. 4 Закону № 877 державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом. Планові та позапланові заходи здійснюються в робочий час суб'єкта господарювання, встановлений правилами внутрішнього трудового розпорядку. Плановий чи позаплановий захід повинен здійснюватися у присутності керівника або його заступника, або уповноваженої особи суб'єкта господарювання. Частина 1 ст. 6 Закону № 866 передбачає підстави для здійснення позапланових заходів, а саме це : подання суб'єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням; виявлення та підтвердження недостовірності даних, заявлених у документах обов'язкової звітності, поданих суб'єктом господарювання; перевірка виконання суб'єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення планових заходів органом державного нагляду (контролю); звернення фізичних та юридичних осіб про порушення суб'єктом господарювання вимог законодавства. Позаплановий захід у цьому разі здійснюється тільки за наявності згоди центрального органу виконавчої влади на його проведення; неподання у встановлений термін суб'єктом господарювання документів обов'язкової звітності без поважних причин, а також письмових пояснень про причини, які перешкоджали поданню таких документів; настання аварії, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, що було пов'язано з діяльністю суб'єкта господарювання. Під час проведення позапланового заходу з'ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов'язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення державного нагляду (контролю). Частинами 1, 2 ст. 7 Закону № 877 встановлено, що для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ, який має містити найменування суб'єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки. На підставі наказу оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу, яке підписується керівником або заступником керівника органу державного нагляду (контролю) (із зазначенням прізвища, ім'я та по батькові) і засвідчується печаткою. Відповідно до ч. 6 ст.7 Закону № 877 за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю), у разі виявлення порушень вимог законодавства, складає акт. Судом встановлено, що у період з 20 по 21 червня 2013 року відповідачем на підставі Наказу від 17.06.2013 № 435 «Про проведення позапланового заходу» та направлення на проведення позапланової перевірки від 17.06.2013 № 15/620 копії яких залучені до матеріалів справи, було проведено позапланову перевірку стану виконання усіх пунктів Припису від 26.10.2012 р. № 18, виданого за результатами планової перевірки позивача. Таким чином, позапланова перевірка позивача, за результатами якої складено Акт перевірки була здійснена на підставі передбаченої ст. 6 Закону № 877 та у відповідності до вимог ст. 7 зазначеного Закону. Крім того, як свідчить Акт перевірки проведення перевірки за юридичною адресою не представилось можливим у зв'язку з тим, що фактично представники підприємства за зазначеною юридичною адресою діяльність не ведуть. Керівництво та уповноважені представники позивача за юридичною адресою були відсутні. У зв'язку з чим позовні вимоги в частині визнання протиправними дії відповідача при складанні Акту перевірки, визнання позапланової перевірки протиправною та не чиною, тільки на підставі того, що під час перевірки була відсутня уповноважена особа позивача, не підлягають задоволенню, оскільки це не звільняє позивача від обов'язку виконати Припис від 26.10.2012 р. № 18, який став підставою для проведення перевірки та складання відповідного Акту, а відповідача від здійснення державного нагляду. Більш того, суд зазначає, що визнання дій особи протиправними можливо, якщо вони здійснені з порушенням норм матеріального чи процесуального права, вчинені на підставі повноважень відповідної особи. В свою чергу, судом встановлено, що дії відповідача щодо складання Акту вчиненні в межах його повноважень, визначених Законом № 877. Стосовно позовним вимог про визнання незаконним, протиправним Акту перевірки суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Враховуючи відсутність відповідного закону про нормативно-правовий акт згідно з вимогами ч. 7 ст. 9 КАС України суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Теорія права виходить з того, що нормативно-правовий акт є офіційним актом-волевиявленням (рішенням) уповноважених суб'єктів права, який встановлює (змінює, скасовує) правові норми з метою регулювання суспільних відносин. Нормативно-правовий акт містить норми права загального характеру, поширюється на невизначене коло суб'єктів та має тривале застосування у часі. Правовий акт індивідуальної дії, в контексті КАС України, це рішення суб'єкта владних повноважень, дію якого поширено на конкретну особу або що стосується конкретної ситуації, і яке передбачене для