Рішення адміністративного суду від 2014-03-21 00:00:00+02

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Громадське об'єднання «Український суспільно-правовий рух: Демократія через право» (надалі - позивач) з позовом до Міністерства охорони здоров'я України (надалі - відповідач або МОЗ України), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, - Державне підприємство «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України» (надалі - третя особа-1 або ДП «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України»), [PERSON] (надалі - третя особа-2), в якому просить: - визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства охорони здоров'я України №771 від 02.09.2013 року «Про державну реєстрацію (перереєстрацію) лікарських засобів та внесення змін у реєстраційні матеріали» в частині п. 1 - реєстрації та внесення до Державного реєстру лікарських засобів України лікарського засобу ДЕМАКС (таблетки, вкриті плівковою оболонкою, по 10 мг №100 (20х5) у блістерах) виробництва [PERSON], Туреччина (реєстраційне посвідчення [NUMBER]) (- п. 4 Додатку 1 до Наказу МОЗ України від 02.09.2013 року №771 (п. 4 Додатку 1 до наказу МОЗ України №771 від 02.09.2013 року "Про державну реєстрацію (перереєстрацію) лікарських засобів та внесення змін у реєстраційні матеріали"); - зобов'язати Міністерство охорони здоров'я України вилучити лікарський засіб ДЕМАКС (таблетки, вкриті плівковою оболонкою, по 10 мг №100 (20х5) у блістерах) виробництва [PERSON], Туреччина, номер реєстраційного посвідчення [NUMBER] з Переліку зареєстрованих лікарських засобів, які відносяться до Державного реєстру лікарських засобів України; - припинити дію реєстраційного посвідчення [NUMBER] на лікарський засіб ДЕМАКС (таблетки, вкриті плівковою оболонкою, по 10 мг №100 (20х5) у блістерах) виробництва [PERSON], Туреччина; - зобов'язати Міністерство охорони здоров'я вилучити номер реєстраційного посвідчення [NUMBER] з Державного реєстру лікарських засобів України лікарські засоби. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.12.2013 року відкрито провадження у справі, залучено до участі у справі третіх осіб, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В обґрунтування позовних вимог, представник позивача зазначає, що належних клінічних випробувань лікарського засобу ДЕМАКС не проводилося, а надані на експертизу документи містять значну кількість недоліків і як результат було надано недостовірні позитивні висновки щодо ефективності, безпечності та якості вищезазначеного лікарського засобу. У судове засідання 10.02.2014 року з'явилися представник відповідача та представники третіх осіб. Представник позивача у судове засідання 10.02.2014 року не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, відповідно до положень ст. 35 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України). Разом з тим, у матеріалах справи міститься клопотання від 04.02.2014 року, в якому представник позивача просив слухати справу за його відсутності із зазначенням, що останній підтримує позовні вимоги у повному обсязі. В свою чергу, представники відповідача та третіх осіб проти позову заперечували, вказуючи, що оскаржуваним наказом №771 від 02.09.2013 року не відбулося порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Крім того, останні стверджували, що державна реєстрація лікарського засобу ДЕМАКС відбулася у відповідності з положеннями Закону України «Про лікарські засоби», Постанови Кабінету Міністрів України №376 від 26.05.2005 року та наказу Міністерства охорони здоров'я України від 26.08.2005 року №426. Суд у судовому засіданні 10.02.2014 року на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, враховуючи неприбуття у судове засідання представника позивача та відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, ухвалив про перехід до розгляду справи у порядку письмового провадження. Розглянувши наявні в матеріалах справи документи і матеріали, заслухавши пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про наступне. Згідно положень наказу Міністерства охорони здоров'я України від 02.09.2013 року №771 «Про державну реєстрацію (перереєстрацію) лікарських засобів та внесення змін до реєстраційних матеріалів» (надалі - наказ №771), п. 1 якого наказано зареєструвати та внести до Державного реєстру лікарських засобів України лікарські засоби згідно з переліком (додаток 1) (п. 1 наказу №771). Відповідно до п. 4 переліку зареєстрованих лікарських засобів, які вносяться до державного реєстру лікарських засобів України, затвердженого додатком 1 до наказу №771, здійснено державну реєстрацію лікарського засобу ДЕМАКС (форма випуску - таблетки, вкриті плівковою оболонкою, по 10 мг N 100 (20 х 5) у блістерах; заявник - [PERSON]; країна - Туреччина; виробник - [PERSON]; країна - Туреччина; реєстраційна процедура - реєстрація на 5 років; умови відпуску - за рецептом; рекламування - не підлягає; номер реєстраційного посвідчення - [NUMBER]). На підставі вищевикладеного, МОЗ України 03.09.2013 року видано реєстраційне посвідчення на лікарський засіб [NUMBER] щодо лікарського засобу ДЕМАКС (таблетки, вкриті плівковою оболонкою, по 10 мг), зареєстрованого в Україні терміном на 5 років. Вважаючи оскаржуваний наказ №771 в частині державної реєстрації лікарського засобу ДЕМАКС (таблетки, вкриті плівковою оболонкою, по 10 мг) протиправним, позивач звернувся з позовом до суду. Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного. Приписами ч. 1 ст. 6 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтерес. При цьому, положеннями ч.ч. 1 та 2 ст. 2 КАС України закріплено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. В ч. 1 ст. 17 КАС України зазначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку із здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Під суб'єктом владних повноважень пункт 7 частини 1 статті 3 КАС України розуміє орган державної влади, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Водночас, право на звернення до суду як складова права на судовий захист гарантується статтею 55 Конституції України та пов'язується з переконанням самої особи про наявність порушень її прав, свобод або інтересів і бажанням звернутися до суду. Офіційне тлумачення поняття «охоронюваний законом інтерес» надано в рішенні Конституційного Суду України №18-рп/2004 від 01.12.2004 року «У справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес)». Так, в даному рішенні Конституційного Суду України вказано, що поняття «охоронюваний законом інтерес», яке вживається в ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам. Оскільки згідно п. 2.1 Статуту Громадського об'єднання «Український суспільно-правовий рух: Демократія через право», однією із основних цілей вказаної організації є захист прав та інтересів громадян України від протиправних дій, бездіяльності суб'єктів владних повноважень, оскарження протиправного, на думку позивача, наказу №771 є його обов'язком. Пунктом 2.2 Статуту Громадського об'єднання «Український суспільно-правовий рух: Демократія через право» передбачено, що для досягнення зазначеної мети Об'єднання ставить перед собою такі завдання: брати участь у громадсько-політичній діяльності, звертатись до відповідного уповноваженого суду для зобов'язання суб'єктів владних повноважень (або/та їх посадових осіб) дотримуватись демократичних принципів, положень чинного законодавства України, технічних/екологічних/санітарних стандартів України під час прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності; вступати стороною в судові процеси (в порядку адміністративного, цивільного, господарського, кримінального судочинства) (як позивач, третя особа із самостійними вимогами або третя особа без самостійних вимог) та приймати безпосередню участь в судових засіданнях (будь-яких судових інстанцій), в яких розглядаються справи щодо дій, бездіяльності або рішень суб'єктів владних повноважень (або/та їх посадових осіб) тощо. Підпунктом 2.3.6 та підпунктом 2.3.7 пункту 2.3 Статуту позивача визначено, що для досягнення зазначеної мети та виконання визначених завдань Об'єднання в установленому законодавством порядку на всіх структурних рівнях (в разі наявності) здійснює свою діяльність у таких напрямах (формах): звертається до відповідного суду для зобов'язання суб'єктів владних повноважень (або/та їх посадових осіб) дотримуватись положень чинного законодавства України, технічних/екологічних/санітарних стандартів України під час прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності; звертається до відповідного суду (в порядку адміністративного, цивільного, господарського, кримінального судочинства) для оскарження дій, рішень, бездіяльності суб'єктів владних повноважень (або/та їх посадових осіб), якщо вони порушують (недотримуються) Конституцію України, демократичні принципи, міжнародні договори/угоди/конвенції/тощо (які ратифіковані Україною), положень чинного законодавства України, технічні/екологічні/санітарні стандарти України тощо. З наведеного вбачається, що позивач має право звертатись до адміністративного суду для оскарження протиправних рішень суб'єктів владних повноважень, оскільки існування в Україні можливих протиправних рішень органів влади може порушувати права позивача та його членів на правову державу та демократичне суспільство, а також порушувати конституційний інтерес позивача у правовій державі, а, відтак, суд вважає необґрунтованими твердження представників відповідача та третіх осіб, що оскаржуваним рішенням не порушено прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Суд звертає увагу на те, що оскаржуване рішення майнові права позивача не порушує. Разом з тим, на думку позивача, порушено законний інтерес членів позивача щодо функціонування державних органів виключно в межах вимог законодавства. Крім цього, суд звертає увагу, що позивач,

Результат розгляду: partial