Рішення адміністративного суду від 2014-01-20 00:00:00+02

У грудні 2013 року фізична особа-підприємець [PERSON] звернувся до суду з позовом до Управління Укртрансінспекції в Одеській області, в якому просив: - визнати протиправним та скасувати акт від 07.11.2013 року № 079637, що прийнятий Управлінням Укртрансінспекції в Одеській області; - визнати протиправними та скасувати постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №№ 044414, 044415, 044416, 044417, 044418, 044419, 044420, 044421, 044422, 044423, 044424, 044425, 044426, 044427, 044428, 044429, 044430, 044431, 044432, 044433, 044434, 044435, 044436, 044437, 044438, 044439, 044440, 044441, 044442, винесені Управлінням Укртрансінспекції в Одеській області 26.11.2013 року. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до договору оренди від 28.08.2013 року, [PERSON] здав, а ТОВ "Медітранс" прийняло у строкове платне користування транспортний засіб марки DAF 95 ХF 380, випуск 1998 року, шасі [NUMBER], реєстраційний номерний знак [NUMBER], зареєстрований РЕВ №8 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області 22.08.2013 року. Згідно з подорожнім листом № 957559 від 05.11.2013 року та посвідчення про відрядження, транспортний засіб під керуванням водія [PERSON], було відряджено товариством з обмеженою відповідальністю "Медітранс" для перевезення вантажу з м.Іллічівська, м.Одеси до м.Києва. 07.11.2013 року працівниками Укртрансінспекції було проведено рейдову перевірку транспортного засобу під керуванням [PERSON]. В результаті вказаної перевірки було встановлено порушення суб'єктом господарювання, що здійснює перевезення вантажів Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, а саме: відсутність індивідуального щоденного листка водія з 10.10.2013 року по 07.11.2013 року, про що був складений відповідний акт від 07.11.2013 року № 079637. 26.11.2013 року на адресу [PERSON] надійшов лист управління Укртрансінспекції в Одеській області з додатками - 29 постанов про застосування адміністративно-господарського штрафу № 044414 - 044442 за правопорушення, передбачене абз.8 ч.1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт". Штраф за кожне окреме правопорушення складає 340 грн., що в сумі становить 9860,00 грн. Позивач не погоджується із вказаним актом та постановами, вважає їх необґрунтованими, винесеними із порушенням чинного законодавства та такими, що підлягають скасуванню, оскільки відповідно до вищевказаного Договору автоперевізником є ТОВ "Медітранс". Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов з наведених вище підстав. Відповідач у судове засідання не з'явився без поважних причин, був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового засідання, заперечення проти позову не надав, згідно ч.4 ст.128 КАС України суд ухвалив про розгляд справи за відсутності відповідача. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, врегульовані Законом України "Про автомобільний транспорт". Згідно ст.1 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами. Судом встановлено, що [PERSON] згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] є власником транспортного засобу марки DAF 95 ХF 380, випуск 1998 року, шасі [NUMBER], реєстраційний номерний знак [NUMBER], зареєстрований РЕВ №8 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області 22.08.2013 року, тип транспортного засобу - сідловий тягач - Е. 28.08.2013 року між [PERSON] (орендодавець) та ТОВ "Медітранс" (орендар) укладено договір оренди, згідно умов якого орендодавець здав, а орендар прийняв у строкове платне орендне користування транспортний засіб марки DAF 95 ХF 380, випуск 1998 року, шасі [NUMBER], реєстраційний номерний знак [NUMBER], зареєстрований РЕВ №8 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області 22.08.2013 року. Даний договір посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 983 (а.с.36). Як з'ясовано в ході розгляду справи, згідно з подорожнім листом № 957559 від 05.11.2013 року та посвідчення про відрядження від 05.11.2013 року, транспортний засіб марки DAF 95 ХF380, реєстраційний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], було відряджено Товариством з обмеженою відповідальністю "Медітранс" за договором з УМП "Интекс" ТОВ для перевезення вантажу з ІМТП м.Іллічівська та ОМТП м.Одеса до м. Києва. Згідно з п.п.1, 3, 8 Положення про Головну державну інспекцію на автомобільному транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2004р. №1190 (далі за текстом - Положення № 1190), Головна державна інспекція на автомобільному транспорті є урядовим органом державного управління з питань контролю на автомобільному транспорті, що діє у складі Мінтрансзв'язку і йому підпорядковується. Основними завданнями Головавтотрансінспекції є: участь у формуванні та реалізації державної політики у сфері надання послуг з перевезення пасажирів чи вантажів автомобільним транспортом; здійснення відповідно до законодавства ліцензування та контролю у сфері надання послуг з перевезення пасажирів чи вантажів автомобільним транспортом. Головавтотрансінспекція для виконання покладених на неї завдань може за погодженням з Міністром транспорту та зв'язку утворювати територіальні органи у межах граничної чисельності працівників Головавтотрансінспекції. Відповідно до п.п.1 п.5 Положення про територіальні органи Головної державної інспекції на автомобільному транспорті, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 14.12.2005року №888, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 грудня 2005р. за №1573/11853 (далі за текстом - Положення № 888), територіальні управління відповідно до покладених на них завдань у відповідному регіоні, у тому числі, здійснюють державний контроль за виконанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту загального користування, правил перевезень пасажирів і вантажів; дотриманням вимог нормативно-правових актів, стандартів і норм, що регулюють перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом. Пунктом 6 Положення № 888 передбачено, що територіальні управління у відповідному регіоні мають право перевіряти виконання суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту загального користування, вимог законодавства про автомобільний транспорт. Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, наявністю відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням ними ліцензійних умов, а також процедуру здійснення державного нагляду за забезпеченням такими суб'єктами господарювання безпеки автомобільних перевезень визначено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006р. №1567, відповідно до п.4 якого державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок. Судом встановлено, що 07.11.2013 року працівниками Укртрансінспекції проведено рейдову перевірку транспортного засобу марки DAF 95 ХF380, реєстраційний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Перевіркою встановлено порушення суб'єктом господарювання, що здійснює перевезення вантажів Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, а саме відсутність індивідуального щоденного листка водія з 10.10.2013 року по 07.11.2013 року, про що був складений відповідний акт від 07.11.2013 року № 079637. 26.11.2013 року Управлінням Укртрансінспекції в Одеській області прийнято постанови №№ 044414, 044415, 044416, 044417, 044418, 044419, 044420, 044421, 044422, 044423, 044424, 044425, 044426, 044427, 044428, 044429, 044430, 044431, 044432, 044433, 044434, 044435, 044436, 044437, 044438, 044439, 044440, 044441, 044442 про застосування до [PERSON] адміністративно-господарського штрафу за вчинення правопорушення, передбаченого абз.8 ч.1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" на загальну суму 9860,00 грн., які направлені на адресу [PERSON] листом Управління Укртрансінспекції в Одеській області № 5336/20/59-13 від 26.11.2013 року. Відповідно до абз.8 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт", за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: порушення режимів праці та відпочинку водіями транспортних засобів - штраф у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. З урахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що відповідачем протиправно застосовано до [PERSON] адміністративно-господарські штрафи вищепереліченими постановами від 26.11.2013 року на загальну суму 9860,00 грн., оскільки відповідно до умов договору оренди від 28.08.2013 року, [PERSON] як власник транспортного засобу марки DAF 95 ХF380, реєстраційний номерний знак [NUMBER], передав його в оренду, а ТОВ "Медітранс" (орендар) прийняв в оренду вказаний транспортний засіб та є перевізником, що відповідальний за перевезення вантажу з ІМТП м.Іллічівська, ОМТП м.Одеса до м. Києва. Тобто позивач не є перевізником, а тому не може нести відповідальність на підставі абз.8 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за вказане у постановах порушення. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині визнання протиправними та скасування постанов №№ 044414, 044415, 044416, 044417, 044418, 044419, 044420, 044421, 044422, 044423, 044424, 044425, 044426, 044427, 044428, 044429, 044430, 044431, 044432, 044433, 044434, 044435, 044436, 044437, 044438, 044439, 044440, 044441, 044442 про застосування адміністративно-господарського штрафу, винесених відповідачем 26.11.2013 року, є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Разом з тим, у задоволенні частини позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування акту від 07.11.2013 року №079637 належить відмовити, оскільки до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень. Однак, акт перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень, а лише документом, який складається на підтвердження певних подій чи фактів за результатами перевірки. Акт перевірки не є правовим актом індивідуальної дії, а тому не підлягає скасуванню. Згідно ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частиною 2 ст.71 Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. З огляду на встановлені судом обставини, відповідач не довів суду правомірність оскаржуваних рішень, та навіть не подав до суду заперечень на позов, в той час як позивач довів протиправність оскаржуваних постанов, а тому позов [PERSON] в цій частині є обгрунтованим та підлягає частковому задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що згідно ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України. Тому судові витрати, понесені позивачем та підтверджені належними доказами, підлягають стягненню з Державного бюджету України на користь позивача у розмірі 172,05 грн. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial