Рішення адміністративного суду від 2014-03-12 00:00:00+02

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом управління Пенсійного фонду України в м. Хмільнику та Хмільницькому районі до Центрального військового клінічного санаторію "Хмільник" про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій. Позовні вимоги мотивовані тим, що за відповідачем рахується заборгованість перед управлінням Пенсійного фонду у м. Хмільнику та Хмільницькому районі по невідшкодованих фактичних витратах на виплату та доставку пенсії, призначеної на пільгових умовах за списком №2, за лютий 2014р. в сумі 2 196 грн. 19 коп. Враховуючи викладене, управління Пенсійного фонду України у м. Хмільнику та Хмільницькому районі звернулось до суду щодо стягнення зазначеного боргу з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак надав заяву в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, додатково зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду належним чином повідомлений, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 122 КАС України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Згідно з ч. 4 ст. 128 КАС України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, у відповідності до ч. 6 даної статті КАС України. Враховуючи вищенаведені обставини, суд вважає за можливе провести розгляд справи в порядку письмового провадження. Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що центральний військовий клінічний санаторій "Хмільник" 22.12.2000р. зареєстрований платником страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та єдиного соціального внеску Пенсійному фонді України м. Хмільника (а.с. 3). Відповідно до пунктів 1, 2 статті 1 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 р. № 400/97-ВР, відповідач є платником збору на обов'язкове державне пенсійне страхування і є платником відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених за віком на пільгових умовах. Згідно з абзацом четвертим п. 1 ст. 2 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" для платників збору, визначених п. 1 та 2 ст. 1 цього Закону, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б-з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст. 12 цього Закону. Як вбачається з матеріалів справи, станом на 01.01.2014р. за центральним військовим клінічним санаторієм "Хмільник" рахується заборгованість по невідшкодованих до Пенсійного фонду України фактичних витрат на виплату та доставку пенсії за віком на пільгових умовах за лютий 2014р., в загальній сумі 2 196 грн. 19 коп., яка призначена громадянам [PERSON], [PERSON], [PERSON], так як останні працювали на вказаному підприємстві, що дає право на призначення йому пенсії, відповідно до п.п. "б-з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (а.с. 5). Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить з того, що згідно з ч. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003р. № 1058-IV, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення". У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом. Частина 1 статті 8 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачає, що виплата пенсій здійснюється з коштів Пенсійного фонду України. Порядок відшкодування витрат на виплату і доставку цих пенсій передбачено Інструкцією "Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України", яка затверджена Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003р. №21-1 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16.01.2004р. №64/8663. Відповідно до п. 6 Інструкції, підприємства відшкодовують ПФУ витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. Згідно п.6.8 Інструкції підприємства та організації зобов'язані щомісяця до 25-го числа вносити до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. Положення п.6.9 Інструкції визначають, що у разі призначення пенсій на пільгових умовах особам, які мають необхідний стаж роботи не за місцем призначення цієї пенсії, орган Пенсійного фонду за місцем призначення пенсії надсилає повідомлення згідно з додатками, зазначеними у пункті 6.4 цієї Інструкції для зазначених підприємств, у двох примірниках через орган Пенсійного фонду за місцезнаходженням цього підприємства. Відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у таких випадках здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцем його реєстрації. Таким чином, заборгованість за лютий 2014р. в сумі 2 196 грн. 19 коп. підлягає сплаті відповідачем на рахунок Пенсійного фонду України. Враховуючи те, що відповідачем не надано жодних доказів щодо погашення заявленої до стягнення суми заборгованості, наявність якої підтверджується матеріалами справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та доцільність задоволення позову в повному обсязі в межах заявлених вимог. Відповідно до ст. ст. 11, 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат позивача - суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, відповідно до положень ст. 94 КАС України, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Результат розгляду: granted