Рішення адміністративного суду від 2014-03-26 00:00:00+02

[PERSON] (надалі - позивач) звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (надалі - відповідач) про визнання дій відповідача протиправними щодо відмови в проведенні йому перерахунку пенсії та зобов'язання провести перерахунок і виплату пенсії згідно вимог ст. 51, ч. 3 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262 ХІІ та на підставі постанов Кабінету міністрів України та наказів Міністра оборони України. Уманський міськрайонний суд Черкаської області своєю постановою від 26 грудня 2011 року позов задовольнив частково. Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26 грудня 2011 року та постановити нову про відмову в задоволенні адміністративного позову. На думку апелянта, зазначену постанову суду прийнято з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. В судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області - задовольнити, постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26 грудня 2011 року - скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову виходячи із наступного. Приймаючи рішення про задоволення частково позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що у зв'язку зі зміною розміру премії військовослужбовців, які проходять службу на даний час, позивач має право на перерахунок пенсії. Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він не відповідає вимогам матеріального права. Відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. Порядок перерахунку пенсій з 01 січня 2008 року регулюється постановою КМ України «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 45 від 13 лютого 2008 року. Згідно п. 1 вказаного Порядку перерахунок раніше призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв'язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством. З наведених норм права вбачається, що однією з підстав для перерахунку пенсії є введення нових премій для відповідних категорій військовослужбовців. Судом встановлено, що наказами Міністра оборони України № 576 від 05 листопада 2010 року, від 28 січня 2011 року № 50 та № 355 від 25 червня 2011 року не було введено нових видів премій, а лише змінено максимальний їх розмір. Зазначеними наказами визначено максимальний розмір премій, що можуть бути призначені військовослужбовцям, які на даний час проходять військову службу, в залежності від їх особистого вкладу в загальний результат служби. Таким чином, вказані накази не можуть бути підставою для перерахунку пенсії відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Крім того, накази Міністра оборони України № 576 від 05 листопада 2010 року, від 28 січня 2011 року № 50 та № 355 від 25 червня 2011 року були прийняті на виконання постанови КМ України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу» № 1294 від 07 листопада 2007 року. Відповідно до пп. 2 п. 5 вказаної постанови керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надано право здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого вкладу в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення. Тобто, наказами Міністра оборони України № 576 від 05 листопада 2010 року, від 28 січня 2011 року № 50 та № 355 від 25 червня 2011 року було встановлено розмір премій військовослужбовців з урахуванням видатків, передбачених для їх грошового утримання, на чітко визначений період часу. З огляду на те, що премії, визначені такими наказами, носять тимчасовий характер, у відповідача відсутні підстави, передбачені ч. 3 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», для перерахунку пенсії позивача у зв'язку з прийняттям вищевказаних наказів. Аналогічні висновки були викладені Верховним Судом України в ухвалі від 14 травня 2013 року у справі № 21-109а13. Таким чином, доводи апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в постанові від 26 грудня 2011 року, та є підставами для її скасування. З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області - задовольнити, постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26 грудня 2011 року - скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Результат розгляду: denied