Рішення адміністративного суду від 2014-01-21 00:00:00+02

Позивач, Державне підприємство «Харківський завод шампанських вин», звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної фінансової інспекції в Харківській області, в якому просив: - визнати вимогу від 02.12.13 р. №06-25/13214 Державної фінансової інспекції в Харківській області «Про усунення виявлених ревізією фінансово - господарської діяльності ДП «ХЗШВ» за період з 01.01.2011 по 30.06.2013 порушень законодавства з фінансових питань» в частині «забезпечення в порядку та розмірах, передбачених ст.ст. 132 - 136 КЗпП України, відшкодування винними особами на розрахунковий рахунок ДП «ХЗШВ» шкоди (збитків), заподіяних підприємству внаслідок пропущення терміну на подання заяви з вимогами до боржника - ПФ «Орнатус», щодо якого порушено справу про банкрутство, що призвело до втрати підприємством боржника у зобов'язанні в загальній сумі 13 189 864, 02 грн» незаконною; - скасувати вимогу від 02.12.13 р. №06-25/13214 Державної фінансової інспекції в Харківській області «Про усунення виявлених ревізією фінансово - господарської діяльності ДП «ХЗШВ» за період з 01.01.2011 по 30.06.2013 порушень законодавства з фінансових питань» в частині «забезпечення в порядку та розмірах, передбачених ст.ст. 132 - 136 КЗпП України, відшкодування винними особами на розрахунковий рахунок ДП «ХЗШВ» шкоди (збитків), заподіяних підприємству внаслідок пропущення терміну на подання заяви з вимогами до боржника - ПФ «Орнатус», щодо якого порушено справу про банкрутство, що призвело до втрати підприємством боржника у зобов'язанні в загальній сумі 13 189 864, 02 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що не вчиняв правопорушень законодавства з фінансових питань. На думку позивача, викладені у акті ревізії судження органу державного фінансового контролю в оспорюваній частині є помилковими. Позивач вважав, що спірним рішенням суб'єкт владних повноважень необґрунтовано поклав на ДП «ХЗШВ» обов'язок виконання певних дій, хоча підприємством не скоєно ані господарських правопорушень, ані правопорушень у бюджетній сфері, а також у сфері розпорядження державними фінансовими ресурсами тощо. У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги і доводи заявленого позову, просив суд прийняти рішення про задоволення заявлених вимог. Відповідач, Державна фінансова інспекція в Харківській області, з поданим позовом не погодився. В обґрунтування заперечень проти позову відповідач зазначив, що ревізія ДП «ХЗШВ» була проведена працівниками ДФІ у відповідності до приписів чинного законодавства, а висновки зроблені контролюючим органом відповідають дійсності. У судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи і вимоги заперечень проти позову, просив суд ухвалити рішення про відмову в задоволенні заявлених вимог. Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти позову, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів. За матеріалами справи судом встановлено, що з 10.06.2013 р. по 21.10.2013р. працівниками ДФІ в Харківській області проведена ревізія фінансово-господарської діяльності ДП «ХЗШВ» за період з 01.01.2011 року по 30.06.2013 року. Результати ревізії оформлені актом від 28.10.13 р. №06-12/52. 02.12.2013р. відповідач, ДФІ в Харківській області, посилаючись на названий акт ревізії, видав спірну вимогу №06-25/13214. Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу спірного рішення у формі вимоги, а також суджень, відображених суб'єктом владних повноважень в акті ревізії, суд встановив, що правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначені приписами Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні». Частиною 2 ст.2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» передбачено, що державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування. В силу положень ч.1 ст.4 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті. З положень наведеної норми закону чітко і безумовно слідує, що законодавець надав органам державного фінансового контролю повноваження по встановленню винних у допущенні фактів порушення законодавства посадових осіб та матеріально відповідальних працівників підконтрольної установи. Пунктом 2 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами (затверджено постановою КМУ від 20.04.2006р. №550; далі за текстом - Порядок №550), положення якого спрямовані на законодавчу деталізацію правовідносин з приводу реалізації органами державного фінансового контролю владних управлінських функцій контролю у спосіб проведення інспекцій також зазначено, що інспектування полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності об'єкта контролю і проводиться у формі ревізії, яка повинна забезпечувати виявлення фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Згідно з п.7 ч.1 ст.10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» органам державного фінансового контролю надано право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства. Відповідно до п.46 Порядку №505, якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, контролюючим органом у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування. Аналізуючи положення наведених норм законодавства, суд доходить висновку, що письмова вимога органу державного фінансового контролю за своєю правовою суттю є рішенням суб'єкта владних повноважень, породжує для зобов'язаної особи правові наслідки у вигляді необхідності вчинення певних дій, а відтак, з огляду на приписи ст.8 Конституції України, має, по-перше, містити чітке викладення суті владного припису, котре унеможливлює неоднозначне розуміння як змісту, так і порядку виконання висунутої органом управління вимоги, по-друге, допускати реальну можливість виконання владного припису. Проте, при виданні спірної вимоги в оскарженій ДП «ХЗШВ» частині суб'єкт владних повноважень не забезпечив дотримання закону, оскільки владні приписи власного письмового рішення виклав без урахування п.49 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.06 р. №550, згідно з вимогами якого, у разі коли діями чи бездіяльністю працівників об'єкта контролю державі або підконтрольній установі заподіяна матеріальна шкода, контролюючий орган ставить вимоги перед керівником об'єкта контролю та органом його управління щодо пред'явлення цивільних позовів до винних осіб. Наведене призводить до ймовірності неоднозначного і множинного тлумачення вимоги та спричиняє неможливість її виконання. Так, на думку ДФІ у Харківській області, яка викладена у висновках Акту ревізії від 28.10.13 р. №06-12/52, порушення ст. 22, ст. 256, ст. 509, ст.610, п.1 ст.611 Цивільного кодексу України та п. 2 статті 14 Закону України від 14.05.1992 №2343-ХІІ, яке виникло з недостатнього контролю начальника юридичного відділу [PERSON], якою не здійснений належний контроль за виконанням умов договору, призвело до матеріальної шкоди (збитків) підприємству в сумі 13 189 864,02 гривень. (стор. 62 - 63 Акту ревізії від 28.10.13 р. №06-12/52). В такому випадку,

Результат розгляду: granted