Рішення адміністративного суду від 2014-02-12 00:00:00+02

[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (далі - позивачі, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]) звернулися в суд з адміністративним позовом до Реєстраційної служби Ковельського міськрайонного управління юстиції (далі - позивач, реєстраційна служба) про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Ковельського міськрайонного управління юстиції внести зміни до державного реєстру прав власності на нерухоме майно, скасувавши державну реєстрацію запису про право власності, номер запису: 25/б.171/ в книзі:1 на об'єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою [ADDRESS], реєстраційний номер 20180303, розмір частки 1, на праві комунальної власності за Поворською туберкульозною лікарнею ВОТМПО (форма власності - комунальна, частка - 1/1) на підставі рішення суду. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачам згідно розпорядження органу приватизації від 02 квітня 2013 року №211 та свідоцтва про право власності від 02 квітня 2013 року надано на праві власності житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS]. В реєстрі прав власності на даний об'єкт нерухомого майна знайдено запис про реєстрацію права власності за іншою особою, тому рішенням Ковельського міськрайонного суду від 11 червня 2013 року у справі №159/2794/13-ц цей запис скасовано. Зазначене судове рішення не оскаржувалося та набрало законної сили. З цих підстав позивачі звернулися до відповідача з проханням скасувати відповідний запис в Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Однак листом від 28 жовтня 2013 року №901 Реєстраційна служба Ковельського міськрайонного управління юстиції повідомила, що не може виконати рішення суду, оскільки на даний момент діє Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, а Реєстр прав власності на нерухоме майно вівся органами БТІ до 31 грудня 2012 року і реєстраційна служба не наділена повноваженнями скасувати записів в ньому. З такими діями відповідача не погоджуються та вважають їх протиправними з тих підстав, що згідно статті 124 Конституції України рішення суду, які набрали законної сили є обов'язковими для виконання всіма органами державної влади, тому просять суд визнати таку бездіяльність відповідача протиправною та зобов'язати реєстратора прав Реєстраційної служби Ковельського міськрайонного управління юстиції внести зміни до державного реєстру прав власності на нерухоме майно, скасувавши державну реєстрацію запису про право власності, номер запису: 25/б.171/ в книзі:1 на об'єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою [ADDRESS], реєстраційний номер 20180303, розмір частки 1, на праві комунальної власності за Поворською туберкульозною лікарнею ВОТМПО (форма власності - комунальна, частка - 1/1) на підставі рішення суду (а.с.6-7). У заяві від 12 лютого 2014 року (а.с.35) представник позивачів уточнила позовні вимоги та просила суд: - визнати протиправною бездіяльність Реєстраційної служби Ковельського міськрайонного управління юстиції щодо не перенесення з Реєстру прав власності на нерухоме майно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису: номер запису 25 /б. 171/ в книзі: 1, реєстраційний номер майна 20180303, про право власності на об'єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] за Поворською туберкульозною лікарнею ВОТМПО (форма власності комунальна, частка - 1/1) та зобов'язати здійснити таке перенесення; - зобов'язати Реєстраційну службу Ковельського міськрайонного управління юстиції скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно даний запис. Позивачі у судове засідання не з'явилися, однак у заяві від 12 лютого 2014 року представник позивачів просить суд розгляд справи проводити за її відсутності (а.с.35). Відповідач, суб'єкт владних повноважень, свого представника у судове засідання не направив, однак у письмових запереченнях від 27 січня 2014 року №02.1.24/50 та від 06 лютого 2014 року №02.1.24/76 просить суд розгляд справи проводити за відсутності представника реєстраційної служби. Проти задоволення адміністративного позову заперечує з тих підстав, що Реєстраційна служба Ковельського міськрайонного управління юстиції не наділена повноваженнями скасовувати записи в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, оскільки дана реєстрація проводилася органами БТІ, а органи Державної реєстраційної служби ведуть лише Державний реєстр речових прав на нерухоме майно. На підставі вищевикладеного просить суд відмовити у задоволенні позову (а.с.28-29, 40-42). Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження. Згідно із пунктом 10 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанцій без виклику осіб, які беруть участь у справі, та проведення судового засідання на основі наявних у суду матеріалів у випадках, встановлених цим Кодексом. Ухвалою суду від 12 лютого 2014 року розгляд справи здійснений в порядку письмового провадження (а.с.44). Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] одружені та мають двох дітей - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] (а.