Рішення адміністративного суду від 2014-01-15 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом і в обґрунтування своїх вимог вказав, що 20.10.2013 року керуючи автомобілем ВАЗ 2101 державний номер [NUMBER] він рухався в напрямку м. Кіровограду. Під'їжджаючи до перехрестя об'їзної дороги Кіровоград - Кривий Ріг звернув увагу на сигнал світлофора, який був зеленим, тобто дозволяв проїзд. В зазначеному транспортному засобі знаходився пасажир - [PERSON]. Коли він проїхав перехрестя, його було зупинено інспектором ДПС роти ДПС ДАІ при УМВС в Кіровоградській області. Після зупинки він попросив інспектора пред'явити посвідчення та пояснити причини зупинки, після чого інспектор обурився, став грубо поводитись. Щоб запобігти протиправним діям, він попросив пасажирку увімкнути відеозапис на мобільному телефоні для фіксування процесу спілкування з інспектором ДАЇ, але інспектор в грубій формі категорично заборонив це робити. Після чого, повідомив, що він порушив правила дорожнього руху - здійснив рух на заборонний сигнал світлофора і показав на ноутбуці відео, в якому не було зазначено ні часу порушення, ні дати, автомобіль знаходився вже за світлофором, зйомка була з протилежної сторони світлофора. Зі слів інспектора даний відеозапис було зроблено побутовим відеорегістратором. На питання позивача про надання сертифікату для даного пристрою, інспектор в різкій формі відповів, що це побутовий пристрій і він не потребує сертифікату. Він пояснив інспектору, що не вчиняв правопорушення, оскільки проїхав перехрестя на зелений сигнал світлофора з дотриманням Правил дорожнього руху, жодного заборонного сигналу світлофора не порушував. Крім того, обставини події могла підтвердити свідок, яка їхала з ним в автомобілі. Почавши складати протокол, інспектор повідомив, що краще б було «домовитися» і не складати протокол, на що він відповів про відсутність у його діях правопорушення. О 8-й годині 20.10.2013 року відповідачем було складено Протокол про адміністративне правопорушення серії АБ2 №896310. Під час його складання, у поясненнях, позивач написав про свою незгоду з обвинуваченням, зазначивши, що проїхав "перехрестя на зелений сигнал світлофора та підтвердити це може громадянка [PERSON], яка знаходилась в транспортному засобі". Однак незважаючи на вказані факти, відповідачем відразу було складено Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АА2 №130918 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, якою накладено штраф у розмірі 500 грн. Позивач вважає, що вказана вище Постанова в справі про адміністративне правопорушення від 20.10.2013 року винесена незаконно, упереджено, з грубим порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП України, що призвело до незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення, а дії інспектора ДАІ при винесенні постанови були незаконними та такими, що грубо порушили його права. Це підтверджується наступним. При складанні Протоколу та винесенні Постанови інспектором ДПС не були повно з'ясовані всі обставини справи, а саме, не враховано його доводи, що він виконував проїзд перехрестя, що регулюється світлофором на зелений сигнал. Відповідно до п. 16.8 Правил дорожнього руху України, водій, що виїхав на перехрестя проїзних частин відповідно до сигналу світлофору, що дозволяє рух, повинен виїхати у тому напрямку, в якому він рухався, незалежно від сигналів світлофору на виїзді. Притягуючи його до адміністративної відповідальності, ці обставини інспектором ДПС ДАІ не були перевірені і не взяті до уваги, що в цьому випадку діяли саме норми Правил проїзду регульованого перехрестя. Відповідач також відмовився безпричинно включити в Протокол свідка по справі, а саме - [PERSON], яка їхала з ним в автомобілі та могла надати свідчення що він не скоював правопорушення, що входить у протиріччя з вимогами 272 КУпАП «Як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі». Свідок може надати обґрунтовані свідчення в ході судового розгляду позову. Також, відповідачем незаконно було відмовлено у наданні мною письмових пояснень для додатку до Протоколу. Ці відмови суттєво порушують такі принципи права, як повнота, всебічність та неупередженість розгляду справи. Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху. В графі Протоколу «До протоколу додаються» було зазначено, що був доданий не відомий йому, і необґрунтований «відеозапис». Не зазначено яким саме засобом було зроблено відповідний знімок (марка та модель), не зазначено його серійний номер, що унеможливлює встановити, чи відноситься він до спеціальних технічних засобів що працюють у автоматичному режимі. Окрім того, відповідач не надав йому документів на підтвердження проходження перевірки та правомірності використання даного засобу фіксації, сертифікат на цей засіб фіксації. Ні в Протоколі, ні в Постанові у справі про адміністративне правопорушення не наведено даних про допуск засобу фіксації для використання в Україні. Відповідачем ні у Протоколі про адміністративне правопорушення, ні в Постанові не надано доказів правомірності застосування відеорегістратора, на який був здійснений запис проїзду перехрестя. Таким чином, інспектор ДАІ вийшов за межі своїх повноважень, встановлених законом, з чого випливає, що такий запис на відеорегістратор не може братись до уваги як доказ у цій справі. Посилання в Протоколі на свідків не може бути належним доказом, у зв'язку з тим, що одним із них був співробітник ДАІ (місце проживання якого вказана адреса МВ ДАІ при УМВС в Кіровоградській області), який вів чергування разом з відповідачем, а іншій свідок не був на той час на перехресті та є знайомим інспектора, та є зацікавленими особами. Таким чином, зазначені в Протоколі свідки, не є свідками правопорушення і невідомо правомірність їх залучення та які саме обставини справи вони засвідчили. Пунктом 8.7.3. ПДР України визначено сигнали світлофора та їх значення, а, отже відповідачем, яким відповідно було складено Протокол по справі про адміністративне правопорушення фактично невірно вказав відповідний пункт порушення ПДР України, оскільки ч.2 ст.122 КУпАП передбачає відповідальність за проїзд на заборонений сигнал світлофору, а не за визначення сигналів світлофору та їх значення. Таким чином, у відповідності до ст. 256 КУпАП вищенаведений Протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам закону. Крім того, інспектор ДАІ не виконав жодної вимоги ст.279 КУпАП, складання Постанови тривало п'ять хвилин. Також інспектор ДАІ діяв всупереч ст. 280 КУпАП, інспектором ДАІ не були з'ясовані і доведені обставини, які б свідчили що в його діях є ознаки правопорушення, взагалі не виконано зазначених вимоги закону, що призвело до того, що на нього було накладено адміністративне стягнення за порушення, яке він не вчиняв. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.283 та ст.284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів на які посилався правопорушник чи висловлених останнім доводів. Зазначена Постанова не відповідає даним вимогам. Очевидно, Постанова винесена «спрощеним» підходом. Вважає, що в даному випадку відсутня подія і склад адміністративного правопорушення, адже недоведений належним чином сам факт порушення правил проїзду регульованого перехрестя, а також його вина, тобто в його діях не доведено складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, що згідно зі ст.247 КУпАП, є підставою для закриття провадження у справі. В судовому засіданні позивач пояснив, що наближаючись до перехрестя він заздалегідь побачив автомобіль ІДПС ДАІ, який знаходився на протилежній стороні перехрестя. Коли він перетинав перехрестя на його напрямок руху був зелений сигнал світлофору, рухався він зі швидкістю приблизно 10 км/год, оскільки стан дорожнього покриття перехрестя був дуже поганий і була ймовірність пошкодження днища автомобіля асфальтними пагорбами. Проїхавши перехрестя його зупинив інспектор ДАІ і повідомив, що він проїхав перехрестя на червоне світло світлофору. У свою чергу він пояснив, що перехрестя він почав проїжджати на зелений сигнал світлофору, можливо під час проїзду перехрестя і включився інший сигнал світлофору, проте він за правилами дорожнього руху повинен був у будь-якому випадку звільнити перехрестя, отже порушення він не скоював. Проте інспектор ДАІ Будулатій А.В. не звернув уваги на його пояснення і пішов до свого службового автомобіля, а повернувшись через деякий час дав йому на підпис протокол про адміністративне правопорушення. Прочитавши протокол він став писати свої пояснення в ньому та побачивши, що вони не поміщаються попросив окремий аркуш для їх повного викладення, проте інспектор ДАІ Будулатій А.В. відмовив йому в цьому, вказавши, що таке не передбачено законом. Також інспектор ДАІ Будулатій А.В. відмовився вказувати свідком особу, яка була пасажиром у його автомобілі - [PERSON], про наявність якої він зробив запис у протоколі. Після підписання адміністративного протоколу інспектор ДАІ Будулатій А.В. надав йому на підпис постанову про накладення на нього штрафу в розмірі 500 грн. При цьому інспектор ДАІ Будулатій А.В. йому не роз'ясняв прав, не опитував про його сімейний та матеріальний стан, про наявність чи відсутність його доходу, також не роз'яснював, чому він визначив штраф в розмірі саме 500 грн. Між іншим, він вже протягом одного року не працює, у зв'язку з чим будь якого матеріального доходу не має, мешкає разом з матір'ю, яка є пенсіонером і отримує мінімальну пенсію і знаходиться на її утриманні, стояв на біржі труда, але так і не працевлаштувався, на даний намагається знайти роботу електрика, оскільки має відповідну освіту, проте має лише обіцянки декілька організацій, отже залишається чекати на запрошення від них. Таким чином, він не спроможній з об'єктивних підстав сплатити такий великий розмір штрафу. Крім того, інспектор ДАІ Будулатій А.