Рішення адміністративного суду від 2014-01-21 00:00:00+02

У серпні 2012 року [PERSON] звернулася до Чернігівського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Чернігівської обласної державної адміністрації, Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові, Управління охорони здоров"я Чернігівської обласної державної адміністрації, Головного управління праці та соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації, в якому, з урахуванням поданих нею уточнень, просила скасувати рішення комісії зі встановлення статусу громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи Чернігівської обласної державної адміністрації (оформлене протоколом № 5 від 21.05.2012 року) в частині вилучення посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 серії [NUMBER] від 12.09.2006 року та вкладки до посвідчення громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 серії [NUMBER] від 05.08.2010 року, виданих на ім'я [PERSON] та в частині позбавлення пільг; визнати бездіяльність Управління охорони здоров'я Чернігівської обласної державної адміністрації по захисту конституційних прав від свавілля чиновників медичної галузі; визнати незаконними дії Управління охорони здоров'я Чернігівської обласної державної адміністрації стосовно розголошення лікарської таємниці; визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові в частині зміни порядку нарахування пенсії (інваліда 2 групи, пов'язаної з аварією на ЧАЕС на пенсію інваліда 2 групи загального захворювання) та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові перерахувати на повернути недоплачену пенсію як інваліду 2 групи, пов'язаної з аварією на ЧАЕС, за період з лютого 2012 року по даний час. Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2012 року в задоволенні вимог даного позову відмовлено. Позивач не погоджуючись з прийнятим рішенням суду звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв'язку з чим просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити його позов в повному обсязі. Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, виходячи з наступного. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу. Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 12.09.2006 року позивачу Чернігівською обласною державною адміністрацією було видано посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 серії [NUMBER] (а.с. 8) та вкладку до посвідчення громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 серії [NUMBER] від 05.08.2010 року, яка дійсна до 01.07.2013 року. 21.05.2012 року обласна комісія зі встановлення статусу громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на засіданні прийняла рішення (протокол № 5) про вилучення у [PERSON] посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1 серії А та вкладки до посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, у зв'язку з скасуванням обласною спеціалізованою лікарсько-консультаційною комісією для дорослих по встановленню причинного зв'язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників аварії на ЧАЕС причинного зв'язку захворювання з наслідками Чорнобильської катастрофи, оскільки на момент розгляду медичної справи заявник не мав статусу потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи згідно вимог статті 11 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». На думку позивача, рішення обласної комісії зі встановлення статусу громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, оформлене протоколом № 5 від 21.05.2012 року, в частині вилучення посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1 серії [NUMBER] від 12.09.2006 року та вкладки до посвідчення громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 серії [NUMBER] від 05.08.2010 року, є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки було прийняте всупереч вимогам Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи колегія суддів зважає на наступне. Статус осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, їх соціальний захист та гарантії, визначені, зокрема, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII (з наступними змінами і доповненнями, далі - Закон № 796-XII). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 9 Закону № 796-XII, особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків. Згідно статті 10 Закону № 796-XII, учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 11 Закону № 796-XII, до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать: особи, які досягли повноліття, з числа зазначених у статті 27 цього Закону, та яким у дитячому віці встановлено причинний зв'язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи, за умови проходження переогляду у спеціалізованій медико-соціальній експертній комісії відповідно до частини п'ятої статті 17 цього Закону. Статтею 14 вказаного Закону визначені категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, для встановлення пільг і компенсацій. Так, пунктом 1 частини першої статті 14 Закону № 796-XII визначено, що до категорії 1 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відносяться інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу. Відповідно до статті 15 Закону № 796-XII, підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами. Підставою для визначення статусу евакуйованих із зони відчуження, відселених і таких, які самостійно переселилися, відповідно до статті 4 є довідка про евакуацію, відселення, самостійне переселення. Підставами для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування. Визначення рівнів забруднення, доз опромінення, відновлення їх шляхом розрахунку здійснюється Кабінетом Міністрів України за поданням відповідних державних органів та обласних державних адміністрацій. Згідно статті 65 Закону № 796-XII, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України. Дітям, які не досягли повноліття, посвідчення видаються на загальних підставах та вручаються батькам. При зміні категорії, а також у випадках, передбачених статтею 17 цього Закону, посвідчення підлягає заміні. При дослідженні матеріалів справи колегією суддів було встановлено, що на адресу Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові надійшов лист Управління охорони здоров'я Чернігівської обласної державної адміністрації від 31 липня 2012 року № 10-34/707 (а.с. 119-120) з обґрунтуванням щодо зміни ІІ групи інвалідності [PERSON], пов'язаної з наслідками аварії на ЧАЕС на інвалідність 2 групи загального захворювання. Крім того, в листі містилася інформація стосовно діагнозу захворювання позивача за результатами огляду обласною МСЕК. Саме з цих підстав, Чернігівською обласною спеціалізованою лікарсько-консультативною комісією для дорослих по встановленню причинного зв'язку хвороб, інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників аварії на ЧАЕС було скасовано рішення про встановлення позивачу причинного зв'язку захворювання з наслідками Чорнобильської катастрофи, у зв'язку з чим обласною комісією зі встановлення статусу громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи було прийнято рішення про вилучення у позивача посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 серії [NUMBER] від 12.09.2006 року та вкладки до посвідчення громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 серії [NUMBER] від 05.08.2010 року. Так, видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою Міністрів Автономної Республіки Крим, державними адміністраціями областей, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року № 51 було затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Порядок № 51), пунктом 3 якого встановлено, що інвалідам з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, віднесеним до категорії 1, а також учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 р. - незалежно від кількості робочих днів, з 1 липня 1986 р. до 31 грудня 1986 р. - не менше 5, а у 1987 році - не менше 14 календарних днів, віднесеним до категорії 2, видаються посвідчення синього кольору, серія А. При цьому, у посвідченні на правій стороні по діагоналі зліва направо ставиться штамп фарбою червоного кольору «Перереєстровано» і на вільному місці виконується запис про дату перереєстрації. Починаючи з 1 жовтня 1998 р. зазначене посвідчення без такого штампу вважається недійсним. Відповідно до пункту 2 Порядку № 51, посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», іншими актами законодавства. Згідно абзацу третього пункту 10 Порядку № 51, видача посвідчень провадиться: потерпілим і учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також дружині (чоловіку) або опікуну дітей померлого громадянина, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою - Радою Міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання. Відповідно до абзацу дев'ятого пункту 10 Порядку № 51, посвідчення видаються: інвалідам із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою. У разі встановлення цими комісіями факту необгрунтованої видачі посвідчення відповідної категорії посвідчення на підставі рішення комісії підлягає вилученню (абзац п'ятий пункту 12 вказаного Порядку). З наявних в справі доказів вбачається, що позивач не погоджуючись з рішенням Чернігівської обласної спеціалізованої лікарсько-консультаційної комісії для дорослих по встановленню причинного зв'язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, оформленим протоколом № 6 від 25 лютого 2012 року, оскаржив його в судовому порядку. Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 25 червня 2013 року у справі № 2506/6586/2012 (провадження № 2/750/1703/13), що набрало законної сили 08 липня 2013 року, задоволено позов [PERSON] до Комунального лікувально-профілактичного закладу «Чернігівський обласний центр радіаційного захисту та оздоровлення населення» Управління охорони здоров'я Чернігівської обласної державної адміністрації та скасовано рішення Чернігівської обласної спеціалізованої лікарсько-консультаційної комісії для дорослих по встановленню причинного зв'язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, оформлене протоколом № 6 від 25 лютого 2012 року. Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ч. 1 ст. 254 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. В силу положень ч.1 ст. 255 КАС України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Зважаючи на те, що справа № 2506/6586/2012 є пов'язаною з даною справою та беручи до уваги наявність відповідного судового рішення, що набрало законної сили, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог даного позову в частині скасування рішення комісії зі встановлення статусу громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи Чернігівської обласної державної адміністрації, оформленого протоколом № 5 від 21.05.2012 року, стосовно вилучення посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1 серії [NUMBER] від 12.09.2006 року та вкладки до посвідчення громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 серії [NUMBER] від 05.08.2010 року, виданих на ім'я [PERSON]. Крім того, колегія суддів зважає на наявність в матеріалах справи належним чином оформленої копії експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії Міністерства охорони здоров'я та Міністерства надзвичайних ситуацій України від 05 листопада 2012 року № 1356-2726 на предмет встановлення причинного зв'язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, яким відносно [PERSON] встановлено захворювання пов'язане з впливом аварії на ЧАЕС. Згідно ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідно до ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах відповідно до законів України. Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Що стосується позову в частині вимог про зобов'язання УПФУ в м. Чернігові здійснити перерахунок та повернути [PERSON] недоплачену пенсію як інваліду 2 групи, пов'язаної з аварією на ЧАЕС, за період з лютого 2012 року по теперішній час та в частині вимог про визнання бездіяльності Управління охорони здоров'я Чернігівської обласної державної адміністрації по захисту конституційних прав від свавілля чиновників медичної галузі, колегія суддів зауважує, що суд не може підміняти інші органи державної влади та перебирати на себе виконання їхніх функцій, а також не може надавати оцінку відповідності законодавству рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень. Що стосується позову в частині вимог про визнання незаконними дій Управління охорони здоров'я Чернігівської обласної державної адміністрації щодо розголошення лікарської таємниці, колегія суддів зазначає, що отриманий позивачем лист-відповідь був підготовлений на підставі контрольного листа Міністерства охорони здоров'я України від 16.07.2012 року № 16.04.Д-1/13/1753, у зв'язку з чим був адресований лише [PERSON], що в свою чергу виключає наявність факту розголошення лікарської таємниці. Що стосується позову в частині вимог про визнання неправомірними дій Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові щодо зміни порядку нарахування пенсії (інваліда 2 групи, пов'язаної з аварією на ЧАЕС на пенсію інваліда 2 групи загального захворювання), колегія суддів зважає на наступне. Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.10.2007 N 1261, основними завданнями Пенсійного фонду є керівництво та управління солідарною системою загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення (перерахунок) пенсій, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством. Відповідно до зазначених завдань Пенсійний фонд України, зокрема, організовує, координує та контролює роботу головних управлінь Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управлінь у районах, містах і районах у містах щодо призначення (перерахунку) і виплати пенсій; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством; проведення правильності призначення (перерахунку) і виплати пенсій та інших виплат; здійснює в межах своїх повноважень контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду України, інших коштів, призначених для виплати пенсій. Згідно з пунктом 15 зазначеного Положення, Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку головні управління Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управління в районах, містах і районах у містах. Згідно з Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 N 8-2, управління Пенсійного фонду в районах, містах, районах у містах забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, безпосередньо призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії та інші виплати відповідно до чинного законодавства, отже, є відповідачем у справах щодо здійснення перерахунку підвищення до пенсій за позовами ветеранів війни, дітей війни, жертв нацистських переслідувань. Оскільки на час виникнення спірних правовідносин було чинним рішення Чернігівської обласної спеціалізованої лікарсько-консультаційної комісії для дорослих по встановленню причинного зв'язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, оформлене протоколом № 6 від 25 лютого 2012 року, то УПФУ в м. Чернігові з моменту отримання (надходження) вказаного рішення правомірно провело зміну порядку нарахування пенсії позивача як інваліда 2 групи пов'язаної з аварією на ЧАЕС на пенсію інваліда 2 групи загального захворювання, тобто з дотриманням норм чинного на той час законодавства. Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції, а тому вбачаються підстави для скасування постанови Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2012 року та ухвалення нового рішення, яким адміністративний позов [PERSON] до Чернігівської обласної державної адміністрації, Управління пенсійного фонду України в м. Чернігові, Управління охорони здоров"я Чернігівської обласної державної адміністрації, Головного управління праці та соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації про визнання дій незаконними, слід задовольнити частково. Відповідно до п.3 ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Результат розгляду: partial