Рішення адміністративного суду від 2014-01-20 00:00:00+02

Постановою Центрального районного суду м. Сімферополя від 19.11.13 року [PERSON] в задоволені позовних вимог до Сімферопольської міської ради, Управління з питань регулювання земельних відносин про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання виконати певні дії - відмовлено. Не погодившись із зазначеною постановою суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Центрального районного суду м. Сімферополя від 19.11.13 року та прийняти нове рішення по справі, яким позов задовольнити. Апеляційна скарга мотивована порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначає про те, що Сімферопольською міською радою було проведено дві сесії, проте питання про розгляд клопотання, що надано від 20.12.2012 року не розглянуто в порушення вимог п.21 ст.43 Закону України «Про місцеве самоврядування», п.1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування». Ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 16.12.2013 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою [PERSON]. У судовому засіданні 20.01.2014 року представник позивача наполягав на задоволенні апеляційної скарги з мотивів викладених в апеляційній скарзі (а.с. 84-87). В судове засідання 20.01.2014 року представники відповідачів не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно, про причину неявки суд не повідомили. Чинне законодавство не обмежує коло представників осіб, які беруть участь у справі, при апеляційному розгляді адміністративної справи. Крім того, згідно з частиною четвертою статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове засідання сторони або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи. Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що позивач 28.12.2012р. звернувся до Сімферопольської міської ради з заявою (клопотанням) про передачу в безоплатну власність земельної ділянки площею 0,044 га, що відноситься до категорії земель жилої забудови, яка розташована за адресою [ADDRESS]. Листом від 09.01.2013 р. за №М-43 Управління з питань регулювання земельних відносин Сімферопольської міської ради відмовила позивачу в задоволенні розгляду заяви, при цьому позивачу було роз'яснено його право повторно звернутися до Сімферопольської міської ради з клопотанням про надання земельної ділянки для будівництва та обслуговування земельної ділянки з урахуванням вимог нормативно правових актів, на які є посилання у вказаній відповіді, а також позивачу було запропоновано надати відомості про первинний відвід земельної ділянки, при цьому позивачу було роз'яснено, що його звернення буде розглянуто у встановленому порядку. Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно зі ст. 12 Земельного Кодексу України, розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян і юридичних осіб, відноситься до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст. Відповідно до ч.1 ст. 20 Земельного Кодексу України, віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України (в редакції на час подання клопотання від 20.12.2012 року), громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Відповідно до ч. 7 ст.118 Земельного кодексу України (в редакції від 05.01.2013 року), відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Окрім цього, за вимогами пункту 21 статті 43 Закону України «Про місцеве самоврядування» виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються питання регулювання земельних відносин. Пунктами 1, 2 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» встановлено, що Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос. Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги чи заперечення. Згідно з ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Зважаючи на наведене, лист від 09.01.2013 р. за №М-43 Управління з питань регулювання земельних відносин Сімферопольської міської ради не може свідчити про належний розгляд клопотання позивача, отже відповідач не довів суду належними та допустимими доказами обґрунтованість своїх заперечень. З урахуванням наведеного колегія суддів зазначає про те, що клопотання позивача про надання безоплатно у власність земельної ділянки не було розглянуто Сімферопольської міської ради у встановленому законному порядку, як того вимагає п. 21 ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування», тому висновок суду першої інстанції про відмову в позові є необгрунтованим. Відповідно до статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи. Все вищеперелічене дає судовій колегії право для висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Результат розгляду: partial