В. не питав його і не встановлював те, що раніше він не притягувався до адміністративної відповідальності. Отже розгляду справи, із відповідним з'ясуванням всіх обставин, які б мали значення для прийняття законного рішення, як того вимагає закон, взагалі не було. Також зазначає, що весь час інспектор ДАІ Будулатій А.В. поводився з ним дуже грубо, звертаючись на «ти», без належної поваги, яку службова особа повинна виявляти до громадян. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що була пасажиром і знаходилась на передньому сидінні в автомобілі позивача. Вона бачила автомобіль ІДПС ДАІ, який знаходився на протилежній стороні перехрестя, яке вони проїжджали на зелений сигнал світлофору. При проїзді перехрестя позивач рухався дуже повільно у зв'язку з поганим станом дорожнього покриття. За перехрестям їх зупинив інспектор ДАІ, який спілкувався з водієм дуже грубо і без поваги, на пояснення уваги не звертав, її як свідка не вислухав, зразу ж склав адміністративний протокол та постанову про накладення штрафу, у водія не з'ясовував його матеріальний, сімейний стан та інше. Відповідач у судове засідання не з'явився, згідно поштового повідомлення пакет документів із суду, а також виклик про явку до суду отримав 26.12.2013 року, на момент розгляду справи письмових заперечень від відповідача не надійшло. Заслухавши думку позивача, показання свідка, вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного. Так, судом встановлено, що 20.10.2013 року відповідачем відносно позивача була винесена Постанова в справі про адміністративне правопорушення серії АА2 №130918, згідно з якою 20.10.2013 року, о 07:30 годин, водій [PERSON] на регульованому перехресті а/д Н-14-1 Південний обхід м. Кіровограда 19 - Н-23 Кіровоград-Кривий Ріг-Запоріжжя 0 км, керуючи т/з ВАЗ-2101 д/н [NUMBER] здійснив проїзд перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора (чим порушив п.п. 8.7.3 (е) ПДР України, у зв'язку з чим [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП і на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 грн. Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Відповідно до ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність. Відповідно до ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. Обставини, встановлені судом під час розгляду справи вказують на те, що відповідач, як посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення не в повному обсязі з'ясував коло обставин, які підлягають обов'язковому встановленню відповідно до вищенаведених норм закону - особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують відповідальність, а також не з'ясував інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи - сімейний стан порушника, чи притягався він раніше до адміністративної відповідальності, чи підлягає порушник адміністративній відповідальності з урахуванням всіх встановлених обставин. Між іншим, судом встановлено, що позивач не працює, не отримує дохід, знаходиться на утриманні матері пенсіонерки, до адміністративної відповідальності притягується вперше, отже наявні всі підстави для застосування більш м'якого адміністративного стягнення ніж те, яке застосував відповідач. При цьому судом встановлено, що відповідач Отже, не встановивши вищевказаних обставин відповідач на думку суду безпідставно застосував до позивача адміністративне стягнення не в мінімальному розмірі, передбаченому ч. 2 ст. 122 КУпАП і в загалі не звернув увагу про наявність в Кодексі про адміністративні правопорушення правил статті 22, яка передбачає при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення звільнення порушника від адміністративної відповідальності і обмеження усним зауваженням, оскільки були всі підстави для застосування цієї норми з урахуванням обставин, які були б встановлені при виконанні відповідачем вимог ст.ст. 280, 33 КУпАП, що останнім було проігноровано. Такими обставинами є між іншим не навмисне вчинення [PERSON] правопорушення, відсутність заподіяння шкоди, вчинення правопорушення вперше, відсутність доходу у [PERSON], який знаходиться на утриманні матері пенсіонера. Сукупність вищезазначених обставин, встановлених судом під час розгляду справи вказують на наявність достатніх законних підстав для застосування до позивача статті 22 КУпАП і звільнення його від адміністративної відповідальності, у зв'язку з малозначністю вчиненого правопорушення. Отже суд знаходить, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 162 КАС України, суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial