Рішення адміністративного суду від 2014-03-06 00:00:00+02

Позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРЕЙД ХАУЗ «АКС» до Східної митниці Міндоходів про скасування рішення від 16.12.2013 року про коригування митної вартості товарів, Картки відмови в прийнятті митної декларації та зобов'язання повернути фінансову гарантію у сумі 37 099,04 грн. В обґрунтування позову ТОВ «ТРЕЙД ХАУЗ «АКС» посилається на те, що 09 грудня 2013 року на адресу позивача надійшов вантаж, а саме папки та файли пластикові від постачальника Китайської народної республіки. 11 грудня 2013 року декларантом ТОВ «ТРЕЙД ХАУЗ «АКС» була надана митна декларація № 700130000/2013/022839, згідно якої була визначена митна вартість вантажу у розмірі 226 971,79 грн., яка складається з вартості контракту у розмірі 215 701,66 грн., витрат на транспортування до Одеського морського торговельного порту у розмірі 7 993,00 грн., витрат на навантаження, вивантаження та обробку у розмірі 3 277,13 грн. Для підтвердження заявленої у митній декларації № 700130000/2013/022839 від 11.12.2013р. вартості вантажу, позивачем були надані такі документи: зовнішньоекономічний договір № 200813 від 20.08.2013р.; рахунок-фактура від 01.11.2013р. № ORDER15АКС; платіжний документ щодо сплати товару за ціною договору від 27.11.2013р. № 3448; міжнародна автомобільна накладна № 8694/1 від 06.12.2013р.; коносамент від 01.11.2013р. № SHWS201310463; пакувальний лист від 01.11.2013р. № ORDER15АКС; доповнення до договору від 28.08.2013р. № 1; сертифікат про проходження товару форми А від 20.11.2013р. № G13470ZC39823351; рахунок від 06.01.2013р. № 201213 від фірми-перевізника ТОВ «Фарконт Київ». Але оформлення товару було призупинено та запропоновано позивачу надати додаткові документи. 13 грудня 2013 року позивач надав на вимогу відповідачу письмові пояснення та додаткові витребувані документи, а саме прас-лист фірми-виробника товару від 15.08.2013р.; виписку з журналу-ордеру по рахунку 632 «Розрахунки з іноземними постачальниками» за листопад 2013р. та копію митної декларації країни відправлення № 534820130486053158. 16 грудня 2013 року відповідач надав Картку відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 700000002/2013/00266 та було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 700000002/2013/000119/2, яким визначено митну вартість у розмірі 369 660,42 грн. 17 грудня 2013 року ТОВ «ТРЕЙД ХАУЗ «АКС» надало до Східної митниці декларацію № 700130000/2013/23315 та випустило товар у вільний обіг зі сплатою фінансової гарантії у сумі - 37 099,04 грн.. відповідно до платіжного доручення № 3463 від 17.12.2013р. Як зазначає позивач, ним було надано усі документи, що підтверджують усі числові складові заявленої митної вартості, зокрема докази сплати вартості товару постачальнику саму у сумі, що вказана у контракту, та докази сплати послуг перевізника, що разом складають митну вартість заявлену у декларації № 700130000/2013/022839 від 11.12.2013р. Позивач просить суд скасувати рішення Східної митниці про коригування митної вартості товарів від 16.12.2013р. №700000002/2013/000119/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 700000002/2013/00266 від 16.12.2013р. та зобов'язати Східну митницю повернути на рахунок ТОВ «Трейд Хауз «АКС» фінансову гарантію (грошову заставу) у сумі - 37 099,04 грн. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним у письмових запереченнях. Дослідивши матеріали справи, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. 