Рішення адміністративного суду від 2014-03-20 00:00:00+02

Позивач [PERSON] 17.06.2013 року звернулась до Деснянського районного суду м. Чернігова з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові з вимогами про визнання рішення про перерахунок пенсії у розмірі 80% від суми місячного заробітку незаконним, зобов'язання відповідача провести перерахунок пенсії з 01.07.2012 року на підставі довідки №18-256 прокуратури Чернігівської області від 13.07.2012 року, та провести йому виплату виходячи з розрахунку 90% від середнього заробітку, та виплати заборгованості, що виникне на день такого перерахунку. Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.07.2013 року в задоволенні позову відмовлено. Не погоджуючись з таким судовим рішенням позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та постановити нову, якою задовольнити адміністративний позов в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції. У засідання учасники процесу не з'явились, будучи належним чином повідомленими, що не перешкоджає слуханню спірного питання відповідно до вимог ч.4 ст.196 КАС України. Відповідно до ч.6 ст.12, ч. 1 ст.41 КАС України, у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів знаходить, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом першої інстанції встановлено, що позивач з 28.01.1999 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Чернігові, та отримує пенсію за вислугою років, відповідно до ЗУ «Про Прокуратуру». Загальний страховий стаж складає 34 роки 5 місяців 12 днів, стаж на прокурорських посадах - 24 роки 6 місяців 21 день (зарахований по 28.01.1999р.). У зв'язку з підвищенням посадових окладів, та, на підставі ч.18 ст.50-1 ЗУ «Про прокуратуру», позивач звернулася до відповідача з заявою про проведення перерахунку пенсії, надавши відповідну довідку. Розпорядженням відповідача з 01 липня 2012 року позивачу перераховано пенсію з розрахунку 80% від заробітку, з посиланням на ЗУ «Про прокуратуру», в редакції чинній на час набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України № 505 від 31.05.2012 року, та пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи». Надаючи правову оцінку обставинам справи та встановленим фактам, колегія суддів звертає увагу на наступне. Відповідно до частин 1,2,3 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції від 04.09.2008р., чинної на час призначення пенсії), прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку. З 01 жовтня 2011 року ч.2 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» діє в редакції, згідно якої пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. Отже, зміни, внесені до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», стосуються саме призначення пенсії, а не її перерахунку. Згідно з ч.17 ст.50-1 цього Закону, призначені працівникам прокуратури пенсії, перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш, як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи. Постановою КМУ України №505 від 31 травня 2012 року «Про впорядкування структури та умов праці працівників органів прокуратури» підвищено заробітну плату працівників прокуратури. Таким чином, з прийняттям постанови КМ України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» від 31 травня 2012 року №505 виникли підстави для перерахунку пенсії. Відповідно до ч.12 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком. За таких підстав, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для перерахунку пенсії позивачу, відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», з розрахунку 90% від суми місячного заробітку. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду від 20 червня 2013 року у справі К/800/11225/13 (реєстраційний номер в ЄДР /Review/31988232) Згідно зі ст.198 ч.1 п. 4 та ст. 202 КАС України, суд апеляційної інстанції скасовує постанову суду першої інстанції та приймає нове рішення, якщо встановить порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до однозначного висновку про необхідність скасування постанови суду першої інстанції та постановлення нової, якою позовні вимоги слід задовольнити.

Результат розгляду: granted