Рішення адміністративного суду від 2014-02-24 00:00:00+02

У травні 2013 року позивач звернулася з позовом до Департаменту з питань праці та соціального захисту населення Луганської міської ради про визнання дій протиправними, та зобов'язання провести перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, який обґрунтовує тим, що вона є матір'ю малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], та на теперішній час перебуває на обліку у Департаменті з питань праці та соціального захисту населення Луганської міської ради, як особа, яка застрахована у системі соціального загальнообов'язкового страхування. Вона отримує від відповідача допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі 130 грн. на місяць, з розміром якої вона не згодна, так як вважає, що відповідач повинен їй сплачувати вказану допомогу у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Відповідач же виплачує їй вказану допомогу значно в меншому розмірі. Просить суд визнати дії Департаменту з питань праці та соціального захисту населення Луганської міської ради неправомірними та зобов'язати відповідача здійснити донарахування та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для дітей віком до 6 років на відповідний період, з моменту перебування на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Артемівської районної у м. Луганські ради, Департаменту з питань праці та соціального захисту населення Луганської міської ради по день винесення постанови суду з урахуванням проведених виплат. Позивач в судове засіданні не з'явилася, просила суд розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача - Департаменту з питань праці та соціального захисту населення Луганської міської ради в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, пояснила, що виплата допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку проводиться позивачу [PERSON] у розмірі, встановленому Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та Законом України «Про держаний бюджет України на відповідний рік». Згідно п. 22 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, допомога виплачується у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців. В межах своїх повноважень Департамент призначив позивачу допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі 130 грн. Окрім того, зазначила, що позивачем пропущений строк для звернення до суду за захистом своїх прав за період з 21.03.2012 року по 28.12.2012 року. Просила відмовити у задоволення позивних вимог у повному обсязі. Представник третьої особи - Управління Державної казначейської служби України у Луганській області у судовому засіданні пояснила, що перерахунок та виплата допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку здійснюється з рахунків Департаменту з питань праці та соціального захисту населення Луганської міської ради, і органи Державної казначейської служби України не мають можливості та повноважень втручатися в діяльність Департаменту з питань праці та соціального захисту населення. Ухвалою суду від 14.08.2013 року позовні вимоги [PERSON] за період з 21.03.2012 по 30.11.2012 включно були залишені без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 69-72 КАС України, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO] (а.с 9), та з 01.01.2013 року перебуває на обліку Департаменту з питань праці та соціального захисту населення Луганської міської ради як отримувач допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, розмір якої визначено відповідно до Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1751 від 27.12.2011 р., та який становив у спірному періоді 130 грн. Позивач є особою, яка застрахована в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, що підтверджується фактом перебування позивача в трудових правовідносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «ТПО» Лига-Строй-Инвест». 15.04.2013 року позивач звернулась до Департаменту з питань праці та соціального захисту населення Луганської міської ради з питання донарахування та виплати суми допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, виходячи з розміру прожиткового мінімуму за період з 21.03.2012 року по теперішній час, встановленого законом, на що отримала відмову відповідача (а.с.10-13). До 1 січня 2008 року - дати набрання чинності Законом України від 28 грудня 2007 № 107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (далі - Закон № 107-VI) - правовідносини щодо виплати допомоги регулювалися Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» № 2811-XII від 21 листопада 1992 року (далі - Закон № 2811-ХІІ), дія якого поширювалася на осіб, не застрахованих в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (стаття 13) та Законом України "Про загальнообов'язкове державне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням або похованням " від 18.01.2001 року № 2240-ІІІ (далі - Закон № 2240-III), який поширював свою дію на застрахованих у зазначеній системі осіб. Зокрема, статтею 43 Закону № 2240-III було передбачено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом. Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону № 107-VI внесені відповідні зміни до Закону № 2811-ХІІ та Закону № 2240-III. Зокрема, змінами достатті 13 Закону № 2811-ХІІ його дію поширено на застрахованих осіб, а із Закону № 2240-III було виключено статті 40-44. Конституційний Суд України рішенням від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав неконституційними низку положень Закону № 107-VI, в тому числі й пункт 25 розділу II Закону № 107-VI щодо виключення статей 40-44 Закону № 2240-III. Пунктом 2 розділу ІІІ Закону № 107-VI було передбачено, що розділ II цього Закону діє до 31 грудня 2008 року. Таким чином, з часу проголошення Рішення № 10-рп/2008 Конституційним Судом України відновили свою дію вищезазначені положення Закону № 2240-III, а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону № 2811-ХІІ. Статтею 46 Закону України від 26 грудня 2008 № 835-VI «Про Державний бюджет України на 2009 рік» та статтею 45 Закону України від 27 квітня 2010 року № 2154-VI «Про Державний бюджет України на 2010 рік» (далі - Закон № 2154-VI) передбачено, що у 2009, 2010 роках допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону № 2240-ІІІ призначається і здійснюється в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України. Порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми був затверджений постановою Кабінету Міністрів України 27 грудня 2011 року № 1751 саме на виконання Закону № 2811-ХІІ (пункт 1). Новий акт уряду на виконання статті 45 Закону № 2154-VIне приймався. Розміри і порядок виплати допомоги відповідно до Закону № 2240-III на виконання статті 45 Закону № 2154-VI Кабінетом Міністрів України не визначалися. В подальшому, ані Законом України «Про Державний бюджет на 2012 рік», ані Законом України «Про Державний бюджет на 2013 рік», ані іншими законами не встановлювався інший розмір допомоги, ніж в Законах №2811-ХІІ та №2240-ІІІ. Оскільки спір виник щодо виплати допомоги особі, яка застрахована у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, тому на відносини щодо виплати допомоги такій особі у зазначеному періоді поширюються норми спеціального Закону (яким є Закон № 2240-III), відповідно до статті 43 якого допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 25.12.2012 року в справі №21-410а12. Відповідно до ст. 244-2 КАС України рішення Верховного суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України. Разом з тим, позивач просить суд зобов'язати відповідача здійснити донарахування та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для дітей віком до 6 років на відповідний період, з часу перебування на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Артемівської районної у м. Луганські ради, Департаменті з питань праці та соціального захисту населення Луганської міської. Враховуючи, що згідно рішення Артемівської районної у місті Луганську ради від 27.12.2012 року № 247 «Про припинення діяльності Управління праці та соціального захисту населення Артемівської районної у м. Луганські ради», вирішено припинити в результаті ліквідації діяльність УПСЗН Артемівської районної у м. Луганські ради, без визначення правонаступника, а створеному Департаменту з питань праці та соціального захисту населення Луганської міської, який здійснює повноваження з 01.01.2013 року, доручено лише здійснити заходи, спрямовані на прийняття від Управління за актами прийому-передачі інформації, необхідної для подальшого виконання повноважень у сфері праці та соціального захисту населення, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позову про зобов'язання Департаменту з питань праці та соціального захисту населення Луганської міської ради здійснити перерахунок та виплату позивачу допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 31.11.2013 року по 31.12.2012 року. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позивач має право на перерахунок та виплату їй недоплаченої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для дітей віком до 6 років на відповідний період, за період з 01 січня 2013 року по дату ухвалення судового рішення. Згідно ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). За таких обставин, судові витрати підлягають стягненню на користь позивача з місцевого бюджету м. Луганська пропорційно задоволених вимог. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial