Рішення адміністративного суду від 2014-03-27 00:00:00+02

12 лютого 2014 року Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області звернулось до суду з позовом до відповідача, в якому спросить стягнути з [PERSON] 1066 грн. 67 коп. надміру виплаченої пенсії в разі втрати годувальника за період з 01 липня 2012 року по 31 липня 2012 року. Представник позивача у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи оповіщена завчасно та належним чином, подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи оповіщена в порядку ч. 11 ст. 35 КАС України, причини неявки до суду не повідомила, що у відповідності до ч. 4 ст. 128 КАС України, не перешкоджає розгляду справи. Згідно ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» з 01 вересня 2008 року було призначено пенсію в разі втрати годувальника [PERSON] на дочку [PERSON] у розмірі 30% грошового забезпечення померлого годувальника. Виплата пенсії [PERSON] як студентці в періоди навчання з 01 вересня 2009 року по 04 липня 2012 року здійснювалась на підставі довідок виданих Чернігівським базовим медичним коледжем Чернігівської обласної ради від 09 квітня 2010 року № 917; від 14 вересня 2010 року № 116 та від 07 вересня 2011 року № 601 (а.с. 5, 6, 7). Згідно довідки Чернігівського базового медичного коледжу Чернігівської обласної ради від 29 жовтня 2013 року № 459, [PERSON] було відраховано з навчального закладу 05 червня 2012 року у зв'язку із закінченням повного курсу навчання за спеціальністю «Сестринська справа» згідно наказу № 44-С від 05 червня 2012 року, а отже відповідач не мала права на отримання пенсії в разі втрати годувальника за період, коли була відрахована з навчального закладу, а саме з 01 липня 2012 року по 31 липня 2012 року. Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також їх забезпечення у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні. Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби. Вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі (крім курсантів і слухачів військово-навчальних закладів та навчальних закладів органів внутрішніх справ і державної пожежної охорони), стажисти мають право на пенсію в разі втрати годувальника до закінчення навчальних закладів, але не довше, ніж до досягнення ними 23-річного віку. Згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсіонери зобов'язані повідомляти органам пенсійного забезпечення про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. В разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу пенсійного забезпечення заподіяну шкоду. Суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера (подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі його сім'ї тощо), можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень органу, який призначає пенсію, чи суду. Таким чином, оскільки відповідач, як отримувач пенсії в разі втрати годувальника, не повідомила Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про своє відрахування з навчального закладу, виникла переплата пенсії за період з 01 липня 2012 року по 31 липня 2012 року в сумі 1066 грн. 67 коп., яка підлягає поверненню позивачеві. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted