Рішення адміністративного суду від 2014-02-12 00:00:00+02

Позивач звернувся в суд з позовом до управління Укртрансінспекції у Хмельницькій області, у якому просить суд визнати протиправними та скасувати постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 09.01.2014 р.: №№ 038260, 038261, 038262, 038263, 038264, 038265, 038266, 038267, 038268, 038269, 038270, 038271, 038272, 038273, 038274, 038275, 038276, 038277, 038278, 038279, 038280, 038281, 038282, 038283, 038284, 038285, 038286, 038287, 038288, оскільки штрафні санкції накладено на позивача за ті дні, коли автомобіль не використовувався, а перебував на паркуванні на території пункту технічної діагностики та обслуговування автомобілів. Представник позивача в судовому засіданні по справі надав пояснення, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити у повному обсязі, виходячи із підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог, надала суду письмові заперечення. У задоволені позову просить відмовити у повному обсязі, оскільки вважає, що постанови прийняті відповідачем у відповідності до вимог чинного законодавства України. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази. які знаходяться в матеріалах справи у їх єдності, взаємному зв'язку та сукупності, суд дійшов наступних висновків. Суд встановив, що на підставі завдання на перевірку від 09.11.2013 р. №003132, 09.11.2013 р. о 09:20 посадовими особами Управління Укртрансінспекції в Одеській області проведено перевірку транспортного засобу марки "DAF/LA6", номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON]. Перевіркою встановлене порушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 абз. 8 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме - порушення режимів праці та відпочинку водіями транспортних засобів, а саме: відсутні індивідуальні, щоденні листки водія [PERSON] за період з 10.10.2013 року по 08.11.2013 року. За результатами проведеної перевірки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №079881. Водій із зазначеним у акті перевірки не погодився, від підпису акту відмовився. У подальшому, даний акт перевірки був скерований до управління Укртрансінспекції у Хмельницькій області. На підставі вказаного акту перевірки, 09.01.2014 року начальником управління Укртрансінспекції у Хмельницькій області прийняті постанови про застосування адміністративно-господарського №№ 038260, 038261, 038262, 038263, 038264, 038265, 038266, 038267, 038268, 038269, 038270, 038271, 038272, 038273, 038274, 038275, 038276, 038277, 038278, 038279, 038280, 038281, 038282, 038283, 038284, 038285, 038286, 038287, 038288. Вказані постанови прийняті відповідачем у зв'язку із допущенням порушення позивачем вимог наказу міністерства транспорту та зв'язку України "Про затвердження Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів" №340, від 07.06.2010 року та наказу Міністерства транспорту та зв'язку України "Про затвердження Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті" №385, від 24.06.2010 року, відповідальність за яке передбачено абз. 8 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт". Постанови за №038261-038288 є тотожними за змістом постанові №038260 від 09.01.2014 року, оскільки застосовані до позивача за одне і те ж саме порушення - абз. 8 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" - порушення режимів праці і відпочинку водіями транспортних засобів. Кожною із цих постанов на позивача накладено штраф у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожен день порушення режимів праці і відпочинку водіями транспортних засобів за попередні 28 календарних дні. Згідно свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, серії [NUMBER], позивач - [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець 29.08.2007 року. Відповідачем не виконано обов'язок, покладений ч. 2 ст. 71 КАС України стосовно доказування правомірності прийнятих рішень, оскільки, представник відповідача не надав суду належних та переконливих доказів того факту, що [PERSON] здійснював перевезення та займався підприємницькою діяльністю останні 28 днів, за які на нього накладено адміністративно-господарські санкції, надано доказ здійснення перевезень лише за один день - 09.11.2013 р., коли було складено акт №079881. Доводи представника відповідача, що позивачем не було надано доказів того факту, що автомобіль марки "DAF/LA6" номерний знак [NUMBER], що належить позивачу не експлуатувався ним та знаходився на паркуванні на території пункту технічної діагностики та обслуговування автомобілів, не знаходять належного доказового обґрунтування в силу наступних фактів. Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль марки "DAF/LA6" номерний знак [NUMBER] знаходиться у власності позивача, а тому, застосовуючи вищевказану статтю Конституції України, яка є нормою прямої дії, суд вважає переконливими доводи представника позивача та погоджується із тим, що [PERSON] вправі використовувати належне йому майно (у даному випадку транспортний засіб) на власний розсуд, та не лише для здійснення підприємницької діяльності, а й для власних потреб, зберігаючи авто не лише на спеціалізованих стоянках, а й в умовах побуту. Також позивач наголошував на неправомірність винесення постанов про накладення штрафу за кожний день порушення режимів праці та відпочинку водіями транспортних засобів, оскільки це порушення є не повторним, а триваючим. Суд погоджується із доводами позивача щодо неправомірності винесення постанов про накладення штрафу за кожний день відсутності тахокарт, враховуючи наступні обставини. Відповідно до абз. 8 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за порушення режимів праці та відпочинку водіями транспортних засобів - штраф у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Аналіз змісту вказаної норми дає підстави для висновку, що зазначена фінансова санкція встановлена за порушення вимоги закону щодо обов'язку дотримання водіями режимів праці та відпочинку. Вказане порушення встановлюється контролюючим органом за допомогою тахограм/тахокарт, які, виходячи із детального аналізу норм чинного законодавства України, зобов'язаний мати при собі водій. При цьому, не дотримуючись протягом певного періоду режимів праці та відпочинку, особа вчиняє триваюче порушення. Враховуючи, що згідно зі статтею 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, за дії (бездіяльність), які у своїй сукупності складають єдине продовжуване чи триваюче правопорушення, можливо притягнути до відповідальності лише один раз. Тобто, за вчинення порушення, яке встановлено абз. 8 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" контролюючий орган може застосувати лише одну фінансову санкцію незалежно від кількості днів, за які у водія під час перевірки виявлено відсутність тахокарт. Суд зазначає, що відповідачем не доведено та не надано належного обґрунтування того факту, що за відсутність вищевказаних тахокарт за кожен день повинна виноситись окрема постанова. Згідно ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. У поправці №6 від 20.12.2010 року до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), до якої Україна приєдналась Законом України № 2819-IV від 07.09.2005 року, зазначено, що, відповідно до підпункту "і" пункту 7 а). ст. 12 додатку до ЄУТР, якщо водій керує транспортним засобом, обладнаним контрольним пристроєм, водій повинен мати можливість надати на вимогу інспектуючої особи реєстраційні листки (тахокарти) за поточний день та попередні 28 днів. У судовому засіданні позивач підтвердив зазначені в позовній заяві відомості, що 09.11.2013 року, у день, коли складено акт перевірки №079881, позивач займався підприємницькою діяльністю, а не здійснював перевезення за власний рахунок та для особистих потреб. Крім того, позивач, як автомобільний перевізник, зобов'язаний згідно із чинним законодавством України забезпечувати контроль за використанням транспортного засобу власником якого він є, при здійсненні перевезень мати при собі не тільки реєстраційні документи на транспортний засіб, а й інші документи, перелік яких визначений у ст. 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" та відсутність яких при здійсненні рейсу вважається порушенням. У відповідності до ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що у спірних правовідносинах, які є предметом даного позову, правомірно прийнятою є постанова №038260 від 09.11.2013 року - про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 340 грн., оскільки факт відсутності на момент проведення перевірки тахокарти, на якій відображено періоди відпочинку водія за 09.11.2013 року було встановлено у судовому засіданні, а розмір застосованої санкції відповідає розміру, передбаченому за вказані порушення, а тому, суд відмовляє у задоволенні цієї частини позовної вимоги. Разом з тим, судом не встановлено правомірності та обґрунтованості постанов про застосування фінансових санкцій від 09.01.2014 року, починаючи з №038261 по №038288, оскільки винесення вказаних постанов розцінюється судом як повторне притягнення до відповідальності особи за одне і те ж саме правопорушення по постанові від 09.01.2014 року №038260, з огляду на що, дана частина позовних вимог підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру ставка судового збору становить 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати. Згідно з ч.3 ст.4 Закону України "Про судовий збір" під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Так, згідно квитанції від 23.01.2014 року №113, позивачем сплачено 182,70 грн. у якості судового збору за звернення із позовом до Хмельницького окружного адміністративного суду, що становить 10% розміру ставки судового збору за позовну вимогу майнового характеру. Згідно з вимогами ч.3 ст.4 Закону України "Про судовий збір" частина судового збору, в сумі 119,70 грн., стягується з Державного бюджету України на користь позивача та частина судового збору в сумі 1707,30 грн. стягується з відповідача на користь Державного бюджету України.

Результат розгляду: partial