11 грудня 2013 року декларантом ТОВ «ТРЕЙД ХАУЗ «АКС» була надана митна декларація № 700130000/2013/022839, згідно якої була визначена митна вартість вантажу у розмірі 226 971,79 грн., яка складається з вартості контракту у розмірі 215 701,66 грн., витрат на транспортування до Одеського морського торговельного порту у розмірі 7 993,00 грн., витрат на навантаження, вивантаження та обробку у розмірі 3 277,13 грн. Як вбачається з матеріалів справи, в графі 44 митної декларації від 11.12.2013р. № 700020000/2013/022839, заповненої декларантом ТОВ «ТРЕЙД ХАУЗ «АКС» особисто зазначені наступні документи: картка обліку підприємства, яка здійснює операції з товарами; акт по проведення огляду товарів - з позначкою (m); міжнародна автомобільна накладна (CMR) від 06.12.2013р. № 8694/1 (d); коносамент від 01.11.2013р. № SHWS201310463 (d); платіжний документ, що підтверджує вартість товару від 27.11.2013р. № 3448 (d); рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги від 06.12.2013р. №201213 (d); рахунок-фактура (інвойс) від 01.11.2013р. № ORDER15АКС; пакувальний лист від 01.11.2013р. № ORDER15АКС (d); контракт від 20.08.2013р. № 200813 разом з доповненням від 28.08.2013р. № 1 (d); сертифікат про походження товару від 20.11.2013р. № G13470ZC39823351 (d). Як було зазначено відповідачем та підтверджено матеріалами справи при внесенні електронної копії митної декларації спрацювали профілі ризику за кодами 105-2 - «Контроль правильності визначення митної вартості товарів» з повідомленням наступного змісту - «Заявлена митна вартість товару нижча, ніж при попередньому митному оформленні такого товару одержувача. Необхідно перевірити достовірність декларування транспортних витрат (фрахт контейнерів). Необхідно перевірити достовірність складових митної вартості товарів, а саме додаткові нарахування до ціни угоди. Можливе страхування оцінюваних товарів Товар (и) №1. Можливе заниження митної вартості, звернувши увагу на вартість ідентичних або подібних товарів» та 106-2 «Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів» з повідомленням наступного змісту - «Заявлена митна вартість товару нижча, ніж при попередньому митному оформленні такого товару одержувача». 11.12.2013 митним органом було запропоновано декларанту надати додаткові документи: - відповідно до положень до ч.2 ст.53 Митного кодексу України транспортні ( перевізні ) документи, а також документи , що містять документи про вартість перевезення оцінюваних товарів та, якщо здійснюється страхування-страхові документи; - відповідно до ч.3 ст.53 МК України, а саме: інформацію біржових організацій про вартість товари або сировини, каталоги , специфікації, прейскуранти (прайс-листи) фірми виробника товару, виписка з бухгалтерської документації (оборотно-сальдові відомості по рахунку 623 «Розрахунки з іноземними постачальниками» або випуску з журналу - ордеру по розрахунку 632) за наявності, копію митної декларації країни відправлення, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. Також було запропоновано позивачу надати за власним бажанням додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару. 13.12.2013 позивачем було надано митному органу прас лист виробника від 15.08.2013, копію витягу з журналу - ордеру на рахунку 632 за листопад 2013, копію митної декларації країни відправника. 16 грудня 2013 митним органом було надано картку відмову в прийняті митної декларації . митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 700000002/2013/00266 та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 700000002/2013/000119/2, яким призначено митну вартість 369 660, 42 грн. 17 грудня 2013 року ТОВ «ТРЕЙД ХАУЗ «АКС» надало до Східної митниці декларацію № 700130000/2013/23315 та випустило товар у вільний обіг зі сплатою фінансової гарантії у сумі - 37 099,04 грн.. відповідно до платіжного доручення № 3463 від 17.12.2013р. Позивач вважає, що надав митному органу всі необхідні документи, а тому просить суд скасувати рішення Східної митниці про коригування митної вартості товарів від 16.12.2013р. №700000002/2013/000119/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 700000002/2013/00266 від 16.12.2013р. та зобов'язати Східну митницю повернути на рахунок ТОВ «Трейд Хауз «АКС» фінансову гарантію (грошову заставу) у сумі - 37 099,04 грн. Відповідно до ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відповіжно до ч.2, ч.3 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; Згідно до ст.53 у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію). Як вже зазначалось судом при при внесенні електронної копії митної декларації спрацювали профілі ризику за кодами 105-2 - «Контроль правильності визначення митної вартості товарів» з повідомленням наступного змісту - «Заявлена митна вартість товару нижча, ніж при попередньому митному оформленні такого товару одержувача. Митним органом було встановлено, що позивачем рівень митної вартості спірного товару - «папки та файли пластикові» (країна походження - Китайська Народна Республіка), на умовах поставки FOB CN DA CHAN BAY становив-2,51 $/кг. Проте, згідно із ціновою інформацією, що наявна була у митниці виявлено, що 21.11.2013р. ТОВ «ТРЕЙД ХАУЗ «АКС» було здійснено митне оформлення аналогічного товару за митною декларацією № 700130000/2013/021500, однак за рівнем митної вартості - 4,08 $/кг. Крім того, при здійсненні митних формальностей були встановлені розбіжності в датах документів. Так, згідно доповнення №1 від 20.08.2013р. до контракту відправка товару здійснюється не пізніше 15.11.2013р., а у коносаменті № SHWS201310463 міститься інформація про те, що вантаж відправлений 01.11.2013р. В той же час, в комерційному інвойсі від 01.11.2013р. № ORDER15АКС, дату доставки товару зазначено 01.11.2013р. Крім того, сертифікат про походження товару № G13470ZC39823351 виданий 20.11.2013р. З огляду на зазначене суд вважає, що митним органом правомірно було витребувано у позивача додаткові документи для визначення митної вартості товару відповідно до ст.53 Митного кодексу України. Як вбачається з матеріалів справи позивачем на вимогу митного органу не були надані витребувані додаткові документи, а саме транспортні (перевізні) документи, а також інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, у зв'язку з чим відповідачем були винесені спірні картка відмови та рішення про коригування митної вартості товару. Крім того, відповідно до п.5.7 Інструкції про порядок визначення країни походження товарів/послуг, сертифікат походження може бути засвідчений згодом: для товару - після відвантаження, якщо можна встановити його походження. В цьому випадку він повинен мати в графі «Для використання офіційними установами» запис «Виданий згодом» ("ISSUED RETROSPECTIVELY", "ВЫДАН ВПОСЛЕДСТВИИ"). Строк видачі такого сертифіката не повинен перевищувати термін, обумовлений міжнародними та міждержавними угодами. Тобто, строки видачі сертифікатів про походження мають визначатись саме положеннями міжнародного договору (в даному випадку контракту від 20.08.2013р. № 200813). Контракт, за яким поставляється спірний товар, не містить положень про строки видачі сертифікату про походження товару (а саме про те, що він буде виданий згодом). Розділ 5 контракту чітко встановлює, що «Продавец» гарантирует отправку товара «Покупателю» не позднее срока, указанного в приложении. Список документов по отгрузке: коносамент, счет-фактура, упаковочный лист; сертификат происхождения». Тобто, контрактом чітко визначено перелік документів, котрі повинні бути в наявності на момент відвантаження товару (серед яких сертифікат про походження товару). Ніяких додаткових угод до контракту, якими б вносились певні зміни з приводу видачі сертифікату про походження пізніше дати відправлення, митниці не було надано. Отже, позивачем не було доведено суду розбіжності в м даті доставки товару - 01.11.2013р. та в сертифікаті про походження товару № G13470ZC39823351 від 20.11.2013р. Суд не приймає доводів позивача, щодо надання ним всіх необхідних документів для визначення митної вартості, в тому числі транспортних з огляду на наступне. Одночасно з декларацією № 700130000/2013/022839 від 11.12.2013р. позивачем було надано міжнародну автомобільну накладну (CMR) № 8694/1 від 06.12.2013; коносамент від 01.11.2013р. № SHWS201310463; рахунок від 06.12.2013р. № 201213. Додатково, листом від 19.12.2013р. № 274 були надані копія договору з перевізником ТОВ «Фарконт Київ» від 21.12.2013р. № 111131; копія платіжного доручення № 3470 від 19.12.2013р. щодо сплати послуг вантажоперевезення. Як вважає позивач, саме цих документів було достатньо для підтвердження понесених транспортних витрат до кордону України (порту м. Одеса), які є складовою митної вартості відповідно до умов поставки спірного товару. Так, з наданого позивачем рахунку від 06.12.2013р. № 201213 вбачається, що ТОВ «Фарконт Київ» здійснив фрахт здійснений лінією Шенжень-Одеса; навантажувально-розвантажувальні роботи в ОМПТ; транспортно-експедиційне обслуговування в ОМТП; авто послуги Одеса-Донецьк. В той же час, графа 6 коносаменту від 01.11.2013р. № SHWS201310463 містить інформацію про те, що ТОВ «Фарконт Київ» по даній поставці є «Експедитором». Відповідно до ст.1 Закону України від 01.07.2004 №1955-IV «Про транспортно-експедиторську діяльність» транспортно-експедиторська діяльність - підприємницька діяльність із наданням транспортно-кредиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів. Експедитор - суб'єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування. Перевізник - юридична або фізична особа, яка взяла на себе зобов'язання і відповідальність за договором перевезення вантажу за доставку до місця призначення довіреного їй вантажу, перевезення вантажів та їх видачу (передачу) вантажоодержувачу або іншій особі, зазначеній у документі, що регулює відносини між експедитором та перевізником. Суд зазначає, що експедитори можуть не здійснювати безпосереднє міжнародне перевезення вантажу морським транспортом, тобто фрахт. Як визначено положеннями ст.4 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність», експедитори для виконання доручень клієнтів можуть укладати договори з перевізниками, портами, підприємствами, судноплавними компаніями тощо, які є резидентами або нерезидентами України. Необхідно зауважити, що коносамент визначає правовідносини між перевізником і одержувачем вантажу. Після приймання вантажу до перевезення перевізник вантажу, капітан або агент перевізника зобов'язані видати відправнику коносамент, який є доказом приймання перевізником вантажу, зазначеного в коносаменті. За спірною поставкою, коносамент від 01.11.2013р. № SHWS201310463 виданий фірмою «INTERFREIGHT LOGISTICS CO., LTD». Крім того, в коносаменті міститься штамп іншого транспортно-кредиторського підприємства «ФТС». В CMR (транспортному документі, який підтверджує факт перевезення товару по території України), в гр.16 «Перевізником» визначено ТОВ «ТТ СТАР» та міститься відповідний штамп вказаної фірми. Отже, відомості, зазначені в рахунку від 06.12.2013р. № 201213 не в повній мірі відповідають відомостям, зазначеним в коносаменті від 01.11.2013р. № SHWS201310463 та CMR № 8694/1 від 06.12.2013р. Тобто, доводи позивача про те, що міжнародне перевезення вантажу здійснювалось безпосередньо ТОВ «Фарконт Київ» не підтверджувалась та викликала сумніви, підставою для яких були відомості, зазначені в наданих ним транспортних документах. В подальшому позивач надав копію договору з перевізником ТОВ «Фарконт Київ» від 21.12.2013р. № 111131. Суд приймає доводи відповідача до уваги в частині того, що зазначений даний договір є знеособленим, оскільки в ньому відсутні будь-які відомості про те, що предмет вказаного договору, а саме «роботи з отримання, експедирування, доставки морських контейнерів» стосуються саме спірного товару (або хоча б № контейнеру), отриманого в рамках спірної поставки за контрактом від 20.08.2013р. № 200813. З вказаного договору взагалі не вбачається того факту, що саме ТОВ «Фарконт Київ» здійснює міжнародне перевезення спірного вантажу (фрахт) до кордону України - порту м. Одеса. Крім того, Протоколів до договору, які є його невід'ємною частиною, митному органу надано не було. Крім того, будь яких даних про участь ТОВ «Фарконт Київ» в процесі завантаження товару в місці відправлення (в порту КНР), в даному договорі немає. В той час, в п.2.4, 4.1 йде посилання лише на місце відвантаження та порт призначення (тобто порт України). Дана обставина також свідчить про те, що ТОВ «Фарконт Київ» безпосередньо не приймає участі в міжнародному морському перевезенні спірного товару, і зобов'язане отримати товар лише в місці призначення - порту України (розділ 2 договору). З огляду на викладене, суд вважає, що інформація, зазначена в рахунку від 06.12.2013р. № 201213 про надані транспортні послуги не є повною та достовірною, оскільки прямих документальних доказів того факту, що транспортні послуги (в т.ч. до кордону України у розмірі 7 933,00 грн.) понесло безпосередньо ТОВ «Фарконт Київ» (яке виставило вказаний рахунок в адресу позивача) митниці надано не було. Будь яких транспортних, або платіжних документів від безпосередніх міжнародних перевізників спірного товару щодо розміру понесених транспортних витрат до кордону України, позивачем митному органу та суду надано не було. Згідно з ч.1, ч.3 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу. Відповідно до ст.55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. Згідно зі ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Як вбачається з матеріалів справи відповідачем було застосовано резервний метод, оскільки застосування попередніх методів було неможливо у зв'язку з відсутністю відповідної інформації у митного органу. При цьому, позивач при порівнянні митних вартостей за спірною МД від 11.12.2013р. № 700130000/2013/022839 (2,51 дол./кг.) та МД, яка взята за основу коригування від 21.11.2013р. № 700130000/2013/021500 (4,08 дол./кг.) виявив розбіжності в поставках, зазначивши про різні умови поставки (DAP та FOB), різних виробників, різних продавців порівнюваних товарів. Втім суд не приймає таких доводів позивача, оскільки при коригуванні митної вартості було застосовано другорядний метод (2-ґ, резервний) відповідно до вимог ст.54 Митного кодексу України. Згідно з ч.1 ст.64 Митного кодексу України, разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися не раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях. При визначенні митної вартості відповідно до цієї статті допускається гнучкість при застосуванні цих методів. Обґрунтована гнучкість у застосуванні таких методів визначення митної вартості відповідає цілям та положенням ст.7 Угоди про застосування Статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) 1994 року. Приклади обгрунтованої гнучкості наведені у Примітках до ст.7 Додатку і Угоди про застосування Статі VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) 1994 року. Тобто, позивачем не враховано, що при застосуванні резервного методу допускається порівняння цін на товари різних виробників та продавців товару, навіть з різних країн походження товару. Застосування резервного методу та визначення подібності товару з наявною інформацією митниці здійснюється виходячи з основного критерію - коду за Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності. В спірному випадку митницею здійснено порівняння з кодом УКТЗЕД - 3926 61 00 00, саме тим, який був заявлений позивачем у поданій митній декларації. Більшої деталізації у визначенні товарів, ніж коду товару на рівні 10 знаків, законодавець не передбачає. Крім того, порівнювані товари мають подібний опис - «пакет-файл, папка-конверт з пластику», країна походження порівнюваних товарів співпадає - КНР (China). Слід зазначити, що дата митного оформлення, за яким здійснювалося порівняння є наближеною до дати спірного митного оформлення. При визначенні митної вартості згідно цінової інформації, яка наявна у митниці (станом на день здійснення митного оформлення) береться митна вартість подібного товару, митне оформлення якого збігається або є максимально наближеним до дати поточного (спірного) митного оформлення. Більш того, у позивача була можливість надати наявну у нього цінову інформацію для можливості застосування попередніх методів визначення митної вартості (за ст.ст.59, 60, 62, 63 Митного кодексу України). Однак,ніякої інформації від позивача з вказаного приводу не надходило. Крім того, позивач посилається на те, що за спірною поставкою ввозились товари з кодом УКТЗЕД 3926, а в поставці аналогічного товару за МД від 27.11.2013р. № 700130000/2013/021500 (взята за основу коригування) постачались товари з іншим кодом УКТЗЕД 4202. Дана вказівка позивача є некоректною, оскільки за МД від 27.11.2013р. № 700130000/2013/021500, яка взята за основу коригування, постачалось три партії товарів: І партія - код УКТЗЕД 3926 61 00 00 (аналогічний коду спірної поставки), ІІ партія - код УКТЗЕД 4202 12 11 00, ІІІ партія - код УКТЗЕД 4202 92 19 00. При коригуванні митної вартості спірного товару, що імпортувався за МД № 700130000/2013022839 від 11.12.2013р. за основу коригування взято ціну саме за І партією товару, що оформлена за МД від 27.11.2013р. № 700130000/2013/021500 з кодом УКТЗЕД 3926 61 00 00. Дана обставина підтверджується оскаржуваним Рішенням про коригування митної вартості, в якому зазначено: «Згідно з джерелом інформації рівень митної вартості товару становить: розрахунок по товару № 1: 4,08 * 113 335,3= 46 248,02 дол. США *7,993=369 660,72 грн. Митна вартість за МД від 27.11.2013р. № 700130000/2013/021500 становить 4,08 дол. США/кг. Виходячи з наступного розрахунку: 611 663,45 грн. (гр.45 МД)/7,993 (курс дол., гр. 23 МД)/18 756,100 (вага нетто в кг., гр. 38 МД)=4,08 дол./кг.» Крім того, саме декларантом позивача при заповненні МД від 11.12.2013р. № 700130000/2013/022839 (за якою здійснювався імпорт спірного товару) в гр. 35 «Вага брутто» та гр. 38 «Вага нетто» власноручно зазначено одиниці виміру товару саме в кілограмах. З огляду на викладене, вищевказане твердження позивача не відповідає дійсності та є безпідставним. Також, позовна вимога позивача про повернення на його рахунок фінансової гарантії (грошової застави) у сумі 37 099,04 грн. є безпідставною, а саме в позовній заяві відсутнє правове обґрунтування повернення позивачу коштів. Згідно приписів ч.9 ст.55 Митного кодексу України у разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом. З аналізу вказаної норми, слідує, що повернення суми грошової застави законодавець чітко пов'язує з визнанням митницею заявленої позивачем митної вартості товару та скасуванням митницею рішення про коригування митної вартості за результатами розгляду наданих під час дії гарантійних зобов'язань додаткових документів. Закон жодним чином не ставить у залежність обов'язок щодо повернення органом доходів і зборів суми грошової застави у зв'язку зі скасуванням рішення про коригування митної вартості товару у судовому порядку після закінчення строку дії гарантійних зобов'язань. Згідно приписів ч.8 ст.313 Митного кодексу України при невиконанні зобов'язання, забезпеченого грошовою заставою, сума митних платежів, що підлягає сплаті, перераховується до державного бюджету із сум грошової застави. В даному випадку зобов'язання, забезпечене грошовою заставою полягає в обов'язку доведення документально заявленої митної вартості товару чи в протилежному випадку сплаті митних платежів до Державного бюджету України виходячи з митної вартості, визначеної згідно рішення про коригування митної вартості від 16.12.2013р. № 700000002/2013/000119/2. Як зазначалось вище, протягом дії гарантійних зобов'язань позивачем не доведено документально заявлену митну вартість товару, у зв'язку з чим митницею листом від 23.12.2013р. № 03-1/01-2-09/9497 було відмовлено у застосуванні заявленої митної вартості товару. Також позивач помилково вважає кошти у розмірі 37 099,04 грн. грошовою заставою у зв'язку наступним. Виходячи з положень ст.ст. 55, 313 Митного кодексу України та самої суті грошової застави, грошові кошти у розмірі 37 099,04 грн. після їх перерахування до Державного бюджету вже не мають статусу фінансової гарантії. Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Згідно з ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. З огляду на вищезазначене, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРЕЙД ХАУЗ «АКС» до Східної митниці Міндоходів про скасування рішення від 16.12.2013 року про коригування митної вартості товарів, Картки відмови в прийнятті митної декларації та зобов'язання повернути фінансову гарантію у сумі 37 099,04 грн. не підлягають задоволенню. Судові витрати відповідно до ст. 94 КАС України стягненню не підлягають. Враховуючи вищевикладене та

Результат розгляду: denied