с.19-21). На підставі свідоцтва про право власності від 02 квітня 2013 року, яке видано Поворською сільською радою позивачам належить на праві спільної часткової власності житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. Частка кожного становить 1/4, тому 30 квітня 2013 року вони звернулися з заявою про державну реєстрацію права власності на вищезазначений житловий будинок, однак рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Ковельського міськрайонного управління юстиції від 30 квітня 2013 року №2110674 у державній реєстрації було відмовлено, оскільки в Реєстрі прав власності на нерухоме майно знайдено запис про право власності на цей об'єкт нерухомого майна за іншою особою (номер запису 25 /б. 171/ в книзі: 1, реєстраційний номер майна 20180303) (а.с.8, 16). Однак рішенням Ковельського міськрайонного суду від 11 червня 2013 року у справі №159/2794/13-ц цей запис скасовано. Зазначене судове рішення не оскаржувалося та набрало законної сили (а.с.10-11). З цих підстав [PERSON] звернувся до Реєстраційної служби Ковельської міськрайонного управління юстиції з заявою про забезпечення виконання рішення суду, яка листом від 28 жовтня 2013 року №901 повідомила, що не може задовольнити заяву, оскільки згідно Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, який затверджений Наказом Міністерства юстиції України від 14 грудня 2012 року №1844/5 їй надано право лише використовувати дані з Реєстру прав власності на нерухоме майно, а не скасовувати записи в ньому (а.с.9). Надаючи оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне. Спірні правовідносини виникли з приводу скасування запису про державну реєстрацію нерухомого майна, а тому врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, який затверджений Наказом Міністерства юстиції України від 14 грудня 2012 року №1844/5, Порядком прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який затверджений Наказом Міністерства юстиції України від 12 грудня 2011 року № 3502/5. До 01 січня 2013 року державну реєстрацію прав на нерухоме майно здійснювали комунальні підприємства бюро технічної інвентаризації (далі - органи БТІ) на підставі пункту 5 Розділу V «Прикінцеві положення» Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», які в своїй діяльності керувалися Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, яке затверджено Наказом Міністерства юстиції України N 7/5 від 07 лютого 2002 року. У пункті 1.2 цього положення було визначено, що державна реєстрація прав - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, а також права власності на об'єкти незавершеного будівництва шляхом внесення відповідного запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно. З зазначеного випливає, що до 01 січня 2013 року органи БТІ здійснювали державну реєстрацію права власності на нерухоме майно шляхом внесення відповідного запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення та спрощення процедури державної реєстрації земельних ділянок та речових прав на нерухоме майно» від 04 липня 2012 року №5037-VI систему державної реєстрації речових прав на нерухоме майно було реформовано, а саме повноваження з проведення реєстрації передані органам Державної реєстраційної служби України, а також нотаріусам. Замість Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна створений єдиний реєстр - Державний реєстр речових прав на нерухоме майно. Вищезазначені зміни набули чинності з 01 січня 2013 року. Тобто, наразі Реєстр прав власності на нерухоме майно не ведеться і органи Державної реєстраційної служби України та нотаріуси позбавлені права вносити або змінювати відомості в ньому. Замість цього реєстру почав діяти Державний реєстр речових прав на нерухоме майно. Натомість Наказом Міністерства юстиції України від 14 грудня 2012 року №1844/5 затверджений Порядок використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна (далі - Порядок №1844/5). Як визначено у пункті 1 Порядку №1844/5 він визначає процедуру використання та перенесення державним реєстратором прав на нерухоме майно (далі - державний реєстратор) записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек, Державного реєстру обтяжень рухомого майна (далі разом - Реєстри) до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) та використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно. У пунктах 6, 7 Порядку №1844/5 зазначено, що перенесення записів з Реєстрів до Державного реєстру прав здійснюється державним реєстратором прав у разі, коли наявні у Реєстрах записи є чинними та ідентифікують об'єкт нерухомого майна або суб'єкта речових прав, їх обтяжень. Державний реєстратор переносить до відповідного розділу Державного реєстру прав, відкритого на об'єкт нерухомого майна, відомості записів, наявні у Реєстрах, у частині, що стосується такого об'єкта. Проаналізувавши вищезазначені положення законодавства суд дійшов висновку, що на підставі Порядку №1844/5 державні реєстратори мають право перенести відповідний запис про об'єкт нерухомого майна з Реєстру прав власності на нерухоме майно, який вівся органами БТІ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. При цьому єдиною умовою для перенесення є чинність запису, а також можливість ідентифікувати об'єкт нерухомості. В подальшому,

Результат розгляду: granted