Рішення адміністративного суду від 2014-03-06 00:00:00+02

20 лютого 2014 року [PERSON] звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Межівському районі Дніпропетровської області про визнання неправомірною відмови у здійсненні перерахунку пенсії та зобов'язання здійснити відповідний перерахунок пенсії, посилаючись на те, що відповідачем їй з 18 серпня 2013 року призначена та виплачується до теперішнього часу пенсія, як державному службовцю, відповідно до Закону України «Про державну службу» без врахування матеріальної допомоги на оздоровлення та сум індексації. 20 січня 2014 року вона звернулася до відповідача з заявою про перерахунок пенсії на підставі довідки про заробітну плату від 16 січня 2014 року з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення та сум індексації заробітної плати, в задоволенні якої було відмовлено з мотивуванням на те, що нормами діючого законодавства не передбачено включення в заробітну плату для обчислення пенсії матеріальної допомоги на оздоровлення та сум індексації. Вважає, що такі дії відповідача є неправомірними, а відмова в перерахунку пенсії є необґрунтованою, та просить суд визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Межівському районі Дніпропетровської області щодо відмови їй у здійсненні перерахунку пенсії державного службовця на підставі довідки про заробітну плату від 16 січня 2014 року; зобов'язати відповідача здійснити їй перерахунок та виплату пенсії державного службовця на підставі довідки про заробітну плату від 16 січня 2014 року з урахуванням зазначених в ній сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових проблем, грошової винагороди за безперервний стаж роботи та сум індексації заробітної плати; повернути з Державного бюджету України на її користь судові витрати. Відповідач позов не визнав повністю, надавши суду заперечення, в яких посилається на те, що ч.1 та ч.2 ст. 99 КАС України передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Закони, інші нормативно-правові акти, судові рішення є доступними для ознайомлення всім громадянам, і можливість обізнаності людини про те чи інше положення законодавства залежить виключно від бажання такої людини. Тому позивач про порушення своїх прав, якщо вона вважала їх порушеними, повинна була дізнатися ще під час призначення пенсії та отримання її у розмірі меншому, ніж це визначено Законом. Юридична необізнаність не належною підставою для поновлення такого строку. З адміністративного позову вбачається, що позивачка просить суд зобов'язати відповідача здійснити перерахунок її пенсії з 18 серпня 2013 року, а про порушення свого права вона дізналася із судової практики Верховного суду України та лише з відповіді відповідача від 24 січня 2014 року, але перешкод в отриманні роз'яснення управління Пенсійного фонду в Межівському районі Дніпропетровської області в строк, визначений законом для судового оскарження, у позивача не було. Відповідач зазначив, що порядок та умови визначення заробітної плати для призначення (перерахунку) пенсії визначено статтями 33, 37 ЗУ «Про державну службу» та постановою КМУ від 03 травня 1994 року № 283. Заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Включення до сум заробітної плати для обчислення пенсії державним службовцям відповідно до ЗУ «Про державну службу» сум індексації заробітної плати та матеріальної допомоги діючим законодавством не передбачено, а тому вимоги [PERSON], викладені у заяві є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, якими сторони обґрунтували свої позиції по справі, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з частиною 1 статті 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати. Частиною 2 статті 33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Отже, матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входить до системи оплати праці державного службовця. Разом з тим, відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. Згідно з частиною 1 статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу). Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. За змістом наведених норм отримані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Крім того, пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» від 31 травня 2000 року №865 встановлено, що розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі. При цьому слід враховувати, що розмір виплат, що включені в заробітну плату, приймаються в розрахунок при нарахуванні пенсії лише особам, які отримували такі надбавки під час перебування на державній службі та були звільнені зі служби після їх запровадження. Отже, суд погоджується з доводами позивачки про те, що до розміру її заробітної плати, як державного службовця, повинні бути включені суми індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових проблем та грошової винагороди за безперервний стаж роботи, згідно наданої нею довідки про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії відповідно до ЗУ «Про державну службу» за вих. № 3 від 16 січня 2014 року. Що стосується вимоги позивачки про стягнення з відповідача заборгованості з пенсійних виплат, починаючи з 18 серпня 2013 року, в межах шестимісячного строку звернення до суду, слід зазначити наступне. Відповідно до ч.4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок пенсії проводиться у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо відповідну заяву подано пенсіонером після 15 числа. В своєму позові позивачка просить зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії в межах шестимісячного строку звернення до суду - з 18 серпня 2013 року. Разом з тим, уточнююча довідка про склад заробітної плати була видана позивачу 16 січня 2014 року, заява про проведення перерахунку подана також 16 січня 2014 року. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивачки про проведення перерахунку з 18 серпня 2013 року не ґрунтуються на законі та з урахуванням положень ч.4 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» їх в цій частині слід задовольнити частково, зобов'язавши Управління Пенсійного фонду України в Межівському районі Дніпропетровської області провести позивачці перерахунок та виплату пенсію державного службовця на підставі довідки №3 від 16 січня 2014 року з урахуванням у складі заробітної плати матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових проблем, грошової винагороди за безперервний стаж роботи та сум індексації заробітної плати, на які нараховані та сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, починаючи з 01 лютого 2014 року. Отже, застосування в даному випадку шестимісячного строку звернення до суду, з огляду на вищевикладене, є недоцільним. Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial