Рішення адміністративного суду від 2014-01-13 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління державної казначейської служби України у Попільнянському районі Житомирської області та Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області про визнання протиправною відмову стягнути кошти на його користь, про зобов'язання виконати вимогу виконавчого листа, про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями. В подальшому, позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, де просив зобов'язати відповідача прийняти від нього виконавчий лист № 3798/11 в справі № 2а-5051/07, який виданий Житомирським окружним адміністративним судом за його позовом до Управління Пенсійного фонду України в Попільнянському районі щодо стягнення коштів на його користь, визнати протиправною відмову прийняти виконавчий лист до виконання та відшкодувати моральну шкоду в розмірі 5 мінімальних заробітних плат (6090,00 гривень.), завдану незаконними діями органів державної влади, мотивуючи тим, що він звернувся до Управління державної казначейської служби України у Попільнянському районі Житомирської області з виконавчим листом № 3798/11 в справі № 2а-5051/07 щодо стягнення на його користь з Управління Пенсійного фонду України в Попільнянському районі 100,02 гривень витрат. Позивач вказує, що Управлінням державної казначейської служби України у Попільнянському районі Житомирської області було відмовлено у прийнятті даного виконавчого листа з тих підстав, що рахунки органів Пенсійного фонду відкриті в органах Казначейства лише для зарахування коштів єдиного внеску, а не для отримання фінансування та проведення видатків, зокрема щодо оплати пенсій, підвищення пенсій непрацюючим пенсіонерам, додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю та чинним законодавством не передбачено повноважень органу Казначейства на здійснення списання коштів з рахунків боржника відкритих в банківських установах, натомість дані права мають органи Державної виконавчої служби відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження». Позивач рахує, що дана відмова є протиправною. Крім того, позивач вказує, що звертався до виконавчої служби, однак йому було відмовлено з тих підстав, що відповідно до ст..3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання рішень» виконання виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за яки державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України. Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області було надано заперечення на позовну заяву в яких відповідач - 2 повністю заперечував проти задоволення позову та вказав, що дії Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Житомирській області щодо відмови у прийнятті до виконання виконавчого документа на користь [PERSON] є правомірними, оскільки примусове виконання судових рішень вказаної категорії не належить до компетенції Державної виконавчої служби України, що чітко визначено ч. 2 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» , згідно якого, рішення про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами Державного казначейства України в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Крім того, відповідач -2 зазначив, що позивачем не надано жодних доказів нанесення йому моральної шкоди діями Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області, не доведено причинно-наслідковий зв'язок між його діями (у формі умислу або необережності) та моральною шкодою, необґрунтований розмір заявлених сум шкоди в 5 мінімальних заробітних плат. Також, в матеріалах справи містяться заперечення Управління державної казначейської служби України у Попільнянському районі Житомирської області в яких вказано, що чинним законодавством не передбачено повноважень органу Казначейства на здійснення списання коштів з рахунків боржника відкритих в банківських установах, натомість дані права мають органи Державної виконавчої служби відповідно до положень Закону України „Про виконавче провадження". Так, відповідно до п. 24 Порядку стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник, документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку. Проте на ім'я Пенсійний фонд України та його територіальних органів в органах Казначейства відкрито лише рахунок 3719 «Рахунок для зарахування коштів, які підлягають розподілу за видами загальнообов'язкового державного соціального страхування". Крім того, відповідачем - 1 зазначено, що у позовній заяві позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували заподіяння йому моральної шкоди діями відповідачів Управлінням державної казначейської служби у Попільнянському районі та Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області, не обґрунтована і мотивація розрахунку розміру відшкодування, не обґрунтовані вимоги і щодо відшкодування моральної шкоди в контексті душевних страждань чи принижень честі і гідності, не наведено жодних доказів цьому. Позивач в судовому засіданні, відповідно до ст. 76 КАС України, за його клопотанням та за його згодою допитаний як свідок, позовні вимоги підтримав, обґрунтувавши їх вищенаведеними обставинами. Представник відповідача - Управління державної казначейської служби України у Попільнянському районі Житомирської області в судовому засіданні позов не визнав, просить у позові відмовити в повному обсязі, з підстав зазначених у запереченнях на позов. Представник відповідача - Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області в судове засідання не з'явився був належним чином повідомленим про що свідчить поштове повідомлення. Крім того, в матеріалах справи міститься позиція останнього, викладена в запереченнях на позовну заяву №3.3.-12/16/1180 від 10.12.2013р. Суд, вислухавши позивача та представника відповідача -1, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного: Відповідно до Постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 09.04.2010 року, видано виконавчий лист № 3798/11 в справі № 2а-5051/07 щодо стягнення з Управління Пенсійного фонду України а Попільнянському районі Житомирської області на користь [PERSON] витрат у розмірі 100,02 гривень. Як вбачається з матеріалів справи, вказаний виконавчий лист перебував на виконанні у Відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області, однак, постановою державного виконавця даного відділу - Слідзевського І.Р. від 30.05.2013 року повернуто виконавчий лист стягувачу, в зв'язку з тим, що боржник за виконавчим провадженням, підпадає під поняття визначені ст..2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання рішень», як державний орган. Крім того, постановою про відмову у відкритті виконавчого провадження від 09.10.2013р., яка винесена державним виконавцем - Слідзевським І.Р., позивачу було відмовлено у прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання за виконавчим листом № 2а-5051/07 виданого 18.10.2011р., з тих підстав, що боржник за виконавчим провадженням є Управління Пенсійного фонду України в Попільнянському районі та підпадає під поняття визначені ст..2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання рішень», як державний орган. Також, позивачу було роз'яснено про необхідність звернення з даним виконавчим документом до Державної казначейської служби України за місцем знаходження боржника. Враховуючи зазначені постанови, позивач - [PERSON] звернувся з заявою до Управління державної казначейської служби України у Попільнянському районі Житомирської області про прийняття до виконання виконавчого листа № 3798/11 в справі № 2а-5051/07, приклавши до даної заяви оригінал виконавчого листа № 3798/11 з відміткою державного виконавця Слідзевського І.Р. від 30.05.2013 року. Однак, листом Управління державної казначейської служби України у Попільнянському районі Житомирської області від 04.11.2013 року № 02-08/782 повернуто [PERSON] даний виконавчий лист з тих підстав, що рахунки органів Пенсійного фонду відкриті в органах Казначейства лише для зарахування коштів єдиного внеску, а не для отримання фінансування та проведення видатків, зокрема щодо оплати пенсій, підвищення пенсій непрацюючим пенсіонерам, додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю та чинним законодавством не передбачено повноважень органу Казначейства на здійснення списання коштів з рахунків боржника відкритих в банківських установах, натомість дані права мають органи Державної виконавчої служби відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження». Так, дії відповідача -1 (Управління державної казначейської служби України у Попільнянському районі Житомирської області) незаконні та суперечать діючому законодавству. Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області відповідно до свого заперечення № 3.3-12/16/1180 від 10.12.2013 року зазначає, що Головне управління, а також управління Пенсійного фонду України в районах, містах а також у містах та районах Житомирської області є територіальними органами державної виконавчої влади, і виконання рішень про стягнення з вказаних органів належить до виключної компетенції органів Державної казначейської служби України, оскільки механізм виконання такої категорії рішень органами державної виконавчої служби відсутній. Згідно ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу. Частина 5 даної статті визначає повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону. У відповідності до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за яки державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків та державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою забезпечення виконання рішень суду. Пунктом 33 «Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місце бюджетів або боржників» затвердженого Постановою КМ України від 03.08.2011 року № 845 передбачено, що у разі коли судове рішення стосується спорів фізичних осіб із суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг або судове рішення неможливо виконати протягом двох місяців з дня надходження документів, зазначених у пункті 6 цього Порядку, органом Казначейства для виконання рішення про стягнення передає до Казначейства документи та відомості згідно з підпунктом 1 пункту 47 цього Порядку. При цьому органом Казначейства відновлюється проведення платежів боржника. В п.