разового застосування. До адміністративних судів відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. Таким чином, Кодексом адміністративного судочинства України встановлені певні обмеження щодо предмету оскарження, зокрема, до суду може бути оскаржено лише рішення (нормативно-правові акти чи акти індивідуальної дії) суб'єкта владних повноважень. З аналізу зазначених норм вбачається що, до суду може бути оскаржене рішення суб'єкта владних повноважень, яке в даному випадку повинно являти собою правовий акт індивідуальної дії розпорядчого характеру. Оскаржуваний позивачем Акт перевірки відповідача, на думку суду, не є за своєю суттю рішенням суб'єкта владних повноважень, оскільки, по-перше, він не є нормативним актом, так як не містить ніяких норм, по-друге, не є розпорядчим документом внаслідок того, що в ньому відсутні приписи управлінського характеру щодо здійснення певних дій або утримання від їх здійснення, він не створює будь-яких наслідків для позивача. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог в зазначеній частині також повинно бути відмовлено. Що стосується вимог позивача щодо визнання незаконним, протиправним та скасування Припису відповідача від 21.06.2013 № 13 суд зазначає наступне. Пунктом 8 ст. 7 Закону №877 встановлено, що припис - обов'язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб'єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб'єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку. Відповідно до ст.ст. 11, 12 Закону № 877 суб'єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) зобов'язаний: допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю) за умови дотримання порядку здійснення державного нагляду (контролю), передбаченого цим Законом; виконувати вимоги органу державного нагляду (контролю) щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства; надавати документи, зразки продукції, пояснення, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), відповідно до закону; одержувати примірник припису або акта органу державного нагляду (контролю) за результатами проведеного планового чи позапланового заходу. Невиконання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виявлених під час здійснення заходу державного нагляду (контролю), тягне за собою застосування до суб'єкта господарювання штрафних санкцій у порядку, встановленому законом. Судом встановлено, що підставою для складання оскаржуваного припису став факт зафіксований в Акті перевірки, а саме невиконання позивачем пунктів 3-5 Припису № 18 від 26.10.2012 року. В свою чергу у Приписі відповідача № 18 від 26.10.2012 року, зокрема у пунктах 3-5 приписано позивачу: - п.3 розробити технічні паспорти відходів з наступним узгодженням паспортів відходів у встановленому законом порядку, з урахуванням всіх видів відходів, що утворюються на підприємстві. -п.4 забезпечити розробку реєстрової картки об'єкта утворення відходів в встановленому законом порядку, з урахуванням всіх видів відходів, що утворюється на підприємстві. -п.5 отримати дозвіл на ліміти на утворення та розміщення відходів, що утворюються на підприємстві. Зазначені порушення приписано позивачу усунути до 01.01.2013 року. Що стосується посилання позивача на те, що підприємство частково виконало зазначений Припис, то суд зауважує, що в оскаржуваному Приписі позивачу необхідно було лише з'явитися до відповідача, тобто позивач не був позбавлений права надати документи відповідачу, які підтверджують виконання Припису, більш того як було зазначено оскаржуваний Припис не передбачає застосування санкцій, застосування санкцій передбачено за не виконання припису. Разом з тим, суд зазначає, що предметом розгляду даної справи ні є Припис відповідача № 18 від 26.10.2012 року, більш того Припис не визнаний протиправним та не скасованими у встановленому Законом порядку, а тому є обов'язковим для виконання. У зв'язку з тим, що пункти 3-5 припису Державної Азово-Чорноморської екологічної інспекції від 26.10.2012 року № 18 у встановленому порядку скасовані не були, а також те, що суд не найшов правових підстав для задоволення позову в частині визнання протиправними дії відповідача при складанні Акту перевірки, визнання позапланової перевірки протиправною та не чиною та визнання незаконним Акт перевірки то Припис Державної Азово-Чорноморської екологічної інспекції 21.06.2013 № 13 року є правомірним та не має підстав для його скасування. Таким чином, суд вважає заявлені позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до статті 94 КАС України, якщо суд відмовив у задоволенні позову, судові витрати позивачу не відшкодовуються. Вступна та резолютивна частини постанови проголошені в судовому засіданні 20.01.2014 року У повному обсязі постанову складено та підписано 27.01.2014 року.

Результат розгляду: denied