Рішення адміністративного суду від 2014-02-05 00:00:00+02

Постановою Ленінського районного суду м. Донецька від 02 грудня 2013 року по адміністративній справі № 260/10981/13-а позов задоволений в повному обсязі. Визнані протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Донецька щодо не включення додаткових видів оплати праці («інші виплати») під час обчислення розміру пенсії [PERSON] та відмови їй у проведенні перерахунку пенсії з урахуванням повної суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових потреб та індексації заробітної плати, з яких справлялися страхові внески на державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 року - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Донецька здійснити [PERSON] перерахунок та виплату пенсії, як державному службовцю, з 05.11.2013 року, з урахуванням при розрахунку розміру пенсії фактично отриманих нею сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових потреб та індексації заробітної плати, з яких справлялися страхові внески на державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 року - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Стягнуто з Державного бюджету України на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору у сумі 34 грн.41 коп. (арк.справи 38-41). Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, пославшись на порушення норм матеріального права, просив постанову суду першої інстанції скасувати і прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. (арк.справи 49-52). Зазначив, що право позивача не порушено. Здійснені інші виплати під час її роботи, які просить позивач врахувати при обчислені розміру її пенсії, не є складовою заробітної плати, а тому не може бути включено до об'єкту обчислення розміру пенсії. Розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, з урахуванням приписів п.2 ч.1 ст.197 КАС України. Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач знаходиться на обліку в УПФ України в Ленінському районі м. Донецька та отримує пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу». Стаж державної служби складає 17 років 07 місяця 8 днів. 05 листопада 2013 року позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії та надала довідку про складові заробітної плати за останні 24 календарні місяці роботи від 28.10.2013 року №21429/05-67-05-1165., що не є спірним між сторонами. Рішенням від 06.11.2013 р. № 4424, відповідач відмовив позивачу в перерахунку пенсії з посиланням на ст.ст. 33,37 Закону України «Про державну службу», оскільки на його думку, суми матеріальної допомоги, індексації не входять до складу заробітної плати державного службовця. У частині першій статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року №108/95ВР "Про оплату праці" (далі Закон №108/95-ВР) встановлено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати. Виходячи з положень ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ пенсія державним службовцям призначається виходячи із сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Частиною другою статті 33 Закону № 3723-ХІІ передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входила до системи оплати праці державного службовця. Крім того, статтею 66 Закону України від 5 листопада 1991 року №1788-ХП "Про пенсійне забезпечення (далі Закон № 1788-ХП) врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій. Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування " нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу). Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон № 1058-IV) визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати. Такі висновки викладено в постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року в справі за аналогічним позовом фізичної особи до Державної податкової інспекції у м. Харцизьку Донецької області, Управління Пенсійного фонду України в м. Харцизьку Донецької області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії. Згідно частини першої статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України (цією статтею Кодекс доповнено Законом України від 06.07.2010 № 2747-IV) рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України. Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції не вірно визначив строк з якого слід перерахувати пенсію позивачу. Оскільки заяву про перерахунок пенсії до відповідача позивачем подано 05 листопада 2013 року, то з урахуванням правил ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивачу слід перерахувати пенсію з 01.11.2013 року. Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, та до самої суті наявності права позивача на перерахунок пенсії з відповідними показниками складової заробітної плати, але ж судом помилково визначений час з якого повинен бути здійснений такий перерахунок. З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для зміни постанови суду першої інстанції згідно статті 201 Кодексу адміністративного судочинства України.

Результат розгляду: partial