Рішення адміністративного суду від 2014-02-13 00:00:00+02

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання дій неправомірними, скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення від 24 грудня 2013 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 КпАП України, посилаючись на те, що вказана постанова винесена з порушенням вимог КпАП України, Інструкції з діяльності ДПС Державтоінспекції МВС України, Законів України "Про міліцію", "Про дорожній рух", та вважає її незаконною, оскільки 24 грудня 2013 року о 22 год. 01 хв., керуючи автомобілем "Вольксваген", державний номерний знак [NUMBER], на вул Комарова, повертаючи праворуч на перехресті вул. 50-річчя Жовтня в м. Кіровоград, пункт 16.2 Правил дорожнього руху не порушував, зазначений факт порушення ним зазначених Правил не визнає. Вважає дії працівника ДАІ щодо винесення відносно нього постанови в справі про адміністративне правопорушення неправомірними. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав з тих же підстав, просив їх задовольнити. В судове засідання відповідач не з"явився, про дату, час та місце якого був належним чином повідомлений у відповідності до вимог КАС України, надіславши до суду заперечення проти позову з доказами, які, на його думку, спростовують позовні вимоги, прохаючи розглядати справу за його відсутності (а.с.9-11). За таких обставин, на підставі частини 4 статті 128 КАС України й, враховуючи особливості розгляду даної категорії справ, у відповідності до ст. 171-2 КАС України, суд визнав за можливе розглянути справу у його відсутності на підставі доказів, наявних у матеріалах справи. Вислухавши пояснення позивача, його доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає відмові у його задоволенні із наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до протоколу та постанови в справі про адміністративне правопорушення від 24 грудня 2013 року (а.с.3, 4), складеного/ винесеного інспектором взводу ДПС при Кіровському міському відділі УМВС України в Кіровоградській області Олійник П.В. про те, що [PERSON] 24 грудня 2013 року о 22 год. 01 хв., керуючи автомобілем "Вольксваген", державний номерний знак [NUMBER], в м. Кіровоград на вул Комарова, повертаючи праворуч на перехресті вул. 50-річчя Жовтня, не надав дорогу пішоходам, які знаходились на проїздній частині, чим допустив порушення пункту 16.2 Правил дорожнього руху. Наслідком чого стало притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КпАП України згідно Постанови в справі про адміністративне правопорушення від 24 грудня 2013 року у вигляді адміністративного стягнення - штрафу у розмірі 425 грн. 00 коп. (а.с.4). Правила дорожнього руху відповідно до Закону України "Про дорожній рух встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України). Відповідно до пункту 16.2 ПДР України на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку. Порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, проїзд на заборонений сигнал світлофора, відповідно до ч.2 ст. 122 КпАП Украни, тягнуть за собою накладення штрафу від двадцяти п"яти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Докази, які б спростовували факт порушення позивачем частини 2 статті 122 КпАП України, судом не встановлені, за таких підстав суд вважає позовні вимоги позивача про скасування постанови про адміністративне правопорушення безпідставними. Судом встановлена правомірність дій працівника ДАІ в частині винесення постанови про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 КпАП України, і вважає, що останні не можуть бути визнані протиправними лише з формальних міркувань позивача та розцінюються судом, як його бажання уникнути адміністративної відповідальності. Окрім того, правомірність притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності підтверджується доказами (відеофіксанції), наданими працівником ДАІ (а.с.10). Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов'язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган (п.1.5 ПДР України). Відповідно до пункту першого частини 1 статті 255 КпАП України у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними статтями 218-221 цього Кодексу, протоколи про вчинення правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ. Відповідно до ч.1 ст.222 КпАП України до компетенції органів внутрішніх справ віднесено розгляд справ про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 цього Кодексу. Враховуючи зібрані по справі докази, відсутність доказів, які спростовують факт невиконання позивачем пункту 16.2 ПДР України, суд вважає рішення відповідача про винесення постанови відносно [PERSON] правомірним, оскільки судом достовірно встановлений факт наявності в його діях порушення пункту 16.2 ПДР України, та правомірності притягнення його до адміністративної відповідальності з накладенням штрафу відповідно до санкції частини 2 статті 122 КпАП України. Рішення місцевого загального суду як адміністративного суду, відповідно до ч.2 ст. 1712 КАС України, у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає На підставі вищевикладеного,

Результат розгляду: denied