Рішення адміністративного суду від 2014-01-09 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора ДПС роти ДПС ДАІ УМВС України в Кіровоградській області [PERSON], в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ПС1 №308636 від 05.12.2013. Свої позовні вимоги мотивував тим, що 05.12.2013 інспектор ДПС стосовно нього виніс постанову серії ПС1 №308636 у справі про адміністративне правопорушення, згідно з якою він, о 13 годині 37 хвилин 05.12.2013, керуючи автомобілем ВАЗ-2110, державний номерний знак 160813, на 243 км автошляху Київ-Знам’янка, перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 41 км/год. та рухався зі швидкістю 101 км/год., чим порушив п.12.4 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.122 КУпАП. Швидкість вимірювалась приладом «Трукам» №001012. Даною постановою його визнано винним у вчиненні правопорушення та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. Вважає, що постанова не відповідає обставинам справи, вимогам закону та підлягає скасуванню з наступних підстав. Вказує, що 05.12.2013 він рухався до смт.Олександрівка автошляхом Київ-Знам’янка та на 243 км його зупинив інспектор ДАІ, який вказав на порушення Правил дорожнього руху, а саме, перевищення швидкості руху та повідомив, що швидкість вимірювалася приладом «Трукам», не надавши при цьому для огляду ні сам прилад, ні докази його допустимості, ні докази вчинення ним адміністративного правопорушення та навіть не вказавши місце розташування дорожнього знаку, який нібито обмежував швидкість руху. Крім того, зазначає, що рухався в межах допустимої швидкості руху, яка складала 63-65 км/год. Всупереч вимогам КУпАП інспектор ДАІ не взяв до уваги всі обставини справи та не врахував його пояснень, безпідставно виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення. В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги у повному обсязі, просив суд задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з’явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, про поважні причини неприбуття суд не повідомив. Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України, у разі неприбуття відповідача належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.2 ч.1 ст.18 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. Рішення відповідача – постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 №2). Стосовно позивача посадовою особою – відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений КУпАП, 05.12.2013 винесено постанову серії ПС1 №308636 у справі про адміністративне правопорушення, згідно з якою він, о 13 годині 37 хвилин 05.12.2013, керуючи автомобілем ВАЗ-2110, державний номерний знак 160813, на 243 км автошляху Київ-Знам’янка, перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 41 км/год. та рухався зі швидкістю 101 км/год., чим порушив п.12.4 Правил дорожнього руху, швидкість вимірювалась приладом «Трукам» №001012. Даною постановою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. Зазначена постанова судом перевірялася на предмет дотримання суб'єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме, чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо. Відповідно до п.12.4 Правил дорожнього руху, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 60 км/год. Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення водіями транспортних засобів вимог дорожніх знаків. Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Перед прийняттям рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суб'єкт владних повноважень мав би, використовуючи свої повноваження, зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати свідчення позивача, але такі докази відсутні. Протокол про адміністративне правопорушення в судове засідання відповідачем не надано. Оскільки суду не надано експертного висновку або сертифіката відповідності приладу «Трукам», яким проводилося фіксування порушень Правил дорожнього руху, тому інформація з цього приладу, як доказ вини [PERSON], судом не враховується. Згідно з ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. За таких обставин суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, а постанова у справі про адміністративне правопорушення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності і накладення на нього адміністративного стягнення протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки суду не було надано доказів, які б підтвердили факт вчинення правопорушення. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted