Рішення адміністративного суду від 2014-01-09 00:00:00+02

[PERSON] звернулася до суду з адміністративним позовом до Сімферопольського міського центру зайнятості про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії. Свої вимоги мотивує тим, що з 05.09.1988 року по 20.06.2013 року вона працювала у КРП «Сімферопольське міське БРТІ» на посаді техніка по інвентаризації нерухомого майна. 04.02.2013 року Київським районним судом м. Сімферополя було винесено ухвалу про застосування до неї заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді відсторонення від займаної посади на 2 місяця, тобто до 04.04.2013 року. 20.06.2013 року вона була звільнена з роботи на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. 26.07.2013 року вона звернулася до Сімферопольського міського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного до вирішення питання про її працевлаштування з виплатою допомоги по безробіттю. 26.07.2013 року їй було присвоєно статус безробітної та призначена допомога по безробіттю як застрахованій особі з урахуванням страхового стажу понад 10 років. З 02.08.2013 року їй розпочата виплата допомоги, але нарахування проводиться з розрахунку мінімальної заробітної плати, а не з розрахунку її довідки про середню заробітну плату. Відповідач не приймає її довідку для визначення розміру допомоги по безробіттю, оскільки вважає, що період з березня по квітень 2013 року виключені із загальної кількості календарних днів. Позивач вважає таку відмову відповідача протиправною, оскільки це порушує її право на визначення розміру допомоги по безробіттю виходячи з розміру її середньої заробітної плати. Вона не працювала в період з березня по квітень 2013 року з поважних причин, оскільки у період з 04.02.2013 року по 04.04.2013 року була відсторонена від роботи ухвалою Київського районного суду м. Сімферополя АР Крим від 04.02.2013 року, якою до неї був застосований захід забезпечення кримінального провадження у вигляді відсторонення від займаної посади. Просила визнати рішення відповідача про відмову у прийнятті довідки про середню заробітну плату протиправним та зобов'язати відповідача визначити розмір допомоги по безробіттю на підставі цієї довідки. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, повідомлений належно, причин неявки не повідомив. Вислухав позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в справі докази, суд вважає, що у задоволені позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач з 05.09.1988 року по 20.06.2013 року працювала у КРП «Сімферопольське міське БРТІ» на посаді техніка по інвентаризації нерухомого майна. Ухвалою Київського районного суду м. Сімферополя АР Крим від 04.02.2013 року відносно позивача [PERSON] застосовано захід забезпечення кримінального провадження у вигляді відсторонення від займаної посади на 2 місяця, до 04.04.2013 року. 20.06.2013 року позивач була звільнена з роботи на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, у зв'язку із скороченням штату працівників. 26.07.2013 року позивач звернулася до Сімферопольського міського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного до вирішення питання про її працевлаштування з виплатою допомоги по безробіттю, надавши довідку про середню заробітну плату, видану КРП «Сімферопольське міське БРТІ», де період з березня по квітень виключені з розрахункового періоду для розрахунку виплат (а.с.5-9). 26.07.2013 року позивачу присвоєно статус безробітної та призначена допомога по безробіттю як застрахованій особі з урахуванням страхового стажу понад 10 років. З 02.08.2013 року їй розпочата виплата допомоги, нарахування проводиться з розрахунку мінімальної заробітної плати, а не з розрахунку довідки про середню заробітну плату. Частиною другою статті 19 Конституції України зобов'язано органи державної влади та їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України. Правові, організаційні та фінансові основи загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян на випадок безробіття визначає Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» № 1533-ІІІ від 02.03.2000 року. Порядок обчислення середньої заробітної плати для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням визначається Кабінетом Міністрів України. Так, п.п. 7, 9 Порядку обчислення середньої заробітної плати для розрахунку страхових виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 р. № 1266 встановлено, що середня заробітна плата (грошове забезпечення) застрахованої особи обчислюється виходячи з нарахованої заробітної плати за видами виплат, що включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати (у тому числі в натуральній формі), які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України «Про оплату праці» (грошового забезпечення, розмір якого визначається згідно з нормативно-правовими актами, що регулюють порядок та умови його виплати), та підлягають обкладанню податком з доходів фізичних осіб, не враховуючи передбачені законодавством пільги щодо сплати зазначеного податку чи суми, на які цей дохід зменшується, з яких сплачувалися страхові внески до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. До середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) включається заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) у межах максимальної величини (граничної суми) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) та оподатковуваного доходу (прибутку), з яких сплачуються страхові внески до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. Пунктом 10 Порядку передбачено, що якщо у розрахунковому періоді перед настанням страхового випадку застрахована особа не мала заробітку (грошового забезпечення) з поважних причин, що зазначені у пункті 4 цього Порядку, або якщо страховий випадок настав у перший день роботи, середня заробітна плата (грошове забезпечення) для розрахунку страхових виплат та оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавця визначається виходячи з місячної тарифної ставки (посадового окладу), встановленої працівникові на момент настання страхового випадку. Пунктом 4 Порядку передбачено, що місяці розрахункового періоду (з першого до першого числа), в яких застрахована особа не працювала з поважних причин (тимчасова непрацездатність, відпустка у зв'язку з вагітністю та пологами, відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком), виключаються з розрахункового періоду. Отже, Порядком чітко визначений перелік поважних причин відсутності у застрахованої особи заробітної плати у розрахунковому періоді перед настанням страхового випадку. Позивач у період березень-квітень 2013 року не мала заробітку не з поважних причин, зазначених у п. 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати для розрахунку страхових виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, а у зв'язку з відстороненням її від роботи, отже надана довідка про середню заробітну позивача, видана КРП «Сімферопольське міське БРТІ», де період з березня по квітень 2013 року виключені з розрахункового періоду для розрахунку виплат, не може бути прийнята для визначення позивачу розміру виплат по безробіттю. Враховуючи викладене, підстав для задоволення позову про визнання дій відповідача протиправними, зобов'язання вчинити певні дії немає.

Результат розгляду: denied