Рішення адміністративного суду від 2014-02-10 00:00:00+02

Фізична особа - підприємець [PERSON] звернувся до Окружного адміністративного суду м. Севастополя з адміністративним позовом до Севастопольської міської державної адміністрації про визнання незаконним рішення та скасування розпорядження. Під час розгляду справи позивач у судовому засіданні 04.10.2013 уточнив позовні вимоги. Просив суд визнати протиправними дії Севастопольської міської державної адміністрації в особі конкурсного комітету по допуску до участі в конкурсі № 22 з перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування № 9 та № 119 ПП «Цибулькін» і визначення ПП «Цибулькін» як перевізника, який посів друге місце; скасувати рішення конкурсного комітету, оформленого протоколом № 6 від 12.03.2013 р. в частині визначення перевізника з перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування № 9 та № 119, що зайняв друге місце - ПП «Цибулькін» та визнати недійсним та скасувати розпорядження голови Севастопольської міської державної адміністрації № 170-ОД від 17.04.2013 «Про введення в дію рішення конкурсного комітету з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування» в частині визначення перевізника, що зайняв друге місце в конкурсі № 22 - ПП «Цибулькін». У судовому засіданні позивач та представники позивача уточнені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, наполягали на їх задоволенні у повному обсязі. Вказували, що конкурсний комітет не перевіривши інформацію, подану перевізником - претендентом, протиправно допустив ПП «Цибулькін» до конкурсу № 22 та визнав його перевізником, якій посів друге місце. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував на задоволенні позову, оскільки діяв на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, документи, які були надані ПП «Цибулькін» до участі в конкурсі відповідали вимогам, що передбачені чинним законодавством. Представник третьої особи в судовому засіданні заперечував на задоволенні позову, пояснив, що транспортні засоби «МАЗ», клас І, модель 206060, 2009 р. випуску, держ. № [NUMBER] та Mercedes - Benz, клас ІІ, модель Vario 0815 D, 2001 р. випуску, держ. № [NUMBER] можуть перевозити осіб з обмеженими фізичними можливостями, крім того, добавив, що визнання ПП «Цибулькін» як перевізника, якій посів друге місто у конкурсі № 22 не порушує права фізичної особи - підприємця [PERSON], який є переможцем цього конкурсу. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, третьої особи, об'єктивно оцінивши докази, досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 09.01.2013 Севастопольською міською державною адміністрацією було прийнято розпорядження № 32-ОД «Про проведення і затвердження умов конкурсу № 22 з перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування № 119 « 2 відділення - площа 50 річчя СРСР (через 5 -й км. Балаклавського шосе, бухта Камишова, бухта Омега)» та № 9 « 5-й км. Балаклавського шосе - площа 1 -го Травня - 2 відділення». Відповідно до протоколу № 6 засідання конкурсного комітету за визначенням автомобільного перевізника на перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування до участі на об'єкт конкурсу № 22 - маршрут № 9 та № 119 подали заяву претенденти - приватне підприємство «Цибулькін» та фізична особа - підприємець [PERSON] За наслідками голосування переможцем конкурсу було визначено фізичну особу - підприємця [PERSON], який за результатами розгляду набрав найбільшу кількість балів відповідно до системи оцінки пропозицій перевізників - претендентів, перевізником, що зайняв друге місце визнано ПП «Цибулькін». Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон). Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 44 Закону організація проведення конкурсу та визначення умов перевезень покладаються на органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування. До обов'язкових умов конкурсу на перевезення пасажирів належать: визначена органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування обґрунтована структура парку автобусів, що працюватимуть на маршруті загального користування, за пасажиромісткістю, класом, технічними та екологічними показниками; державні соціальні нормативи у сфері транспортного обслуговування населення. У разі відсутності в перевізників-претендентів автобусів, що відповідають умовам конкурсу, вони мають право подавати до конкурсного комітету заяву на участь у конкурсі та документи, що містять характеристику наявних автобусів, які перевізник-претендент пропонує використовувати на даному маршруті, а також інвестиційний проект-зобов'язання щодо оновлення парку автобусів на цьому маршруті на визначений період до п'яти років. Згідно з ст. 45 Закону у конкурсі на визначення автомобільного перевізника на автобусному маршруті загального користування можуть брати участь автомобільні перевізники, які мають ліцензію на той вид послуг, що виносять на конкурс, на законних підставах використовують у достатній кількості сертифіковані автобуси відповідного класу, відповідають вимогам, викладеним у статті 34 цього Закону. Не допускаються до участі в конкурсі автомобільні перевізники, які: визнані банкрутами або щодо яких порушено справу про банкрутство чи ліквідацію як суб'єкта господарювання; подали до участі в конкурсі документи, що містять недостовірну інформацію; не відповідають вимогам статті 34 цього Закону; передбачають використовувати на маршрутах автобуси, переобладнані з вантажних транспортних засобів. Порядок проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2008 року № 1081, (далі - Порядок). Цій Порядок визначає процедуру підготовки та проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування і є обов'язковим для виконання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами (організаціями), залученими на договірних умовах для організації забезпечення проведення конкурсів, конкурсними комітетами та автомобільними перевізниками. Пунктом 10 Порядку передбачено, що організатор затверджує умови конкурсу, в тому числі обов'язкові, відповідно до статті 44 Закону України «Про автомобільний транспорт». Організатор встановлює вимогу щодо забезпечення роботи на об'єкті конкурсу, який включає міські та приміські автобусні маршрути загального користування, не менш як одного транспортного засобу, пристосованого для перевезення осіб з обмеженими фізичними можливостями. Відповідно до п. п. 6 п. 12 Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, конкурсний комітет приймає рішення про недопущення до участі в конкурсі автомобільного перевізника, який подав конкурсну пропозицію, що не відповідає обов'язковим та додатковим умовам конкурсу, крім випадків, передбачених частиною третьою статті 44 Закону України «Про автомобільний транспорт». Згідно з п. п. 8 п. 29 Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, для участі у конкурсі автомобільний перевізник подає на кожний об'єкт конкурсу окремо заяву за формою, визначеною згідно з додатками 1 або 2, і такі документи: перелік транспортних засобів, пристосованих для перевезення осіб з обмеженими фізичними можливостями, які пропонуються для роботи на автобусному маршруті, або письмова інформація про їх відсутність. Відповідно до п. 37 Порядку достовірність інформації, викладеної у заяві та документах, визначених пунктом 29 цього Порядку, перевіряється організатором та/або робочим органом не пізніше ніж за два дні до дати проведення конкурсу. Згідно з умовами конкурсу № 22 перевізник - претендент повинен мати, зокрема, 2 транспортні засоби для перевезення осіб з обмеженими фізичними можливостями. Судом встановлено, що ПП «Цибулькін» для перевезення осіб з обмеженими фізичними можливостями на конкурсі № 22 було запропоновано два транспортні засоби: «МАЗ», клас І, модель 206060, 2009 р. випуску, держ. № [NUMBER] та Mercedes - Benz, клас ІІ, модель Vario 0815 D, 2001 р. випуску, держ. № [NUMBER]. ДСТУ UN/ECE R107-01:2008 «Єдині приписи, що стосуються офіційного затвердження транспортних засобів категорій М2 і М3 стосовно їхньої загальної конструкції» (далі - ДСТУ UN/ECE R107-01:2008) є нормативним актом, який встановлює єдині правила і вимоги до колісних транспортних засобів, призначених для перевезення осіб з обмеженими можливостями пересування. Відповідно до п. п. 2.21 п. 2 ДСТУ UN/ECE R107-01:2008 пасажиром з обмеженою можливістю пересування є пасажири, які відчувають труднощі при користуванні громадським транспортом, таких як, інваліди (у тому числі особи з сенсорними та розумовими вадами, користувачі інвалідних колясок, особи з пошкодженими кінцівками), особи невеликого зростання, літні особи, вагітні жінки, особи з господарськими візками, пасажири з дітьми. Згідно з п. п. 2.22 п. 2 ДСТУ UN/ECE R107-01:2008 користувачем інвалідної коляски є особа, яка в силу фізичних недоліків чи інвалідності користується для пересування інвалідною коляскою. Відповідно до п. 5.2 п. 5 ДСТУ UN/ECE R107-01:2008 транспортні засоби І класу повинні бути доступні для осіб з обмеженими можливостями пересування, включаючи користувачів інвалідних колясок. Згідно з п. 3.6.1 Додатку № 8 до ДСТУ UN/ECE R107-01:2008 для кожного користувача інвалідної коляски в пасажирському салоні повинна бути передбачена спеціальна зона, а стійкість інвалідної коляски має забезпечуватися системами утримування коляски. Таким чином, якщо транспортний засіб І класу призначено для перевезення осіб з обмеженими можливостями пересування, то в його салоні обов'язково має бути передбачене місце для користувача інвалідної коляски, обладнане відповідно до вимог ДСТУ UN/ECE R107-01: 2008. Відповідно до додатка до сертифіката відповідності/свідоцтва про визнання, серія ГЕ № 583457, виданого Державним підприємством «ДержавтотрансНДІпроект», у автобуса марки «МАЗ», клас І, моделі 206060 при наявності 25 місць для сидіння та загальної пасажиромісткості 72 людини, місце для інвалідної коляски не передбачено (стоїть прочерк). Таким чином, Державне підприємство «ДержавтотрансНДІпроект» встановило невідповідність автобуса марки «МАЗ», класу І, моделі 206060, виготовленого в Республіці Білорусь для здійснення пасажироперевезень на території України осіб з обмеженими фізичними можливостями. З урахуванням вимог ДСТУ UN/ECE R107-01: 2008 автобус марки «МАЗ», клас І, моделі 206060, 2009 р. випуску, держ. № [NUMBER] є низькопольним автобусом. Посилання представника третьої особи на протокол випробувань автобуса марки «МАЗ», клас І, моделі 206060, 2009 р. випуску, держ. № [NUMBER] в якості доказу стосовно можливості перевозити осіб з обмеженими фізичними можливостями суд вважає помилковим, оскільки датований 2006 роком, проте транспортний засіб марки «МАЗ», клас І, моделі 206060, держ. № [NUMBER] був випущений у 2009 р. Крім того, як було встановлено у судовому засіданні сертифікат відповідності видається на підставі протоколу випробувань, однак під час розгляду справи ні відповідачем, ні третьою особою не був наданий ні протокол випробувань на автобус марки «МАЗ», клас І, моделі 206060, держ. № [NUMBER] від 2009 року, ні сертифікат відповідності 2009 року. Що стосується автобуса Mercedes - Benz, клас ІІ, модель Vario 0815 D, 2001 р. випуску, держ. № [NUMBER] суд встановив наступне. Як пояснив суду допитаний в якості свідка [PERSON], який був членом конкурсного комітету та пройшов навчання з питання контролю відповідності переобладнаного транспортного засобу умовам, викладеним у дозволі на переобладнання, ознайомленого з нормативними документами і методами оцінки відповідності, після закінчення навчання отримав посвідчення № 008 від 10.12.2004 та свідоцтво № 008 від 10.12.2004 пояснив, що під час проведення конкурсу 12.03.2013 на проекторі були відтворені фотографії автобуса марки - Mercedes- Benz, Vario 0815 D, 2001 року випуску, держ. № [NUMBER]. При цьому ці фотографії були зроблені таким чином, що дивлячись на них неможливо було встановити можливість даного транспортного засобу перевозити осіб з обмеженими фізичними можливостями, в тому числі і користувачів інвалідними колясками. При таких обставинах, встановити це можливо лише при візуальному огляді транспортного засобу, чого, зроблено не було. Відповідно до протоколу ПВ - 2 № УТС 15-01/35Л контрольних випробувань автобусу загального призначення Mercedes - Benz Vario 0815 D від 15.01.2013 р. число місць для сидіння не враховуючи місця водія складає 25 одиниць, загальна пасажировмісність - 30 одиниць. За представленими конкурсному комітету фото - матеріалами автобуса марки - Mercedes-Benz Vario 0815 D, 2001 року випуск, держ. номер [NUMBER] пасажирських місць № 7 та № 8, зазначених на мал. № 12 додатку до протоколу не було. При таких обставинах змінилася пасажиромісткість даного автобуса в бік збільшення, проте ПП «Цибулькін» у списку транспортних засобів для перевезення осіб з обмеженими можливостями пересування вказує, що в автобусі марки - Mercedes-Benz Vario 0815 D, 2001 року випуску, держ. номер [NUMBER] загальна пасажиромісткість залишалась для - 30 осіб, місць для сидіння - 25 осіб. При цьому в протоколі ПВ - 2 № УТС 15-01/35Л контрольних випробувань автобусу загального призначення Mercedes - Benz Vario 0815 D від 15.01.2013 число місць для сидіння не враховуючи місця водія складає 25 одиниць, загальна пасажировмісність - 30 одиниць, з урахуванням наявності місць № 7 та № 8. Крім того, згідно з мал. 12, зазначеного в додатку до протоколу контрольних випробувань автобуса марки - Mercedes - Benz, клас ІІ, модель Vario 0815 D, 2001 р. випуску, держ. № [NUMBER], за схемою розміщення місць для сидіння - місце для інвалідного візка, системи утримування інвалідних колясок - не передбачені. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного вбачається, що автобус марки - Mercedes - Benz, клас ІІ, модель Vario 0815 D, 2001 р. випуску, держ. № [NUMBER] самостійно був переобладнаний ПП «Цибулькін» для можливості перевозити осіб з обмеженими фізичними можливостями, що є порушенням Порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з пунктами 1, 2 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою повноваження надано. Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Оцінюючи у сукупності встановлені обставини та перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що відповідачем - Севастопольською міською державною адміністрацією у м. Севастополі не доведено, що організатором конкурсу та робочим органом конкурсу були належним чином виконані обов'язки щодо перевірки інформації, викладених у заяві та документах, наданих ПП «Цибулькін». Таким чином у зв'язку з тим, що ПП «Цибулькін» подав до участі у конкурсі № 22 недостовірну інформацію стосовно двох транспортних засобів, які призначені для перевезення осіб з обмеженими фізичними можливостями, суд дійшов висновку, що Севастопольська міська державна адміністрація в особі конкурсного комітету протиправно допустила до участі в конкурсі № 22 з перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування № 9 та № 119 ПП «Цибулькін». Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з наступного. Як було встановлено у судовому засіданні організатором пасажирських перевезень в особі Севастопольської МДА з фізичною особою - підприємцем [PERSON], як переможцем конкурсу № 22 було укладено договір «Про організацію перевезень пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування № 9 « 5-й км. Балаклавського шосе - площа 1 -го Травня - 2 відділення» та № 119 « 2 відділення - площа 50 річчя СРСР (через 5 -й км. Балаклавського шосе, бухта Камишева, бухта Омега)». На даний час договір є дійсним, пасажирське перевезення продовжує здійснювати фізична особа - підприємець [PERSON] Право на судовий захист передбачено статтею 55 Конституції України: права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. При цьому, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Для того, щоб особі було надано судовий захист, суд повинен встановити, що особа дійсно має право, свободу чи інтерес, про захист яких вона просить, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем. За приписами пунктів 8, 9 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду; відповідач - суб'єкт владних повноважень, а у випадках, передбачених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача. У судовому засіданні представниками позивача не доведено на підставі належних та допустимих доказів того, що діями Севастопольської міської державної адміністрації щодо визначення перевізника, який посів друге місце ПП «Цибулькін» порушено право позивача, як переможця конкурсу. За таких обставин суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України повний текст постанови складено та підписано 14.02.2014. Враховуючи викладене,

Результат розгляду: denied