Рішення адміністративного суду від 2014-01-21 00:00:00+02

До Слов'янського міськрайонного суду 05.02.2014р. звернувся [PERSON] із позовом до інспектора ДПС ВДАІ УДАІ ГУМВС в Луганській області Трушина М.В. про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення АА2 № 980928 від 27.01.2014р. про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу 425 грн., посилаючись на те, що згідно оскаржуваної постанови він 27.01.2014р. о 14.10 керував автомобілем ВАЗ-21063 ЗНГ н.з. [NUMBER] та на перехресті автошляху Київ-Харків-Довжанське та автошляху Старобельськ-Луганськ-Донецьк в разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, не зупинився перед краєм проїзної частини, чим порушив п. 16.3 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. Вважає постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню з тих підстав, що він порушень норм ПДР України не допускав, прийнята постанова не містить у собі рішення про його винність чи невинність, відповідач під час винесення постанови перевищив свої повноваження, оскільки не мав права розглядати справу, а притягнув позивача безпідставно до відповідальності. Відповідачем були порушені його права, не надано доказів вчинення ним правопорушення, постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, під час винесення постанови відповідач не врахував обставини, які пом'якшують та обтяжують відповідальність, не враховано майновий стан позивача, відомості про фіксацію правопорушення спеціальним засобом не відображені в оскаржуваній постанові. Відповідач не мав права виносити постанову, оскільки він не повноважний виносити постанову. Під час розгляду справи відповідач не дотримався вимог ст..ст.33-35,280 КУпАП. Прохав визнати незаконною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення АА2 № 980928 від 27.01.2014р. В судовому засіданні позивач підтримав доводи, викладені в позові. Додатково пояснив, що йому під час складання протоколу та постанови не були роз'яснені його права, свідків не запрошували, надавали відеозапис фіксування правопорушення, з яким він не був згодний. Відповідач інспектор ДПС ВДАІ [PERSON] повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з'явився, його неявка не є перешкодою для розгляду справи згідно ст. 128 КАС України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини. Згідно ст. 104 КАС України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Отже, необхідною умовою для звернення особи до суду з адміністративним позовом є обов'язкова наявність порушення прав, свобод чи інтересів цієї особи у сфері публічно-правових відносин. Оскільки правовою підставою для звернення до адміністративного суду є захист порушених прав, свобод чи інтересів, то право на позов у особи виникає лише після порушення відповідачем її права, тобто захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому. Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, інтересів та прав юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. З аналізу зазначеної норми Закону вбачається, що предметом адміністративного процесуального права є правовідносини у сфері, що складаються у зв'язку з реалізацією зацікавленими особами права на судовий захист. Особливістю цих відносин є те, що вони пов'язані із реалізацією прав, свобод та інтересів суб'єктів у сфері публічно-правових відносин і спрямовані на захист від порушень з боку публічної влади при здійсненні нею владних управлінських функцій. 27.01.2014р. відносно [PERSON] інспектором ДПС взводу з обслуговування СП №4 УДАІ в Луганській області старшим прапорщиком міліції [PERSON] було складено протокол АБ2 № 102946 та винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 2 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 425 грн. (а.с.3-4). З протоколу та постанови вбачається, що 27.01.2014р. о 14.10 водій [PERSON] керував автомобілем ВАЗ-21063 ЗНГ н.з. [NUMBER] та на перехресті автошляху Київ-Харків-Довжанське та автошляху Старобельськ-Луганськ-Донецьк в разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, не зупинився перед краєм проїзної частини, чим порушив п.16.3 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч. 2 КУпАП. Відповідно до ст.71 ч.2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідно до ст. 283 ч. 2 КУпАП, постанова повинна містити : найменування органу ( посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Винесена постанова від 27.01.2014р. серії АА2 № 980928 по справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] відповідає вимогам ст.283-284 КУпАП, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення позивача ознайомлено з вимогами ст..63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, повідомлено про час та місце розгляду справи, про що є відповідний підпис позивача у протоколі про адміністративне правопорушення, що спростовує доводи пощзивача, стягнення накладено в мінімальному розмірі, передбаченому ч. 2 ст. 122 КУпАП. Суд вважає, що наявні у справі про адміністративне правопорушення докази підтверджують скоєння позивачем адміністративного правопорушення. Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Посилання позивача на те, що відповідач не мав права виносити постанову по справі про адміністративне правопорушення не ґрунтується на законі, оскільки відповідач є інспектором ВДАІ, має спеціальне звання та є посадовою особою ВДАІ, якій відповідно до ст. 222 КУпАП надані повноваження з розгляду справ про адміністративні правопорушення, в тому числі ст. 122 ч. 2 КУпАП, а також відповідно до п.п. 1.3;2.1;2.3.1 «Інструкції з оформлення працівниками ДАІ МВС України матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», затвердженої Наказом МВС України №77 від 26.02.2009р., зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 24.04.2009р. за №37416390 (за наступними змінами та доповненнями). З матеріалів справи вбачається, що факт порушення з боку позивача п. 16.3 ПДР України підтверджено поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] та відеозаписом. З огляду на наведене, суд вважає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення інспектор ДПС діяв в межах наданих йому повноважень, в порядку та у спосіб, встановлений чинним законодавством, а тому підстав для задоволення позову немає. На підставі викладеного та

Результат розгляду: denied