п.1 п. 47 Порядку зазначається, що безспірне списання коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів, здійснюється Казначейством на підставі поданих: 1) органом Казначейства: документів та відомостей, надісланих стягувачами та боржником; інформації про неможливість виконання безспірного списання коштів з рахунку боржника. Пунктом 48 Порядку передбачено, що для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 47 цього Порядку в Казначействі відкривається у встановленому порядку відповідний рахунок. Перерахування коштів стягувачу здійснюється Казначейством у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів та відомостей. У разі відсутності таких документів та відомостей, якщо боржником є державне підприємство, установа, організація або юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства, перерахування коштів здійснюється на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби. Згідно п.1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президент України від 06.04.2011 року за № 384/2011, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом: Міністрів України через Міністерство соціальної політики України. Пенсійний фонд України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Отже, Пенсійний фонд України є органом виконавчої влади, тобто державним органом, і стягнення коштів повинно проводитися згідно із Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та іншими нормативними актами, виданими на його виконання. Відповідно до п .1 Положення Про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року N 460/2011, Державна казначейська служба України (Казначейство України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України (далі - Міністр). Державна казначейська служба України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Таким чином, позивач [PERSON] після повернення йому виконавчого листа державним виконавцем 09.10.2013 року, своєчасно звернувся до Управління державної казначейської служби України у Попільнянському районі Житомирської області з заявою та виконавчим листом для виконання. Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги в частині визнання протиправної відмови Управління Державної казначейської служби України в Попільнянському районі Житомирської області від 04.11.2013 року за № 02-08/782 у прийнятті до виконання виконавчого листа, виданого Житомирським окружним адміністративним судом 18.10.2011 року по справі № 2а-5051/07, про стягнення з Управління пенсійного фонду України в Попільнянському районі на користь [PERSON] 100, 02 гривні витрат та зобов'язання Управління Державної казначейської служби України у Попільнянському районі Житомирської області прийняти на виконання від [PERSON] виконавчий лист, виданий Житомирським окружним адміністративним судом 18.10.2011 року по справі № 2а-5051/07, про стягнення з Управління пенсійного фонду України в Попільнянському районі на користь [PERSON] 100, 02 гривні витрат є обґрунтованими, доведеними матеріалами справи. В судовому засіданні знайшло своє підтвердження неправомірності дій Управління державної казначейської служби України у Попільнянському районі Житомирської області щодо відмови у прийнятті виконавчого листа до виконання, а тому позивач має право на відшкодування моральної шкоди. Заявляючи позовні вимоги позивач посилався на завдання моральної шкоди яка полягає в перенесенні душевних та моральних стражданнях, нервових стресах та погіршення самопочуття. Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відшкодування моральної шкоди також передбачено ст. ст. 23, 1167, 1173 Цивільного Кодексу України, зокрема ст. 1173 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Судом беруться до уваги правова позиція Європейського суду з прав людини, висловлена у рішенні у справі «Смирнова проти Росії» (Case of Smirnova v. Russia) (Заява № 46133/99 і 48183/99) від 24 липня 2003 року, за якою «деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (див. рішення у справі «Адбулазіз, Кaбалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» (Abdulaziz, Cabales and Balkandali v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, серія А, № 94, п.96). Але це не заважає Суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування». Як зазначено в Постанові Верховного Суду України № 6-48цс13 від 11.09.2013 року моральна шкода завдана фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування . Так, тривале невиконання судового рішення, на даний час невиконане, сталося з вини відповідача -1, а тому позивач має право на відшкодування завданої моральної шкоди. Частиною 1 статті 244-2 КАС України передбачено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Таким чином, моральна шкода відшкодовується за рахунок держави. Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-які компенсації моральної шкоди не є (не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може бути суто умовний вираз. Суд враховуючи конкретні обставини справи, глибину моральних страждань позивача, співрозмірність, тобто незначна сума стягнення за виконавчим листом (100,02 гривні) та виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд вважає доцільним визначити позивачу розмір морального відшкодування в сумі 400 гривень. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди з Управління державної казначейської служби України у Попільнянському районі Житомирської області на користь [PERSON] підлягають частковому задоволенню. В свою чергу, слід зазначити, що позовні вимоги [PERSON] до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області є недоведеними та такими,що не підлягають задоволенню, в зв'язку з їх безпідставністю. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (інвалід ІІ групи), що підтверджується посвідченням. На підставі наведеного,

Результат розгляду: partial